ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

03.02.2014
Справа № 907/1159/13

За позовом відкритого акціонерного
товариства „Закарпатавтотранс", м.
Ужгород

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
м. Перечин

про стягнення суми 74705 грн. 96 коп.
штрафних санкцій за невиконання умов
договору № 2 від 06.09.2010 року про надання
послуг автостанцією перевізникові (з
врахуванням заяви про збільшення
позовних вимог).

Суддя господарського суду - В.В.Мокану

представники:

Позивача - Ігнатьо Б.Я., довіреність №
07/03-1913 від 15.11.2013 року,

Стельмах В.В., довіреність
від 15.11.2013 року,

Ставичний П.І., довіреність
№ 1915 від 15.11.2013 року;

Відповідача - ОСОБА_5, довіреність № 39
від 23.01.2014 року.

СУТЬ СПОРУ: відкритим акціонерним
товариством „Закарпатавтотранс", м.
Ужгород заявлено позов до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, м. Перечин
про стягнення суми 65851 грн. 56 коп.
штрафних санкцій за невиконання умов
договору № 2 від 06.09.2010 року про надання
послуг автостанцією перевізникові.
Заявою № 07-03/22-3 від 14.01.2014 року позивач
збільшив позовні вимоги на суму 8854 грн.
40 коп., яка складає штрафні санкції за 260
додатково виявлених зривів рейсів.

В судових засіданнях 23.12.2013 року,
15.01.2014 року, 24.01.2014 року брали участь
вищевказані представники,
оголошувались перерви відповідно до
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
наполягають на задоволенні позову.
Стверджують, що протягом листопада 2012 -
жовтня 2013 року відповідачем допущено
значну кількість порушень договірних
зобов'язань за договором № 2 про
надання послуг автостанцією
перевізникові від 06.09.2010 року, які
полягають у зривах рейсів без поважних
причин у кількості 223, незаїздах
автобусів на автостанції, які
передбачені розкладом руху у кількості
577, запізненнях автобусів на
автостанцію більше 15-ти хвилин без
поважних причин у загальній кількості
110, за які у відповідності до умов
договору підлягають сплаті штрафні
санкції у розмірах, передбачених
договором. Заявою про збільшення
розміру позовних вимог наголошують, що
за результатами проведеної звірки
виявлено додатково допущення
відповідачем у період з 20 листопада 2012
року по 31 жовтня 2013 року 260 зривів
рейсів, за які донараховано штрафні
санкції.

Представник відповідача заперечив
проти позову з підстав, наведених у
відзивах на позовну заяву від 10.12.2013
року, від 15.01.2014 року та в уточненому
відзиві від 20.01.2014 року. Зокрема,
посилається на те, що на день подання до
суду позову у даній справі право
позивача не було порушено, оскільки
вимога позивача про сплату штрафних
санкцій у сумі 65851 грн. 56 коп. отримана
відповідачем 15.11.2013 року та мала бути
виконана протягом семи днів з дня її
отримання, тобто до 23.11.2013 року, а
позивач звернувся з позовом до суду вже
20.11.2013 року.

продовження рішення господарського
суду Закарпатської області від
03.02.2014 року у справі № 907/1159/13

