ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
УХВАЛА

04.02.2014 Справа №5002-3/ 4321-2012

За заявою кредитора гр. Перекрестова
Володимира Борисовича

До боржника Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВАЛОК»

про банкрутство

розгляд заяви гр. Іванова О.І. про
визнання грошових вимог та включення
їх до реєстру вимог кредиторів
боржника

Суддя Пукас А.Ю.

Представники:

Від ініціюючого кредитора - не з'явився.

Від боржника - Чернявський С.П.
представник, довіреність від 25.02.2013.

Розпорядник майна - Мартиненко Н.М.,
арбітражний керуючий, посвідчення
Міністерства юстиції України № 1190 від
26.06.2013.

Від Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим - не
з'явився.

Від гр. Іванова О.І. - не з'явився.

Від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - не
з'явився.

Обставини справи: у грудні 2012 року
кредитор - гр. Перекрестов Володимир
Борисович звернувся до господарського
суду Автономної Республіки Крим із
заявою про порушення справи про
банкрутство відносно Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВАЛОК»
відповідно до статей 8, 11, 12 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 06.12.2012
заява прийнята до розгляду суддею
господарського суду Автономної
Республіки Крим

Соколовою І.О. та призначена дата
підготовчого засідання.

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 10.04.2013
грошові вимоги ініціюючого кредитора
гр. Перекрестова В.Б. до боржника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВАЛОК» визнані в
сумі 2 923 928,13 грн., відносно боржника
застосовано судову процедуру
банкрутства - розпорядження майном,
попереднє засідання призначено на
10.10.2013.

25.05.2013 від гр. Іванова О.І. надійшла
заява про визнання грошових вимог до
боржника в розмірі 9 000 000,00 грн., а
також про включення зазначеної суми до
реєстру вимог кредиторів Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВАЛОК».

Розгляд заяви гр. Іванова О.І. про
визнання грошових вимог неодноразово
відкладався.

Ухвалою суду від 26.11.2013 строк судової
процедури банкрутства - розпорядження
майном продовжено до 10.01.2014, судове
засідання з розгляду реєстру вимог
кредиторів призначено на 14.01.2014.

Ухвалою від 19.12.2013 відкладено вирішення
питання щодо розгляду заяви гр. Іванова
О.І. про визнання грошових вимог та
включення їх до реєстру вимог
кредиторів на 14.01.2014.

За розпорядженням виконуючого
обов'язки голови господарського суду
Автономної Республіки Калініченко А.А.
від 25.12.2013, у зв'язку з відставкою судді
Соколової І.О., справа № 5002-3/4321-2012
передана до провадження судді
господарського суду Автономної
Республіки Крим Пукаса А.Ю. та ухвалою
від 26.12.2013 прийнята ним до провадження.

Судове засідання з розгляду заяви гр.
Іванова О.І. призначено на 04.02.2014.

04.02.2014 до суду від директора Товариства
з обмеженою відповідальністю «ВАЛОК»
Дячко надійшла телеграма про
відкладення слухання справи з огляду
на неможливість розглянути заяву
Іванова О.І. через відсутність належним
чином оформленого судового рішення, на
підставі якого у Іванова О.І. виникли
грошові вимоги до боржника.

В судовому засіданні 04.02.2014 розпорядник
майна надав суду повідомлення про
розгляд заяви гр. Іванова О.І., в якому
повідомив, що за своєю правовою
природою грошові вимоги гр. Іванова О.І.
є поточними грошовими вимогами та
включенню до реєстру вимог кредиторів
не підлягають.

Одночасно, розпорядник майна в
судовому засіданні 04.02.2014 надав суду
реєстр вимог кредиторів Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВАЛОК»,
складений станом на 20.01.2014, в якому
грошові вимоги гр. Іванова О.І. включені
розпорядником майна до шостої черги
задоволення вимог кредиторів як
неустойка (пеня, штраф).

На запитання суду, відповідно до якої
правової норми поточні вимоги
кредитора включені розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів в
судовій процедурі банкрутства -
розпорядження майном, останній
відповіді не надав.

Розглянувши заяву гр. Іванова О.І. про
визнання грошових вимог до боржника -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВАЛОК» на загальну
суму 9 000 000,00 грн., суд відхиляє такі
вимоги, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 14 Закону
України Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (в редакції,
чинній на момент порушення провадження
у справі про банкрутства) заяви з
вимогами конкурсних кредиторів, щодо
яких є заперечення боржника, чи інших
кредиторів розглядаються
господарським судом до винесення
ухвали про затвердження реєстру вимог.

