ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2014 р.Справа № 922/4933/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання
Гаврильєві О.В.

розглянувши справу

за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ
МІЖНАРОДНИЙ БАНК", м. Донецьк до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.
Харків про стягнення 220435,27 грн. за
участю представників сторін:

позивача - Зайцев О.М., дов. від 11.05.2012
року, Кулик О.Р., дов. від 26.03.2012 року

відповідача - ОСОБА_5, дов. від 16.12.2013
року, ОСОБА_6, дов. від 23.01.2014 року

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про
стягнення з відповідача 220435,27 грн.
заборгованості за договором
еквайрінгу № 20656303 від 15 березня 2013
року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між
ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ
"ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК"
та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
- Директором Hotel Yellow Unlimited було укладено
Договір еквайрінгу № 20656303 від 15
березня 2013 року (надалі за текстом -
Договір).

Відповідач відповідно до пункту 1.2
Договору взяв на себе зобов'язання
приймати банківські платіжні карти
(надалі за текстом - БПК) до сплати в
якості рівноцінного платіжного засобу
за товари та послуги, відповідно до
процедури, передбаченої Договором та
додатками до нього, а позивач
забезпечує обробку документів та
переказ грошових коштів на рахунок
відповідача по операціям, проведених з
використанням БПК.

Однак, відповідач Порядком роботи з БПК
та умовами Договору грубо знехтував, 25
операцій на загальну суму 27 578,54 доларів
США були оскаржені у зв'язку із
запереченням держателів БПК, з
аргументацією, що вони не приймали
участі в здійсненні даних операцій, що
підтверджується виставленими банками
емітентами претензіями позивачу.
Держателі БПК виявили факт
несанкціонованого списання грошових
коштів з їх рахунків, звернулися з
претензією до банка - емітента, який
відповідно до правил міжнародних
платіжних систем звернувся до позивача
задля здійснення зворотного платежу,
що підтверджують претензії.

Оскільки позивач не отримав від
відповідача документи, які могли б
спростувати інформацію банка-емітента
щодо шахрайських операцій, Банк
здійснив зворотній платіж та звернувся
в порядку пункту 2.2.17. Договору до
відповідача відносно відшкодування
суми сплаченої позивачем банкам -
емітентам.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 12 лютого 2014
року було відмовлено позивачу -
ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ
"ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" у
задоволенні клопотання (вх. № 7) про
колегіальний розгляд справи № 922/4933/13.

Представники позивача у наданому
клопотанні просять витребувати в
Міжнародній платіжній системі Visa
International письмові пояснення щодо
виставлення ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ
ТОВАРИСТВОМ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ
МІЖНАРОДНИЙ БАНК" фінансових претензій
та списання з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ
МІЖНАРОДНИЙ БАНК" грошових коштів по
оскарженем транзакціям.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає клопотання позивача про
витребування в Міжнародній платіжній
системі Visa International письмових пояснень
щодо виставлення ПУБЛІЧНИМ
АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ПЕРШИЙ
УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК"
фінансових претензій та списання з
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
"ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК"
грошових коштів по оскарженем
транзакціям необґрунтованим та
відмовляє у його задоволенні.

Представники позивача у судовому
засіданні підтримують заявлені
позовні вимоги і просять їх
задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому
засіданні та у відзиві на позоввну
заяву проти заявлених позовних вимог
заперечують, посилаючись на
недоведеність позовних вимог. Так,
відповідач зазначив, що за змістом
пункту 3.1.6.1 Договору держатель БПК,
банк-емітент або платіжна система
повинні довести зобов'язання Банку
перерахувати суми спірних операцій на
їхню користь.

Відповідно до пункту 5.14. Положення про
порядок емісії спеціальних платіжних
засобів, затвердженого постановою КМУ
від 30 квітня 2010 N 223 (надалі за текстом -
Положення) еквайр (Банк) зобов'язаний
розглядати скарги щодо платіжних
операцій, які опротестовуються
користувачем, емітентом або платіжною
організацією платіжної системи, у
спосіб і строки, передбачені
законодавством України та правилами
платіжної системи.

Докази на підтвердження того, що за
проведеними відповідачем, операціями
надійшло опротестування держателя БПК
та/або банком-емітентом і таке
опротестування розглядалося у
встановленому порядку, відсутні.

Більше того, відповідно до пункту 1.4
Положення, авторизація - це процедура
отримання дозволу на проведення
операції з використанням спеціального
платіжного засобу. Код авторизації - це
набір цифр або набір букв і цифр, який
формується і надається емітентом або
юридичною особою - учасником платіжної
системи, яка діє за його дорученням, за
результатами авторизації. Всі платежі,
які нібито були оспорені, пройшли
процедуру авторизації, а отже були
підтверджені банками-емітентами або
відповідною платіжною системою.
Вказане підтверджує правомірність
проведення оспорених операцій.

За таких обставин, жодних підстав для
компенсації відповідачем на користь
Банку сум, зазначених у позові, як це
передбачено пунктом 2.2.17 Договору,
немає.

Приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені
пунктом 4 частини 3 статті 129
Конституції України, статтею 4-3 та
статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає, що господарським судом в межах
наданих йому повноважень сторонам
створені усі належні умови для надання
доказів у справі та є підстави для
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами у відповідності до статті
75 Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення повноважних
представників сторін, судом
встановлено наступне.

15 березня 2013 року між ПУБЛІЧНИМ
АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ПЕРШИЙ
УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 -
директором Hotel Yellow Unlimited було укладено
договір еквайрінгу № 20656303 та додаткову
угоду №1 до вказаного договору
стосовно доповнення Порядку роботи з
БПК пунктами щодо проведення
додаткових операцій.

