ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р.
Справа №922/4178/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., судді
Барбашова С.В., Плужник О.В.

при секретарі Сіренко К.О.

за участю представників сторін:

позивача - Борода А.В., дов. б/н від 10.01.2014

відповідача - Співакова Е.О., дов. б/н
від 17.12.2013

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Променергобуд
Україна", м. Харків (вх. №3963Х/3)

на рішення господарського суду
Харківської області від 10.12.2013 у справі
№922/4178/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс Лайн Груп",
м. Чернігів

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Променергобуд
Україна", м. Харків

про стягнення 81 989,99 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ТОВ "Транс Лайн Груп"
звернулось до суду з позовом про
стягнення з відповідача 6 005,55грн. пені, 1
228,86грн. - 3% річних та 74 755,58грн. штрафу,
обґрунтовуючи свої вимоги неналежним
виконанням відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором субпідряду
№4-12 від 21.05.2012, внаслідок чого виникла
заборгованість, яка до цього часу не
погашена. Після уточнення позовних
вимог, які були прийняті судом, позивач
уточнив період прострочення виконання
зобов'язання, у зв'язку з чим просив суд
стягнути з відповідача штрафні санкції
за період з 30.05.2013 по 30.07.2013 в сумі 80
566,24грн., в тому числі пені в розмірі
5807,34грн., 3% річних в розмірі 1 209,04грн. та
штрафу у розмірі 73 549,86 грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 10.12.2013 у справі
№922/4178/13 (суддя Присяжнюк О.О.) позовні
вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ
"Променергобуд Україна" на користь ТОВ
"Транс Лайн Груп" 5 807,34грн. пені, 3% річних
в розмірі 1209,04грн., штрафу у розмірі 73
549,86грн. та 1690,62грн. витрат по сплаті
судового збору.

Відповідач, ТОВ "Променергобуд
Україна", з рішенням господарського
суду не погодився та звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського Харківської
області від 10.12.2013 у справі №922/4178/13 та
прийняти нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог
в частині стягнення штрафних санкцій в
розмірі 72 324,00 грн. При цьому, заявник
апеляційної скарги посилається на те,
що судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваного рішення було
порушено норми матеріального та
процесуального права. В поясненні до
апеляційної скарги, скаржник також
звертає увагу суду апеляційної
інстанції на неправомірне задоволення
судом першої інстанції позовних вимог
в частині стягнення штрафу у розмірі 73
549,86 грн., оскільки, на думку скаржника,
нарахування штрафу позивачем у розмірі
0,5% простроченої суми заборгованості за
кожен день протермінування, є
порушенням чинного законодавства.

Позивач у запереченні на апеляційну
скаргу з наведеними відповідачем
доводами не погоджується, вважає їх
безпідставними та такими, що
спростовуються матеріалами та
дійсними обставинами справи. Просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, оскаржуване рішення -без
змін.

Перевіривши повноту встановлення
судом обставин справи та докази по
справі на їх підтвердження, їх юридичну
оцінку та доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК
України, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та було
встановлено під час судового розгляду,
21.05.2012 між ТОВ "Транс Лайн Груп" (позивач,
Субпідрядник) та ТОВ "Променергобуд
Україна" (відповідач, Генпідрядник)
було укладено договір субпідряду № 4-12,
відповідно до умов якого Генпідрядник
доручає, а Субпідрядник забезпечує
виконання робіт по нанесенню
горизонтальної дорожньої розмітки
двокомпонентним холодним пластиком та
фарбою дорожньою при "Реконструкція
вул.Горького в м.Києві".

Пунктом п. 10.1. вказаного договору
розрахунки за виконані роботи
здійснюються на підставі актів
приймання виконаних робіт (ф.КБ-2в) та
довідки про вартість виконаних робіт
(форма КБ-3) протягом 10 календарних днів
з дати отримання Генпідрядником
бюджетних коштів.

Відповідно до п.10.4. договору,
Субпідрядник відраховує 2% від вартості
субпідрядних робіт Генпідряднику за
послуги генпідряду на покриття витрат,
пов'язаних з забезпеченням технічною
документацією, організацією і
коригуванням, прийманням виконаних
робіт на об*єктах та ін.

Згідно 10.5. цього ж договору, на
вартість послуг генпідряду
здійснюється взаємозалік в рахунок
вартості робіт, що виконані
Субпідрядником, за підсумком поточного
місяця.

