м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Державної установи
"Національний інститут
серцево-судинної хірургії імені М.М.
Амосова АМН України"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Макрорівневі
будівельні технології"
про стягнення 1 923,08 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Сербіна А.О.
від відповідача: не з'явилися
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Державна установа "Національний
інститут серцево-судинної хірургії
імені М.М. Амосова АМН України" (надалі -
позивач) звернулася до Господарського
суду міста Києва із позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Макрорівневі
будівельні технології" (надалі -
відповідач) про стягнення 1 923,08 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані
неповерненням відповідачем надлишково
перерахованих коштів на виконання
робіт, які були виявлені за
результатами проведення ревізії
Контрольно-ревізійною службою України.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.12.2013 р. порушено провадження
у справі та призначено до розгляду у
судовому засіданні на 26.12.2013 р. за
участю представників сторін.
Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
відповідача та неналежне виконання
сторонами вимог суду.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, проте був
повідомлений про час та місце судового
засідання належним чином, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи повідомленням про вручення
поштового відправлення.
Приймаючи до уваги, що відповідач був
належним чином повідомлений про дату
та час судового засідання, враховуючи,
що матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
суд вважає, що неявка у судове
засідання представників відповідача
не є перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 27.01.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2011 р. між Державною установою
"Національний інститут
серцево-судинної хірургії імені М.М.
Амосова АМН України" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Макрорівневі будівельні технології"
було укладено договір №0367, умовами
якого передбачено, що відповідач у
межах договірної ціни зобов'язується
виконати на свій ризик власними силами
і засобами (із залученням у разі
потреби субпідрядних організацій)
роботи з капітального ремонту будівлі
моргу по утепленню фасаду, улаштуванню
отмостки (далі-об'єкт), в обсягах,
передбачених проектно-кошторисною
документацією, згідно якою складені
локальні кошториси, на підставі яких
(локальних кошторисів) складено
«Зведений кошторисний розрахунок
вартості будівництва», який є
невід'ємною частиною цього договору, з
дотриманням діючих будівельних норм і
правил, а позивач зобов'язується
прийняти та оплатити їх.

Пунктом 3.1. договору визначено його
ціну, яка становить 118 042, 03 грн., у тому
числі з ПДВ 20 % -19 673, 67 грн.

Пунктом 3.7. договору визначено, що ціна
даного договору може коригуватися
виключно у сторону зменшення шляхом
внесення змін та/або доповнень до
договору. Ціна договору підлягає
обов'язковому коригуванню виключно у
сторону зменшення у разі виявлення
зауважень та пропозицій наданих
відповідними інстанціями в чиї функції
входить здійснення відповідних
експертиз, а також за наслідками
проведення комплексної державної
експертизи.

Згідно з п.п. 4.2.3 та 4.2.4. договору позивач
на підставі отриманих від відповідача
довідок КБ-3, Актів КБ-2в здійснює
погашення авансу в розмірі 30 % від ціни
договору, яка визначена в п.3.1. договору,
а решту суми у розмірі 65 % від ціни
договору, яка визначена в п. 3.1.
договору, перераховує на рахунок
відповідач протягом п'яти робочих днів
з моменту отримання підписаних
уповноваженими представниками сторін
довідки КБ-3 та акту КБ-2в. При
досягненні перерахованими відповідачу
сумами 95 % від ціни договору, визначеної
п.3.1. даного договору, з урахуванням
авансів та оплачених робіт протягом
строку виконання робіт, оплати робіт
припиняється. Оплата відповідачеві 5 %
від ціни договору здійснюється
позивачем протягом п'яти робочих днів з
моменту отримання позивачем
підписаного акта прийому-передачі
об'єкта на підставі наданого
відповідачем акта виконаних робіт.

Для підтвердження вартості та обсягів
виконаних робіт відповідач надає
позивачу довідку КБ-3, Акти КБ-2в, які
позивач повинен підписати протягом
п'яти робочих днів з дня отримання (п. 5.6.
договору).