Також зазначає про відсутність у
матеріалах позову належних та
допустимих доказів на підтвердження
здійснених відповідачем порушень.
Зазначає, що у справі відсутній акт
уповноваженого державного органу, яким
би підтверджувався факт порушення
відповідачем законодавства у сфері
перевезення пасажирів. Оспорює як
докази подані позивачем до матеріалів
позову на підтвердження порушення
відповідачем договірних зобов'язань
звіти з диспетчерського журналу
позивача. В уточненому відзиві на позов
наголосив на помилковості раніше
наданого пояснення від 15.01.2014 року,
ставить під сумнів достовірність
даних, викладених у складеному
представниками сторін на вимогу суду
акті звірки даних щодо документального
відображення фактів порушень, стосовно
яких заявлено позовні вимоги,
здійсненої на підставі дорожніх
листів ОСОБА_1, квитково - касових
листів (відомостей). Визнав факти
запізнень протягом спірного періоду у
77 випадках, що є підставою для
стягнення штрафу в сумі 385 грн. Позовні
вимоги в інший сумі вважає
недоведеними, оскільки після
проведення звірки даних згідно
диспетчерського журналу позивача та
даних дорожніх листів відповідача та
підписання 24.12.2013 року актів звірки,
позивач змінив поняття «зрив рейсу»,
розуміє під ним будь-яке відхилення від
розкладу руху, в тому числі і
запізнення, незаїзд, зміну марки
автобуса, пасажиромісткості,
державного реєстраційного номеру
автобусу тощо. За відсутності
погодження між сторонами поняття
„зрив рейсу", „не заїзд", а також
спільної позиції стосовно ситуації
заїзду автобусу на автостанцію, але
відсутності відмітки про це в
дорожньому листі, яку позивач вважає
незаїздом, а відповідач оцінює як
відсутність порушення, оскільки ні
договором, ні чинним законодавством не
передбачено обов'язку ставити відмітку
у дорожньому листі, вважає неможливим
використовувати наведену у актах
звірки інформацію.

Звернувся до суду з заявою від 13.01.2014
року про застосування строку позовної
давності до вимог позивача, які виникли
до 20.11.2012 року. У зв'язку з наведеним,
вважає позов обґрунтованим в частині
стягнення суми 390 грн. штрафних санкцій
за запізнення (згідно уточненої їх
кількості), в інший частині позову
просить відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представників сторін, суд встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 є
перевізником за договорами на
перевезення пасажирів автомобільним
транспортом загального користування,
укладеними нею з Закарпатською
обласною державною адміністрацією, на
маршрутах Тур"я Бистра - Ужгород №№
615/616, 617/618, 619/620, 621/622, 623/624, 625/626 та
Полянська Гута - Ужгород №№ 759/760, 761/762.

Між ВАТ „Закарпатавтотранс" та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
укладено договір № 2 про надання послуг
автостанцією перевізникові від 06.09.2010
року, який діє в редакції постанови
Львівського апеляційного
господарського суду від 24.04.2012 року по
справі № 2/109, винесеній при
врегулюванні в судовому порядку
переддоговірного спору сторін.

Предметом договору є надання позивачем
відповідачеві послуг та виконання
робіт, пов'язаних з відправленням і
прибуттям пасажирів. Термін дії
договору встановлено з 01.10.2010 року по
31.12.2013 року.

Умовами договору до обов'язків сторін
віднесено, зокрема, обов'язок ВАТ
„Закарпатавтотранс" організувати
прибуття та відправлення автобусів з
облаштованих платформ з фіксацією
фактичного часу прибуття і відправки
автобусів у диспетчерських журналах та
в дорожньому листі, завіривши запис
особистим

продовження рішення господарського
суду Закарпатської області від
03.02.2014 року у справі № 907/1159/13

штампом посадової особи (диспетчера), а
також в електронному вигляді; видача
водіям оформленої відомості касового
продажу квитків на виконуючий рейс з
відміткою про це у квитково - касовому
листі (п. 2.2.2), а також обов'язок ФОП
ОСОБА_1 забезпечити подачу автобуса на
автостанцію екіпірованого в належному
технічному та санітарному стані для
посадки пасажирів на початкову зупинку
приміського та міжміського маршруту за
20 хвилин, а міжнародного за 40 хвилин до
їх відправлення в рейс згідно з
затвердженим розкладом руху, а також
прибуття автобусів відповідно до
розкладу руху на проміжні автостанції
(п.2.2.1); забезпечити водія рейсового
автобуса документами, передбаченими
для нього ст. 39 Закону України „Про
автомобільний транспорт" (п.2.2.2.).

Сторонами договору узгоджена
відповідальність за невиконання
обов'язків, передбачених договором.
Зокрема, відповідальність ФОП ОСОБА_1
визначена пунктами 3.1.1; 3.1.2; 3.1.4.

