КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2014 р. Справа№ 910/11155/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Сухового В.Г.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання
Білецькому Л.І.

від позивача - не з`явились;

від відповідача - Дзюба І.М. (дов. №13/3079
від 26.12.2013 року).

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 26.06.2013 року

у справі №910/11155/13 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова група», м. Київ,

до приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна», м.
Київ,

про відшкодування шкоди заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди (в порядку регресу) в розмірі 45
766,38 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року ПрАТ «СК «Українська
страхова група» подало до
Господарського суду міста Києва позов
до ПрАТ «СК «Провідна» про
відшкодування шкоди заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди (в порядку регресу) в розмірі 45
766,38 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 26.06.2013 року у справі №910/11155/13
позов ПрАТ «СК «Українська страхова
група» задоволено частково. Присуджено
до стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» на
користь ПрАТ «СК «Українська страхова
група» 45 266,38 грн. та 1 701,71 грн. судового
збору. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням,
ПрАТ «СК «Провідна» подало до
Київського апеляційного
господарського суду скаргу, в якій
просить скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
26.06.2013 року у справі №910/11155/13 повністю
та прийняти нове рішення, яким в позові
відмовити повністю. В обґрунтування
вимог апеляційної скарги відповідач
посилається на те, що судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваного
рішення не враховано вимог ст. 22 та 29
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», тобто без
належних доказів визначення розміру
понесених позивачем реальних збитків.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.07.2013 року у
справі №910/11155/13 апеляційну скаргу ПрАТ
«СК «Провідна» на рішення
Господарського суду міста Києва від
26.06.2013 року у справі №910/11155/13 прийнято
до провадження та призначено її
розгляд на 11.09.2013 року.

До початку судового засідання, 05.08.2013
року через канцелярію Київського
апеляційного господарського суду від
позивача надійшло клопотання про
розгляд справи за відсутністю
представника.

До початку судового засідання, 11.09.2013
року через канцелярію Київського
апеляційного господарського суду від
відповідача надійшло клопотання про
долучення додаткових документів до
матеріалів справи.

В судовому засіданні 11.09.2013 року
представник відповідача не
заперечував проти розгляду справи за
відсутністю позивача, надав усні
пояснення по суті апеляційної скарги,
просить припинити провадження у справі
в частині стягнення 38 293,66 грн. у зв'язку
із частковою сплатою після прийняття
рішення судом першою інтенцією, а в
іншій частині скасувати рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.09.2013 року на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
відкладено розгляд справи на 18.09.2013
року, у зв'язку з неявкою представника
позивача та неподанням витребуваних
документів згідно ухвали суду від
23.07.2013 року.

В судовому засіданні 18.09.2013 року
представник відповідача надав усні
пояснення по суті спору та просив
призначити судову автотоварознавчу
експертизу. Представник позивача в
судове засідання не з'явився.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, колегія суддів ухвалила
призначити у справі №910/11155/13 судову
експертизу, проведення якої доручити
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз та на
підставі ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України,
зупинити провадження у справі на час
проведення експертизи.

18.10.2013 року на адресу Київського
апеляційного господарського суду
надійшов лист Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз (заступника директора
інституту - Т.Л. Голікова) №10362/13/54 від
16.10.2013 року, в якому остання вказує, на
те що на адресу ПрАТ «СК «Провідна»
направлено рахунок для здійснення
оплати вартості робіт (судової
експертизи), який потрібно оплатити
протягом місяця. Крім того, до листа
додане клопотання судових експертів
О.В. Грищенка та С.В. Берегового №10362/13-54
про надання матеріалів, необхідних для
проведення експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.10.2013 року
поновлено провадження у справі №
910/11155/13 та призначено розгляд
апеляційної скарги на 06.11.2013 року.

У судовому засіданні 06.11.2013 року
представник відповідача підтримав
вимоги апеляційної скарги, зазначив, що
оплата судової експертизи була
здійснена але доказів оплати суду не
надав, вимоги ухвали суду від 18.10.2013
року не виконав.

