КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р. Справа№ 09/1942

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Коротун О.М.

Гаврилюка О.М.

секретар Джужа Р.Є.

за участю представників:

від позивача: Кучеренко С.П.
(представник за довіреністю)

від відповідача: Логінов О.В.
(представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "По
газопостачанню і газифікації
"Черкасигаз"

на рішення господарського суду
Черкаської області

від 28.10.2013 р. у справі №09/1942 (суддя
Курченко Н.М.)

за позовом публічного акціонерного
товариства "По газопостачанню і
газифікації "Черкасигаз"

до Ватутінської міської ради

про визнання права власності на 7/50
частини нежитлової будівлі

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз" звернулося до
господарського суду Черкаської
області з позовом до Ватутінської
міської ради про визнання за позивачем
права власності на 7/50 частини
нежитлової будівлі, що розташована у м.
Ватутіне, Черкаської області, по вул.
Звенигородській, 6.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що 7/50 зазначеної
нежитлової будівлі, що складається із
нежитлових приміщень площею 87,6 кв.м, у
яких розміщувався і розміщується
підрозділ позивача - Звенигородське
управління експлуатації газового
господарства (УЕГГ), увійшла до Акту
оцінки вартості цілісного майнового
комплексу, на підставі якого
визначався статутний фонд товариства
при його корпоратизації; отже позивач
став власником цієї частини будівлі,
проте Ватутінська міська рада (далі -
відповідач) не визнає та оспорює право
власності позивача на приміщення у
будівлі, тому на підставі ст.ст.15, 16, 392
Цивільного кодексу України позивач
звертається за захистом до
господарського суду.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області здійснено заміну
позивача - Відкритого акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Черкасигаз" його
правонаступником - публічним
акціонерним товариством "По
газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз".

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 28.10.2013 р. у
справі №09/1942 у задоволенні позовних
вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Черкаської області від 28.10.2013 р. у
справі №09/1942 та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити
повністю.

Підставою для скасування рішення суду
скаржник зазначив неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, а також порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.11.2013 р. у
справі №09/1942 прийнято до провадження
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "По
газопостачанню і газифікації
"Черкасигаз" та призначено до розгляду
на 17.12.2013 р.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 16.12.2013 р.
змінено склад колегії суддів.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 р. у
справі №09/1942 відкладено розгляд справи
на 28.01.2013 р.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача
підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі, просив скасувати
рішення господарського суду
Черкаської області від 28.10.2013 р. у
справі №09/1942 та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити
повністю.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник відповідача
заперечував проти доводів, викладених
в апеляційній скарзі, просив залишити
її без задоволення, рішення
господарського суду Черкаської
області від 28.10.2013 р. у справі №09/1942 - без
змін, вважаючи оскаржуване рішення
законним та обґрунтованим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Наказом Державного комітету України по
нафті і газу "Держкомнафтогаз" від
11.03.1994 року №102, на виконання Указу
Президента України від 15.06.93 №210/93 "Про
корпоратизацію підприємств" наказано
створити на базі державного
підприємства по газопостачанню та
газифікації "Черкасигаз" відкрите
акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз"; затвердити акт оцінки
вартості цілісного майнового
комплексу державного підприємства по
газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз"; затвердити Статут та
призначити керівника.

У Переліку майна, переданого до
статутного фонду відкритого
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз", який є додатком до листа
РВ ФДМУ від 15.04.2010 року №11-01-1510,
значиться "Адмінприміщення Ватутіно, м.
Ватутіно, вул. Звенигородська, 6,
інвентарний номер об'єкта 007, вартість
станом на 01.01.1997 р. - 1882 грн.".

Згідно Довідки позивача від 23.09.2010 року
№3781/10 на балансі Звенигородського
управління газового господарства ВАТ
"Черкасигаз" знаходиться
адміністративне приміщення
інвентарний номер №007, яке розташоване
за адресою м. Ватутіне, вул.
Звенигородська, 6, залишковою вартістю
станом на 23 вересня 2010 року - 4397,03 грн.

