ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2014 р.
Справа № 918/1923/13

Господарський суд Рівненської області
у складі головуючої судді Бережнюк В.В.
розглянувши матеріали справи

за позовом Фізична
особа-підприємець Яцюк Микола
Ростиславович

до відповідача Публічне акціонерне
товариство "Рівнеобленерго"

про стягнення в сумі 13 996 грн. 53 коп.

Представники:

Від позивача : Яцюк М.Р.

Від відповідача : Піхоцький А.Л.

В судовому засіданні оголошувалася
перерва з 28.01.2014 р. до 04.02.2014 р.

СУТЬ СПОРУ: Фізична
особа-підприємець Яцюк Микола
Ростиславович звернувся до
господарського суду Рівненської
області із позовом до Публічного
акціонерного товариства
"Рівнеобленерго" про стягнення в сумі 13
996 грн. 53 коп., з яких 3 996 грн. 53 коп. -
матеріальна шкода та 10 000 грн. 00 коп. -
моральна шкода. В обґрунтування вимог
зазначає, що відповідач без належного
попередження припинив
електропостачання до торгівельного
лотка, який належить підприємцю Яцюку
М.Р. У торгівельному лотку зберігалося
морозиво на суму 3 996 грн. 53 коп. В
результаті відключення лотка від
електромережі морозиво зіпсувалося та
стало непридатним для подальшої
реалізації. Вважає, що у зв'язку з
неправомірним відключенням від
електропостачання відповідач завдав
позивачу матеріальної шкоди на суму 3 996
грн. 53 коп. Також вказує, що
неправомірні дії відповідача призвели
позивача до глибоких переживань,
розпачу та депресії, оскільки кошти,
які могли бути виручені після
реалізації морозива, спрямувалися б на
потреби сім'ї. Тому вважає, що
відповідач повинен відшкодувати
підприємцю Яцюку М.Р. моральну шкоду у
розмірі 10 000 грн. 00 коп. На підставі
ст.ст. 1166, 1167 ЦК України просить
стягнути з відповідача всього 13 996 грн.
53 коп. матеріальної та моральної шкоди.

Відповідач надав письмовий відзив на
позов, у якому позовні вимоги не визнає.
Вказує, що Управлінням містобудування
та архітектури було внесено припис від
04.07.2013 р., у якому зобов'язано підприємця
Яцюка М.Р. виконати роботи по демонтажу
самочинно встановленої тимчасової
споруди для провадження
підприємницької діяльності. Однак,
позивач не виконав вимоги припису. Тому
Управління містобудування та
архітектури надіслало лист від 02.10.2013 р.
до ПАТ "Рівнеобленерго" з вимогою
відключення від мереж
електропостачання незаконно
встановлених тимчасових споруд, до
переліку яких також входить кіоск з
продажу морозива, що належить позивачу.
Підпункт 5 пункту 7.5 ПКЕЕ покладає на
постачальника електроенергії
обов'язок припинити електропостачання
у разі невиконання припису
представника відповідного органу
виконавчої влади. Відтак, відповідач
вказує, що був вимушений припинити
електропостачання у даному випадку.
Також пояснює, що позивачем не надано
належних доказів псування морозива, та
відсутні докази повідомлення
відповідача про складання
двостороннього акта порушень,
передбаченого п.4.4. Договору №3164 від
01.09.2008 р. про постачання електричної
енергії, укладеного між позивачем та
відповідачем. Крім цього, пояснює, що
Договором від 01.09.2008 р. не передбачено
можливості відшкодування моральної
шкоди, та позивач належним чином не
обґрунтував у чому саме полягає
моральна шкода.

Відтак вважає доводи позовної заяви
безпідставними та необґрунтованими.
Просить в позові відмовити.

В судових засіданнях представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав зазначених у позовній заяві,
просить позов задоволити. Натомість
представник відповідача заперечив
проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників позивача та
відповідача, повно та об'єктивно
оцінивши всі обставини справи в їх
сукупності, господарський суд прийшов
до висновку, що в позові слід відмовити.
При цьому суд виходив з такого.

