ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.01.2014
Справа № 905/7843/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Захарченко Г.В. при
секретарі судового засідання
Зеленєвій Т.М. розглянув в судовому
засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк», м.Дніпропетровськ

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м.Краматорськ

про зобов'язання визнати вимоги зі
сплати заборгованості в сумі 28 913,92грн.

за участю представників:

від позивача: Кахраманов Р.Н. (за довір.)

від відповідача: не з'явився

Суть справи:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«Приватбанк», м.Дніпропетровськ
звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
м.Краматорськ про зобов'язання визнати
вимоги зі сплати заборгованості в сумі
28 914,77грн., з яких 19512,63грн. -
заборгованість за кредитом, 6426,16грн. -
заборгованість по процентам; 1517,41грн. -
пеня; 1458,57грн. - заборгованість за
комісією.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на
неправомірність ухилення відповідача
від визнання вимог позивача про
стягнення заборгованості в сумі
28914,77грн. у процедурі ліквідації.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 08.11.13р. за вказаним позовом
порушено провадження у справі №905/7843/13.

23.01.14р. позивач посилаючись на ст.22 ГПК
України надав заяву про зменшення
грошових вимог, в якій зазначив про
помилкове зазначення в позовній заяві
суми пені та просив суд зобов'язати
відповідача визнати вимоги зі сплати
заборгованості в сумі 28913,92грн., що
складається з заборгованості за
кредитом сумі 19512,63грн., заборгованості
за відсотками в сумі 6426,16грн.,
заборгованості за комісією в сумі
1458,57грн., пені в сумі 1516,56грн. Справа
розглядається судом з урахуванням
заяви про зменшення.

Ухвалою від 23.12.13р. за клопотанням
позивача в порядку ст.69 ГПК України
строк розгляду справи продовжений на 15
днів по 23.01.14р.

Представник позивача в судовому
засіданні 23.01.14р. підтримав заявлені
позовні вимоги.

Представник відповідача в судові
засідання жодного разу не з'явився, про
дату, час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 03.12.13р.
місцем реєстрації Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1. За
цією адресою відповідачу направлялись
процесуальні документи по справі
№905/7843/13.

За змістом ч.3 п.3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

За змістом правової позиції Вищого
господарського суду України,
викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. При цьому неявка у
судове засідання однієї з сторін,
належним чином повідомленої про час і
місце цього засідання, не перешкоджає
такому переходові до розгляду позовних
вимог, якщо у господарського суду
відсутні підстави для відкладення
розгляду справи, передбачені частиною
першою статті 77 ГПК України (п.3.12
постанови).

Оскільки у матеріалах справи достатньо
документів, які мають значення для
вирішення спору, справа розглядається
відповідно до ст.75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд ВСТАНОВИВ:

04.03.11р. Фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 (клієнт) підписала заяву про
відкриття поточного рахунку та картку
зі зразками підписів та відбитку
печатки, чим погодилась та приєдналась
до "Умов та правил надання банківських
послуг" розміщеними на сайті банку
www.privatbank.ua, тарифів банку, які разом із
заявою складають договір банківського
обслуговування б/н від 04.03.11р.

Відповідно до п.3.18.1.5 Умов
обслуговування кредитних лімітів на
поточних рахунках корпоративних
клієнтів (далі - умови обслуговування)
кредитний ліміт є сумою грошових
коштів, в межах якої банк здійснює
оплату розрахункових документів
клієнта понад залишку грошових коштів
на його поточному рахунку.

За змістом п.п.3.18.1.1, 3.18.1.3 Умов
обслуговування кредитний ліміт на
поточний рахунок (далі - кредит)
надається на поповнення обігових
коштів та здійснення поточних платежів
клієнта в межах ліміту в обмін на
зобов'язання клієнта з повернення
кредиту, сплати відсотків та
винагороди. Банк здійснює
обслуговування ліміту клієнта, що
полягає в проведенні його платежів
понад залишку коштів на поточному
рахунку клієнта, при наявності вільних
грошових ресурсів, за рахунок
кредитних коштів в межах ліміту, шляхом
дебетування поточного рахунку. При
цьому утворюється дебетове сальдо.

Здійснення платежів клієнта в порядку
обслуговування кредитного ліміту
провадиться банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання клієнта до Умов та Правил
надання банківських послуг, зокрема, в
формі заяви про відкриття поточного
рахунку та картки зі зразками підписів
та відбитку печатки (п.3.18.1.8 Умов
обслуговування).

Пунктом 3.18.2.2 Умов обслуговування
визначений перелік обов'язків клієнта,
серед яких - сплатити проценти за весь
час користування кредитом (п.п.3.18.2.2.2),
здійснювати погашення кредиту,
отриманого в межах встановленого
ліміту, не пізніше строку завершення
періоду безперервного користування
кредитом - період часу не більше 35 днів,
протягом якого безперервно існувало
дебетове сальдо на поточному рахунку
(п.п.3.18.2.2.3, 3.18.1.11 Умов обслуговування).