У зв'язку з цим, на виконання п. 10.4, п. 10.5.
між сторонами було підписано акт
надання послуг від 31.12.2012р. на загальну
суму 4921,36грн.

Як свідчать матеріали справи,
рішенням господарського суду
Харківської області від 07.08.2013р. по
справі №922/2413/13 було встановлено
заборгованість відповідача перед
позивачем за договором № 4-12 від 21.05.2012р.
з урахуванням взаємозаліку складає
241147,04грн. Крім того, зазначеним
рішенням встановлено, що строк оплати
робіт за договором № 4-12 від 21.05.2012р.
настав 29.05.2013р.

Як зазначає позивач, станом на 30.06.2013
відповідач своїх зобов'язань з оплати
виконаних позивачем робіт за договором
субпідряду № 4-12 від 21.05.2012 не виконав. У
зв'язку з цим, позивач звернувся до суду
з позовом про стягнення з відповідача
штрафних санкцій за період з 30.05.2013 по
30.07.2013 в сумі 80 566,24грн., в тому числі пені
в розмірі 5 807,34грн., 3% річних в розмірі 1
209,04грн. та штрафу у розмірі 73 549,86 грн.

З урахуванням таких встановлених
обставин справи, приймаючи до уваги, що
відповідач своїх зобов'язань в частині
своєчасного розрахунку за виконані
позивачем роботи за договором
субпідряду № 4-12 від 21.05.2012 не здійснив,
доказів сплати суми боргу за виконані
позивачем роботи у повному обсязі
станом на 30.06.2013 року до суду не надав,
беручи до уваги загальні вимоги, які
ставляться до виконання зобов'язання, а
також положення 625 Цивільного кодексу
України, ст. 230 Господарського кодексу
України, якими встановлено
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання суд першої
інстанції визнав позовні вимоги про
стягнення з відповідача штрафних
санкцій за період з 30.05.2013 по 30.07.2013 в
сумі 80 566,24грн., в тому числі пені в
розмірі 5 807,34грн., 3% річних в розмірі 1
209,04грн. та штрафу у розмірі 73 549,86 грн.
такими, що підлягають задоволенню.

З висновками, викладеними в рішенні
суду першої інстанції колегія суддів
погоджується частково виходячи з
наступного.

Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України , які кореспондуються з
положеннями ст. 193 Господарського
кодексу України , зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
визначено, що у разі порушення
зобов'язання, настають наслідки,
передбачені договором або законом.

Відповідно до п.9 оглядового листа
Вищого господарського суду України №
01-06/767/2013 від 29.04.2013 «Про деякі питання
практики застосування господарськими
судами законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» наявність
судового рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє зобов'язальних
правовідносин сторін договору, не
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України.

Слід зазначити, що між сторонами по
справі склалися підрядні відносини з
виконання робіт на умовах договору
субпідряду № 4-12 від 21.05.2012.

Відповідно до статті 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Враховуючи, що факт невиконання
та прострочення грошового зобов'язання
відповідачем є доведеним, у позивача є
всі правові підстави вимагати
стягнення з відповідача три проценти
річних від простроченої суми на
підставі ст. 625 Цивільного кодексу
України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу, враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних, є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Зважаючи на те, що відповідач є таким,
що прострочив виконання зобов'язання
за договором субпідряду №4-12 від 21.05.2012,
що підтверджується матеріалами справи
та рішенням господарського суду
Харківської області від 07.08.2013р. по
справі №922/2413/13, колегія суддів вважає
правомірним висновок суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення вимог позивача в частині
стягнення з відповідача 3% річних в
сумі 1209,04грн. за період з 30.05.2013р. по
30.07.2013р.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної
частини зобов'язання або у певній,
визначеній грошовій сумі, або у
відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

За умовами п.12.2. договору субпідряду №
4-12 від 21.05.2012, генпідрядник за порушення
зі своєї вини грошових зобов'язань
(несвоєчасну оплату виконаних робіт,
перерахунок авансів, інших платежів)
зобов'язаний сплатити субпідряднику
пеню у розмірі подвійної відсоткової
ставки Нацбанку України від
простроченої суми за весь час
прострочення.