Заявляючи грошові вимоги до боржника,
гр. Іванов зазначає, що зобов'язання по
сплаті 9 000 000,00 грн. виникло у боржника
на підставі заочного рішення
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська від 11.04.2013 по справі
№ 404/4527/12, яким задоволені зустрічні
позовні вимоги Іванова О.І. до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВАЛОК» про
стягнення 9 000 000,00 грн. штрафних
санкції за порушення умов Попереднього
договору від 22.06.2012.

Відповідно до умов Попереднього
договору від 22.04.2012, укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ВАЛОК» та гр.
Івановим О.І., сторони зобов'язались до
04.07.2012 укласти договір купівлі-продажу
нежитлових будівель, що знаходяться в
комплексі будівель та споруд бази
відпочинку «ВАЛОК», розташованої в
Ленінському районі АР Крим.

Пунктом 1 Попереднього договору
сторони домовились, що у разі
необґрунтованого, без поважних причин
ухилення від укладення договору
купівлі-продажу вказаного майна до
04.07.2012 зі сторони Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВАЛОК» у
вигляді відмови від укладання договору
купівлі-продажу, укриття факту
майнового спору, недодержання терміну
підготовки документів та терміну
продажу або зміни ціни продажу
вказаного майна, Іванов О.І. має право
звернутися до суду з вимогою про
спонукання Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВАЛОК» до укладення
договору купівлі-продажу вказаного
майна та виплати штрафних санкцій у
розмірі 9 000 000,00 грн.

Як зазначено вище, заочним рішенням
Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська від
11.04.2013 по справі № 404/4527/12 з Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВАЛОК» на
користь Іванова О.І. стягнено штрафні
санкції в розмірі 9 000 000,00
грн.

Таким чином, зобов'язання перед
Івановим О.І. по сплаті штрафних
санкцій, виникло у боржника з моменту
набрання заочним рішенням законної
сили, тобто з 22.04.2013, про що свідчить
відмітка на зазначеному рішенні (т. 1,
а.с. 205).

Заявою від 26.11.2013 боржник повідомив, що
грошові вимоги гр. Іванова О.І. визнані
ним в повному обсязі (т. 2, а.с. 68).

Відхиляючи грошові вимоги гр. Іванова
О.І., суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
боржником є суб'єкт підприємницької
діяльності, неспроможний виконати свої
грошові зобов'язання перед
кредиторами, а кредитором - юридична
або фізична особа, яка має у
встановленому порядку підтверджені
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника.

В силу названої норми, під грошовим
зобов'язанням слід розуміти -
зобов'язання боржника заплатити
кредитору певну грошову суму
відповідно до цивільно-правового
договору та на інших підставах,
передбачених цивільним законодавством
України. До складу грошових зобов'язань
боржника не зараховуються недоїмка
(пеня та штраф), визначена на дату
подання заяви до господарського суду, а
також зобов'язання, які виникли
внаслідок заподіяння шкоди життю і
здоров'ю громадян, зобов'язання з
виплати авторської винагороди,
зобов'язання перед засновниками
(учасниками) боржника - юридичної особи,
що виникли з такої участі.

Виходячи зі змісту статті 14 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», кредитор,
подаючи до господарського суду
відповідну заяву, самостійно визначає
розмір таких вимог, підтверджує їх
відповідними документами. До
обов'язків суду при розгляді
відповідних заяв входить саме
перевірка їх обґрунтованості та
наявності документів, що підтверджують
відповідні вимоги.

Відповідно до абзацу 2, 3 статті 14 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» заяви з
вимогами конкурсних кредиторів, щодо
яких є заперечення боржника, чи інших
кредиторів розглядаються
господарським судом до винесення
ухвали про затвердження реєстру вимог.

За результатами розгляду зазначених
заяв господарський суд ухвалою визнає
чи відхиляє (повністю або частково)
вимоги таких кредиторів. Ухвала може
бути оскаржена в установленому
порядку.

