КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2014 р. Справа№ 22/313

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко О.В.

при секретарі Громак В.О.

за участю представників сторін: від
позивача - Іващенко О.В. (представник за
довіреністю);

від відповідача - Рудницька Т.Й.
(представник за довіреністю)

розглянувши апеляційну скаргу
житлово-будівельного кооперативу
«Промбудівельник-3»

на рішення господарського суду міста
Києва від 12.04.2013 р.

по справі № 22/313 (суддя - Шкурдова Л.М.)

за позовом публічного акціонерного
товариства «АЕС Київобленерго» в особі
структурного відокремленого
підрозділу «Енергозбут Київенерго»

до житлово-будівельного кооперативу
«Промбудівельник-3»

про стягнення 7 742,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 12.04.2013 р. стягнуто з
житлово-будівельного кооперативу
«Промбудівельник-3» на користь
публічного акціонерного товариства
«Київенерго» 7 742,54 грн. заборгованості
за спожиту теплову енергію.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
житлово-будівельний кооператив
«Промбудівельник-3» звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 12.04.2013 р. по справі № 22/313.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.11.2013 р.
апеляційну скаргу
житлово-будівельного кооперативу
«Промбудівельник-3» прийнято до
провадження.

Публічне акціонерне товариство «АЕС
Київобленерго» заперечує проти
апеляційної скарги. Своїм правом,
наданим статтею 96 Господарського
процесуального кодексу України, ПАТ
«АЕК Київобленерго» не скористалось,
відзив на апеляційну скаргу не подало.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.11.2013 р.
зупинено апеляційне провадження у
справі № 22/313 до результатів розгляду
Вищим господарським судом України
касаційної скарги
житлово-будівельного кооперативу
«Промбудівельник-3» на ухвалу
Київського апеляційного
господарського суду від 30.05.2013 р. у
даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.12.2013 р.
прийнято справу № 22/313 до провадження у
наступному складі: головуючий суддя
Чорна Л.В., судді: Гончаров С.А., Тищенко
О.В. Апеляційне провадження у справі №
22/313 поновлено.

За клопотанням житлово-будівельного
кооперативу «Промбудівельник-3» при
розгляді справи здійснювалось
фіксування судового процесу з
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи
та заперечення сторін, заслухавши
пояснення представників сторін,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи рішенням
господарського суду міста Києва від
11.11.2011 р. позов задоволено частково.
Припинено провадження у частині
розгляду вимог про стягнення боргу в
сумі 70 003,76 грн. на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України. Стягнуто з відповідача на
користь ПАТ «Київенерго» 25 654,19 грн.
боргу за спожиту теплову енергію, 11 776,95
грн. інфляційних втрат, 3 229,57 грн. - 3%
річних та 1 276,32 грн. судових витрат. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 31.01.2012 р.
вказане рішення суду в частині
припинення провадження у справі в сумі
34 032,54 грн. боргу та відмови у
задоволенні позову в частині стягнення
3 642,95 грн. пені, 8 325,88 грн. інфляційних
втрат та 1 992,82 грн. - 3 % річних скасовано.
У цій частині прийнято нове рішення
суду, яким позов про стягнення 34 032,54
грн. боргу, 3 642,95 грн. пені, 8 325,88 грн.
інфляційних втрат та 1 992,82 грн. - 3 %
річних задоволено. У решті рішення суду
залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 22.05.2012 р. постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 31.01.2012 р.
залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від
11.12.2012 р. скасовано постанову Вищого
господарського суду України від 22.05.2012
р. у справі № 22/313 в частині залишення
без змін постанови Київського
апеляційного господарського суду від
31.01.2012 р. в частині відмови у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення 7 742,54 грн. заборгованості за
договором за поставлену теплову
енергію в січні 2011 року, справу в цій
частині направлено на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

Постановою Вищого господарського суду
України від 18.02.2013 р. скасовано
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 31.01.2012 року в
частині відмови у позові публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
в особі структурного відокремленого
підрозділу «Енергозбут Київенерго» до
житлово-будівельного кооперативу
«Промбудівельник-3» про стягнення 7 742,54
грн. основного боргу та рішення
господарського суду м. Києва від 13.04.2012
р. у справі №22/313. Справу №22/313
направлено на новий розгляд до
господарського суду м. Києва.

Скасовуючи рішення у справі та
направляючи справу на новий розгляд
Вищий господарський суд України
вказав, що здійснюючи судовий розгляд
справи суд апеляційної інстанції
дійшов передчасного висновку про
безпідставність позовних вимог у
частині стягнення 7 742,54 грн.
заборгованості за договором на
постачання теплової енергії у вигляді
гарячої води, поставленої у січні 2011
року; крім того, поза увагою судів
попередніх інстанцій залишилась та
обставина, що публічне акціонерне
товариство «Київенерго» є суб'єктом
природних монополій у сфері
теплопостачання та його включено до
відповідного галузевого реєстру, а з 22
липня 2010 року з повноважень органів
місцевого самоврядування виключено
право встановлювати тарифи на теплову
енергію, централізоване
водопостачання і водовідведення для
суб'єктів природних монополій, яким є
позивач у даній справі.