Відповідно до Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні": еквайринг - діяльність щодо
технологічного, інформаційного
обслуговування торговців та виконання
розрахунків з ними за операції, які
здійснені із застосуванням
спеціальних платіжних засобів; емітент
спеціальних платіжних засобів -
юридична особа, що є членом платіжної
системи та здійснює емісію спеціальних
платіжних засобів; спеціальний
платіжний засіб (платіжна картка тощо) -
платіжний інструмент, що виконує
функцію засобу ідентифікації, за
допомогою якого держателем цього
інструмента ініціюється переказ
коштів з відповідного рахунка платника
або банку, а також здійснюються інші
операції, передбачені відповідним
договором. За допомогою спеціальних
платіжних засобів формуються
документи за операціями із
застосуванням спеціальних платіжних
засобів або надаються інші послуги
держателям спеціальних платіжних
засобів; міжнародна платіжна система -
платіжна система, в якій платіжна
організація може бути як резидентом,
так і нерезидентом і яка здійснює свою
діяльність на території двох і більше
країн та забезпечує проведення
переказу коштів у межах цієї платіжної
системи, у тому числі з однієї країни в
іншу; торговець - суб'єкт
підприємницької діяльності, який,
відповідно до договору з есквайром або
платіжною організацією, приймає до
обслуговування платіжні інструменти з
метою проведення оплати вартості
товарів чи послуг (включаючи послуги з
видачі коштів у готівковій формі);

Згідно статті 9 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" обробка та передача в межах
України електронних та паперових
документів на переказ, документів за
операціями із застосуванням
спеціальних платіжних засобів та
документів на відкликання можуть
здійснюватися за допомогою як
внутрішньодержавних, так і міжнародних
платіжних систем, що діють в Україні.
Порядок діяльності платіжної системи
визначається її правилами,
встановленими платіжною організацією
відповідної платіжної системи.
Відповідно до статті 15 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні" еквайрінг у межах України
здійснюється виключно юридичними
особами - резидентами, що уклали
договір з платіжною організацією.

Згідно з пунктом 1.2 укладеного Договору
відповідач взяв на себе зобов'язання
приймати БПК до сплати в якості
рівноцінного платіжного засобу за
товари та послуги, відповідно до
процедури, передбаченої Договором та
додатками до нього, а позивач
забезпечує обробку документів та
переказ грошових коштів на рахунок
відповідача по операціям, проведених з
використанням БПК.

Відповідно до статті 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Основними видами господарських
зобов'язань є майново-господарські
зобов'язання та
організаційно-господарські
зобов'язання.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (стаття 174 Господарського
кодексу України).

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України (частина 2 статті 175
Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (стаття 509 Цивільного кодексу
України).

Договір є підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків (статті 11, 626
Цивільного кодексу України), які мають
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до
договору (стаття 526 Цивільного кодексу
України), а одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускається
(стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що уразі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору; зміна умов
зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідно до статті 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

За змістом позовної заяви Банк вимагає
стягнути з відповідача заборгованість
за договором еквайрінгу.

Так, пунктом 2.2.17 Договору передбачений
обов'язок фірми у разі отримання Банком
вимоги зворотного платежу або
фінансової претензії по операції,
проведеній в торговій точці Фірми,
компенсовувати на користь Банку суми
таких операцій протягом двох днів з дня
пред'явлення Банком відповідної
вимоги.

Фактично, вимоги Банка зводяться до
зобов'язання відповідача виконати
обов'язок, передбачений пунктом 2.2.17
Договору, шляхом сплати відповідної
грошової суми, однак при цьому
позивачем не доведено сам факт
отримання вимоги зворотного платежу
або фінансової претензії по операції, а
також факт його здійснення.

Банк зазначає, що держателі БПК виявили
факт несанкціонованого списання
грошових коштів з їх рахунків,
звернулися з претензією до банка -
емітента, який відповідно до правил
міжнародних платіжних систем
звернувся до позивача задля здійснення
зворотного платежу, що підтверджують
претензії. Оскільки позивач не отримав
від відповідача документи, які могли б
спростувати інформацію банка-емітента,
щодо шахрайських операцій, Банк
здійснив зворотній платіж та звернувся
в порядку пункту 2.2.17. Договору до
відповідача відносно відшкодування
суми сплаченої позивачем банкам -
емітентам.

Згідно статтей 32, 34 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивач, зазначаючи про те, що операції
проведені відповідачем, по яким
виставлені зворотні платежі, були
заявлені банками-емітентами як
шахрайські, не надав належних та
допустимих доказів на підтвердження
викладених обставин.

Зокрема, позивачем не надано доказів,
які б свідчили про те, що конкретна
операція відповідача визнана
платіжними системами MasterCard Worldwide/Visa
International та/або банком-емітентом БПК як
шахрайська.

Докази на підтвердження того, що за
проведеними відповідачем операціями
надійшло опротестування держателя БПК
та/або MasterCard International та/або
банком-емітентом також відсутні.

З наявних матеріалів справи, зокрема з
наданих позивачем доказів, неможливо
дійти висновку щодо того, які саме
особи, коли та з яких підстав
звернулися до банка-емітента з
опротестуванням операцій і чи
зверталися взагалі. Зокрема, банком не
надано заяв держателів БПК, які
опротестували операції. Фінансові
документи про списання сум зворотних
платежів також відсутні.

Оцінивши наявні в справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
приходить до висновку, що позовна заява
про стягнення заборгованості за
договором у розмірі 220435,27 грн. не
підлягає задоволенню, оскільки
позивачем не надано належних,
допустимих та достатніх доказів на
підтвердження обставин, на які він
посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49
Госпордарського процесульного кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 1, 4, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 13.02.2014 р.

Суддя П.В. Хотенець