ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2014 Справа №
901/4242/13

За позовом Кримського
республіканського підприємства «Вода
Криму»

в особі Євпаторійської філії
Кримського республіканського
підприємства «Вода Криму»

до відповідача Фізичної
особи-підприємця Альхну Ірини
Василівни

про стягнення 2622,47 грн

Суддя Доброрез І.О.

Представники:

від позивача - Степанов О.Д.
(довіреність від 30.08.2013 № 57/1);

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: 20.12.2013 від Кримського
республіканського підприємства «Вода
Криму» в особі його Євпаторійської
філії (далі - позивач, КРП «Вода Криму»)
до господарського суду Автономної
Республіки Крим (далі - суд) надійшла
позовна заява, в якій, з урахуванням
заяви про зменшення позовних вимог від
15.01.2014 № 59/01, позивач просить стягнути
Фізичної особи-підприємця Альхну Ірини
Василівни (далі - відповідач, ФОП Альхну
І.В.) грошових коштів у розмірі 2622,47 грн
(а.с. 50).

Позовні вимоги обґрунтовує ст.ст. 526-527
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) та вказує на неналежне
виконання відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором на
водопостачання з комунального
водопроводу та відведення стоків
(водовідведення) в комунальну
каналізацію від 11.02.2013 № 2083 у частині
своєчасної оплати наданих послуг з
водопостачання та водовідведення за
період з 29.07.2011 по 24.12.2013.

Ухвалою суду від 23.12.2013 порушено
провадження у справі та у порядку ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) зобов'язано
учасників судового процесу надати суду
докази, необхідні для вирішення спору.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд
справи відкладався. Черговий розгляд
справи призначений на 28.01.2014.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, явку свого повноважного
представника також не забезпечив, про
причини неявки не повідомив. Так, особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання вимог ч. 1
ст. 64 та ст. 87 ГПК України. У разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомлено суду
стороною, а у разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду (п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»). За таких обставин,
суд вважає відповідача належним чином
повідомленим про час і місце розгляду
справи (а.с. 46-49, 63-65).

Відповідач процесуальним правом,
передбаченим ст. 59 ГПК України, не
скористався та відзиву на позов не
надав.

До того ж, явка відповідача або його
представника обов'язковою судом не
визнавалась, а тому, ураховуючи, що явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням зазначеного, суд вважає
за можливе розглядати справу без
участі ФОП Альхну І.В. на підставі ст. 75
ГПК України за наявними у справі
матеріалами.

Представник позивача під час судового
засідання підтримав у повному обсязі
вимоги позовної заяви з урахуванням
заяви про зменшення позовних вимог.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, судом
встановлені наступні обставини.

11.02.2013 між Кримським республіканським
підприємством «Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Євпаторії»
(реорганізоване на підставі
розпорядження Ради міністрів
Автономної Республіки Крим від 28.02.2012 №
95-р, з урахуванням розпоряджень Ради
міністрів Автономної Республіки Крим
від 20.03.2013 № 179-р та № 180-р, шляхом
приєднання до КРП «Вода Криму» та
утворення в структурі останнього
відособленого підрозділу -
Євпаторійської філії КРП «Вода Криму»;
а.с. 21-30, 32-36, 39-41; Виробник) та ФОП Альхну
І.В. (Споживач) укладений договір на
водопостачання з комунального
водопроводу та відведення стоків
(водовідведення) в комунальну
каналізацію № 2083 (далі - Договір; а.с.
7-15).

Пунктом 13.1 Договору визначено, що він
укладається строком до 01.03.2014 включно
та застосовується до відносин між
сторонами (діє) з дати його укладення.

Відповідно до п.п. 2.2-2.3 Договору
Виробник приймає на себе зобов'язання
на умовах цього Договору забезпечувати
Споживача питною холодною водою (ДСТУ
2874-82) при наявності її в джерелах та
здійснювати водовідведення, а Споживач
приймає на себе зобов'язання споживати
послуги водопостачання та
водовідведення у кількості не більше
встановленого ліміту.