Відповідно до п.10.1 договору даний
договір набирає чинності з дати його
підписання уповноваженими особами
сторін і діє до 31.12.2011 р.

У разі невиконання умов договору в
установлений строк він діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань,
що не звільняє сторони від
відповідальності за невиконання
взятих на себе зобов'язань за договором
(п. 10.2 договору).

02.12.2011 р. між Державною установою
"Національний інститут
серцево-судинної хірургії імені М.М.
Амосова АМН України" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Макрорівневі будівельні технології"
було укладено додаткову угоду № 1 до
договору № 0367 від 02.12.2011 р. відповідно
до якої, керуючись п.3.7. та п. 11.1.
договору № 0367 від 02.12.2011 р. сторони
дійшли згоди: зменшити суму договору на
11 181, 03 грн.; п.3.1. договору викласти в
наступній редакції: п. 3.1. договору ціна
договору становить 106 861, 00 грн., у тому
числі ПДВ 20 % 17 810, 17 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач виконав всі передбачені
договором роботи на загальну суму 106 861,
00 грн., що підтверджується актом
приймання виконаних будівельних робіт
№ 1 за грудень 2011 р. (ф. КБ-2в) та довідкою
про вартість виконаних робіт за
грудень 2011 р. (форма КБ-3) підписаних
сторонами та скріплених печатками
підприємств, а позивач в свою чергу
розрахувався за виконані підрядні
роботи.

Як підтверджується матеріалами справи,
Контрольно-ревізійною службою України
було проведено ревізію використання
коштів на капітальне будівництво,
реконструкцію, ремонт в 2011 р. та
встановлено, що внаслідок невірного
застосування ресурсних норм та
завищення ціни на матеріали,
генпідрядником завищена вартість
виконаних робіт на загальну суму 1 923, 08
грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що останнім проведено зайві
витрати коштів через завищення
вартості виконаних
ремонтно-будівельних робіт на суму 1 923,
08 грн., а відповідачем безпідставно
отримано вказані кошти.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між
сторонами договір №0367 від 02.12.2011 р., суд
дійшов висновку, що за своєю правовою
природою він є договором підряду.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом встановлено, що додатковою
угодою № 1 від 02.12.2011 р. до договору №0367
від 02.12.2011 р. сторони погодили ціну
договору, яка становить 106 861, 00 грн.

Також встановлено, що відповідач
виконав свої зобов'язання за договором
належним чином, зокрема, всі
передбачені договором підрядні роботи,
які прийняті позивачем без зауважень
щодо кількості та якості.

Позивач за виконані роботи
розрахувався в повному обсязі.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу.

Таким чином, сторони належним чином
виконали свої зобов'язання, які виникли
на підставі укладеного договору та які
і визначалися самим договором.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Підписавши договір, сторони погодили
всі істотні умови договору та самі
визначили і погодили взаємні
зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Позивач звернувся до суду з вимогою про
стягнення безпідставно отриманих
бюджетних коштів, хоча зазначені кошти
були перераховані на підставі
додаткової угоди № 1 від 02.12.2011 р. до
договору № 0367 від 02.12.2011 р. та за
виконані роботи, фактичний розмір та
вартість яких підтверджується актом
приймання виконаних будівельних робіт
№ 1 за грудень 2011 р. (ф. КБ-2в) та довідкою
про вартість виконаних робіт за
грудень 2011 р. (форма КБ-3), які також
підписувалися позивачем.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
сторони погодили вартість робіт в
додатковій угоді до договору, зміна
умов якого в односторонньому порядку
не допускається, роботи були виконані
належним чином та оплачені, суд дійшов
висновку, що відповідачем не
порушувалися умови договору № 0367 від
02.12.2011 р., положення законодавства та
права позивача, перераховані кошти не
являються безпідставно отриманими, а
тому суд визнає необґрунтованими
вимоги позивача та відмовляє у їх
задоволенні.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 29.01.2014 р.

Суддя
Бондарчук В.В.