Також, п.12.3. укладеного договору
сторони встановили, що генпідрядник за
порушення зі своєї вини строку оплати
за виконані роботи більш ніж на 3
календарних дні, зобов'язаний сплатити
субпідряднику штраф у розмірі 0,5%
простроченої суми заборгованості за
кожний день протермінування.

Як було встановлено під час судового
розгляду та не спростовується
відповідачем, свої договірні
зобов'язання щодо оплати товару у
визначений договором термін
відповідач не виконав.

Враховуючи, що вимоги щодо стягнення
пені та штрафу ґрунтуються на умовах
договору та вимогам чинного
законодавства, суд першої інстанції
дійшов висновку про наявність підстав
для задоволення позовних вимог в
частині стягнення з відповідача
5807,34грн. пені та 73549,86грн. штрафу за
період з 30.05.2013р. по 30.07.2013р.

Проте, колегія суддів частково не
погоджується з таким висновком
виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до п. 4 ст. 179
Господарського кодексу України
визначено, що при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі вільного волевиявлення, коли
сторони мають право погоджувати на
свій розсуд будь-які умови договору, що
не суперечать законодавству.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231
Господарського кодексу України. В
інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень щодо передбачення умовами
договору одночасного стягнення пені та
штрафу, що узгоджується із свободою
договору, встановленою статтею 627
Цивільного кодексу України, коли
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Таким чином. колегія суддів вважає, що і
позивач, і відповідач при укладанні
договору вступили у договірні
відносини на певних умовах, які є
обов'язковими для виконання, та
передбачили відповідальність за
несвоєчасну оплату продукції у вигляді
пені та штрафу, що в свою чергу повністю
відповідає вимогам чинного
законодавства.

При цьому, одночасне стягнення з
учасника господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та
штраф є формами неустойки, а відповідно
до статті 230 Господарського кодексу
України - видами штрафних санкцій,
тобто не є окремими та самостійними
видами юридичної відповідальності. У
межах одного виду відповідальності
може застосовуватися різний набір
санкцій. Аналогічна правова позиція
викладена у постанові Верховного суду
України від 27.04.2012 р. № 06/5026/1052/2011.

В той час, за приписами ст. 549 ЦК
України, визначено, що штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання, а пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового збов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Таким чином розрахунок розміру пені
здійснюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
збов'язання за кожен день
прострочення виконання, в той час як
розмір такого виду неустойки як штраф
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Перевіркою наданих позивачем
розрахунків суми штрафу встановлено,
що нарахування штрафу в розмірі 73549,86
грн. відповідно до п.12.3. укладеного
договору здійснено позивачем за кожен
день прострочення виконання
зобов'язання, тобто фактично позивачем
двічі здійснено нарахування штрафних
санкцій у вигляді пені.

Отже, зазначені обставини є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції в частині задоволення позову
про стягнення штрафу в розмірі 73549,86
грн.

При цьому, наведені законодавчі
приписи та установлені фактичні дані
щодо невиконання відповідачем взятих
на себе зобов'язань по оплаті виконаних
позивачем робіт у строк, встановлений
договором субпідряду, дають підстави
для визнання правомірними висновків
суду першої інстанції про задоволення
позову в частині стягнення на користь
позивача пені у розмірі 5807,34 грн.

Інші доводи скаржника, викладені
в апеляційній скарзі не знайшли свого
підтвердження, а тому приймаючи до
уваги вищевикладене, колегія суддів
приходить до висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги
відповідача та скасування рішення
господарського суду Харківської
області від 10.12.2013 по справі №922/4178/13 в
частині задоволення позовних вимог про
стягнення з ТОВ "Променергобуд Україна"
штрафу в сумі 73549,86 грн.

З огляду на зазначене та керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 49, 99, 101, 102, п.2 ст. 103, п. 1, 3, 4 ст.
104, ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Променергобуд Україна", м. Харків
задовольнити частково.

Рішення господарського Харківської
області від 10.12.2013 по справі №922/4178/13 в
частині стягнення штрафу в сумі 73549,86
грн. - скасувати. Прийняти в цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю "Транс
Лайн Груп", м. Чернігів про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Променергобуд
Україна", м. Харків штрафу в сумі 73549,86
грн. - відмовити.

В іншій частині рішення господарського
суду Харківської області від 10.12.2013 у
справі №922/4178/13 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови підписано 31.01.2014
року

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Плужник О.В.