ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 лютого 2014 року Справа № 5011-34/6604-2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Прокопанич Г.К.,
Алєєва І.В., (доповідач) Євсіков О.О.,

розглянувши матеріали касаційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мерсес плюс" на
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 24.12.2013 року

за заявами Товариства з обмеженою
відповідальністю "КоронАгро",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мерсес плюс" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зіон" про відстрочку
виконання рішення господарського суду
м. Києва від 30.07.2012 року

у справі № 5011-34/6604-2012 господарського
суду міста Києва

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України"

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корон Агро"

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мерсес плюс"

3. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зіон"

про стягнення 11 511 649, 66 доларів США
(еквівалент 91 951 603, 99 грн. за офіційним
курсом Національного банку України на
26.04.2012 року), 11 822 714,67 євро (еквівалент 124
712 579, 59 грн. за офіційним курсом
Національного банку України на 26.04.2012
року), 16 700 209, 41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подана Товариством з обмеженою
відповідальністю "Мерсес плюс"
касаційна скарга на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 24.12.2013 року у
справі № 5011-34/6604-2012 не відповідає
вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з
наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до
касаційної скарги додаються докази
сплати судового збору.

Платіжне доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви, скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява (заява, скарга, дія) оплачується
судовим збором (п. 2.21 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України").

Скаржником у якості доказу сплати
судового збору до касаційної скарги
додано квитанцію від 13.01.2014 року №
901340057, у якій у графі "Призначення
платежу" зазначено: "101; ; 22030004;
Сплата судового збору (ВГСУ, 070) зг.пов.
б/н від 13.01.2014 року без ПДВ".

Таким чином, графа "Призначення
платежу" вказаної квитанцій не містить
відомостей про те, подача якого саме
документа та по якій саме справі
оплачена судовим збором.

З огляду на викладене, додану до
касаційної скарги квитанцію від 13.01.2014
року № 901340057 не можна вважати належними
доказами сплати судового збору у
встановленому порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України
касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо до
скарги не додано документів, що
підтверджують сплату судового збору у
встановлених порядку і розмірі.

За таких обставин касаційна скарга не
може бути прийнята до розгляду Вищим
господарським судом України і підлягає
поверненню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий
господарський суд України

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мерсес
плюс" на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
24.12.2013 року у справі № 5011-34/6604-2012
повернути скаржнику.

Головуючий суддя Г.К. Прокопанич

Суддя (доповідач) І.В. Алєєва

Суддя О.О. Євсіков