Судом встановлено, що 01 вересня 2008 року
між ЗАТ "Ей-І-Ес Рівнеенерго",
правонаступником якого є ПАТ
"Рівнеобленерго", (далі-постачальник) та
фізичною особою-підприємцем Яцюком
Миколою Ростиславовичем (далі -
споживач), було укладено Договір про
постачання електричної енергії № 3164 з
додатками до нього (далі - договір)
відповідно до умов якого постачальник
прийняв зобов'язання продавати
електричну енергію споживачу для
забезпечення потреб його
електроустановок з сумарною
приєднаною потужністю 3 кВт, а споживач,
у свою чергу, - оплачувати
постачальнику вартість використаної
(купленої) електричної енергії та
здійснювати інші платежі згідно з
умовами цього договору (арк.с. 31-41).

Відповідно до пункту 2.3. Договору
споживач зобов'язався виконувати умови
цього Договору, дотримуватися режиму
споживання електричної енергії згідно
з умовами розділу 5 цього Договору та
режиму електроустановок, які
передбачені Додатками № 1, 2, 8 до цього
Договору. Повідомляти та погоджувати
всі зміни стосовно нормального режиму
роботи підприємства; оплачувати
постачальнику вартість електричної
енергії згідно з умовами додатку № 4
"Порядок зняття показників засобів
обліку електричної енергії та
розрахунків"; забезпечувати
безперешкодний доступ уповноважених
представників постачальника за
пред'явленням службового посвідчення
до засобів (систем) обліку
електроенергії, вимірювання
потужності та контролю показників
якості електроенергії.

Згідно пункту 4.4. Договору у разі
виявлення однією із сторін порушень
умов Договору іншою стороною, за які
законодавством передбачене
застосування санкцій чи які тягнуть за
собою збитки, недоотриману продукцію
або вигоду тощо, на місці оформлюється
двосторонній акт порушень. Акт
складається у присутності
представників обох сторін Договору в
двох примірниках. Сторона, дії або
бездіяльність якої стала причиною
складання акта, має право внести до
акта свої зауваження. Сторона, яка
виявила порушення своїх прав,
зобов'язана попередити іншу сторону
про необхідність складання акта. Інша
сторона не може без поважних причин
відмовитись від складання та
підписання акта. У разі відмови
відповідальної сторони від підписання
акта в ньому робиться запис про
відмову. У цьому разі акт вважається
дійсним, якщо його на місці складання
підписали не менше трьох уповноважених
представників сторони договору, що
складала акт.

Договір підписаний уповноваженим
представником постачальника та
підприємцем Яцюком М.Р. та скріплений
відбитком печатки ЗАТ "Ей-І-Ес
Рівнеенерго", правонаступником якого є
ПАТ "Рівнеобленерго".

Відповідно до Додатку №3 до договору
електроенергія постачається до кіоску
з морозивом, що знаходиться за адресою:
м.Рівне, майдан Короленка, 6.

04 липня 2013 року на адресу підприємця
Яцюка М.Р. ( Рівненська обл., Рівненський
район, с.Великий Житин, вул.Зарічна, 13)
було надіслано припис №01-22/149
Управління містобудування та
архітектури Виконкому Рівненської
міської ради, яким зобов'язано позивача
у строк до 15.07.2013 р. виконати роботи по
демонтажу самочинно встановленої
тимчасової споруди для провадження
підприємницької діяльності на майдані
Короленка (біля обласної бібліотеки) в
м.Рівне та привести благоустрій
прилеглої території до належного стану
(арк.с. 68).

У подальшому 02.10.2013 р. Управління
містобудування та архітектури
Виконкому Рівненської міської ради
надіслало лист №01-22/230 начальнику
міської дільниці РЕМ, у якому
зазначалося, що Рівненською міською
радою прийнято рішення №144 від 17.09.2013 р.
"Про звільнення території міста
Рівного від незаконно встановлених
тимчасових споруд (ТС)" та вирішено
звільнити територію м.Рівного від
незаконно встановлених ТС шляхом
демонтажу, зокрема, кіоску з продажу
морозива на вул.Короленка (на території
парку Молоді, біля обласної бібліотеки)
(арк.с. 69). У цьому ж листі було
висловлено прохання виконати роботи по
відключенню від мереж
електропостачання до демонтажу
згаданих тимчасових споруд.

04.10.2013 р. Управління містобудування та
архітектури Виконкому Рівненської
міської ради надіслало на адресу Яцюка
М.Р. ( Рівненська обл., Рівненський
район, с.Великий Житин, вул.Зарічна, 13)
попередження, яким останнього
зобов'язано у строк до 09.10.2013 р. виконати
роботи по демонтажу тимчасової споруди
- кіоску з продажу морозива на
вул.Короленка (арк.с.70).