За змістом п.3.18.2.2.8 Умов обслуговування
клієнт доручає банку списувати грошові
кошти зі всіх своїх поточних рахунків,
відкритих як на момент початку
обслуговування банком ліміту клієнта,
так і відкритих після цього, в валюті
кредиту для виконання зобов'язань з
погашення кредиту та відсотків за його
користування.

Відповідно до підпункту 4 п.3.18.2.1.4 Умов
обслуговування за рахунок грошових
коштів, які надійшли на поточний
рахунок клієнта, в першу чергу
здійснюється погашення заборгованості
за відсотками, розрахованими
відповідно до п.п.3.18.4.1, 3.18.4.2, згідно з
якими за користування кредитом в
період з дати виникнення дебетового
сальдо на поточному рахунку клієнта
при закритті банківського дня клієнт
сплачує банку відсотки, виходячи з
відсоткової ставки, розмір якої
залежить від строку користування
кредитом (диференційована ставка).

Порядок розрахунку відсотків
встановлений п.п.3.18.4.1.1-3.18.4.2 Умов
обслуговування кредитних лімітів на
поточних рахунках корпоративних
клієнтів. Так, за період користування
кредитом з моменту виникнення
дебетового сальдо до дати обнуління
дебетового сальдо в одну з дат з
наступного 20-го до 25-го числа місяця
(період, в який дебетове сальдо
підлягає обнулінню), розрахунок
відсотків здійснюється за процентної
ставкою в розмірі 0% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.
При необнулінні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягало обнулінню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
клієнт сплачує банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнулінню. В разі непогашення кредиту
протягом 90 днів з дати закінчення
періоду, в який дебетове сальдо
підлягало обнулінню, кредит вважається
простроченим, а грошові зобов'язання
клієнта з погашення заборгованості
вважаються порушеними.

Згідно з п.3.18.4.4 Умов обслуговування
клієнт сплачує банку винагороду за
використання ліміту відповідно до
п.п.3.18.1.6, 3.18.2.3.2 1-го числа кожного місяця
в розмірі 0,9% від суми максимального
сальдо кредиту, що існував на кінець
банківського дня за попередній місяць,
в порядку, передбаченому Умовами та
правилами надання банківських послуг.

За умовами п.3.18.4.1.3 Умов обслуговування
при порушенні клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань клієнт сплачує
банку проценти за користування
кредитом в розмірі 48% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.

Оцінивши договір, з якого виникли
цивільні права та обов'язки сторін, суд
дійшов висновку, що укладений між
сторонами правочин за своїм змістом та
правовою природою є договором кредиту,
який підпадає під правове регулювання
норм ст.ст. 1054-1057-1 Цивільного кодексу
України та ст.ст.345-346 Господарського
кодексу України.

Істотними умовами у кредитному
договорі є мета, сума і строк кредиту,
умови і порядок його видачі та
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит,
обов'язки, права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредиту (ч.2 ст.345 ГК України).

Як вбачається зі змісту договору
банківського обслуговування б/н від
04.03.11р., сторонами погоджено всі істотні
умови вищевказаного договору, договір
є укладеним, відсутні докази визнання
його у встановленому порядку
недійсним. З наведеного суд робить
висновок, що вищевказаний договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення про позику,
якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Відповідно до ч.1,2 ст.1056-1 ЦК України
процентна ставка за кредитом може бути
фіксованою або змінюваною. Тип
процентної ставки визначається
кредитним договором. Розмір процентів,
тип процентної ставки (фіксована або
змінювана) та порядок їх сплати за
кредитним договором визначаються в
договорі залежно від кредитного
ризику, наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

З наданих банківських виписок, які
наявні в матеріалах справи, вбачається,
що позивач, на виконання досягнутої
сторонами угоди, надав відповідачу
кредитний ліміт, а останнім
використані кредитні грошові кошти,
які залишились не повернутими на
загальну суму 19512,63грн.

Протягом дії кредитного договору,
позивачем здійснювалось нарахування
відсотків за користування кредитними
коштами.

Як зазначає позивач, станом на 02.09.13р. у
відповідача наявна заборгованість за
кредитом в сумі 19512,63грн., за відсотками
за період з 03.01.13р. по 02.09.13р. в сумі
6426,16грн. та за комісією за період 03.01.13р.
по 02.09.13р. в сумі 1458,57грн.

Позивачем до матеріалів справи надані
документи первинного бухгалтерського
обліку (виписки з рахунку), які
відповідно до ст.ст. 1, 9 Закону України
„Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підтверджують наявність у відповідача
заборгованості у вищевказаних сумах.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

За приписом ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В силу ст.193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Всупереч приписам закону та умовам
договору, клієнт взяті на себе
зобов'язання належним чином не виконав,
отримані кошти у встановлений строк не
повернув, плату за кредит своєчасно та
в повному обсязі не сплатив.

Відповідно до ст.ст. 611, 612 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Боржник
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання, якщо він не
приступив до його виконання або не
виконав у строк, встановлений
договором або законом.

В силу статті 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до п.3.18.5.1, при порушенні
клієнтом будь-якого зобов'язання зі
сплати процентів за користування
кредитом, строків повернення кредиту,
винагороди, клієнт сплачує банку за
кожний випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла у період, за який
сплачується пеня, (в % річних) від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. При цьому,
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбачений п.3.18.5.1-3.18.5.3 здійснюється
протягом 3 років від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано
клієнтом (п.3.18.5.4 Умов та правилами
надання банківських послуг).