Відповідно до Статуту публічного
акціонерного товариства "По
газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз", затвердженого рішенням
загальних зборів від 17.09.2013, останнє є
правонаступником державного
підприємства по газопостачанню та
газифікації "Черкасигаз" та відкритого
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз".

Також колегією суддів встановлено, що 07
квітня 1992 року виконавчий комітет
Звенигородської районної ради прийняв
рішення №73, яким було затверджено
перелік підприємств, організацій,
установ, майно яких відноситься до
комунальної власності району,
міськвиконкомів, селищних і сільських
Рад народних депутатів згідно додатків
№№1, 2, 3, 4.

У Додатку №3 до вказаного рішення
вказані, зокрема Ватутінське виробниче
управління комунального господарства
та Ватутінське житлове
ремонтно-експлуатаційне управління.

18.09.1996 року виконавчий комітет
Ватутінської міської ради прийняв
рішення №486, яким передав
Звенигородському управлінню по
експлуатації газового господарства
нежитлові приміщення площею 87,6 кв.м по
вул. Звенигородській, 6 у м. Ватутіне.

12 липня 2007 року Ватутінська міська рада
прийняла рішення №17-7/V, яким вирішила
оформити право власності
територіальної громади м. Ватутіного в
особі органу місцевого самоврядування
за Ватутінською міською радою на об'єкт
комунальної власності - нежитлову
будівлю, розташовану по вул.
Звенигородській, 6.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, право
власності на комплекс по вул.
Звенигородська, буд.6 у м. Ватутіне
зареєстровано за Ватутінською міською
радою, форма власності - комунальна,
частка - 1/1, на підставі рішення від
12.07.2007 року №17-7/V. Опис об'єкта: контора,
прибудова, А,а, 624,2 кв.м; теплиці, вхід в
теплиці, В, в, в1, 73,3 кв.м; сарай, Б, 16,1 кв.м;
ворота, 1; тин, 2.

Право власності зареєстровано у
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно, що підтверджується
витягом №17251430 від 28.12.2007 року.

В матеріалах справи міститься
постанова Соснівського районного суду
м. Черкаси від 31.01.2012 року (залишена без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.08.2013 року
у справі №2а-5257/11/2316), якою відмовлено у
позові ВАТ "Черкасигаз" до Ватутінської
міської ради про визнання незаконним
рішення Ватутінської міської ради від
12.07.2007 року №17-7/V "Про оформлення права
власності на нежитлову будівлю по вул.
Звенигородській, 6".

Судами при розгляді вказаної справи
було встановлено, що спірне рішення
було прийнято Ватутінською міською
радою на законних підставах, в межах
своїх повноважень та у спосіб, що
передбачений законодавством.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 23.12.2011 року у
справі №16/05-09/484, яке залишено без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 22.05.2013 року,
яким відмовлено у задоволенні позову
Ватутінської міської ради до
Відкритого акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз", регіонального відділення
Фонду держмайна України по Черкаській
області про визнання незаконним
включення та виключити із Акту оцінки
цілісного майнового комплексу
переданих до статутного фонду ВАТ
"Черкасигаз" 7/50 частини приміщення, що є
частиною нежитлової будівлі по вул.
Звенигородській 6 у м. Черкаси;
зобов'язання ВАТ "Черкасигаз" виключити
зі статутного фонду 7/50 частини
приміщення, що є частиною будівлі по
вул. Звенигородській, 6 у м. Черкаси, що
фактично є внесенням змін у документи,
встановлено, що нежитлова будівля по
вул.Звенигородській,6 у м. Ватутіне
являється об'єктом комунальної
власності територіальної громади
міста Ватутіне.

