ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" лютого 2014 р.
Справа № 918/63/14

за позовом Приватного підприємства
«Наукова селекційно-насінницька фірма
«Соєвий вік»

до відповідача Приватне акціонерне
товариство Агрофірма «Зоря ім.
Плютинського»

про стягнення в сумі 260 715 грн. 80 коп.

Суддя Андрійчук О.В.

В засіданні приймали участь:

від позивача : Цехмістер Є.В., дов. від
31.01.2014 року

від відповідача : не з'явився

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам
роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20
ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено
відповідно до ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

16.01.2014 року Приватне підприємство
«Наукова селекційно-насінницька фірма
«Соєвий вік» (далі - позивач) звернулося
до господарського суду з позовом до
Приватного акціонерного товариства
Агрофірма «Зоря ім. Плютинського» (далі
- відповідач) про стягнення 270 692, 92 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

20.05.2012 року між позивачем (продавець) та
відповідачем (покупець) укладено
договір купівлі-продажу № 20/05/13КТ
(надалі - договір), за умовами якого
продавець повинен передати товар на
умовах, встановлених цим договором,
насіння сої 44 тони (врожаю 2011 року),
насіння сої 20 тон (врожаю 2012 року), а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити вартість придбаного товару в
строки, встановлені даним договором.

Продавцем на виконання своїх
зобов'язань поставлено відповідачу
продукцію на суму 425 000,00 грн., що
підтверджується видатковими
накладними № РН-0000277 від 11.06.2013 року, №
РН-0000278 від 11.06.2013 року, № РН-0000284 від
20.06.2013 року, № РН-0000286 від 21.06.2013 року, №
РН-0000287 від 25.06.2013 року.

Відповідач отримав поставлений товар,
однак свій обов'язок щодо оплати
товару, передбачений п. 2.7. договору,
виконав не у повному обсязі, сплативши
лише суму в розмірі 177 500,00 грн., що
підтверджується виписками з банку від
07.06.2013 року та від 19.06.2013 року.

Відтак, заборгованість відповідача
перед позивачем становить 270 692,92 грн.

За порушення строків розрахунків за
поставлений товар позивач, у порядку п.
8.4 договору та ст. 625 ЦК України,
нарахував пеню, розмір якої склав 18 917,00
грн., та 3% річних на суму 4 274,94 грн.

В матеріально-правове обґрунтування
заявлених позовних вимог позивач
посилається на ст.ст. 22, 526, 610, 612, 623, 625 ЦК
України та ст. ст. 2, 4, 12, 224, 225, 226 ГК
України.

Ухвалою суду від 27.01.2014 року порушено
провадження, справу призначено до
судового розгляду на 04.02.2014 року.
Ухвалою суду від 04.02.2014 року розгляд
справи відкладено на 11.02.2014 року.

11.02.2014 року представником позивача
подано заяву про зменшення розміру
позовних вимог, згідно з якою останній
просить суду стягнути з відповідача 247
500,00 грн. основного боргу, пеню в розмірі
10 489,93 грн., 3% річних в сумі 2 725,89 грн.

Оскільки вказана заява подана у
порядку та в строк, визначені ст. 22 ГПК
України, відтак приймається судом.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, відзиву на позовну заяву не
надав, вимог не заперечив. Про дату, час
та місце розгляду справи повідомлений
судом належним чином, що
підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення
рекомендованої кореспонденції
адресату.

Як роз'яснив Пленум Вищого
господарського суду України у п.п. 3.9.1.,
3.9.2. Постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст.
87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин справа розглядається
за наявними в ній матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши копії документів на їх
відповідність оригіналам, заслухавши
пояснення присутніх представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.05.2013 року між позивачем (продавець) та
відповідачем (покупець) укладено
договір купівлі-продажу № 20/05/13КТ
(надалі - договір), за умовами якого
продавець передає на умовах,
встановлених цим договором, насіння
сої сорту Білявка, друга репродукція, 14
т., насіння сорту сої Аннушка, друга
репродукція (врожаю 2011 року), 30 т.,
насіння сорту сої Аннушка, друга
репродукція (врожаю 2012 року), 20 т., а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити вартість придбаного товару в
строки, встановлені даним договором,
для подальшого посіву на власних та
орендованих землях без права продажу
вирощеного насіння (п.п. 1.1., 1.2., 1.4.
договору, п. 1 Специфікації № 1).

