м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомКомунального підприємства
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації)
«Київреклама»До Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ІМАДЖИНЕЙШН»Простягнення 108 859, 62 грн.
Суддя Борисенко І.І.
Від позивача Борисюк О.В. - за
Від відповідача Сибірьов А.А. - за
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІМАДЖИНЕЙШН» на
свою користь суму заборгованості в
розмірі 108 859, 62 грн., з яких основний
борг - 87 289,54 грн., штраф - 907, 20 грн., 3%
річних - 455, 59, 15% річних - 13 738, 28 грн., пеня
- 6 469, 01 грн. за Договором №001672/10 на
право тимчасового користування місцем
для розміщення рекламного засобу.
04.02.2014р. в судовому засіданні
представник Відповідача надав суду та
позивачу відзив на позовну заяву, в
якому проти позовних вимог заперечив в
повному обсязі. В судовому засіданні
було оголошено перерву до 06.02.2014р. для
надання можливості позивачу
ознайомитися з Відзивом на позовну
06.02.2014р. в судовому засіданні
представник позивача надав суду
письмові пояснення на відзив на
За клопотанням позивача від
21.01.2014р., спір вирішено у більш тривалий
строк, ніж встановлено частиною першою
Розглянувши надані учасником
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, Господарський суд міста Києва,
15 лютого 2010 року між Головним
управлінням з питань реклами
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), Комунальним
підприємством виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) «Київреклама»
(Позивачем) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«ІМАДЖИНЕЙШН» (Відповідачем) було
укладено Договір №001672/10 на право
тимчасового користування місцем для
розміщення рекламного засобу, що
перебуває у комунальній власності
територіальної громади м. Києва, його
районів або повноваження щодо
розпорядження якими здійснюють органи
місцевого самоврядування м. Києва.
27.09.2010р.Виконавчим органом
Київської міської ради (Київська
міська державна адміністрація)
винесено розпорядження №767 «Про
затвердження порядку розміщення
зовнішньої реклами».
Відповідно до п. 2.2. Розпорядження,
Договори на право тимчасового
користування місцем (-ями) для
розміщення рекламного (-их) засобу (-ів),
що перебуває (-ють) у комунальній
власності територіальної громади м.
Києва, його районів або повноваження
щодо розпорядження якими здійснюють
органи місцевого самоврядування м.
Києва, укладені Розповсюджувачами
зовнішньої реклами з КП «Київреклама»
та Головним управлінням з питань
реклами до набрання чинності цим
розпорядженням, підлягають приведенню
у відповідність до Порядку,
затвердженого цим розпорядженням.
Відповідно до п. 1.3. Порядку КП
«Київреклама» - комунальне
підприємство виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
підпорядковане Головному управлінню з
питань реклами та уповноважене
виконавчим органом Київської міської
ради (Київською міською державною
адміністрацією) виконувати функції з
укладення договорів, нарахування та
отримання плати за право тимчасового
користування місцями (для розміщення
РЗ), які перебувають у комунальній
власності територіальної громади м.
Києва, його районів або повноваження
щодо розпорядження якими здійснюють
органи місцевого самоврядування м.
Києва (далі - комунальна власність
територіальної громади м. Києві),
здійснювати контроль за надходженням
плати за договорами, організовувати
або здійснювати власними силами та
засобами демонтаж самовільно
встановлених рекламних засобів,
надавати платні послуги та виконувати
інші повноваження, передбачені цим
Порядком та Статутом підприємства.
Таким чином, на підставі
вищевказаного, КП «Київреклама» було
приведено у відповідність до чинного
законодавство Договір № 001672/10 та
підписано Договір від 01.06.2011 № 527/767/11 на
право тимчасового користування місцем
(-ями) для розміщення рекламного (-их)
засобу (-ів), що перебуває (-ють) у
комунальній власності територіальної
громади м. Києва, його районів або
повноваження щодо розпорядження якими
здійснюють органи місцевого
самоврядування м. Києва (далі - Договір
№ 527/767/11).
Предметом договору № 527/767/11 є
право на тимчасове користування місцем
для розміщення зовнішньої реклами за
одним і тим же Дозволом, місцем
розміщення та сторонами.
З вищевикладених підстав можна
зробити висновок, що заборгованість
яка виникла на підставі Договору №
001672/10 автоматично переноситься на
Договір № 527/767/11, так як предмет
договору залишився без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону та п.
3 Типових правил розміщення зовнішньої
реклами у населених пунктах
провадиться на підставі дозволів, що
надаються виконавчими органами
сільських, селищних, міських рад, та в
порядку, встановленому цими органами
на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
Відповідно до п. 1.1 Договору №
527/767/11 на підставі розпорядження
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) про надання дозволу на
розміщення зовнішньої реклами на
певний строк та у певному місці,
Відповідач зобов'язується
користуватися наданим йому Правом
тимчасового користування у
відповідності до умов цього Договору,
Порядку, інших норм чинного
законодавства України, що встановлюють
вимога до розміщення рекламних
засобів, своєчасно та згідно з умовами
цього Договору перераховувати плату за
Право тимчасового користування
виключно на поточний рахунок Позивача,
належним чином, своєчасно та у повному
обсязі виконувати свої обов'язки за цим
Згідно Типових правил право
тимчасового користування місцем для
розміщення об'єктів зовнішньої реклами
є платним. Розмір плати за право
тимчасового користування місцем для
розміщення рекламних засобів, що
перебуває у комунальній власності,
встановлюється у порядку, визначеному
органами місцевого самоврядування, а
отримані кошти спрямовуються робочим
органом до міського бюджету.
Відповідно до п. З.2. Договору
№527/767/11, Адресні програми на Право
тимчасового користування - це перелік
місць для розміщення рекламних
засобів, на які Розповсюджувачу
(Відповідачу) надано дозволи на
розміщення рекламного засобу.
Згідно п. З.6. Договору № 527/767/11,
Адресні програми є невід'ємною
На виконання умов Договору №
527/767/11, між КП «Київреклама» (Позивачем)
та ТОВ «ІМАДЖИНЕЙШН» (Відповідачем)
було укладено Адресну програму від
01.06.2011 № 1, згідно якої Сторони за
Договором №527/767/11 засвідчили, що
Розповсюджувачу (Відповідачу)
зовнішньої реклами надано право на
тимчасове користування місцями для
розміщення рекламних засобів за
адреси (місцем розміщення рекламного
засобу) строком з 15.02.2010 по 31.01.2014.
Пунктом 15.1 Порядку 37/6253 та п. 6.З.
Договору № 527/767/11 зазначено, що
підставою для нарахування плати за
право тимчасового користування
місцями та внесення Розповсюджувачем
(Відповідачем) відповідної плати є
рішення дозвільного органу та/або
виконавчого органу про надання дозволу
та укладений договір на право
тимчасового користування місцями.
Підставою для нарахування та внесення
плати є Договір та відповідні
додаткові угоди, які є невід'ємною
частиною Договору.