Відповідно до статті 111-12
Господарського процесуального кодексу
України вказівки, що містяться у
постанові касаційної інстанції, є
обов'язковими для суду першої
інстанції під час нового розгляду
справи.

Постанова касаційної інстанції не може
містити вказівок про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу,
про переваги одних доказів над іншими,
про те, яка норма матеріального права
повинна бути застосована і яке рішення
має бути прийнято за результатами
нового розгляду справи.

Таким чином, на розгляд до
господарському суду міста Києва
передано справу в частині стягнення з
відповідача 7 742,54 грн. боргу за
договором за поставлену теплову
енергію в січні 2011 року.

08 квітня 1999 р. між АЕК «Київенерго» та
Житлово-будівельним кооперативом
«Промбудівельник-3» укладено договір №
24-0233 на постачання теплової енергії у
гарячій воді, предмет якого визначений
у розділі 1 договору і таким є
постачання, користування та своєчасна
сплата в повному обсязі спожитої
теплової енергії у гарячій воді, на
умовах передбачених договором.

Згідно з п. 2.2.1. договору
енергопостачальна організація
зобов'язується постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води на
потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального сезону; гарячого
водопостачання - протягом року; в
кількостях та обсягах згідно з
додатком №1 до договору, вартість якої
згідно з п. 2.3.1 договору споживач
зобов'язаний своєчасно сплачувати.

Договір набуває чинності з дня його
підписання та діє до 31.12.1999 р. (п. 8.1.
договору). За п. 8.4 договору, договір
вважається пролонгованим на кожний
наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією із сторін. Доказів припинення
договору в установленому порядку
матеріали справи не містять. І
зазначене сторонами не оскаржується.

Пунктом 5.1 Договору № 24-0233 сторонами
встановлено, що облік споживання
відповідачем теплової енергії
проводиться розрахунковим способом.

На виконання умов Договору № 24-0233
позивачем поставлено відповідачу у
період з 01.12.2008 р. по 01.07.2011 р. теплову
енергію вартістю 435 528,88 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи розрахунком заборгованості за
спожиту теплову енергію у гарячій воді,
відомостями обліку споживання
теплоенергії та обліковими картками за
період з грудня 2008 року по червень 2011
року включно.

Відповідно до п. 3.2 Додатку 4 до Договору
№ 24-0233, якщо Відповідач не має приладів
обліку щомісячно виставляється до
сплати кількість теплової енергії
згідно з договірними навантаженнями з
урахуванням середньомісячної
розрахункової температури теплоносія
від теплових джерел позивача та
фактичного сальдо розрахунків на
початок розрахункового періоду,
кількість фактично спожитої теплової
енергії визначається згідно з
договірними навантаженнями з
урахуванням середньомісячної
температури теплоносія від теплових
джерел позивача та кількості годин
(діб) роботи тепловикористовуючого
обладнання відповідача в
розрахунковому періоді.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
по Договору виконав частково,
внаслідок чого у останнього виникла
заборгованість перед позивачем в
розмірі 59 686,75 грн.

Зазначені обставини встановлені
господарським судом міста Києва та
Київським апеляційним господарським
судом при попередньому розгляді даної
справи, за результатами розгляду якої
31.01.2012 р. Київським апеляційним
господарським судом прийнято
постанову, залишену в цій частині без
змін судами касаційної інстанцій.

Щодо стягнення 7 742,54 грн., то при
розрахунку суми наданих послуг за
січень 2011 року позивачем застосовано
тариф, встановлений постановою
Національної комісії регулювання
електроенергетики України № 1729 від
14.12.2010 року «Про затвердження тарифів
на теплову енергію ПАТ «Київенерго»,
яка набрала чинності з 1 січня 2011 року.

Згідно з пунктом 2.1 договору № 24-0233 при
виконанні умов цього договору, а також
вирішенні всіх питань, що не обумовлені
ним, сторони зобов'язуються керуватися
тарифами, затвердженими Київською
міською держадміністрацією,
Положенням про
Держенергоспоживнагляд, Правилами
користування тепловою енергією,
Правилами технічної експлуатації
тепловикористовуючих установок і
теплових мереж, нормативними актами з
питань користування та
взаєморозрахунків за енергоносії,
чинним законодавством України.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про теплопостачання» тариф (ціна) на
теплову енергію - грошовий вираз витрат
на виробництво, транспортування,
постачання одиниці теплової енергії (1
Гкал) з урахуванням рентабельності
виробництва, інвестиційної та інших
складових, що визначаються згідно із
методиками, розробленими центральним
органом виконавчої влади у сфері
теплопостачання.

Відповідно до статті 20 Закону України
«Про теплопостачання» тарифи на
виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії
затверджуються Національною комісією
регулювання ринку комунальних послуг
України та органами місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законодавством.

Законом України «Про Національну
комісію регулювання ринку комунальних
послуг України» (набрав чинності з 22
липня 2010 року) внесено зміни до ряду
законодавчих актів у сфері
теплопостачання.

