ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.02.2014
Справа № 905/7494/13

за позовом Донецької міської ради, м.
Донецьк

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Донецьк

про зобов'язання вчинити певні дії.

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Говоруна О.В.

суддів Бокової Ю.В., Харакоза К.С.

Представники:

від позивача - Дем’яненко Я.В.,
довіреність №01/13-2645вих від 06.06.2013;

від відповідача - не з'явився.

Донецька міська рада (далі - позивач)
звернулась до господарського суду
Донецької області з позовом до
Фізичної - особи підприємця ОСОБА_1
(далі - відповідач) про зобов'язання
звільнити земельну ділянку шляхом
демонтажу чотирьох самовільно
розміщених металевих контейнерів (в
редакції заяви від 03.01.2014).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем всупереч
умов договору користування земельною
ділянкою, окрім існуючих будівель
магазину і складу, самовільно
встановлені чотири металевих
контейнера, в яких здійснюється в яких
здійснюється торгівля продуктами
харчування.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, відзив на позов не надав, про
місце, дату та час розгляду справи був
повідомлений належним чином, про
причини неявки суду не повідомив, тому
справу, на підставі ст.75 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), розглянуто за наявними в
ній матеріалами.

Суд, заслухавши представника позивача,
дослідивши письмові докази у судовому
засіданні, встановив наступні факти та
відповідні ним правовідносини.

30.11.2012 між Донецькою міською радою та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був
укладений договір користування
земельною ділянкою №7/4816-1 (далі -
договір), відповідно до умов якого
позивач дозволяє відповідачу
використовувати земельну ділянку
загальною площею 0,1505 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.16-19).

Відповідно до п. 2.2 договору на
земельній ділянці знаходиться існуючі
будівлі магазину і складу.

Згідно з п. 5.1 договору земельна ділянка
використовується для експлуатації
існуючих будівель магазину і складу.

Як визначено сторонами у п. 5.2 договору
забороняється самовільна забудова
земельної ділянки.

03.06.2013 комісією у складі
землевпорядника, архітектора та
завідуючого планово-економічного
відділу було проведено огляд земельної
ділянки по АДРЕСА_1, за результатами
якого був складений акт обстеження від
03.06.2013, в якому зазначається, що
земельна ділянка, площею 0,1505 га
знаходиться у фактичному користуванні
відповідача на підставі договору
користування земельною ділянкою
№7/4816-1 від 30.11.2012 для експлуатації
існуючих будівель магазину і складу.
Крім будівлі магазину та складу на
вказаній земельній ділянці
відповідачем розміщені чотири
металевих контейнера, в яких
здійснюється торгівля продуктами
харчування (а.с.12).

Відповідачу Кіровською районною у м.
Донецьку радою було надіслано лист
№01/13-2824 від 18.06.2013 про добровільне
звільнення земельної ділянки від
самовільно розміщених відповідачем
чотирьох металевих контейнерів в строк
до 26.06.2013 (а.с.14).

24.07.2013 комісією у складі
землевпорядника, архітектора та
завідуючого планово-економічного
відділу був проведений повторний огляд
зазначеної земельної ділянки, за
результатами якоого встановлено, що
відповідач вказану земельну ділянку не
звільнив від самовільно розміщених
чотирьох металевих контейнерів, кожен
розміром 6,0м. х 2,5м. (а.с.15).

Відповідно до ч.2 ст. 116 Земельного
кодексу України (далі - ЗК України),
набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Згідно ч.2 ст.28 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», тимчасова споруда
торговельного, побутового,
соціально-культурного чи іншого
призначення для здійснення
підприємницької діяльності -
одноповерхова споруда, що
виготовляється з полегшених
конструкцій з урахуванням основних
вимог до споруд, визначених технічним
регламентом будівельних виробів,
будівель і споруд, і встановлюється
тимчасово, без улаштування фундаменту.

Механізм розміщення тимчасових споруд
для провадження підприємницької
діяльності визначений Порядком
розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності затвердженого Наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 21.10.2011 №244
(далі-Порядок).

Відповідно до п.2.1 Порядку, підставою
для розміщення тимчасової споруди є
паспорт прив'язки тимчасової споруди.

Розміщення тимчасової споруди
самовільно забороняється (п.2.31
Порядку).

Крім того, Донецької міською радою, з
метою врегулювання правовідносин, що
виникають в процесі розгляду питань
пов'язаних із розташуванням тимчасових
споруд різних типів на території м.
Донецька, було прийнято рішення «Про
порядок розміщення тимчасових споруд,
малих архітектурних форм та тимчасових
індивідуальних гаражів на території м.
Донецька» від 01.06.2012 №17/29.

Згідно зазначеного рішення, розміщення
тимчасових споруд для здійснення
підприємницької діяльності
здійснюється на підставі паспорту
прив'язки тимчасової споруди,
оформленого головним управлінням
містобудування та архітектури міської
ради, та відповідного договору
розміщення тимчасової споруди.

Отже, відповідачем самовільно були
розміщені тимчасові споруди на
земельній ділянці, яка була надана йому
в користування для експлуатації вже
існуючих будівель магазину і складу,
доказів на підтвердження виконання
відповідачем зазначених вище вимог
закону та рішення органу місцевого
самоврядування для розміщення
тимчасових споруд не надано.

Відповідно до ч.2 ст. 83 ЗК України, в
комунальній власності перебувають,
зокрема, усі землі в межах населених
пунктів, крім земельних ділянок
приватної та державної власності.

Статтею 152 ЗК України визначені способи
захисту прав на земельні ділянки та
закріплено, що держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом,
зокрема, відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав та
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Враховуючи, що позивачем відповідачу
була надана земельна ділянка в
користування саме для експлуатації
існуючих будівель магазину і складу,
розміщення відповідачем чотирьох
металевих контейнерів здійснено з
порушенням встановленого законом
порядку, заходів щодо усунення
порушень земельного законодавства
відповідачем не вжито та не звільнено
самостійно земельну ділянку від
чотирьох металевих контейнерів, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що на
підставі ст. 38 ГПК України,
господарський суд витребовує докази за
наявності відповідного клопотання, у
разі неможливості самостійно надати
докази сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню повністю.

Господарські витрати розподілити
відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.
ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Фізичну - особу підприємця
ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1)
звільнити земельну ділянку по АДРЕСА_1
від самовільно розміщених тимчасових
споруд шляхом демонтажу чотирьох
металевих контейнерів, кожен розміром
6,0 х 2,5м.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) на
користь Донецької міської ради () судовий збір в сумі 1 147грн.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів, через
господарський суд, який розглянув
справу.

Повне рішення складено 05 лютого 2014
року.

Головуючий суддя
О.В. Говорун

Суддя
Ю.В. Бокова

Суддя
К.С. Харакоз