ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2014 р.
Справа № 921/877/13-г/3

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

головуючого-судді:
Якімець Г.Г.,

суддів:
Кордюк Г.Т.,

Кравчук Н.М.,

при секретарі судового засідання
Олійник І.О.,

за участю представників:

від позивача (скаржника) - ОСОБА_1,
ОСОБА_2

від відповідача - не з'явився

від третьої особи-1 (ОСОБА_3) - ОСОБА_3,
ОСОБА_4

від третьої особи-2 (ОСОБА_5) - ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1, б/н від 14.11.2013 року

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 04.11.2013 року
(підписане 08.11.2013 року), суддя Турецький
І.М.

у справі № 921/877/13-г/3

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, с.
Петриків Тернопільської області

до відповідача Іване-Пустенської
сільської ради Борщівського району
Тернопільської області, с. Іване-Пусте
Тернопільської області

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

1.ОСОБА_3, м. Чернівці

2.ОСОБА_5, м. Камянець-Подільський

про визнання недійсним рішення №14 від
26.04.2012 року

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду
Тернопільської області від 04.11.2013 року
по справі №921/877/13-г/3 відмовлено в
задоволенні позову суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 про визнання недійсним
рішення виконавчого комітету
Іване-Пустенської сільської ради
Борщівського району Тернопільської
області №14 від 26.04.2012 року в частині
видачі свідоцтва на право власності на
5/100 частин цілісного майнового
комплексу нежитлових приміщень в
АДРЕСА_1, Ѕ гр. ОСОБА_3 та Ѕ гр. ОСОБА_5

В частині позовних вимог про визнання
недійсним рішення виконавчого
комітету Іване-Пустенської сільської
ради Борщівського району
Тернопільської області №14 від 26.04.2012
року щодо присвоєння поштової адреси:
АДРЕСА_1 - провадження припинено в
порядку ч.1 ст.80 ГПК України, оскільки
спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України.

Поряд з цим, залишено без розгляду
клопотання позивача (вх.№17298 від 22.10.2013
року) щодо виходу за межі позовних
вимог в порядку ч.2 ст.83 ГПК України та
скасування свідоцтва на право
власності на нерухоме майно, видане
27.04.2012 року виконавчим комітетом
Іване-Пустенської сільської ради гр.
ОСОБА_5 і гр. ОСОБА_3 щодо нежилих
приміщень за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 342,60 кв.м.

Суд у рішенні, посилаючись на положення
ст.ст.377, 628, 638 Цивільного кодексу
України, ст.120 Земельного кодексу
України, умови договору
купівлі-продажу від 08.02.2012 року,
вказуючи на те, що громадяни ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 набули нерухоме майно на
законних підставах, а саме: договору
купівлі-продажу від 08.02.2012 року, прийшов
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позову в частині
визнання недійсним рішення
виконавчого комітету
Іване-Пустенської сільської ради №14
від 26.04.2012 року щодо видачі свідоцтва на
право власності на 5/100 частин цілісного
майнового комплексу нежитлових
приміщень в АДРЕСА_1, Ѕ гр. ОСОБА_3 та Ѕ
гр. ОСОБА_5

Поряд з цим, суд у рішенні, посилаючись
на ст.17 Кодексу адміністративного
судочинства, ст.12, ч.1 ст.80 ГПК України,
враховуючи, що рішення виконавчого
комітету Іване-Пустенської сільської
ради №14 від 26.04.2012 року щодо присвоєння
поштової адреси: АДРЕСА_1 є
нормативно-правовим актом
індивідуальної дії, а його оскарження
не є підвідомчим господарському суду,
прийшов до висновку про припинення
провадження в цій частині позовних
вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Тернопільської області від 04.11.2013 року
по справі №921/877/13-г/3, визнати недійсним
рішення виконкому Іване-Пустенської
сільської ради №14 від 26.04.2012 року та
скасувати свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
27.04.2012 року виконкомом
Іване-Пустенської сільської ради.
Зокрема, скаржник вказує на те, що
сільська рада своїм рішенням незаконно
виділила в натурі частки цілісного
майнового комплексу, оскільки, як
стверджує позивач, за договором
купівлі-продажу від 08.02.2012 року він
продав частину свого цілісного
майнового комплексу, а не окремі
будівлі, що входять до його складу,
тобто без виділення частки в натурі.

Поряд з цим, скаржник стверджує, що
виконком Іване-Пустенської сільської
ради не мав права присвоювати частині
будівель цілісного майнового
комплексу окрему поштову адресу.