У підпункті 2 пункту «а» статті 28 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» зазначено, що до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать власні
(самоврядні) повноваження із
встановлення в порядку і межах,
визначених законодавством, тарифів на
побутові, комунальні (крім тарифів на
теплову енергію, централізоване
водопостачання та водовідведення, які
встановлюються Національною комісією
регулювання ринку комунальних послуг
України), транспортні та інші послуги.

Згідно з абзацом 5 пункту 2 частини
першої та пунктом 4 частини першої
статті 6 Закону України «Про
Національну комісію регулювання ринку
комунальних послуг України» ця Комісія
встановлює тарифи на комунальні
послуги суб'єктам природних монополій
та суб'єктам господарювання на
суміжних ринках, ліцензування
діяльності яких здійснюється Комісією,
а також визначає суб'єктів природних
монополій, діяльність яких регулюється
відповідно до цього Закону, та складає
і веде галузеві реєстри таких суб'єктів
господарювання.

ПАТ «Київенерго» є суб'єктом природних
монополій у сфері теплопостачання та
його включено до відповідного
галузевого реєстру.

Враховуючи вступ у силу Закону України
«Про Національну комісію регулювання
ринку комунальних послуг України», з 22
липня 2010 року з повноважень органів
місцевого самоврядування виключено
право встановлювати тарифи на теплову
енергію, централізоване
водопостачання і водовідведення для
суб'єктів природних монополій, яким є
позивач у цій справі, і передані
Національну комісію регулювання ринку
комунальних послуг України.

Відповідно до пункту 2 статті 19 Закону
України «Про Національну комісію
регулювання ринку комунальних послуг
України» Національна комісія
регулювання електроенергетики України
виконує функції державного
регулювання у сфері теплопостачання,
централізованого водопостачання та
водовідведення до закінчення процесу
формування Національної комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України, що має бути завершено до 1
січня 2011 року. До встановлення
Національною комісією регулювання
електроенергетики України тарифів на
теплову енергію, транспортування
теплової енергії магістральними та
місцевими (розподільчими) мережами,
постачання теплової енергії, а також
тарифів на послуги централізованого
водопостачання та водовідведення
діють тарифи, що встановлені
відповідно органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування в
установленому законодавством порядку.

Так, НКРЕ 14.12.2010 р. прийняла постанову №
1729, якою було затверджено тарифи на
теплову енергію акціонерній
енергопостачальній компанії
«Київенерго». Ця постанова набрала
чинності з 1 січня 2011 року.

Пунктом 13 Положення про Національну
комісію регулювання електроенергетики
України, затвердженого Указом
Президента України від 21 квітня 1998 року
№ 335/98, діючого на момент виникнення
правовідносин, встановлено, що НКРЕ в
межах своїх повноважень на основі та на
виконання законодавства приймає
рішення у вигляді постанов і
розпоряджень, які є обов'язковими для
виконання підприємствами, установами,
організаціями всіх форм власності, які
здійснюють діяльність на оптовому
ринку електроенергії, ринках газу,
нафти та нафтопродуктів.

Таким чином, НКРЕ в межах наданих
повноважень прийняв постанову № 1729 від
14.12.2010 р., в позивач правомірно
застосував встановлені у постанові
тарифи при розрахунку вартості
теплової енергії, поставленої у січні
2011 р.

За таких обставин, обґрунтованим є
висновок суду першої інстанції про
стягнення 7 742,54 грн.

Доказів оплати матеріали справи не
містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
господарським судом міста Києва
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
повно з'ясовано та доведено обставини,
що мають значення для справи, зроблені
висновки відповідають дійсним
обставинам справи.

Доводи викладені апелянтом у заявах №
137 від 17.12.2013 р. та №17 від 27.01.2014 р. щодо
скасування рішення попередніх
інстанцій в частині стягнення 3 642,95 грн.
пені, 8 325,88 грн. інфляційних, 1 992,82 грн. 3 %
річних, 1 096,24 грн. державного мита за
подання позову, 479,92 грн. судового збору
за подання апеляційної скарги та 179,24
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у
зв'язку із тим, що ПАТ «Київенерго»
одержав на свій рахунок 71 726,94 грн.
заборгованості, що підлягала погашенню
в ході розрахунків з погашення
заборгованості по ЖБК
«Промбудівельник-3» (погашення різниці
в тарифах), то зазначене Київським
апеляційним господарським судом до
уваги взяте бути не може, оскільки в цій
частині Вищим господарським судом
України до суду першої інстанції на
новий розгляд справа не передавалась,
тільки в частині стягнення 7 742,54 грн.

Доводи наведені в апеляційній скарзі
колегією суддів до уваги не
приймаються з огляду на те, що вони є
необґрунтованими та такими, що
спростовуються матеріалами справи.

З наведених у даній постанові обставин,
колегія суддів дійшла висновку, що
відсутні підстави для зміни чи
скасування рішення господарського
суду міста Києва від 12.04.2013 р. у справі №
22/313.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста
Києва від 12.04.2013 р. у справі № 22/313
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

2. Матеріали справи № 22/313 повернути до
господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у
справі.

Головуючий суддя
Л.В. Чорна

Судді
С.А. Гончаров

О.В. Тищенко