ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року Справа № 914/1808/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді: судді:Прокопанич
Г.К., Алєєва І.В. (доповідач), Євсіков
О.О.за участю представників: від
позивача:Салабай А.В., дов. №05.1-04/27980.1
від 15.04.2013р.;від відповідача 1:не
з'явився;від відповідача 2:не
з'явився;від третьої особи:не
з'явивсярозглянувши у відкритому
судовому засіданнікасаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Автотрейд"на
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 19.09.2013р.
(складена 24.09.2013р.) у справі
господарського суду№914/1808/13 Львівської
областіза позовомПублічного
акціонерного товариства "Ідея Банк"до
1.Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотрейд";
2.Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Гарант Плюс"третя
особаОСОБА_5прозвернення стягнення на
майно в сумі 2 421 355,55грн.В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 18.07.2013р.
(складене 19.07.2013р.), залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 19.09.2013р.
(складена 24.09.2013р.) у справі №914/1808/13
позовні вимоги задоволені у повному
обсязі. В рахунок часткового погашення
заборгованості по кредитному договору
№974 від 01.12.2012р. в розмірі 2 421 355,55грн., у
тому числі: 2287860,21грн. - заборгованості
по кредиту, 44 691,64грн. - заборгованості
по процентах, 25949,98грн. - строкових
процентів, 62 452,83грн. - пені по кредиту,
400,89грн. - пені по процентах, звернуто
стягнення на предмет застави за
договором застави товарів в обороті
від 01.12.2011р. №2/12/11/974 шляхом передачі у
власність Публічного акціонерного
товариства "Ідея Банк" транспортних
засобів Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотрейд" в
кількості 24 одиниці, що зазначені в
резолютивній частині судового рішення
загальною вартістю 1 506 462,49грн. В
рахунок часткового погашення
заборгованості по кредитному договору
№974 від 01.12.2012р. в розмірі 2 421 355,55грн., у
тому числі: 2 287 860,21грн. - заборгованості
по кредиту, 44 691,64грн. - заборгованості
по процентах, 25 949,98грн. - строкових
процентів, 62 452,83грн. - пені по кредиту,
400,89грн. - пені по процентах, звернуто
стягнення на предмет застави за
договором застави товарів в обороті
від 01.12.2011р. №2/12/11/974 шляхом реалізації
на публічних торгах транспортних
засобів Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотрейд" в
кількості 9 одиниць, що зазначені в
резолютивній частині судового рішення,
встановивши початкову ціну відповідно
до умов договору застави товарів в
обороті від 01.12.2011р. №2/12/11/974. Також
звернуто стягнення на предмет застави
по договору застави від 02.04.2013р. №8/04/13/974
шляхом реалізації на публічних торгах
обладнання СТО Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотрейд",
зазначеного в резолютивній частині
судового рішення, що знаходиться в м.
Луганськ, вул. Оборонна, 122 А, та в м.
Києві, вул. Маршала Гречки, 13,
встановивши початкову ціну відповідно
до умов договору застави від 02.04.2013р.
№8/04/13/974. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Перший відповідач, Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Автотрейд", з прийнятими судовими
актами не погодився та звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувані судові акти та
направити справу на новий розгляд до
місцевого господарського суду.

Обґрунтовуючи підстави звернення до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, скаржник
посилається на порушення
господарськими судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права.

У зв'язку з відпусткою судді Демидової
А.М. було проведено повторний
автоматичний розподіл справи №914/1808/13
відповідно до розпорядження керівника
апарату Вищого господарського суду
України від 13.12.2013р. №08.03-04/1599.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 17.12.2013р. зазначена
касаційна скарга прийнята до
провадження та призначена до розгляду
у новому складі колегії суддів:
головуючий суддя - Прокопанич Г.К.,
судді - Алєєва І.В. (доповідач), Євсіков
О.О.

У зв'язку з перебуванням судді Євсікова
О.О. у відпустці, розпорядженням Голови
Вищого господарського суду України від
17.12.2013р. №02-05/970, для розгляду справи
№914/1808/13 сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя - Прокопанич
Г.К., судді: Алєєва І.В. (доповідач),
Акулова Н.В.