Позивач (скаржник) та його представник
в судовому засіданні вимоги
апеляційної скарги підтримали, просили
скасувати рішення господарського суду
Тернопільської області від 04.11.2013 року
та прийняти нове, яким позовні вимоги
задоволити в повному обсязі. Поряд з
цим, позивач подав суду пояснення (б/н
від 03.02.2014 року), в яких зазначає, що
даний конфлікт виник через те, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 без його відома
самочинно збудували будівлю та бетонну
огорожу таким чином, що рух
автотранспорту по території та заїзд
до зерноскладів став неможливим та
додав фотокопію в підтвердження
наведеного.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте подав суду
заяву (б/н від 03.02.2014 року), в якій
просить розглядати справу без його
участі та залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а оскаржуване рішення
- без змін. Поряд з цим, представник
відповідача був присутній у попередніх
судових засіданнях (09.12.2013 року та 20.01.2014
року) та надавав суду пояснення по суті
спору.

Третя особа - ОСОБА_3, який одночасно є
представником за довіреністю третьої
особи - ОСОБА_5 та його представник в
судовому засіданні проти вимог
апеляційної скарги заперечили, з
підстав, наведених у відзиві на
апеляційну скаргу (б/н від 04.12.2013 року).
Зокрема, зазначали, що предметом
договору купівлі-продажу визначено не
ідеальну частку в праві спільної
часткової власності, а реальну, а саме:
5/100 частин цілісного майнового
комплексу з визначенням чіткого
переліку об'єктів нерухомості, що її
складають, відтак, виконкомом
Іване-Пустенської сільської ради
правомірно прийнято рішення №14 від
26.04.2012 року та в подальшому видано
свідоцтво на право власності на
нерухоме майно.

Враховуючи заяву представника
відповідача, оскільки явка останнього
не визнавалась обов'язковою, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення
представників позивача та третіх осіб,
розглянувши доводи апеляційної скарги
та дослідивши наявні докази по справі,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного:

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 08.02.2012 року між
ОСОБА_1 (в тексті договору - продавець)
та ОСОБА_3 і ОСОБА_5 ( в тексті договору -
покупці) укладено договір
купівлі-продажу, згідно з умовами
якого, а саме, п.1, продавець продав, а
покупці купили 5/100 частин цілісного
майнового комплексу, що знаходиться в
АДРЕСА_2, в рівних частках кожному. Ці
5/100 частин цілісного майнового
комплексу складаються з: будова
електростанції, цегла, загальною
площею 210,20 кв.м, зазначена у плані під
літ.Г; пожежна водойма, бетон, загальною
площею 52,10 кв.м, зазначена у плані під
літ.Е; будова підстанції, бетон,
загальною площею 48,60 кв.м, зазначена у
плані під літ.І; будова насосної, цегла,
загальною площею 24,60 кв.м, зазначена у
плані під літ.Ї; будова з/д ваги з
віткою, цегла, загальною площею 7,10 кв.м,
зазначена у плані під літ.Й.

Відповідно до п.10 вказаного договору,
право власності на придбані 5/100 частин
цілісного майнового комплексу у
покупців виникає з моменту державної
реєстрації цього договору.

Згідно Витягу з Державного реєстру
правочинів №10993521, даний договір
купівлі-продажу зареєстрований 08.02.2012
року нотаріусом Хотинської державної
нотаріальної контори Мартинюк Є.Р. під
номером 4876432 (арк. справи 48).

З метою реєстрації права власності на,
придбане третіми особами за договором
купівлі-продажу, нерухоме майно, ОСОБА_5
подала до Борщівського районного бюро
технічної інвентаризації відповідну
заяву (від 23.04.2012 року), (арк. справи 104).

Згідно Витягу про державну реєстрацію
прав, виданого 23.04.2012 року Борщівським
районним БТІ, зареєстровано право
приватної спільної часткової
власності цілісного майнового
комплексу, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, а саме: 1/40 частку за ОСОБА_5 та
1/40 частку - за ОСОБА_3 (арк. справи 71).

26.04.2012 року виконавчий комітет
Іване-Пустенської сільської ради
прийняв рішення №14, в якому вирішив
присвоїти поштову адресу: АДРЕСА_1 та
видати свідоцтво на право власності на
5/100 частини цілісного майнового
комплексу нежитлових приміщень в селі
Іване-Пусте по АДРЕСА_1, Ѕ - ОСОБА_3 та Ѕ -
ОСОБА_5 (арк. справи 11).

На підставі вказаного рішення, 27.04.2012
року виконкомом Іване-Пустенської
сільської ради видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно,
відповідно до якого, нежилі приміщення
площею 342,60 кв.м, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, належать на праві
спільної часткової власності: Ѕ -
ОСОБА_3 та Ѕ - ОСОБА_5. Зокрема, до
вказаних нежилих приміщень, загальною
площею 342,60 кв.м, входить: будинок
електростанції, А, загальна площа 210,2
кв.м, процент зношеності 79; пожежна
водойма, Б, загальна площа 52,1 кв.м,
процент зношеності 65, будинок
підстанції, В, загальна площа 48,6 кв.м,
процент зношеності 79; будинок насосної,
Г, загальна площа 24,6 кв.м, процент
зношеності 84; будка з/д ваги з віткою, Д,
загальна площа 7,10 кв.м, процент
зношеності 89 (арк. справи 72).