Пізніше 09 жовтня 2013 року ПАТ
"Рівнеобленерго" було здійснено
відключення кіоску з продажу
морозивом, який належить позивачу, від
електропостачання, що підтвердили
представники сторін у судовому
засіданні.

У результаті відключення від
електричної мережі згаданого кіоску
морозиво зіпсувалося та стало
непридатним для подальшої реалізації.
На підтвердження даної обставини
позивачем наданий акт від 14.10.2013 р.
(арк.с. 72).

У зв'язку з наведеним підприємець Яцюк
М.Р. звернувся до господарського суду з
даним позовом.

Відносини пов'язані з виробництвом,
передачею, постачанням і використанням
електричної енергії, регулюються
Законом України "Про
електроенергетику". При цьому,
регулювання відносин в
електроенергетиці має особливості,
визначені цим законом та передбачені
ПКЕЕ.

Відповідно до підпункту 5 пункту 7.5.
Правил користування електричною
енергією, затверджених Постановою
Національної комісія з питань
регулювання електроенергетики від
31.07.1996 р. № 28 постачальник електричної
енергії (електропередавальна
організація або основний споживач за
погодженням постачальника електричної
енергії) зобов'язаний, попередивши
споживача не пізніше ніж за три робочих
дні, припинити повністю або частково
постачання йому електричної енергії
(передачу або спільне використання
технологічних електричних мереж), у
тому числі на виконання припису
представника відповідного органу
виконавчої влади, у разі невиконання
припису представника відповідного
органу виконавчої влади.

Попередження про припинення повністю
або частково постачання електричної
енергії оформляється після
встановлення факту наявності підстав
для вчинення вказаних дій та надається
окремим письмовим повідомленням, у
якому зазначаються підстава, дата і
час, з якого електропостачання буде
повністю або частково припинено.

Згідно підпункту 4 пункту 8.6. ПКЕЕ
постачальник електричної енергії за
регульованим тарифом не несе
відповідальності за майнову шкоду,
заподіяну споживачу або третім особам
внаслідок обмеження у постачанні
електричної енергії, та матеріальні
збитки, які викликані внаслідок
припинення або обмеження
електропостачання, здійсненого у
порядку, встановленому цими Правилами,
та/або застосованого відповідно до
законодавства України.

Слід відмітити, що предметом даного
спору є стягнення матеріальної шкоди в
сумі 3996 грн. 53 коп. та моральної шкоди в
розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків відповідно до статті
11 Цивільного кодексу України є
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі.
Зобов'язання із заподіяння шкоди це
цивільне правовідношення, в силу якого
одна сторона (потерпілий) вправі
вимагати відшкодування заподіяної
йому шкоди у повному обсязі, а інша
сторона (завдавач) зобов'язана
відшкодувати шкоду, заподіяну його
діями.

Відносини з відшкодування заподіяної
шкоди врегульовані нормами Цивільного
кодексу України, які підлягають
застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача матеріальної шкоди в сумі 3
996 грн. 53 коп. слід зазначити наступне.

Згідно з частиною 1 статті 1166
Цивільного кодексу України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з положень вказаної
норми, підставою для настання
цивільно-правової відповідальності за
заподіяння шкоди є правопорушення, що
включає в себе певні елементи: шкода;
протиправність поведінки особи, яка
заподіяла шкоду; причинний зв'язок між
ними; вина. Відсутність хоча б одного
елемента складу правопорушення
виключає настання відповідальності,
передбаченої ст. 1166 ЦК України.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: 1) протиправної
поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв'язку
між протиправною поведінкою
заподіювача та шкодою; 4) вини. За
відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Важливим елементом доказування
наявності шкоди є встановлення
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювача та шкодою
потерпілої сторони. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
заподіювача є причиною, а шкода, яка
завдана особі, - наслідком такої
протиправної поведінки.

В якості протиправної поведінки
відповідача позивач посилається на те,
що ПАТ "Рівнеобленерго" було відключено
від мережі електропостачання кіоск з
морозивом, що належить підприємцю
Яцюку М.Р., внаслідок чого зіпсувалася
продукція, та позивач поніс втрати.