Так, згідно із п. 2.4 Договору для
Споживача встановлені нормативні
об'єми послуг на об'єкті «Санітарна
баня», який знаходиться за адресою: вул.
Новоселовське шосе, 1 «д», а саме:
водопостачання - 1265 куб. м на місяць,
водовідведення - 1265 куб. м на місяць.

Загальний об'єм наданих послуг
визначається загальною кількістю
поданих Споживачу протягом дії
Договору кубічних метрів води та
прийнятих до міської каналізації
стічних вод.

Крім того, п. 2.5 Договору встановлені
обов'язки Споживача своєчасно
сплачувати надані йому послуги з
водопостачання та водовідведення,
належним чином експлуатувати
водопровідні та каналізаційні мережі,
які підключені до магістральних мереж
Виробника, та через які Споживачу
здійснюється подача води, здійснюється
водовідведення тощо.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що
Виробник надає Споживачу послуги з
водопостачання та водовідведення за
тарифами, визначеними відповідно до
Договору.

Згідно із п. 3.2 Договору розрахунки
тарифів вказуються в окремому додатку,
який складається Виробником та є
невід'ємною частиною Договору.
Вищевказані тарифи за послуги
водопостачання та водовідведення
обов'язкові для застосування
Виробником і для оплати Споживачем.
Підписав Договір, Споживач тим самим
погоджується з тарифами та підтверджує
одержання таких розрахунків.

Крім того, п. 3.4 Договору узгоджено, що
загальна вартість послуг визначається
шляхом множення об'єму наданих
Споживачу послуг на тариф, який діє у
відповідний період.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що
розрахунки за воду здійснюються згідно
тарифів, зокрема, за 1 куб. м відпущеної
води на виробничі та господарські
потреби Споживача у розмірі 4,85 грн, за 1
куб. м водовідведення - 4,00 грн.
Додатково нараховується ПДВ 20 %.

Умовами Договору, зокрема, п. 4.2.1
сторони передбачили, що оплата
Споживачем, який не є бюджетною
організацією, здійснюється шляхом
внесення авансового платежу на
розрахунковий рахунок Виробника в
розмірі 75 % від вартості спожитих
послуг за попередній період (який був
перед розрахунковим). Авансовий платіж
вноситься Споживачем до 15 числа
розрахункового місяця. Остаточний
розрахунок Споживача за послуги з
водопостачання та водовідведення
здійснюється протягом 3 (трьох)
банківських днів з моменту одержання
Споживачем виставленого Виробником
рахунку за спожиті послуги. Звітним
місяцем вважається місяць, в якому
безпосередньо надавались послуги за
Договором.

Крім того, у п. 4.4 сторони визначили, що
погашення заборгованості Споживача
перед Виробником здійснюється в
порядку календарної черговості її
виникнення (від раніше виниклої до
подальшої). Тобто, у випадку наявності у
Споживача заборгованості перед
Виробником всі оплати, у тому числі і за
поточний період відносяться на
погашення раніше наявного боргу.

Як встановлено судом, Виробником за
період з 21.01.2013 по 24.12.2013 були виставлені
Споживачу рахунки-акти виконаних робіт
на загальну суму 5677,68 грн, а саме: від
21.01.2013 № 2083/939 на суму 399,42 грн (а.с. 68), від
19.02.2013 № 2083/2028 на суму 372,66 грн (а.с. 69), від
21.03.2013 № 2083/3298 на суму 123,06 грн (а.с. 70), від
19.04.2013 № 2083/4316 на суму 386,04 грн (а.с. 71),
від 23.05.2013 № 2083/5603 на суму 295,86 грн (а.с.
72), від 18.06.2013 № 2083/6494 на суму 36,66 грн (а.с.
73), від 16.07.2013 № 2083/7544 на суму 861,24 грн (а.с.
74), від 27.08.2013 № 2083/9520 на суму 185,46 грн (а.с.
75), від 24.09.2013 № 2083/10799 на суму 56,88 грн (а.с.
76), від 22.10.2013 № 2083/11906 на суму 726,84 грн
(а.с. 77), від 25.11.2013 № 2083/13187 на суму 1212,60
грн (а.с. 78), від 24.12.2013 № 2083/14368 на суму
1020,96 грн (а.с. 79). Крім того, на початок
розрахункового періоду за Споживачем
значилась заборгованість у розмірі
4125,19 грн.