Пунктом 2.2 договору передбачено. що
вартість товару, яку покупець сплачує
продавцеві, визначена на день
підписання цього договору і становить
425 000,00 грн.

За даним договором поставка товару
проводиться зі складу продавця на
умовах ЕХW з навантаженням (франко
склад) м. Кіровоград, вул. Мурманська,
29Г.

Зазначений в специфікації товар
відвантажується покупцю в строк до
30.05.2013 року за присутності
представників продавця та за умови
отримання продавцем часткової
попередньої оплати у розмірі та строк,
передбачені п. 2.7. цього договору.

Згідно з п. 3.3. договору факт отримання
покупцем товару підтверджується
видатковими накладними за датою, що
зазначена у видаткових накладних.

Як встановлено судом, продавець
поставив відповідачу продукцію згідно
з специфікацією № 1 від 20.05.2013 року на
суму 425 000,00 грн., що підтверджується
видатковими накладними № РН-0000277 від
11.06.2013 року, № РН-0000278 від 11.06.2013 року, №
РН-0000284 від 20.06.2013 року, № РН-0000286 від
21.06.2013 року, № РН-0000287 від 25.06.2013 року.

Факт прийняття товару стверджується
дорученнями № 300 від 07.06.2013 року, № 325
від 17.06.2013 року, № 329 від 20.06.2013 року,
довіреностями № 300 від 07.06.2013 року, № 325
від 17.06.2013 року, № 329 від 20.06.2013 року.

Суд, дослідивши предмет договору, його
ціну, надану позивачем специфікацію № 1
від 20.05.2013 року і видаткові накладні №
РН-0000277 від 11.06.2013 року, № РН-0000278 від
11.06.2013 року, № РН-0000284 від 20.06.2013 року, №
РН-0000286 від 21.06.2013 року, № РН-0000287 від
25.06.2013 року, дійшов висновку про те, що
поставка товару між сторонами була
договірною, тобто відбулася на
підставі договору № 20/05/13КТ від 20.05.2013
року.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що на
всіх етапах вирощення
сільськогосподарської продукції з
отриманого від продавця насіння і до
моменту повного розрахунку за цим
договором дана продукція є власністю
продавця.

Покупець оплачує поставлений товар
згідно з рахунком, виставленим
продавцем (п. 4.2.1. договору).

Розділом 2 договору визначено, що
оплата вартості поставленого товару
здійснюється покупцем шляхом
попередньої оплати покупцем вартості
товару з відстрочкою платежу згідно з
п. 2.7. договору. Покупець зобов'язаний
провести оплату за товар частинами у
такі строки: не пізніше 25 травня 2013 року
- оплата частини вартості товару в
розмірі 255 000,00 грн. не пізніше 1 жовтня
2013 року - оплата частини вартості
товару в розмірі 170 000,00 грн. (п. 2.3.
договору).

Оплата товару покупцем здійснюється в
безготівковому порядку шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок продавця (п. 2. 4
договору).

Відповідно до п. 2.5 договору платежі
здійснюються на підставі виставленого
продавцем рахунку- фактури.

Згідно з п. 2.6. договору оплата товару
визначається за датою зарахування
грошових коштів на рахунок продавця.

Судом встановлено, що відповідач на
виконання умов договору сплатив 177 500,00
грн., що підтверджується виписками з
банку від 07.06.2013 та від 19.06.2013 року (на
суму 127 500,00 грн. та 50 000,00 грн.
відповідно).

Відтак, заборгованість відповідача
перед позивачем за поставлений товар
на момент розгляду справи становить 247
500,00 грн.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено,
що за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до
відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193
ГК України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Отже, зважаючи на викладене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума основного
боргу в розмірі 247 500,00 грн.

