ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2014 р.
Справа № 5/35/5022-751/2012

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді
Матущака О.І.

Скрипчук О.С.

суддів
Юрченко Я.О.

розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"
м.Київ в особі Тернопільської обласної
дирекції публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"

на ухвалу
господарського суду Тернопільської
області від 23.10.2013 р.

у справі №5/35/5022-751/2012

за cкаргою
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" м.Київ в особі
Тернопільської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль"

на дії
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області

за позовом
публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"
м.Київ в особі Тернопільської обласної
дирекції публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль

до відповідача
товариства з обмеженою
відповідальністю "Альпо" м.Тернопіль

про
стягнення 9 041 334, 55 грн. шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю представників сторін від:

скаржника: Ярмусь В.Д. - за довіреністю
від 14.11.2012 р.

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

ДВС: Санжара О.М. - за довіреністю
№03.3-32/87 від 20.01.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 23.10.2013 р.
(суддя Андрушків Г.З.) відмовлено в
задоволенні заяви публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», м.Київ в особі
Тернопільської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» про зупинення
реалізації будівлі магазину меблів з
ремонтною майстернею, загальною площею
2 981,1 кв.м., що знаходиться за адресою:
м.Тернопіль, вул.Текстильна, 18 та
належить товариству з обмеженою
відповідальністю «Альпо». Відхилено
скаргу публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
м.Київ в особі Тернопільської обласної
дирекції публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» на
дії головного державного виконавця
Санжари О.М. Стягнуто з публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», м.Київ в особі
Тернопільської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» 1 720, 50 грн.
судового збору в дохід державного
бюджету України за подання заяви про
забезпечення позову. Повернуто
публічному акціонерному товариству
«Райффайзен Банк Аваль», м.Київ в особі
Тернопільської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» з державного
бюджету України 1147,00 грн. судового
збору, сплаченого згідно платіжного
доручення №219510 від 26.09.2013 р.

Заявником подано апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати ухвалу
місцевого суду та прийняти нове
рішення, яким задоволити заяву
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» м.Київ в особі
Тернопільської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль». В своїй
апеляційній скарзі скаржник в цілому
посилається на те, що порушення
державним виконавцем Санжарою О.М.
законодавства про виконавче
провадження, оскільки не повідомив
стягувача про те, що прилюдні торги не
відбулися та не запропонував
іпотекодержателю (банку) скористатися
правом придбати предмет іпотеки за
початковою ціною шляхом заліку своїх
забезпечених вимог в рахунок ціни
майна.

ДВС подано відзив на апеляційну скаргу,
в якому просить ухвалу місцевого суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення. Свої заперечення
обґрунтовує тим, що п.4.5.10 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженою Наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012 р.
№512/5 встановлено, що про проведення
уцінки майна та її результати
державний виконавець не пізніше
наступного робочого дня після її
проведення повідомляє спеціалізовану
організацію, що здійснює реалізацію
майна, натомість обов'язок повідомляти
стягувача даною нормою не
передбачений.

В судовому засіданні представниками
сторін викладено доводи та заперечення
по суті апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали,
давши належну оцінку доводам
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін у
судовому засіданні, колегія суддів
апеляційного господарського суду
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, з
огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
рішенням господарського суду
Тернопільської області від 03.10.2012 р. у
справі №5/35/5022-751/2012 за позовом
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Тернопільської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до товариства
з обмеженою відповідальністю «Альпо»
позов задоволено. Стягнуто з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Альпо» на користь
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Тернопільської обласної дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
№ 010/42-0-1/87/11 від 25.10.2011 р. в розмірі 9 041 334,
55 грн., в тому числі: 9 011 021, 85 грн. сума
неповернутого кредиту та 30 312, 70 грн.
пеня за порушення термінів сплати
згідно графіку кредиту в період з 15.05.2012
р. по 29.08.2012 р., шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, а саме:
будівлю магазину меблів з ремонтною
майстернею, загальною площею 2 981, 1 кв.
м., що знаходиться за адресою:
Тернопільська область, м. Тернопіль,
вул. Текстильна, 18 та належить
товариству з обмеженою
відповідальністю «Альпо»вул.
Текстильна, 18, м. Тернопіль (), шляхом його продажу на прилюдних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження, за початковою ціню
реалізації 9 836 605, 00 грн., про що видано
відповідний наказ від 16.10.2012р.