Згідно ч.2 ст.35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Предметом спору у даній справі є вимоги
особи, яка вважає себе власником
нежитлових приміщень у нежитловій
будівлі комунальної власності, про
визнання за нею права власності на
частину цієї будівлі, у зв'язку з
невизнанням цього права органом
місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно із ч.1 ст.16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Виходячи зі змісту п.1 ч.2 ст.16 вказаного
Кодексу та ч.2 ст.20 Господарського
кодексу України способом захисту прав
та інтересів може бути, в тому числі,
визнання права.

Позов про визнання права власності є
речово-правовим, вимоги якого звернені
до суду, який повинен підтвердити
наявність у позивача права власності
на спірне майно. Об'єктом цього позову є
усунення невизначеності відносин
права власності позивача. Підставою
позову є обставини, що підтверджують
право власності позивача на майно.
Умовами задоволення позову про
визнання права власності на майно є
наявність у позивача доказів на
підтвердження в судовому порядку факту
приналежності йому спірного майна на
праві власності.

Статтею 328 Цивільного кодексу України
встановлено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Статтею 392 Цивільного кодексу України
встановлено, що власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

З наведених норм закону випливає, що
позов про визнання права власності
може пред'являтись у випадках, коли
належне певній особі право або набуття
цією особою права не визнається,
оспорюється іншою особою або у разі
втрати документів, що засвідчують
приналежність їй такого права.

При зверненні до суду з вимогами про
визнання права власності позивачем
повинно бути доведено, зокрема факт
набуття відповідного майнового права.

Позивач посилається на те, що право
власності ПАТ «Черкасигаз» на частину
адмінприміщення у м. Ватутіне
підтверджується наказом Державного
комітету України по нафті і газу №102
від 11.03.1994 р. «Про створення АТ
«Черкасигаз» та переліком майна,
переданого до статутного фонду
відкритого акціонерного товариства,
затвердженим Фондом державного майна
України.

Проте зазначені документи не
встановлюють факт набуття позивачем
права власності на 7/50 частини
нежитлової будівлі, що розташована у м.
Ватутіне, Черкаської області, по вул.
Звенигородській, 6.

Перелік майна, переданого до
статутного фонду відкритого
акціонерного товариства, на який
посилається позивач, як на підставу
переходу до нього права власності на
частину нежитлової будівлі, не є
правовстановлюючим документом для
набуття права власності на спірну
частину нежитлової будівлі по вул.
Звенигородській,6 у м. Ватутіне. Окрім
цього, зазначений перелік не містить
ідентифікаційних ознак будівлі, з яких
би слідувало, що адмінприміщення
Звенигородського УЕГГ у м. Ватутіне,
інвентарний номер 007, вартістю станом
на 01.01.1997 року 1882 грн., становлять саме
7/50 частин нежитлової будівлі по вул.
Звенигородській,6 у м. Ватутіне.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В матеріалах справи відсутні належні
та допустимі докази, які підтверджують
виникнення та існування у позивача
права власності на 7/50 частини
нежитлової будівлі, що розташована у м.
Ватутіне, Черкаської області, по вул.
Звенигородській, 6.

З огляду на викладене, враховуючи
недоведення наявності у позивача права
власності на спірне майно, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "По
газопостачанню і газифікації
"Черкасигаз" про визнання за ним права
власності на 7/50 частини нежитлової
будівлі, що розташована у м. Ватутіне,
Черкаської області, по вул.
Звенигородській, 6, є необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
висновків місцевого господарського
суду не спростовують.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції прийняв рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для задоволення апеляційної скарги,
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 68, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "По
газопостачанню і газифікації
"Черкасигаз" залишити без задоволення,
рішення господарського суду
Черкаської області від 28.10.2013 р. у
справі №09/1942 - без змін.

2. Матеріали справи №09/1942 повернути до
господарського суду Черкаської
області.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя
І.А. Іоннікова

Судді
О.М. Коротун

О.М. Гаврилюк