В свою чергу, згідно п. 5.2.З.
Договору № 527/767/11 Відповідач
зобов'язався щомісячно, не пізніше 5
числа місяця, наступного за звітним,
отримувати та сплачувати рахунки за
Право тимчасового користування
місцями для розміщення рекламних
засобів.

Таким чином, твердження
Відповідача щодо неотримання
Відповідачем рахунків-фактур від
Позивача для здійснення оплати не може
бути прийнято судом, у зв'язку із тим, що
отримання рахунків-фактур для сплати є
саме обов'язком Відповідача.

Пунктами 6.2. Договору № 527/767/11
зазначено, розмір плати за право
тимчасового користування місцем для
розміщення об'єктів зовнішньої реклами
встановлюється виконавчим органом
Київської міської ради (Київською
міською державною адміністрацією) та
нараховується Підприємством
відповідно до вимог Порядку та умов
цього Договору.

Згідно п. 6.6. Договору № 527/767/11
плата за право тимчасового
користування нараховується
Підприємством (Позивачем) щомісячно та
перераховується Розповсюджувачем
зовнішньої реклами (Відповідачем) не
пізніше 5 числа місяця, наступного за
звітним, виключно на поточний рахунок
Підприємства, в розмірах, зазначених
Підприємством в рахунках. Факт
неотримання рахунку не звільняє
Розповсюджувача зовнішньої реклами
від здійснення плати за Право
тимчасового користування.

Відповідно до п. 6.7. Договору №
527/767/11 рахунок Підприємства (Позивача),
із наведеним в ньому розрахунком
розміру плати за Право тимчасового
користування, підтверджує факт надання
Права тимчасового користування у
відповідному розрахунковому періоді
та підлягає сплаті у встановленому цим
Договором порядку. Зазначений рахунок
одночасно є актом приймання-передачі
згідно цього Договору за відповідний
розрахунковий період.