Згідно п. 3.1.1 за зрив рейсу без поважних
причин підлягають сплаті кошти в
розмірі суми двох квитків від
початкової до кінцевої зупинки,
визначеної за маршрутом перевізника.
Поважними причинами, які не тягнуть за
собою грошової компенсації, вважаються
важкі погодно - кліматичні умови та
інші форс - мажорні обставини.
Підставою для ненарахування грошової
компенсації є акт, складений фахівцями
сторони перевізника, який протягом 3
днів надсилається другій стороні.

Відповідно до п. 3.1.2 за незаїзд
автобусів на автостанції, які
передбачені розкладом руху, сторона
перевізника сплачує неустойку у
розмірі 100 грн. за кожну з автостанцій,
на яку був здійснений незаїзд в
незалежності від виду сполучення.
Незаїздом рахується випадок, коли
підтверджується відправлення автобуса
з автостанції формування.

Пунктом 3.1.4 передбачено, що за кожен
випадок запізнення автобуса на
автостанцію більше 15 хвилин без
поважних причин згідно затвердженого
розкладу руху сторона перевізника
сплачує кошти в сумі 5 грн. за кожне
запізнення. Поважними причинами є
причини, зазначені в п. 3.1.1 договору.

На підтвердження фактів порушення
відповідачем зобов'язань, за які
нараховано санкції, що є предметом
даного спору, позивач посилається на
дані диспетчерського журналу, який
ведеться у електронному вигляді за
допомогою автоматизованої системи
керування пасажирськими перевезеннями
„Автостанція", зареєстрованої на
підставі свідоцтва Міністерства
освіти і науки України ВР № 00124, яка
використовується на підставі договору
про передачу науково - технічної
продукції № 17/2010-86 від 11.10.2010 року та
введена в роботу ВАТ
„Закарпатавтотранс" наказом № 383 від
21.10.2010 року.

В процесі розгляду справи за
клопотанням позивача, підтриманим
представником відповідача, суд, з
огляду на великий обсяг первинних
документів, враховуючи, що спір
стосується діяльності сторін протягом
тривалого періоду, значної кількості
маршрутів та трьох видів порушень,
зобов'язав сторони провести звірку
даних щодо документального
відображення фактів порушень, стосовно
яких заявлено позовні вимоги, на
підставі дорожніх листів ФОП ОСОБА_1,
квитково - касових листів (відомостей),
інших документів.

Згідно поданих суду помісячних актів
звірки, звірку проведено за період з
20.11.2012 року по 31.10.2013 року, тобто в межах
строку позовної давності з врахуванням
заяви відповідача про застосування
строку позовної давності.

З поданих суду актів звірки порушень
згідно диспетчерського журналу ВАТ
„Закарпатавтотранс" та дорожніх
листів ФОП ОСОБА_1 від 17.12.2013 року
вбачається часткове неспівпадіння
позицій сторін щодо кваліфікації
окремих

продовження рішення господарського
суду Закарпатської області від
03.02.2014 року у справі № 907/1159/13

порушень. Зокрема, відповідач
кваліфікує як зрив рейсу ситуацію
невиїзду автобуса з гаража через
ремонтні роботи та відсутності
дорожнього листа, позивач відносить
такі порушення до незаїзду. Зривом
рейсу відповідач вважає також випадки
відсутності в дорожньому листі запису
про прибуття автобуса на кінцеву
автостанцію у разі документально
підтвердженої технічної несправності
автобуса, що унеможливила виконання
рейсу, позивач оцінює такі випадки як
незаїзд.

По різному сторони кваліфікували
ситуації, коли у дорожніх листах при
поверненні з рейсу на кінцеву станцію
відсутня відмітка диспетчера: позивач
вважає це незаїздом, відповідач
наголошує на відсутності порушення,
посилаючись на те, що ні договором, ні
чинним законодавством не передбачено
обов'язку перевізника ставити відмітку
у дорожньому листі.