Представник позивача в судове
засідання не з`явився, вимог ухвали
суду від 18.10.2013 року не виконав, про
причини неявки суд не повідомив, заяв
та клопотань не подав, хоча належним
чином був повідомлений про дату та час
судового засідання.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.11.2013 року на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
відкладено розгляд справи на 04.12.2013
року, у зв'язку з неявкою представника
позивача та неподанням витребуваних
документів згідно ухвали суду від
18.10.2013 року.

До початку судового засідання 11.11.2013
року через канцелярію Київського
апеляційного господарського суду від
Господарського суду міста Києва
надійшов супровідний лист з
документами ПрАТ «Страхова компанія
«Українська страхова группа», які були
помилково направлені на адресу
Господарського суду міста Києва.

До початку судового засідання 12.11.2013
року через канцелярію Київського
апеляційного господарського суду від
ПрАТ «СК «Провідна» надійшли докази
оплати експертизи на вимогу ухвали
суду.

До початку судового засідання 25.11.2013
року через канцелярію Київського
апеляційного господарського суду від
ПрАТ «Страхова компанія «Українська
страхова группа» на виконання вимог
ухвали суду надійшли в паперовому та в
електронному викладі кольорові
фотографії пошкодженого ТЗ. Крім того,
надійшло клопотання про розгляд справи
без уповноваженого представника.

В судовому засіданні 04.12.2013 року
представник відповідача не
заперечував щодо розгляду справи за
відсутності представника позивача,
надав усні пояснення по суті спору.
Представник позивача в судове
засідання не з'явився.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.12.2013 року у
справі №910/11155/13 клопотання судових
експертів Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз О.В. Грищенка та С.В.
Берегового про надання додаткових
матеріалів, які необхідні для
проведення експертизи задоволено та
зупинено апеляційне провадження у
справі до отримання висновку
експертів.

24.01.2014 року від Київського
науково-дослідного інституту надійшли
матеріали справи №910/11155/13 та висновок
судової автотоварознавчої експертизи
№10362/13-54 від 30.12.2013 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.01.2014 року
поновлено провадження у справі №
910/11155/13 та призначено розгляд
апеляційної скарги на 12.02.2014 року.

В судовому засіданні 12.02.2014 року
представник відповідача підтримав
апеляційну скаргу та просить її
задовольнити.

Представник позивача в судове
засідання 12.02.2014 року не з'явився, хоча
29.01.2014 року належним чином був
повідомлений про дату та час судового
засідання, що підтверджується
рекомендованим повідомлення про
вручення поштового відправлення №04 2 від 25.01.2014 року.

Враховуючи клопотання позивача про
розгляд справи без його участі, колегія
суддів вирішила розглянути апеляційну
скаргу за відсутністю представника
позивача за наявними в матеріалах
справи документів.

Статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
підлягає частковому скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 24.05.2012 року між ПрАТ «СК
«Українська страхова група»
(Страховик) та Компанією «Новартіс
Консьюмер Хелт Сервісез С.А.»
(Страхувальник) укладено договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № 28-0107-12/00847
(надалі - договір) (т. 1 а.с. 7), за яким
позивачем застраховані майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням, транспортним засобам
марки «Renault» моделі «Symbol» державний
реєстраційний номер АА 7116 ІХ.
Вигодонабувачем за договором є
Компанія «Новартіс Консьюмер Хелт
Сервісез С.А.».

11.12.2012 року на вулиці Халаменюка в місті
Кременчуці відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу «Renault» моделі
«Symbol» державний реєстраційний номер АА
7116 ІХ (надалі - «Renault»), під керуванням
Жук Людмили Анатоліївни (яка є
працівником Компанії «Новартіс
Консьюмер Хелт Сервісез С.А.», що
підтверджується посвідченням №0450 (т. 1
а.с. 10)) та транспортного засобу
«Богдан» моделі «21114», реєстраційний
номер ВІ 6983 АО (надалі - «Богдан»), під
керуванням Цілінченка Олексія
Григоровича, в результаті чого обидва
автомобілі отримали механічні
ушкодження.

Постановою Автозаводського районного
суду міста Кременчука Полтавської
області від 10.01.2013 року у справі
№1601/15129/2012 (т. 1 а.с. 14) встановлено
порушення Цілінченко Олексієм
Григоровичем вимог п. 13.1 Правил
дорожнього руху України, Цілінченка
Олексія Григоровича визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу.