Разом з тим, в якості єдиного доказу
псування морозива підприємець Яцюк М.Р.
подав суду копію акта від 14.10.2013 р., який
підписаний трьома особами: Яцюком М.Р.,
Свиридюком А.Н. та Бережняком С.В. Слід
відмітити, що крім прізвищ та
паспортних даних, інших відомостей
щодо цих осіб не вказано. Зокрема не
зазначено, чи є ці особи уповноваженими
представниками ПАТ "Рівнеобленерго", чи
найманими працівниками позивача тощо.

У даному акті зазначено, що при огляді
вмісту морозильних камер за адресою
м.Рівне, вул.Короленка, 6 (біля обласної
бібліотеки) було виявлено
різнокольорову рідину з характерним
запахом морозива, зверху місцями
покриту цвіллю та піною, також виявлено
пластикові упаковки білого та сірого
кольору, в яких міститься
різнокольорова рідина місцями покрита
цвіллю та піною.

Однак, позивачем не надано суду
передбаченого п.4.4. Договору від 01.09.2008
р. двостороннього акту порушень,
підписаного обома сторонами, який
відображає відомості щодо псування
морозива внаслідок відключення кіоску
від мережі електропостачання. Докази
складання такого акту у матеріалах
справи відсутні. Також відсутні докази
повідомлення позивачем ПАТ
"Рівнеобленерго" про складання
двостороннього акту порушень.

Таким чином, при складанні акту від
14.10.2013 р. позивачем не було дотримано
договірних умов та вимог законодавства
щодо його форми, змісту та порядку
складання. Тому суд не може прийняти
останній як належний доказ псування
морозива внаслідок відключення кіоску
від електропостачання.

Отже, суду не надано допустимих доказів
того, що псування морозива у належному
підприємцю Яцюку М.Р. кіоску
знаходиться у прямому причинному
зв'язку з відключенням цього кіоску від
мережі електропостачання.

Щодо вимог позивача про стягнення з ПАТ
"Рівнеобленерго" 10 000 грн. 00 коп.
моральної шкоди.

Згідно ст.23 Цивільного кодексу України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до п.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною
юридичній особі, слід розуміти втрати
немайнового характеру, що настали у
зв'язку з приниженням її ділової
репутації, посяганням на фірмове
найменування, товарний знак, виробничу
марку, розголошенням комерційної
таємниці, а також вчиненням дій,
спрямованих на зниження престижу чи
підрив довіри до її діяльності.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

У постанові Пленуму Верховного суду
України N 4 від 31.03.95р. „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"
зазначено, що під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Системний аналіз статей 23 та 1167 ЦК
України, змісту постанови Пленуму
Верховного суду України від 31.03.95 року
№ 4 „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" дають підстави зробити висновок,
що відшкодування моральної шкоди,
завданої у вигляді душевних страждань,
яких гіпотетично позивач зазнав
внаслідок дій ПАТ "Рівнеобленерго", має
здійснюватися за загальними правилами
відшкодування шкоди тобто, у разі
наявності шкоди, вини певної особи та
причинно-наслідкового зв'язку між
означеними категоріями.

Втім позивач не довів суду факту
спричинення моральної шкоди діями
відповідача, оскільки суду не надано
жодних доказів завдання позивачу
душевних страждань. До того ж, позивач
жодним чином не обґрунтував належними
та допустимими доказами в розумінні
ст.33, 34 ГПК України розрахунок
моральної шкоди (10 000 грн. 00 коп.).

Відповідно до ст.ст.32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В свою чергу господарський суд,
керуючись положеннями статті 43
Господарського процесуального кодексу
України, оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши все вищевказане
господарський суд прийшов до висновку,
що обставини, на які покликається
позивач у даній справі, не є підставою
для задоволення позовних вимог. Доводи
позивача, що викладені у позовній заяві
спростовуються наведеними вище
правовими нормами та матеріалами
справи.

Відтак, позовні вимоги фізичної
особи-підприємця Яцюка Миколи
Ростиславовича про стягнення з ПАТ
"Рівнеобленерго" 3 996 грн. 53 коп.
матеріальної шкоди та 10 000 грн. 00 коп.
моральної шкоди, є необґрунтованими,
тому не підлягають до задоволення.

За таких обставин в позові слід
відмовити.

Відповідно до ч.5 ст.49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати, пов'язані з розглядом справи
при відмові в позові покладаються на
позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя
Бережнюк В.В.

Повне рішення складено "06" лютого 2014
року