Таким чином, незалежно від того чи
визнані вимоги кредитора боржником
разом з розпорядником майна, чи ні, чи
були стосовно них рішення судів, чи
визнані вони в претензійному порядку,
господарський суд самостійно
розглядає кожну заявлену грошову
вимогу, перевіряє її відповідність
чинному законодавству та визначає
правомірність та обґрунтованість
грошових вимог кредитора до боржника, і
за результатами такого розгляду визнає
або відхиляє частково чи повністю
грошові вимоги кредитора.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого господарського суду
України від 31.10.2013 по справі № 5004/407/12.

Вимоги кредиторів до боржника, щодо
визнання яких розпорядником майна чи
іншими кредиторами подані заперечення,
розглядаються господарським судом з
викликом боржника, кредитора, вимоги
якого оспорюються та інших кредиторів,
що заявили заперечення стосовно цих
вимог. Якщо господарський суд дійде
висновку, що спірні вимоги кредитора
обґрунтовані та підтверджені
відповідними документами, такі вимоги
визнаються судом; в іншому випадку у
задоволенні таких вимог суд відмовляє
повністю або частково. Про визнання чи
відмову у визнанні вимог кожного
кредитора судом виноситься ухвала
(Рекомендації Вищого господарського
суду України «Про деякі питання
практики застосування Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
№ 04-5/1193 від 04.06.2004).

При цьому, кредитори, заявляючи вимоги
до боржника, самостійно мають довести
свої грошові вимоги виключно
відповідними документами (рішеннями
суду, відповідями на претензію,
договорами, первинними
бухгалтерськими документами, актами
звірок, накладними та ін.), тобто,
грошові зобов'язання повинні бути
встановлені як за розміром, так і за
суттю.

Відповідно до абзацу шостого статті 1
Закону України Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (в редакції,
чинній на момент порушення провадження
у справі) поточні кредитори - кредитори
за вимогами до боржника, які виникли
після порушення провадження у справі
про банкрутство.

Провадження у справі про банкрутство
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВАЛОК» порушено
06.12.2012, отже вимоги гр. Іванова О.І.
відносяться до поточних вимог
кредиторів, оскільки виникли 22.04.2013,
тобто після порушення провадження у
справі про банкрутство.

Строк виконання вимог гр. Іванова О.І.
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВАЛОК» до порушення
провадження у даній справі про
банкрутство не настав, у зв'язку з чим,
враховуючи положення пункту 13
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 15 від 18.12.2009 «Про судову
практику в справах про банкрутство»,
відповідно до якого поточними
кредиторами слід вважати тих
кредиторів, термін виконання вимог
яких до боржника настав після
порушення справи про банкрутство,
заявлені гр. Івановим О.І. вимоги
відносяться до поточних вимог
кредиторів, не є конкурсними та в силу
положень статті 14 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
не підлягають включенню до реєстру
вимог кредиторів Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВАЛОК».

Також, в пункті 49 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 15 від 18.12.2009
«Про судову практику в справах про
банкрутство» визначено, що до реєстру
мають включатись визнані вимоги всіх
конкурсних кредиторів.

Одночасно, суд звертає увагу, що згідно
з абзацом 8 частини 1 статті 23 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» вимоги за
зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

Крім того, суд звертає увагу, що
заявлені гр. Івановим О.І. вимоги
визначені як штраф.

При цьому, в силу приписів
вищезазначеної правової норми, докази,
на яких ґрунтуються грошові вимоги
кредитора, повинні надавати право
кредитору на звернення до боржника
саме з грошовими вимогами у
встановленому чинним законодавством
порядку.

Як вже зазначалось, в силу положень
статті 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
до складу грошових зобов'язань
боржника не зараховуються недоїмка
(пеня та штраф).

Таким чином, суд вважає
необґрунтованими доводи гр. Іванова
О.І. про наявність грошових вимог до
боржника в розмірі 9 000 000,00 грн., які
ґрунтуються на судовому рішенні про
стягнення неустойки (штрафу).

Аналогічна правова позиція щодо не
зарахування штрафних санкцій до складу
грошових вимог зобов'язань боржника,
викладена в постанові Вищого
господарського суду України від 26.03.2013
у справі № 5021/2509/2011.

Керуючись статтею 14 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
та статтею 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відхилити грошові вимоги гр.
Іванова О.І. в розмірі 9 000 000,00 грн. та
відмовити у включенні до реєстру
вимог кредиторів Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВАЛОК».

Суддя А.Ю. Пукас