В порушення зазначених вище
пунктів Договору № 527/767/11 Відповідач не
здійснив з Позивачем розрахунку за
період з 01.04.2011 по 13.05.2013, згідно Довідки
про стан розрахунків на загальну суму 87
289,54 грн.

Оцінюючи наявні в матеріалах
справи документи та досліджуючи в
судовому засіданні докази,
Господарський суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав:

Між сторонами було укладено
Договір від 15.02.2010р. № 001672/10 та Договір
від 01.06.2011 № 527/767/11 на право тимчасового
користування місцем для розміщення
рекламного засобу, які за своєю
правовою природою є договором оренди, а
відтак між сторонами виникли
правовідносини, які підпадають під
правове регулювання Глави 58 Цивільного
кодексу України, Глави 30
Господарського кодексу України.

Вказані договори є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до п.5.2.3. договору №
527/767/11 відповідач зобов'язаний не
пізніше 5 числа поточного місяця,
отримувати та сплачувати рахунки за
право тимчасового користування, у тому
числі у разі встановленого пріоритету.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи пунктів 5.2.3. Договору
відповідач повинен був сплачувати
орендну плату не пізніше 5 числа місяця,
наступного за звітним, сплачувати
рахунки за право тимчасового
користування місцем для розміщення
рекламного засобу.

Проте, матеріали справи свідчать, що
відповідач свого обов'язку зі сплати не
виконав, у зв'язку із чим виникла
заборгованість відповідача по оплаті
за тимчасове користування місцем для
розміщення рекламного засобу.

Статтею 525 Цивільного кодексу
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися - належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договорів, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського
кодексу України, кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
неналежного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Матеріалами справи
підтверджується факт тимчасового
користування місцями для розміщення
рекламних засобів.

Факт наявності боргу у
Відповідача перед позивачем за період
з 01 квітня 2011р. по 13 травня 2013р. за
договором №001672/767/10 та Договору
№527/767/11, відповідно до рахунків-фактур,
які містяться в матеріалах справи у
сумі 87 289,54грн. Позивачем належним
чином доведений, документально
підтверджений і Відповідачем не
спростований і тому ця сума має бути
стягнута з відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Порушення зобов'язань є підставою
для застосування господарських
санкцій, передбачених цим кодексом,
іншими законами або договором.

Відповідно до п.7.4 Договору
№001672/767/10 та п.7.2. Договору №527/767/11,
розповсюджувач (Відповідач) за
несвоєчасне або неповне внесення плати
сплачує пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, яка діє на момент сплати пені,
від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення.

Відповідно до п.7.3 Договору
№527/767/11 за прострочення внесення
платежів за тимчасове користування
місцем для розміщення РЗ що складає
більше 1 місяця, Розповсюджувач
зовнішньої реклами, додатково сплачує
штраф у розмірі 15 відсотків
простроченої суми.

Відповідно до п.7.7. договору строк
позовної давності стягнення штрафних
санкцій за цим договором складає три
роки та нараховуються протягом всього
строку позовної давності.

Отже, порушення відповідачем
строків оплати, передбачених п. 5.2.3.
Договору №001672/767/10 та Договору №527/767/11,
є порушенням зобов'язання, що
відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України тягне за собою правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплату неустойки.

Тому, Позивачем також правомірно
заявлена вимога про стягнення з
відповідача пені та штраф за неналежне
виконання зобов'язання, відповідно до
договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою визнається визначена
законом або договором грошова сума, яку
боржник повинен сплатити кредиторові в
разі невиконання або неналежного
виконання зобов'язання, зокрема в разі
прострочення.

Таким чином, за прострочення
терміну платежу з відповідача належить
стягнути пеню у сумі 6 469,01грн. за період
з 12.04.2011р. по 05.06.2013р. та 15% штрафу, що
складає 907,20грн., відповідно до
розрахунку Позивача з яким суд
погоджується та вважає обґрунтованим.

З огляду на наявність
прострочення грошового зобов'язання,
позивач також правомірно нарахував
відповідачу суму боргу з урахуванням 3%
річних від простроченої суми за весь
час прострочення, відповідно до ст. 625
ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений за договором
або законом.

Згідно здійсненого позивачем
розрахунку з відповідача підлягає
стягненню 455,59грн. -3% річних за
Договором №001672/10, відповідно до ст. 625
ЦК України, з яким суд також
погоджується та вважає обґрунтованим.