Ухвалою від 23.12.2013р. Вищий
господарський суд України задовольнив
клопотання Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотрейд" про
продовження строку розгляду
касаційної скарги у справі №914/1808/13,
продовжив строк її розгляду на
п'ятнадцять днів та відклав розгляд
касаційної скарги.

У зв'язку з виходом з відпустки судді
Євсікова О.О. та завантаженістю судді
Акулової Н.В., розпорядженням секретаря
першої судової палати від 17.01.2014р.
№02-05/18, для розгляду справи №914/1808/13
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя - Прокопанич Г.К.,
судді: Алєєва І.В. (доповідач), Євсіков
О.О.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 20.01.2014р. відкладено розгляд
касаційної скарги.

У письмовому відзиві на касаційну
скаргу позивач просив оскаржувані
судові акти залишити без змін, а
касаційну скаргу - без задоволення.

В призначене судове засідання
касаційної інстанції 27.01.2014р. з'явився
представник позивача, який заперечував
проти задоволення касаційної скарги.
Відповідачі та третя особа
уповноважених представників не
направили. Явка не визнавалась
обов'язковою.

Перевіривши правильність застосування
господарськими судами попередніх
інстанцій норм процесуального та
матеріального права, проаналізувавши
доводи з цього приводу, викладені в
касаційній скарзі, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотрейд" підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено місцевим
господарським судом та апеляційною
інстанцією, 01.12.2011р. між Публічним
акціонерним товариством "Ідея Банк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Автотрейд" укладено
кредитний договір №974, умови якого в
подальшому змінювались додатковими
угодами №1 від 01.12.2011р., №2 від 15.02.2012р. №3
від 29.05.2012р., №4 від 29.10.2012р., №5 від
01.04.2013р.

Також господарськими судами
попередніх інстанцій встановлено, що
позивач свої зобов'язання за кредитним
договором виконав у повному обсязі (що
підтверджується меморіальними
ордерами).

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за вищезазначеним
кредитним договором, 01.12.2011р. між
позивачем (заставодержатель) та першим
відповідачем (заставодавець) укладені
договори застави товарів в обороті
№1/12/11/974 та №2/12/11/974, відповідно до умов
яких заставодавець передає в заставу
заставодержателю товари в обороті
(асортименті запасні частини на складі,
що знаходяться за адресою: м.Луганськ,
вул. 26 Бакінських комісарів, 170 та
легкові автомобілі в асортименті).

Також в якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
02.04.2013р. між позивачем
(заставодержатель) та першим
відповідачем (заставодавець) укладено
договір застави №8/04/13/974, відповідно до
умов якого, заставодавець надає в
заставу належне йому на праві
приватної власності майно, а саме:
обладнання СТО, що знаходиться за
адресою м. Луганськ, вул. Оборонная, 122а,
балансовою вартістю в сумі 25 010,00грн. та
обладнання СТО, розташоване за адресою
м. Київ, вул. Маршала Гречки, 13,
балансовою вартістю в сумі 181731,18грн.

Крім цього, в якості забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором 29.10.2012р. між позивачем
(кредитор) та фізичною особою ОСОБА_5
(поручитель) та 12.03.2013р. між позивачем
(кредитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Гарант Плюс" (поручитель) укладені
договори поруки, відповідно до умов
яких поручителі зобов'язуються
солідарно відповідати перед
кредитором за виконання зобов'язань
божника.

В порядку досудового врегулювання
спору позивач направив на адресу
першого відповідача вимогу №06.1-04/23669
від 29.03.2013р., на адресу другого
відповідача вимогу №12.2/20685.2 від
29.03.2013р., на адресу третьої особи вимогу
№06.1-04/23670 від 29.03.2013р. про дострокове
погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про
заставу" при заставі товарів в обороті
або у переробці заставодавець зберігає
за собою право володіти, користуватися
та розпоряджатися предметом застави
відповідно до правил цього розділу.