На виконання наказу господарського
суду Тернопільської області від
16.10.2012р. у даній справі №5/35/5022-751/2012
постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Тернопільській області Санжари О.М. від
18.06.2013 р. відкрито виконавче
провадження ВП №38375990.

Наявними матеріалами справи
підтверджується, що 12.07.2013 р. головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Тернопільській
області Санжарою О.М. описано й
накладено арешт на майно - будівлю
магазину меблів з ремонтною
майстернею, загальною площею 2 981, 1 кв.
м., що знаходиться за адресою:
Тернопільська область, м. Тернопіль,
вул. Текстильна, 18, яке має бути
передано на реалізацію, про що складено
акт опису й арешту майна від 12.07.2013 р., а
листом №03.3-32/В-2/4192 від 15.07.2013р.
повідомив стягувача, що зазначене
майно передається на реалізацію.

Згідно повідомлення торгівельної
організації Філія 20 приватного
підприємства «Нива -В.Ш.» №045/08/13 від
16.08.2013 р., яке направлено в тому числі і
стягувачу, про що також зазначається і
в апеляційній скарзі, перші торги з
реалізації вищезазначеного майна були
призначені на 02.09.2013 р.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про
виконавче провадження», одним із
заходів примусового виконання рішень є
звернення стягнення на майно боржника,
яке згідно ч.1 ст.52 Закону полягає в його
арешті, вилучені та примусовій
реалізації.

Порядок реалізації арештованого
(нерухомого) майна боржника визначено
Законом України «Про виконавче
провадження», Інструкцією про
проведення виконавчих дій,
затвердженою Наказом Міністерства
юстиції України 15.12.1999 р. №74/5,
Інструкцією з організації примусового
виконання рішень, затвердженою Наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012 р.
№512/5 та Тимчасовим положенням про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 27.10.1999
р. №68/5.

Як вбачається із матеріалів справи,
призначені на 02.09.2013 р. прилюдні торги
по реалізації будівлі магазину меблів
з ремонтною майстернею, загальною
площею 2 981, 1 кв. м., що знаходиться за
адресою: Тернопільська область, м.
Тернопіль, вул. Текстильна, 18 та
належить товариству з обмеженою
відповідальністю «Альпо» не відбулися
через відсутність покупців.

У відповідності до ч.5 ст.62 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що нереалізоване на
прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах протягом двох
місяців майно підлягає уцінці
державним виконавцем, що проводиться в
десятиденний строк з дня визнання
прилюдних торгів чи аукціону такими, що
не відбулися, або закінчення
двомісячного строку реалізації майна
на комісійних умовах. Майно може бути
уцінене не більш як на 30 відсотків. У
разі нереалізації майна в місячний
строк з дня проведення уцінки воно
повторно уцінюється в такому самому
порядку, але не більш як на 50 відсотків
початкової вартості майна.

Згідно п. 4.5.10. Інструкції з організації
примусового виконання рішень, у разі
якщо майно не було продано у зв'язку з
відсутністю попиту, воно підлягає
уцінці державним виконавцем
відповідно до чинного законодавства,
яка проводиться в десятиденний строк з
дня визнання прилюдних торгів чи
аукціону такими, що не відбулися, або
закінчення строку реалізації майна на
комісійних умовах. Про проведення
уцінки майна державним виконавцем
складається акт, у якому зазначаються
реквізити виконавчого документа та
номер виконавчого провадження,
вартість майна, за якою воно
передавалося на реалізацію, вартість
майна після уцінки. Про проведення
уцінки майна та її результати
державний виконавець не пізніше
наступного робочого дня після її
проведення повідомляє спеціалізовану
організацію, що здійснює реалізацію
майна.

Згідно п.8 ст.54, ч.1 ст.49 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
«Про іпотеку».

Протягом десяти днів з дня оголошення
прилюдних торгів такими, що не
відбулися, іпотекодержателі та інші
кредитори боржника відповідно до
пріоритету їх зареєстрованих вимог
мають право придбати предмет іпотеки
за початковою ціною шляхом заліку
своїх забезпечених вимог в рахунок
ціни майна.