Згідно Витягу про державну реєстрацію
прав, виданого 15.05.2012 року Борщівським
районним БТІ, зареєстровано право
приватної спільної часткової
власності на нежилі приміщення, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а саме:
Ѕ частку за ОСОБА_5 та Ѕ частку - за
ОСОБА_3 (арк. справи 73).

Позивач, посилаючись на те, що за
договором купівлі-продажу він продав
не реальну, а ідеальну частку цілісного
майнового комплексу, без виділення 5/100
частин в натурі , просить визнати
незаконним рішення Іване-Пустенської
сільської ради №14 від 26.04.2012 року та
скасувати, видане на його підставі
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно.

Відповідно до статті 328 Цивільного
кодексу України, право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Статтею 655 Цивільного кодексу
визначено, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передачі
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Право власності
на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Право на нерухоме майно, яке підлягає
державній реєстрації, виникає з дня
такої реєстрації відповідно до закону
(ст. 334 Цивільного кодексу України).

Як уже зазначено вище, договір
купівлі-продажу 5/100 частин цілісного
майнового комплексу зареєстрований
08.02.2012 року нотаріусом Хотинської
державної нотаріальної контори
Мартинюк Є.Р. під номером 4876432, що
підтверджується Витягом з Державного
реєстру правочинів №10993521.

Оскільки, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, уклавши
договір купівлі-продажу, набули на
законних підставах частину нерухомого
майна, що входить до цілісного
майнового комплексу, суд першої
інстанції правомірно прийшов до
висновку про відсутність підстав для
визнання недійсним рішення виконкому
сільської ради щодо видачі вказаним
особам свідоцтва на право власності на
придбане майно.

Поряд з цим, судом відзначено, що
місцевий господарський суд правомірно
припинив провадження в частині
позовних вимог про визнання недійсним
рішення виконавчого комітету
Іване-Пустенської сільської ради
Борщівського району Тернопільської
області №14 від 26.04.2012 року щодо
присвоєння поштової адреси: АДРЕСА_1.
Оскільки дане рішення в частині
присвоєння поштової адреси
відноситься до нормативно-правових
актів індивідуальної дії, враховуючи
положення Кодексу адміністративного
судочинства України, спір про визнання
його недійсним в частині присвоєння
поштової адреси відноситься до
підсудності адміністративного суду.

Щодо залишення без розгляду клопотання
позивача про вихід за межі позовних
вимог, в якому скаржник просить
скасувати свідоцтво про право
власності на нежиле приміщення, що
знаходиться за адресою: Тернопільська
область, Борщівський район, АДРЕСА_1,
видане виконкомом Іване-Пустенської
сільської ради 27.04.2012 року, суд зазначає
наступне:

Згідно п.2 ч.1 ст.83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право, серед іншого, виходити за
межі позовних вимог, якщо це необхідно
для захисту прав і законних інтересів
позивачів або третіх осіб з
самостійними вимогами на предмет спору
і про це є клопотання заінтересованої
сторони. Враховуючи наведену норму,
судова колегія погоджується з
висновками місцевого господарського
суду про залишення без розгляду
клопотання позивача про вихід за межі
позовних вимог.

З огляду на наведене, враховуючи, що
треті особи набули нерухоме майно на
законних підставах (а саме: договору
купівлі-продажу, укладеного в
передбаченій законом формі), а відтак,
судом правомірно відмовлено в позові
щодо визнання недійсним спірного
рішення в частині видачі свідоцтва на
право власності.

Оскільки позовна вимога про визнання
недійсним рішення виконавчого
комітету Іване-Пустенської сільської
ради Борщівського району
Тернопільської області №14 від 26.04.2012
року в частині присвоєння поштової
адреси: АДРЕСА_1 не може бути розглянута
господарським судом, а відноситься до
підсудності адміністративного суду,
висновок місцевого господарського
суду про припинення провадження у цій
частині позову є правомірним.

За таких обставин, суд вважає, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
господарський суд повно і всебічно
перевірив всі обставини справи, дав
належну правову оцінку зібраним у
справі доказам та прийняв законне і
обґрунтоване рішення.

Доводи скаржника про скасування
рішення місцевого суду є
безпідставними.

Судовий збір за подання апеляційної
скарги на рішення господарського суду,
в порядку ст.49 ГПК України покладається
на скаржника.

Рішення місцевого суду прийняте у
відповідності з вимогами діючого
законодавства, а тому підстав для його
скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103,105 ГПК України,
суд,

постановив:

Рішення господарського суду
Тернопільської області від 04.11.2013 року
по справі №921/877/13-г/3 залишити без змін,
а апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий
господарський суд.

Головуючий-суддя:
Якімець Г.Г.

Судді:
Кордюк Г.Т.

Кравчук Н.М.