Приписами ст. 40 Закону України "Про
заставу" визначено, що при заставі
товарів в обороті або у переробці
реалізовані заставодавцем товари
перестають бути предметом застави з
моменту їх вручення набувачу або
транспортній організації для
відправлення набувачу або передачі на
пошту для пересилки набувачу, а набуті
заставодавцем товари, передбачені в
договорі застави, стають предметом
застави з моменту виникнення на них
права власності.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" якщо інше не
встановлено законом, зареєстроване
обтяження зберігає силу для нового
власника (покупця) рухомого майна, що є
предметом обтяження, за винятком,
зокрема, випадку, якщо відчуження
належного боржнику на праві власності
рухомого майна здійснюється в ході
проведення господарської діяльності,
предметом якої є систематичні операції
з купівлі-продажу або інші способи
відчуження цього виду рухомого майна.

Задовольняючи позовні вимоги
господарські суди попередніх
інстанцій не з'ясували та не встановили
з урахуванням хронології спірних
правовідносин власника рухомого майна,
на яке запропоновано звернути
стягнення.

Так, заявник касаційної скарги
зазначає стосовно спірних
правовідносин, що ним в ході проведення
господарської діяльності, предметом
якої є систематичні операції з
купівлі-продажу автомобілів, з
дотриманням приписів ст.ст. 40, 42 Закону
України "Про заставу" відчужено
фізичним та юридичним особам особам 24
автомобіля марки "ВАЗ" та 9 автомобілів
марки "Fiat", та наполягає на тому, що з
огляду на п. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" зазначені об'єкти
перестали бути предметом застави.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про судове рішення" №6 від
23.03.2012р. рішення з господарського спору
повинно прийматись у цілковитій
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Оскаржувані судові акти таким вимогам
не відповідають.

Приписами ст.33 ГПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суди першої та
апеляційної інстанції не з'ясували в
повному обсязі всі суттєві обставини
справи, що мають значення для вирішення
спору, не надали їм в порушення ст. 43 ГПК
України належної юридичної оцінки.

Ці питання потребують дослідження та
з'ясування в повному обсязі з метою
повного та всебічного встановлення
фактичних обставин справи у
відповідності до приписів чинного
законодавства та норм процесуального
права.

Беручи до уваги вищевикладене,
господарські суди попередніх
інстанцій припустились порушення
приписів ГПК України щодо всебічного,
повного і об'єктивного розгляду справи
в їх сукупності.

Вищевикладене в сукупності є суттєвим
для правильного вирішення спору в
розумінні статей 34, 36 ГПК України в
зв'язку з чим, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що
судами першої та апеляційної інстанції
не з'ясовані в повному обсязі фактичні
обставини спірних правовідносин, що
мають істотне значення для правильного
вирішення спору.

В силу приписів ст. 1117 ГПК України,
касаційна інстанція не має права сама
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові місцевого чи
апеляційного господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Враховуючи приписи ст. 1117 ГПК України,
колегія суддів дійшла до висновку, що
рішення господарського суду
господарського суду Львівської
області від 18.07.2013р. (складене 19.07.2013р.)
та постанова Львівського апеляційного
господарського суду від 19.09.2013р.
(складена 24.09.2013р.) у справі №914/1808/13
підлягають скасуванню, як винесені без
дослідження всіх обставин справи, що
мають істотне значення для правильного
розгляду спору по суті, з направленням
справи на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене, вжити
всі передбачені законом засоби для
всебічного, повного і об'єктивного
встановлення обставин справи,
перевірити доводи, на яких ґрунтуються
вимоги та заперечення сторін, дати їм
належну юридичну оцінку, і в залежності
від встановлених обставин вирішити
спір у відповідності з нормами чинного
законодавства, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, з
ухваленням законного й обґрунтованого
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117 - 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Автотрейд"
-задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 19.09.2013р.
(складена 24.09.2013р.) та рішення
господарського суду Львівської
області від 18.07.2013р. (складене 19.07.2013р.) у
справі №914/1808/13 - скасувати, а справу
передати на новий розгляд до
господарського суду Львівської
області.

Головуючий суддя Г.К. Прокопанич
Суддя (доповідач) І.В. Алєєва Суддя
О.О. Євсіков