ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 січня 2014 року Справа № 29/5014/2612/2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Малетича М.М.,
Козир Т.П., Кота О.В., Плюшка І.А., Шевчук
С.Р.розглянувши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "УніКредит
Лізинг"про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 07.08.2013у
справі№29/5014/2612/2012за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "УніКредит
Лізинг"доТовариства з обмеженою
відповідальністю
"Автотрейд"простягнення 1486650,72 грн.за
зустрічним позовом до про Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Автотрейд" Товариства з обмеженою
відповідальністю "УніКредит Лізинг"
визнання недійсним договору
фінансового лізингу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Луганської області від 17.12.2012,
залишеним без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 20.02.2013 у справі
№29/5014/2612/2012, у задоволенні первісних
позовних вимог відмовлено. Зустрічні
позовні вимоги задоволено. Визнано
недійсним договір фінансового лізингу
№534-LD від 16.04.2008, укладеним між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Автотрейд" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "УніКредит Лізинг".
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "УніКредит Лізинг" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотрейд" грошові
кошти в розмірі 1858925,87 грн., отриманих за
вищезаначеним договором.

Постановою Вищого господарського суду
України від 07.08.2013 постанову Донецького
апеляційного господарського суду від
20.02.2013 у справі №29/5014/2612/2012 залишено без
змін.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "УніКредит Лізинг"
подано заяву про перегляд Верховним
Судом України постанови Вищого
господарського суду України від 07.08.2013,
у якій заявник просить скасувати дане
судове рішення та направити справу на
новий розгляд до суду касаційної
інстанції.

Заяву з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 01.04.2013
у справі №5011-11/11776-2012, від 04.12.2012 у справі
№5021/663/12, від 03.11.2011 у справі №37/109пд, від
19.03.2013 у справі №5006/41/57/2012 мотивовано
неоднаковим застосуванням Вищим
господарським судом України одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, а саме
частини другої статті 16 Закону України
"Про фінансовий лізинг", частини другої
статті 632 Цивільного кодексу України,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
вважає необхідним відмовити у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 11116 ГПК
України заява про перегляд судових
рішень господарських судів може бути
подана на підставі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови від
07.08.2013 у справі №29/5014/2612/2012,
про перегляд якої подано заяву,
виходячи з встановлених попередніми
судовими інстанціями обставин справи,
суд касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанції
про відсутність правових підстав для
задоволення первісних позовних вимог
про стягнення заборгованості з
одночасним задоволенням зустрічних
позовних вимог шляхом визнання
спірного договору фінансового лізингу
недійсним з урахуванням того, що
порядок визначення лізингових
платежів, визначених розділом 7 та 9
спірного договору фінансового лізингу
безпідставно призводить до зростання
незмінної у правовідносинах між
лізингодавцем та продавцем вартості
предметів лізингу.

Водночас, у постановах від 01.04.2013 у
справі №5011-11/11776-2012, від 03.11.2011 у справі
№37/109пд, від 04.12.2012 у справі №5021/663/12, на
які заявник посилається, Вищий
господарський суд України, виходячи з
встановлених попередніми судовими
інстанціями обставин справи, погодився
з висновками судів попередніх
інстанцій щодо відмови в задоволенні
позову про визнання недійсним договору
фінансового лізингу, оскільки:

- визначення в спірних договорах
лізингових платежів у іноземній валюті
не суперечить ані вимогам чинного
законодавства, ані постанові Кабінету
Міністрів України від 18.12.1998 №1998
(№5011-11/11776-2012, №37/109пд);

- визначені сторонами у спірних пунктах
договору умови відповідають загальним
засадам цивільного законодавства,
оскільки сторонами чітко встановлено
порядок розрахунку винагороди та
визначеною ними формулою, крім того в
спірних пунктах сторони передбачили
саме коригування суми лізингових
платежу за певних економічних умов, що
змінюються протягом дії договору, а не
другий вид платежу (справа №5021/663/12).

У постанові від 19.03.2013 у справі
№5006/41/57/2012, на яку також посилається
заявник, Вищий господарський суд
України погодився з висновком суду
апеляційної інстанції щодо
задоволення позову про стягнення
заборгованості, інфляційних втрат, 3%
річних, пені за договором фінансового
лізингу, оскільки судами попередніх
інстанцій встановлено, що відповідач
не в повному обсязі виконав свої
зобов'язання по сплаті лізингових
платежів, а відтак стягнення штрафних
санкцій (інфляційних втрат, 3% річних) за
весь період прострочення є
обґрунтованими, а щодо пред'явленої до
стягнення суми пені, то позовні вимоги
в цій частині задоволені частково, за
виключенням частини безпідставно
нарахованої пені.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах
встановлених судом різних фактичних
обставин справи залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків та
застосував відповідні норми
матеріального права.

За таких обставин відсутні визначені
статтею 11116 ГПК України підстави для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11114, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю "УніКредит Лізинг" у
допуску справи №29/5014/2612/2012 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяМ. Малетич Судді Т.
Козир О.Кот І.Плюшко С.Шевчук