Позивачем нараховано пеню в сумі
1516,56грн. (з урахуванням заяви про
зменшення), що нараховувалась за період
з 04.01.13р. по 02.09.13р.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені судом встановлено, що
він є арифметично вірним.

З огляду на викладене, станом на 02.09.13р.
у відповідача наявна заборгованість за
договором б/н від 04.03.11р., яка
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 19512,63грн., за відсотками
за період з 03.01.13р. по 02.09.13р. в сумі
6426,16грн. та за комісією за період 03.01.13р.
по 02.09.13р. в сумі 1458,57грн. Нарахування
позивачем пені в сумі 1516,56грн. є
правомірним.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців 01.07.2013р. відповідачем
прийнято рішення щодо припинення
підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 50-1 Цивільного
кодексу України фізична особа -
підприємець письмово повідомляє
державного адміністратора, кредиторів
про прийняте рішення щодо припинення
її підприємницької діяльності, порядок
і строк заявлення кредиторами своїх
вимог, що не може становити менше двох і
більше трьох місяців з дня
опублікування повідомлення про
прийняття фізичною особою -
підприємцем рішення щодо припинення
підприємницької діяльності. Після
внесення запису про прийняття рішення
про припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців повідомлення про внесення
запису до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців щодо рішення фізичної
особи - підприємця про припинення нею
підприємницької діяльності
публікується у спеціалізованому
друкованому засобі масової інформації
(ч. 2 ст. 50-1 Кодексу).

Відповідачем не надано належних
доказів виконання встановленого
законом обов'язку оприлюднити у
спеціалізованому друкованому ЗМІ
відомостей щодо припинення діяльності
та строку для заявлення кредиторами.

На виконання норм ч.1 ст.50-1 ЦК України
позивач звернувся до відповідача з
заявою від 05.09.2013р. про визнання
кредиторських вимог за договором від
04.03.11р. з оплати заборгованості в сумі
28914,77грн. та включення їх до проміжного
ліквідаційного балансу.

За приписами ч.ч.3-4 ст.50-1 ЦК України
кожна вимога кредитора, зокрема щодо
сплати податків, зборів, єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
коштів до Пенсійного фонду України,
фондів соціального страхування,
розглядається фізичною особою -
підприємцем, після чого приймається
відповідне рішення, яке надсилається
кредитору не пізніше п'ятнадцяти днів з
дня отримання фізичною особою -
підприємцем відповідної вимоги
кредитора. Вимоги кредиторів, не
визнані фізичною особою - підприємцем,
діяльність якої припиняється, якщо
кредитор у місячний строк з дня
одержання повідомлення про повну або
часткову відмову у визнанні його вимог
не звертався до суду з позовом, та
вимоги, у задоволенні яких за рішенням
суду кредиторові відмовлено, а також
вимоги, не задоволені через
відсутність майна, вважаються
погашеними.

Проте, відповідачем не доведено
належними доказами дотримання
встановленої законом процедури
розгляду кредиторських вимог.
Натомість, незважаючи на надіслання
вищевказаної заяви на юридичну адресу
відповідача, її залишено без відповіді
та задоволення, що стало підставою для
звернення Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» з позовом до
господарського суду.

Таким чином, з огляду на наведені
обставини та беручи до уваги норми
ст.50-1 ЦК України, суд кваліфікує як
протиправне ухилення ФОП ОСОБА_2 від
визнання кредиторських вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» про стягнення
заборгованості за договором від 04.03.11р.,
яка складається з заборгованості за
кредитом сумі 19512,63грн., за відсотками в
сумі 6426,16грн., за комісією в сумі
1458,57грн. та пені в сумі 1516,56грн.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. За приписами
ст.43 ГПК України суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Беручи до уваги викладене і враховуючи,
що позовні вимоги обґрунтовані,
документально доведені і відповідачем
не спростовані, вони підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір в повному обсязі покладається на
відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.129
Конституції України, ст.ст. 50-1, 525, 526, 549,
611, 612, 629, §2 Глави 71 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 193, 345-346 Господарського
кодексу України, ст.ст. 1, 4, 22, 33-35, 43, 49, 75,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк", м.Дніпропетровськ до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
м.Краматорськ про зобов'язання визнати
вимоги зі сплати заборгованості в сумі
28 913,92грн. - задовольнити
повністю.

Зобов'язати Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) визнати вимоги
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, ) про стягнення
заборгованості за договором від
16.03.2012р., яка складається з
заборгованості за кредитом сумі
19512,63грн., заборгованості за відсотками
в сумі 6426,16грн., заборгованості за
комісією в сумі 1458,57грн., пені в сумі
1516,56грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк „Приватбанк" (49094,
м.Дніпропетровськ, вул.Набережна
Перемоги, 50, ) судовий збір в
сумі 1147,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В судовому засіданні 23.01.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повний текст рішення підписано 28.01.14р.

Суддя
Г.В.
Захарченко