По ситуаціях, які виявились спірними
при проведенні звірки, відповідачем
долучено до матеріалів справи
відповідні первинні документи: копії
дорожніх листів та копії касових
відомостей.

Проаналізувавши подані до матеріалів
справи акти звірки, дорожні листи,
касові відомості, суд дійшов висновку,
що протягом листопада 2012 року (з 20.11. по
30.11.2012 в межах строку позовної давності)
- жовтня 2013 року відбулось 509 зривів
рейсів, 9 незаїздів, 78 запізнень, які
слід визнати доведеними.

Визначаючи правомірність віднесення
порушень до певного виду, суд виходив з
наступного.

Згідно ст. 1 розділу 1 Закону України
„Про автомобільний транспорт":
автобусний маршрут - шлях проходження
автобуса між початковим та кінцевим
пунктами з визначеними місцями на
дорозі для посадки (висадки) пасажирів;
автобусний маршрут загального
користування - автобусний маршрут, на
якому здійснюють регулярні
пасажирські перевезення; графік руху -
відомості про час і послідовність
виконання рейсу; автостанція - споруда
або комплекс будівель, споруд, стоянок
та під'їздів для прийняття,
відправлення, управління рухом
автобусів та обслуговування пасажирів;
рейс - рух транспортного засобу від
початкового до кінцевого пункту
маршруту. З огляду на наведене
визначення терміну „рейс", зірваний
рейс - це той рейс, який не відбувся.
Водночас, незаїздом слід визнати
невиконання перевізником
передбаченого п. 2.2.1 договору обов'язку
щодо прибуття автобусів відповідно до
розкладу руху на проміжні автостанції,
оскільки згідно п. 3.1.2 незаїздом
рахується випадок, коли
підтверджується відправлення автобусу
з автостанції формування. Спірні за
кваліфікацією сторін випадки
відсутності у дорожніх листах відміток
про прибуття на кінцеву станцію з
огляду на умови договору не можуть бути
визнані порушеннями, оскільки
вищевказаним пунктом 2.2.1 договору
передбачено обов'язок перевізника
забезпечити прибуття автобусів
відповідно до розкладу руху на
проміжні автостанції. Обов'язок
перевізника відмічати дорожні листи у
диспетчера автостанції після прибуття
автобуса умовами договору не
визначено. Посилання позивача на наказ
Міністерства транспорту України від
28.08.2001 року № 565 „Про затвердження
Типового технологічного процесу
надання

послуг пасажирських автостанцій та
автовокзалів" судом відхиляється з
огляду на наступне. Зазначений наказ не
пройшов реєстрацію у Міністерстві
юстиції України у встановленому
законодавством порядку, тому його
застосування не є обов'язковим для
відповідача. Крім того, затверджений
наказом Типовий технологічний процес
надання послуг пасажирських
автостанцій та автовокзалів
відповідно до п. 1.1 має рекомендаційний
характер при розробленні власниками
автостанцій власного технологічного
процесу і спрямовує власників
автостанцій на визначення відносин з
перевізником у договорі (п. 7.1).
Розроблений у ВАТ „Закарпатавтотранс"

продовження рішення господарського
суду Закарпатської області від
03.02.2014 року у справі № 907/1159/13

Технологічний процес надання послуг
пасажирських автостанцій ВАТ
„Закарпатавтотранс" (додаток № 1 до
наказу від 29.12.2007 року № 547) є внутрішнім
документом, обов'язковість
застосування якого відповідачем в
укладеному сторонами договорі не
передбачена.

