ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р.Справа № 916/2442/13Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді: Бєляновського В.В.,

Суддів: Мишкіної М.А.,
Будішевської Л.О.

при секретарі - Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників:

Від позивача: Лобанова А.А.

Від відповідача: не з'явився

Від ОСОБА_2: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Банк
„Фінанси та Кредит"

на рішення господарського суду
Одеської області

від 04.11.2013 року

по справі № 916/2442/13

за позовом: Публічного акціонерного
товариства „Банк „Фінанси та Кредит" в
особі філії „Одеське РУ" ПАТ „Банк
„Фінанси та Кредит"

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю: „Вкусная планета"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: ОСОБА_2

про звернення стягнення на предмет
іпотеки

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство „Банк „Фінанси та Кредит" в
особі філії „Одеське РУ" ПАТ „Банк
„Фінанси та Кредит" (далі - Банк)
звернулося до господарського суду
Одеської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю: „Вкусная планета",
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: ОСОБА_2, та з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 04.11.2013 року просило
господарський суд звернути стягнення
на предмет іпотеки: земельну ділянку
НОМЕР_1, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, площею 1,30 га, кадастровий
номер :01:002:0272, в рахунок погашення
заборгованості перед позивачем, що
виникла за кредитним договором № 16к-216
від 24.09.2007р., укладеним між Банком та
ОСОБА_2, в розмірі 15 434 778,86 грн., у тому
числі: - 1 999 922,18 грн. - сума простроченої
заборгованості по кредиту; - 1 465 978,47 грн.
- сума простроченої заборгованості по
процентам; - 11 968 878,21 грн. - пеня за
прострочення заборгованості по
кредиту та відсоткам, шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України „Про виконавче
провадження", з дотриманням вимог цього
закону; встановити початкову ціну
предмета іпотеки на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна,
визначеної незалежним суб'єктом
оціночної діяльності за початковою
ціною згідно експертної оцінки, що буде
проведена суб'єктом оціночної
діяльності під час судового розгляду.

В обґрунтування пред'явлених вимог
позивач посилався на те, що 24.09.2007 року
між Банком та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 16к-216, за умовами
якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 2
000 000 грн., які останній зобов'язався
повернути в строк до 24.09.2010 року та
сплатити відсотки за користування
кредитом у розмірі 17,5% річних.

24.09.2007 року для забезпечення виконання
основного зобов'язання позичальника за
кредитним договором між сторонами було
укладено іпотечний договір, за умовами
якого ОСОБА_2 передав в іпотеку Банку
майнові права на земельну ділянку
НОМЕР_1, площею 1,39 га., розташовану за
адресою: АДРЕСА_1.

У грудні 2011 року позивачу стало відомо,
що 15.11.2007 року ОСОБА_2 було отримано
Державний акт на право власності на
вказану земельну ділянку, кадастровий
номер :01:002:0116, яка 24.11.2008 року була
ним розподілена на дві частини: 0,09 га та
1,30 га, яким присвоєні два інших
кадастрових номери :01:002:0271 та
:01:002:0272 відповідно, а 26.01.2011 року
земельна ділянка НОМЕР_1, площею 1,30 га,
кадастровий номер :01:002:0272, майнові
права на яку належать Банку за
іпотечним договором, на підставі
договору купівлі - продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу за реєстровим № 62, була продана
ОСОБА_2 Товариству з обмеженою
відповідальністю ,,Вкусная планета",
чим порушені права позивача як
іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
іпотеку» у разі переходу права
власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою. Отже, до ТОВ
,,Вкусная планета" після переходу права
власності на земельну ділянку перейшли
усі права та обов'язки іпотекодавця за
іпотечним договором та іпотека для
нього є дійсною.

Посилаючись на те, що станом на 06.09.2013
року заборгованість за кредитним
договором складає 15 434 787,86 грн., у тому
числі: - 1 999 922,18 грн. - сума простроченої
заборгованості по кредиту; - 1 465 978,47 грн.
- сума простроченої заборгованості по
процентам; - 11 968 878,21 грн. - пеня за
прострочення заборгованості по
кредиту та відсоткам, позивач на
підставі ст. ст. 525, 526, 590, 1050, 1054 ЦК
України, ст. ст. 7, 12, 33, 34, 38, 39, 40 Закону
України «Про іпотеку» просив
задовольнити позов.

Відзиви на позовну заяву від
відповідача та третьої особи не
надходили.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 04.11.2013 року (суддя -
Лічман Л.В.) в позові відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що
договір купівлі-продажу від 26.01.2011 року
земельної ділянки площею 1,30 га, яким
Банк обґрунтовує перехід до ТОВ
,,Вкусная планета" прав та обов'язків
іпотекодавця, в судовому порядку
визнано недійсним, у зв'язку з чим
правова передумова для заявлення вимог
про звернення стягнення на предмет
іпотеки саме до ТОВ ,,Вкусная планета"
відсутня.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит"
звернулося до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить його скасувати
та постановити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга з урахуванням її
змісту обґрунтована неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відзиви на апеляційну скаргу від
відповідача та третьої особи не
надходили.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представником позивача було
подано заяву про вжиття заходів до
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на спірну земельну ділянку та
заборони Реєстраційній службі
Головного управління юстиції в
Одеській області вчиняти дії стосовно
зміни права власності на спірну
земельну ділянку.