11.12.2012 року представник власника
застрахованого транспортного засобу -
автомобіля «Renault» звернувся до
позивача із заявою про виплату
страхового відшкодування (т. 1 а.с. 19-21).

Відповідно до рахунку на оплату
№СО00001309 від 24.12.2012 року (т. 1 а.с. 17-18)
виставленого ТОВ «Соллі Плюс Полтава»
(офіційний дилер Renault в Полтаві)
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Renault» склала 46 216,38 грн.

ПрАТ «СК «Українська страхова група»
25.12.2012 року було складено та підписано
страховий акт № ПССКА-1876 (т. 1 а.с. 22-23),
згідно з яким пошкодження
транспортного засобу автомобіля
«Renault», внаслідок ДТП визнано страховим
випадком та призначено до виплати
страхове відшкодування в розмірі 45 766,38
грн. (46 216,38 грн. - 450,00 грн. безумовної
франшизи за договором).

Судом першої інстанції правомірно
встановлено, що на підставі складеного
страхового акту № ПССКА-1876 від 25.12.2012
року, ПрАТ «СК «Українська страхова
група» виконуючи свої зобов'язання за
договором добровільного страхування
наземних транспортних засобів №
28-0107-12/00847 від 24.05.2012 року перерахувало
на рахунок Компанії «Новартіс
Консьюмер Хелт Сервісез С.А.» суму
страхового відшкодування в розмірі 45
766,38 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 17180 від 26.12.2012 року (а.с 24).

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до ПрАТ «СК «Українська
страхова група» перейшло право вимоги
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

З матеріалів справи вбачається, що
транспортний засіб - автомобіль
«Богдан», яким спричинено ДТП, що
потягнуло нанесення шкоди автомобілю
«Renault» належить Цілінченку Олексію
Григоровичу та знаходився під його
керуванням.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина Цілінченка Олексія Григоровича
встановлена в судовому порядку, тому
шкода, заподіяна внаслідок
експлуатації автомобіля «Богдан»,
відшкодовується Цілінченко Олексієм
Григоровичем як власником цього
транспортного засобу.

Цивільно-правова відповідальність
Цілінченка Олексія Григоровича, як
власника автомобіля «Богдан»,
застрахована ПрАТ «СК «Провідна»
згідно із полісом №АВ/7303669 (т. 1 а.с. 44),
строк дії якого з 29.11.2012 року по 28.11.2013
року, ліміт відповідальності за
заподіяну шкоду майну становить 50 000,00
грн., розмір франшизи 500,00 грн.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Позивачем заявлена вимога про
стягнення 45 766,38 грн. грн., яка
складається із суми виплаченого
страхового відшкодування на підставі
договору добровільного страхування.

Судом першої інстанції частково
задоволено позовні вимоги у розмірі 45
266,38 грн., що складає 45 766,38 грн.
виплаченого страхового відшкодування -
500,00 грн. франшизи за полісом №АВ/7303669.

Проаналізувавши зазначене вище,
колегія суддів частково не
погоджується із висновком суду першої
інстанції в частині стягнення суми
страхового відшкодування з огляду на
наступне.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Таким чином, враховуючи викладені вище
норми чинного законодавства страхова
компанія, яка застрахувала
цивільно-правову відповідальність,
зобов'язана відшкодувати шкоду,
заподіяну внаслідок ДТП, у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, зі відрахуванням франшизи, у
розмірі визначеному з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку
встановленому законодавством.

В свою чергу, відповідач визнає свою
відповідальність в межах суми 38 293,66
грн., яка була визначена за допомогою
комп'ютерної програми «Audatex М21».

Однак колегія суддів, вважає, що
калькуляція №283Z від 18.04.2013 року (т. 1 а.с.
45-49) складена за допомогою комп'ютерної
програми «Audatex М21», не є належним та
допустимим доказом для визначення
розміру страхового відшкодування з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 59 Методики «Про
затвердження Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів» затвердженої
Міністерством юстиції України від
24.11.2003 року № 142/5/2092, встановлено, що
комп'ютерна програма «Audatex М21» лише
використовується для складання
кошторису відновлювального ремонту
КТЗ іноземного виробництва. Та даний
кошторис, складений за допомогою цієї
комп'ютерної програми, не може замінити
собою Звіт про оцінку вартості
матеріального збитку, обов'язок
складання якого вимогами Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» покладається саме на
відповідача.