Оцінюючи характер частини порушень,
які відповідач визначав як зрив рейсу у
випадках, коли з технічних причин
автобус не відправлявся в рейс і не
видавався дорожній лист, які позивач за
даними диспетчерського журналу
кваліфікував як незаїзд, а після
проведення звірки визначив наявність
одночасно двох порушень - зриву рейсу і
незаїзду, суд дійшов висновку про
невідповідність наведеного позивачем
обґрунтування застосування подвійної
відповідальності умовам договору,
оскільки договором не встановлена
відповідальність за невиконання
перевізником передбаченого п. 2.2.8
договору обов'язку при вимушеному
зриві планового рейсу забезпечити
виконання рейсу за допомогою резервних
автобусів, а випадки незаїздів при
виконанні рейсів резервними
автобусами матеріалами справи не
підтверджені. Відсутність доказів
відправлення автобуса в рейс не надає
можливості кваліфікувати факти
неприбуття його на проміжні станції як
незаїзди, оскільки п. 3.1.2 договору
визначено, що незаїздом рахується
випадок, коли підтверджується
відправлення автобуса з автостанції
формування. Таких доказів позивач
всупереч вимог ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України не
надав.

Згідно ст. 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько - правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 230 ГК України учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити штрафні санкції у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Заявлені до стягнення санкції
ґрунтуються на умовах договору сторін,
що відповідає положенням вищевказаних
норм Господарського кодексу України.

Проведеним судом перерахунком суми
штрафних санкцій за період з 20.11.2012 року
по 31.10.2013 року встановлено, що
нарахована на підставі п. 3.1.1 договору
сума санкцій за зрив 483 рейсів
(кількість зривів рейсів, заявлена у
позовній заяві та заяві про збільшення
позовних вимог) складає 16455,96 грн. (17,06
грн. х 2 х 473 зривів рейсів + 15,86 грн. х 2 х 10
зривів рейсів).

Неустойка за незаїзд автобусів на
автостанції, нарахована на підставі п.
3.1.2 договору, складає 900 грн. (100 грн. х 9
незаїздів).

Сума штрафних санкцій за запізнення
автобусів на автостанцію більше ніж на
15 хвилин згідно затвердженого розкладу
руху, нарахована на підставі п. 3.1.4
договору, складає 390 грн. (5 грн. х 78
запізнень).

Загальна сума штрафних санкцій,
нарахованих на підставі пунктів 3.1.1,
3.1.2, 3.1.4 за період з 20.11.2012 року по 31.10.2013
року (в межах строку позовної давності)
складає 17745 грн. 96 коп., підлягає
стягненню з відповідача. В інший
частині позовних вимог, що стосуються
зазначеного періоду, належить
відмовити.

Щодо періоду з 01.11.2012 року по 19.11.2013 року
включно суд, дослідивши подані
відповідачем первинні документи (копії
дорожніх листів), дійшов висновку про
обґрунтованість вимоги про стягнення
штрафу за запізнення рейсу № 761, який
виконувався 05.11.2012 року, яка погашена
строком позовної давності і підлягає
відхиленню з цієї підстави; інша
частина вимог, що стосуються вказаного
періоду, визнана судом документально
не підтвердженою, задоволенню не
підлягає.

продовження рішення господарського
суду Закарпатської області від
03.02.2014 року у справі № 907/1159/13

Аргументи відповідача стосовно
передчасності звернення позивача до
суду, оскільки не пройшов передбачений
ст. 530 Цивільного кодексу України
семиденний термін з дати отримання
вимоги позивача про сплату штрафних
санкцій, судом відхилені з огляду на
предмет позовних вимог - стягнення
штрафних санкцій, вимога про сплату
яких зазначеною статтею не
регламентується.

Судові витрати у відповідності до ст. 49
ГПК України слід віднести на сторони
пропорційно сумі задоволених вимог, а
саме, відшкодуванню за рахунок
відповідача підлягає судовий збір в
сумі 408 грн. 68 коп.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентиф.
номер НОМЕР_1 на користь відкритого
акціонерного товариства
„Закарпатавтотранс", м. Ужгород, вул.
Капушанська, 102, суму 17745
(сімнадцять тисяч сімсот сорок п'ять)
грн. 96 коп. штрафних санкцій за
договором № 2 від 06.09.2010 року, а також 408
(чотириста вісім) грн. 68 коп. на
відшкодування судового збору.

3. В інший частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 06.02.2014 року.

Суддя
В.В.Мокану