Вказану заяву визнано судом
необґрунтованою та відхилено з огляду
на те, що умовою застосування заходів
до забезпечення позову за вимоги
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно, яке
є у відповідача на момент пред'явлення
позову до нього, може зникнути,
зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. З цією метою та з
урахуванням загальних вимог,
передбачених ст. 33 ГПК України,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову. Проте,
таких доказів заявником до суду не
подано і в матеріалах справи не
міститься, а саме лише припущення
заявника на потенційну можливість
подальшого відчуження спірного майна
не є достатньою підставою для
задоволення такої заяви.

Також, представником позивача було
заявлено клопотання в порядку ст. 38 ГПК
України про витребування з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
інформації щодо державної реєстрації
речових прав на спірну земельну
ділянку та з Головного управління
Держземагенства в Одеській області
інформації, що міститься в Державному
земельному кадастрі про реєстрацію
прав на спірну земельну ділянку.

Зазначене клопотання визнано судом
необґрунтованим та відхилено з огляду
на те, що з наявного у справі рішення
про відмову у наданні інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно № 6870860 від 16.10.2013р.,
прийнятого державним реєстратором
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції Одеської області, вбачається
що у Державному реєстрі прав відсутні
відомості про зареєстровані речові
права на спірне нерухоме майно. Листом
від 02.12.2013р. № 28-15-04-6842/2-13 Головне
управління Держземагенства в Одеській
області повідомило представника
позивача про те, що з метою отримання
відомостей з Державного земельного
кадастру про зареєстровані земельні
ділянки необхідно звернутися до
відповідного Державного кадастрового
реєстратора територіального органу
Держземагенства у районі або місті
Одеської області у порядку,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України від 01.08.2011р. № 835 «Про
деякі питання надання державним
агентствам земельних ресурсів та його
територіальними органами
адміністративних послуг» та Порядку
ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р.
№ 1051.

Обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, вислухавши
пояснення представників позивача та
третьої особи, дослідивши матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, 24.09.2007 року між ВАТ «Банк Фінанси
та Кредит» в особі філії «Одеське РУ»
ВАТ «Банк Фінанси та Кредит»,
правонаступником якого є позивач
(Банк), та громадянином ОСОБА_2
(позичальник) було укладено кредитний
договір № 16к-216, за яким Банк надав
ОСОБА_2 кредит у сумі 2000000,00 грн., які
ОСОБА_2 зобов'язався повернути в строк
до 24.09.2010р. та сплатити відсотки за
користування кредитом у розмірі 17,5%
річних. За прострочення повернення
кредиту та/або сплати процентів за
кредитним договором ОСОБА_2 повинен
сплачувати пеню із розрахунку 1% від
простроченої суми за кожний день
прострочення.

24.09.2007 року для забезпечення виконання
основного зобов'язання позичальника за
вказаним кредитним договором між
сторонами було укладено та нотаріально
посвідчено іпотечний договір, за
умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку
Банку майнові права на земельну
ділянку НОМЕР_1, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, площею 1,39 га.

Умовами даного іпотечного договору
визначено, що право власності на
земельну ділянку іпотекодавець набуде
з моменту отримання Державного акту на
право власності на земельну ділянку та
державної реєстрації відповідно до
чинного законодавства України. Право
іпотеки на земельну ділянку виникає у
іпотекодержателя одночасно з
виникненням у іпотекодавця права
власності на земельну ділянку.
Іпотекодавець зобов'язаний в строк до
24.03.2008 року отримати на підставі
договору купівлі - продажу земельної
ділянки Державний акт на право
власності на земельну ділянку та
протягом трьох днів з дня отримання
зазначеного документа надати
іпотекодержателю оригінал Державного
акту на право власності на земельну
ділянку, його нотаріально засвідчену
копію та укласти з іпотекодержателем
додаткову угоду до цього договору про
уточнення опису предмета іпотеки
відповідно до отриманого Державного
акту.

15.11.2007 року ОСОБА_2 було отримано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку НОМЕР_1, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею
1,39 га, кадастровий номер :01:002:0116.

У наступному, вказана земельна ділянка
НОМЕР_1, майнові права на яку є
предметом іпотечного договору, була
розподілена ОСОБА_2 на дві частини: 0,09
га та 1,30 га із присвоєнням інших
кадастрових номерів :01:002:0271 та
:01:002:0272 відповідно, що
підтверджується Державними актами на
право власності на земельну ділянку
від 24.11.2008р. та витягами з Поземельної
книги про земельну ділянку від 10.10.2012р.