Крім цього, надана відповідачем
калькуляція складена не відомою
особою; не містить підпису особи, яка її
склала; відсутні першоджерела для
заповнення даних в ручну.

Таким чином, надана калькуляція
відповідача не відповідає приписам
Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні»

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Належність доказів - спроможність
фактичних даних містити інформацію
щодо обставин, що входять до предмета
доказування, слугувати аргументами
(посилками) у процесі встановлення
об'єктивної істини.

Враховуючи вищевикладені вимоги
чинного законодавства таким доказом
для відповідача є Звіт про оцінку
вартості матеріального збитку.

Відповідно до висновку судової
автотоварознавчої експертизи №10362/13-54
від 30.12.2013 року (т.2 а.с. 53-60), який був
складений на підставі ухвали
Київського апеляційного
господарського суду від 18.09.2013 року,
розмір відновлювального ремонту з
урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу транспортного засобу -
автомобіля «Renault», внаслідок
пошкодження при ДТП, яке мало місце
11.12.2012 року за участю автомобіля
«Богдан» становить 45 681,79 грн.

За таких обставин, матеріалами справи
підтверджено, що вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Renault» з урахуванням коефіцієнта
фізичного зносу становить 45 681,79 грн..

Таким чином, враховуючи встановлену
судом вартість відновлювального
ремонту з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу, відповідач
зобов'язаний відшкодувати позивачу
витрати у розмирі 45 181,79 грн. (45 684,79 грн.
розмір шкоди з рахування коефіцієнту
фізичного зносу - 500,00 грн. франшизи за
полісом №АВ/7303669).

З приводу тверджень відповідача, про
те, що 14.08.2013 року, тобто після прийняття
рішення в суді першої інстанції,
відповідачем було сплачено частину
боргу у розмірі 38 293,66 грн. колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів зазначає, що відповідач не
обґрунтував неможливість подання
вищевказаних доказів суду першої
інстанції, тому колегія суддів
керуючись ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України при
апеляційному розгляді справи не бере
їх до уваги. При цьому, колегія суддів
зазначає, що відповідач не позбавлений
права подати докази часткової оплати
суми основного боргу на стадії
виконання рішення.

Судова колегія звертає увагу на те, що
зазначену вище обставину слід
врахувати відділом виконавчої служби
на стадії виконавчого провадження, для
запобігання подвійного стягнення з
відповідача.

Враховуючи зазначене, колегія суддів,
керуючись ст. ст. 103, 104 Господарського
процесуального кодексу України,
частково скасовує рішення
Господарського суду міста Києва від
26.06.2013 року у справі №910/11155/13 в частині
стягнення суми страхового
відшкодування у розмірі 84,59 грн. (45 266,38
грн. - 45 181,79 грн.). В решті рішення
Господарського суду міста Києва від
26.06.2013 року у справі №910/11155/13 підлягає
залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України суд
апеляційної інстанції розподіляє
судові витрати пропорційно
задоволених вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» на рішення
Господарського суду міста Києва від
26.06.2013 року у справі №910/11155/13 залишити
без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 26.06.2013 року у справі №910/11155/13 в
частині стягнення суми страхового
відшкодування у розмірі 84,59 грн.
скасувати.

3. Резолютивну частину рішення
Господарського суду міста Києва від
26.06.2013 року у справі №910/11155/13 викласти в
наступній редакції:

«1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» (01032, м. Київ, б-р. Шевченка,
37/122, ідентифікаційний код 23510137) на
користь приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова група» (03038, м.
Київ, вул. І. Федорова, 32-А,
ідентифікаційний код 30859524) 45 181 (сорок
п'ять сто вісімдесят одна) грн. 79 коп. та
1 698 (одну тисячу шістсот дев'яносто
вісім) грн. 52 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.».

4. Видачу наказу доручити
Господарському суду міста Києва.

5. Справу №910/11155/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
О.В. Агрикова

Судді
В.Г. Суховий

М.Г. Чорногуз