Крім того, відповідно до п. 7. 3
Договору №527/767/11 крім штрафних санкцій,
Підприємство має право нараховувати
боржнику за прострочення внесення
платежів за право тимчасового
користування 15 % річних від
простроченої суми.

Згідно здійсненого позивачем
розрахунку з відповідача підлягає
стягненню 13 738,28 грн. 15% річних,
відповідно до п. 7.3 договору №527/767/11, з
яким суд також погоджується та вважає
обґрунтованим.

Заперечення Відповідача щодо зміни
містобудівної ситуації, не приймаються
судом до уваги, з наступного:

Регулювання правовідносин пов'язаних з
розміщенням зовнішньої реклами у м.
Києві здійснюється також на підставі
Порядку розміщення зовнішньої реклами
в м. Києві, що діяв в період дії спірних
Договорів, який затверджується
виконавчим органом Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації).

Відповідно до п. 10.1. Порядку, у разі
зміни містобудівної ситуації
проведення реконструкції, ремонту,
будівництва на місці розташування
рекламного засобу звернення та всі
необхідні підтверджуючи документи
щодо зміни містобудівної ситуації,
проведення реконструкції, ремонту,
будівництва на місці розташування
рекламного засобу, які зумовлюють
необхідність зміни місця розташування
рекламного засобу подаються
зацікавленими підприємствами,
установами та організаціями до
Дозвільного органу.

Порядком не передбачено тимчасове
припинення нарахування плати за
тимчасове користування місцями для
розміщення рекламного засобу,
натомість п. 15.10. Порядку чітко
визначено, що до нерозміщеного РЗ
(через зміну містобудівної ситуації,
здійснення реконструкції, ремонту,
будівництва на місці розміщення)
застосовується коригуючий коефіцієнт
0,25 тільки за наявності та за умови
подання до дозвільного органу
документів, що підтверджують таку
зміну.

Згідно п. 15.4. Порядку Розповсюджувач
реклами не звільняється від плати при
відсутності РЗ на місці, щодо якого
виконавчим органом Київської міської
ради (Київською міською державною
адміністрацією) прийнято рішення про
надання дозволу.

Суду доведено, що КП «Київреклама» з
моменту звернення Відповідача було
проведено обстеження місця
розташування та застосовано
коефіцієнт 0,25% з 27.07.2011, що
підтверджується виставленими
рахунками та наведене в довідці щодо
розміру основної суми заборгованості
доданої до позовної заяви.

До матеріалів справи додано копію
листа Відповідача про здійснення
демонтажу рекламного засобу (вх. № 6902
від 21.07.2011), копію службової записки про
проведення обстеження (№652 від 27.07.2011) а
також Акт звірки взаєморозрахунків
підписаний КП «Київреклама», згідно
якого Відповідачем сплачувалися кошти
по березень 2011 року включно.

У зв'язку із завершенням будівництва
15.03.2012 КП «Київреклама» було
повідомлено Відповідача про
нарахування плати з 15.03.2012 в повному
розмірі (копія листа знаходиться в
матеріалах справи).

Отже, суд погоджується з твердженням
Позивача, що Комунальним підприємством
«Київреклама» повністю виконано
зобов'язання за договорами та
дотримано вимог Типових правил та
Порядку.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи з вищенаведених норм
закону, відповідачем належним чином
протягом розгляду справи не було
надано належних доказів по справі на
спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими
доказами, які знаходяться в матеріалах
справи позивач довів, що його позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору
згідно ст. 49 ГПК України покладаються
на відповідача.

Керуючись ст. ст.49, 82-85 ГПК
України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІМАДЖИНЕЙШІІ» (04073,
м. Київ, проспект Московський, 6; Код:
36538939) на користь Комунального
підприємства виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) «Київреклама» (04070, м.
Київ, Боричів узвіз, 8, Код )
суму заборгованості в розмірі 87 289,54
грн. (вісімдесят сім тисяч двісті
вісімдесят дев'ять грн. 54 коп.); штраф
(15%) - 907,20 (дев'ятсот сім грн. 20 коп.); 3%
річних - 455,59 (чотириста п'ятдесят п'ять
грн. 59 коп.); -15% річних - 13 738,28 (тринадцять
тисяч сімсот тридцять вісім грн. 28 коп.);
пеню - 6 469,01 (шість тисяч чотириста
шістдесят дев'ять грн. 01 коп.) та 2 177, 19
(дві тисячі сто сімдесят сім грн. 19 коп.)
судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116
ГПК України.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.02.2014р.

Суддя
І.І.Борисенко