26.01.2011 року земельна ділянка НОМЕР_1,
розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею
1,30 га, кадастровий номер :01:002:0272,
майнові права на яку належать Банку
відповідно до іпотечного договору,
була продана ОСОБА_2 Товариству з
обмеженою відповідальністю ,,Вкусная
планета" на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу та
зареєстрованого в реєстрі за № 64.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 13.09.2012 року в
цивільній справі № 2-820/11, що набрало
законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 (майновий поручитель) солідарно
на користь Банку заборгованість за
кредитним договором № 16к-216 від 24.09.2007р.
в загальній сумі 3 317 588,99 грн. Проте, у
зв'язку із відсутністю у боржників
майна, на яке може бути звернено
стягнення, постановою державного
виконавця від 25.06.2013р. виконавчий лист
№ 2/1510/268/12 виданий 01.03.2013 року
Ізмаїльським міськрайонним судом
Одеської області на виконання
зазначеного рішення був повернутий
стягувачу.

Вказуючи на те, що Банку як
іпотекодержателю належать майнові
права на спірну земельну ділянку,
придбану відповідачем ТОВ ,,Вкусная
планета" за договором купівлі - продажу
від 26.01.2011р., і станом на 06.09.2013 року
заборгованість за кредитним договором
складає 15 434 787,86 грн., у тому числі: - 1 999
922,18 грн. - сума простроченої
заборгованості по кредиту; - 1 465 978,47 грн.
- сума простроченої заборгованості по
процентам; - 11 968 878,21 грн. - пеня за
прострочення заборгованості по
кредиту та відсоткам, з посиланням на
ст. 23 Закону України „Про іпотеку", якою
передбачено, що у разі переходу права
власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, іпотека є
дійсною для набувача відповідного
нерухомого майна, навіть у тому
випадку, якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою, а, отже, до ТОВ «Вкусная
планета» після переходу права
власності на земельну ділянку перейшли
усі права та обов'язки іпотекодавця за
іпотечним договором та іпотека для
нього є дійсною, Банк звернувся до
господарського суду Одеської області з
даним позовом.

Разом з тим, судом першої інстанції
установлено, і це підтверджується
матеріалами справи, що рішенням
Біляївського районного суду Одеської
області від 07.12.2012 року в цивільній
справі № 1506/135/2012, яке залишено в силі
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 17.07.2013 року,
договір купівлі-продажу від 26.01.2011р.
земельної ділянки НОМЕР_1, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, площею 1,30 га,
кадастровий номер :01:002:0272,
укладений між ОСОБА_2 та ТОВ ,,Вкусная
планета", посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу та
зареєстрований в реєстрі за № 64,
визнано недійсним та приведено сторони
у первісний стан.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України визначено,
що недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний
правочин або правочин, визнаний судом
недійсним, є недійсним з моменту його
вчинення.

Таким чином, як на момент звернення
позивача до господарського суду з
даним позовом, так і на момент
ухвалення оскаржуваного рішення,
відповідач ТОВ «Вкусная планета» вже
не був власником спірної земельної
ділянки, у зв'язку з чим заявлений до
нього позов про звернення стягнення на
зазначену земельну ділянку у рахунок
погашення кредитної заборгованості
третьої особи ОСОБА_2 перед Банком
задоволенню не підлягає.

Разом з тим, ст. 125 Земельного кодексу
України встановлено, що право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 цього Кодексу право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Згідно з положеннями ст. 4 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" право власності на нерухоме
майно підлягає обов'язковій державній
реєстрації.

Частиною 3 ст. 3 вказаного Закону
встановлено, що права на нерухоме майно
та їх обтяження, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Належних доказів, які б підтверджували
викладене в апеляційній скарзі
твердження скаржника про те, що на
даний час земельна ділянка залишилася
зареєстрованою за відповідачем ТОВ
«Вкусная планета», позивачем до суду не
подано і таких доказів в матеріалах
справи не міститься.

Водночас, як вбачається з наявних у
справі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 706679, виданого відділом Держкомзему у
Біляївському районі Одеської області
24.11.2008 року та зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації Державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 01.08.516.00228, а
також витягу з Поземельної книги про
земельну ділянку № ВТ-72012,
наданого відділом Держкомзему у
Біляївському районі Одеської області
10.10.2012 року, власником спірної
земельної ділянки є ОСОБА_2

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку щодо
неможливості застосування норми ст. 23
Закону України «Про іпотеку» до даних
спірних правовідносин.

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
даної справи, колегія суддів вважає
доводи викладені скаржником в
апеляційній скарзі необґрунтованими,
оскільки вони спростовуються
зібраними по справі доказами та не
відповідають вимогам закону, що
регулює спірні правовідносини. За
таких обставин колегія суддів не
знаходить законних підстав для повного
чи часткового задоволення вимог
апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України,
колегія суддів -,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської
області від 04.11.2013 року у справі №
916/2442/13 залишити без змін, а апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства „Банк „Фінанси та Кредит" -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
у касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя:
Бєляновський В.В.

Судді:
Мишкіна М.А.

Будішевська Л.О.