Крім того, позивачем в порядку п. 8.4
договору нараховано за прострочення
виконання грошового зобов'язання пеню
у розмірі 10 489,93 грн. та в порядку ст. 625
ЦК України 3% річних в розмірі 2 725,89 грн.

Так, п. 8.4. договору передбачено, що у
випадку порушення покупцем строків
оплати вартості отриманого від
продавця товару, покупець сплачує пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від несплаченої суми за весь період
прострочення платежу.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Отже, одним із видів господарських
санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є
штрафні санкції, до яких віднесено
штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до
ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється
законом, а в разі якщо розмір штрафних
санкцій законом не визначено, санкції
застосовуються в передбаченому
договором розмірі. При цьому розмір
санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або в певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання
зобов'язання як пеня та її розмір
встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст.
231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та ч. 6
ст. 232 ГК України.

Відповідно до ч. 6. ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

При здійсненні перерахунку пені за
період з 02.10.2013 року по 11.02.2014 року,
нарахованої позивачем за період з
01.10.2013 року по 11.02.2014 року, судом
встановлено, що розмір останньої
складає 11 724,04 грн. (при заявленому - 10
489,93 грн.) та підлягає задоволенню у
заявленому розмірі (розрахунок
додається).

У силу вимог ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних за
період з 02.10.2013 року по 11.02.2014 року,
нарахованих у порядку ст. 625 ЦК України,
встановив, що розмір останніх
становить 2 705,55 грн. (при заявленому - 2
725,89 грн.) (розрахунок додається). Отже, 3%
річних підлягають задоволенню в
розмірі 2 705,55 грн.

Зважаючи на викладене, позивач
належними та достатніми доказами, як
того вимагають приписи ст.ст. 33, 34 ГПК
України, довів заявлені позовні вимоги,
а відповідач, в свою чергу, не надав
доказів в їх спростування, відтак
останні підлягають частковому
задоволенню.

Судом також встановлено, що позивачем
сплачено судовий збір у більшому
розмірі, ніж це передбачено чинним
законодавством.

Так, за подання позовної заяви, з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог, позивач
повинен був сплатити 5 214,32 грн. судового
збору.

Згідно з платіжним дорученням № 92 від
16.01.2014 року позивачем сплачено 5 413,86 грн.
судового збору, що на 199,54 грн. більше
від встановленого Законом України «Про
судовий збір» розміру.

Відповідно до п. 1.ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про судовий збір» сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі зменшення розміру
позовних вимог або внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом.

У даному випадку судовий збір
повертається в розмірі зайво сплаченої
суми. Повернення сплаченої суми
судового збору здійснюється в порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади із забезпечення
реалізації державної фінансової
політики (ч.ч. 2, 3 ст. 7 Закону України
«Про судовий збір»).

Щодо судового збору в розмірі 5 214,32 грн.,
то відповідно до ст. 49 ГПК України
останній покладається на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства Агрофірми
«Зоря ім. Плютинського» (пл. Жовтнева, 2,
с. Зоря, Рівненський район, Рівненська
область, 35314, ) на користь
Приватного підприємства «Наукова
селекційно-насінницька фірма «Соєвий
вік» (вул. Мурманська, буд. 29Г, м.
Кіровоград, 25006, ) 247 500
грн. 00 коп. основного боргу, 10 489 грн. 93
коп. пені, 2 705 грн. 55 коп. 3% річних, 5 162
грн. 18 коп. судового збору.

3. У задоволенні вимог про стягнення 20
грн. 34 коп. 3% річних відмовити.

4. Ухвалою суду повернути Приватному
підприємству «Наукова
селекційно-насінницька фірма «Соєвий
вік» (вул. Мурманська, буд. 29Г, м.
Кіровоград, 25006, ) з
Державного бюджету України 199 грн. 54
коп. судового збору, сплаченого згідно
з платіжним дорученням № 92 від 16.01.2014
року (оригінал якого залишається в
матеріалах справи).

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85 ГПК
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 11.02.2014 року.

Суддя
Андрійчук О.В.