Якщо іпотекодержатель не скористався
правом, передбаченим частиною першою
цієї статті, за результатами перших
прилюдних торгів, призначається
проведення на тих же умовах других
прилюдних торгів, які мають відбутися
протягом одного місяця з дня
проведення перших прилюдних торгів.
Початкова ціна продажу предмета
іпотеки на других прилюдних торгах
може бути зменшеною не більше ніж на 25
відсотків.

Як встановлено місцевим господарським
судом та перевірено апеляційним
господарським судом, на виконання
вищезазначених вимог закону 11.09.2013 р.
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Тернопільській
області Санжарою О.М. за участю
представника торгівельної організації
Філія 20 ПП «Нива-В.Ш» - Туницького Т.Ю. у
зв'язку з тим, що 02.09.2013 р. прилюдні торги
по реалізації вищезазначеного майна не
відбулися через відсутність покупців,
арештоване майно уцінено на 5% від
початкової ціни предмета іпотеки (без
урахування ПДВ), яка склала 9344774, 75 грн,
про що складено акт від 11.09.2013 р.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

У відповідності до ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом. Державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З огляду на вищевикладене, суд
апеляційної інстанції, погоджується з
позицією місцевого господарського
суду про те, що при складенні акту про
уцінку майна від 11.09.2013 р. державним
виконавцем не було порушено вимог
чинного законодавства, державний
виконавець діяв у відповідності із
Законом України «Про виконавче
провадження», Інструкцією про
проведення виконавчих дій, Інструкцією
з організації примусового виконання
рішень та в межах наданих йому
повноважень відповідно до вимог цього
Закону.

Що стосується тверджень скаржника про
те, що він не був повідомлений про те, що
прилюдні торги не відбулися, то такі є
безпідставними, оскільки Закон України
«Про виконавче провадження», а також
Інструкція з організації примусового
виконання рішень, затвердженою Наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012 р.
№512/5 не покладають такого обов'язку на
державного виконавця.

Щодо доводів скаржника про те, що
державний виконавець не повідомив його
про те, що прилюдні торги не відбулися
чи відбулися і це призвело до того, що
стягувач був позбавлений можливості
реалізувати своє право, надане йому
ст.49 Закону «Про іпотеку» щодо
отримання в рахунок погашення боргу
нереалізоване на перших торгах майно
або повідомити свою позицію по
проведенню уцінки, судова колегія
зазначає наступне.

Як підтверджується матеріалами справи
та не спростовано апелянтом, останній
був повідомлений про те, що перші
прилюдні торги з реалізації
арештованого іпотечного майна
призначенні на 02.09.2013 р., а відтак у
скаржника були всі можливості
дізнатися ПРО результати призначених
на 02.09.2013 р. торгів, і відповідно у
встановлені строки скористатися своїм
правом на отримання в рахунок
погашення боргу нереалізоване майно.
Разом з тим, стягувач не позбавлений
можливості реалізувати своє право
придбати предмет іпотеки за початковою
ціною шляхом заліку своїх забезпечених
вимог в рахунок ціни майна і за
результатами других прилюдних торгів з
реалізації іпотечного майна.

Окрім цього, колегія суддів звертає
увагу на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про
судовий збір», чітко встановлено
вичерпний перелік заяв, за подання
яких, судовий збір не справляється,
заява про забезпечення позову в цей
перелік не входить. Окрім цього,
статтею 7 цього ж Закону встановлено
підстави повернення сплаченого
судового збору, зокрема, повернення
заяви або скарги. В даному випадку,
подана скаржником заява про
забезпечення позову в порядку ст.ст.66,67
ГПК України була розглянута по суті та
відхилена. Відтак, судом першої
інстанції правомірно стягнуто судовий
збір за розгляд вказаної заяви про
забезпечення позову.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували обґрунтованість вимог,
заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд прийшов до висновку,
що ухвала прийнята із дотриманням норм
чинного законодавства та у
відповідності до обставин справи, тому
підстав для його зміни чи скасування,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, 121-2 ГПК
України, -

Львівський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду
Тернопільської області від 23.10.2013 р. у
справі

№ 5/35/5022-751/2012 залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку

3. Матеріали справи скерувати в
господарський суд Тернопільської
області.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 28.01.2014 р.

Головуючий-суддя
Матущак О.І.

Судді
Скрипчук О.С.

Юрченко Я.О.