У свою чергу, ФОП Альхну І.В. була
здійснена лише часткова оплата за
надані послуги з водопостачання та
водовідведення у розмірі 7180,40 грн, у
зв'язку з чим заборгованість останньої
перед КРП «Вода Криму» склала 2622,47 грн
(4125,19 грн + 5677,68 грн - 7180,40 грн). Наявність
вищевказаної заборгованості
підтверджується підписаним без
зауважень сторонами актом звірки
взаємних розрахунків (а.с. 54).

Проте, оскільки вищевказана
заборгованість у добровільному
порядку сплачена відповідачем не була,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України
(ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України, зокрема, з договорів та
інших правочинів (угод).

Як встановлено судом, спірний Договір
за своєю правовою природою є змішаним
договором, зміст якого складають умови,
характерні для договорів постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу, а також
договорів про надання послуг.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за
договором постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін.
Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору постачання енергетичними та
іншими ресурсами. Зокрема, особливості
договірних відносин водопостачання
визначаються Законом України «Про
питну воду та питне водопостачання»
від 10.01.2002 № 2918-III (далі - Закон № 2918-III).

Так, у ст. 1 Закону № 2918-III визначено, що
централізоване
водопостачання - господарська
діяльність із забезпечення споживачів
питною водою за допомогою комплексу
об'єктів, споруд, розподільних
водопровідних мереж, пов'язаних єдиним
технологічним процесом виробництва та
транспортування питної води.

Водночас, централізоване
водовідведення - господарська
діяльність із відведення та очищення
комунальних та інших стічних вод за
допомогою комплексу об'єктів, споруд,
колекторів, трубопроводів, пов'язаних
єдиним технологічним процесом.

За таких обставин, права і обов'язки
сторін щодо надання послуг з
водовідведення мають ознаки,
характерні для договору про надання
послуг, відповідно до якого одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК
України).

Ураховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що спірний Договір
направлений на надання позивачем
питної холодної води відповідачу і
надання послуг з водовідведення, яке є
його основним зобов'язанням. У
відповідача ж, у силу умов Договору і
приписів чинного законодавства,
виникає зустрічне зобов'язання оплати
прийнятої води та виконаних послуг з
водовідведення, а також забезпечити
безпечну експлуатацію обладнання,
завдяки якому здійснюється позивачем
основне зобов'язання.

Судом також встановлено, що укладений
між сторонами Договір недійсним у
судовому порядку не визнавався, у
зв'язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України,
він є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином. Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Аналогічне положення стосовно
господарських зобов'язань міститься у
ст. 193 ГК України.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивачем належним чином виконувались
прийняті на себе зобов'язання за
Договором, здійснювалось постачання
холодної води та надавались послуги з
водовідведення, що підтверджується
наявними у матеріалах справи
рахунками-актами та підписаним актом
звірки взаємних розрахунків.

Однак вартість поставленої питної води
та послуг з водовідведення за спірний
період відповідачем оплачена не була.
Ураховуючи, що своєчасне внесення
платежів за отриману питну воду та
послуги з водовідведення є одним з
основних обов'язків відповідача,
належне виконання якого вимагається
законом та Договором, суд дійшов
висновку про обґрунтованість основної
заборгованості відповідача у розмірі
2622,47 грн.

Витрати позивача по сплаті судового
збору у розмірі 1720,50 грн відповідно до
ст. 49 ГПК України при задоволенні
позову покладаються судом на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85, 115-116 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
Альхну Ірини Василівни на користь
Кримського республіканського
підприємства «Вода Криму» в особі
Євпаторійської філії Кримського
республіканського підприємства «Вода
Криму» грошові кошти у розмірі 2622,47 грн
(дві тисячі шістсот двадцять дві грн 47
коп.).

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
Альхну Ірини Василівни на користь
Кримського республіканського
підприємства «Вода Криму» в особі
Євпаторійської філії Кримського
республіканського підприємства «Вода
Криму» витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1720,50 грн. (одна тисяча
сімсот двадцять грн 50 коп.).

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складене 03.02.2014.

Суддя
І.О. Доброрез