ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.
Справа № 911/4570/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Черногуза А.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
в особі Київської обласної філії ПАТ
«Укртелеком» до Управління
соціального захисту населення
виконавчого комітету Славутицької
міської ради про стягнення боргу,

представники:

позивача: Самокиш Л.В. (дов. № 651 від
11.12.2013);

відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком» в особі
Київської обласної філії ПАТ
«Укртелеком» до Управління
соціального захисту населення
виконавчого комітету Славутицької
міської ради про стягнення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором про
порядок відшкодування витрат за надані
послуги зв'язку пільговим категоріям
громадян за рахунок субвенцій з
державного бюджету № 3 від 23.11.2012.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 10.12.2013 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 24.12.2013.

В судовому засіданні 24.12.2013 було
оголошено перерву до 21.01.2014.

21.01.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області надійшла заява
позивача про зменшення позовних вимог.
Вказана заява прийнята судом, позовні
вимоги розглядаються в їх кінцевій
редакції, а саме: стягнення з
відповідача 244985,84 грн боргу, 1049,27 грн
втрат від інфляції, 1368,97 грн 3% річних.

В судовому засіданні 21.01.2014 суд
заслухав пояснення представника
позивача, він підтримав позовні вимоги
повністю з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог. Відповідач в
судове засіданні не з'явився, проте ним
було подано клопотання, в якому він
просив розглядати справу без участі
його представника.

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про судове засідання
та те, що реалізація норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо витребування
господарським судом у сторін
документів і матеріалів, необхідних
для вирішення спору, безпосередньо
залежить від суб'єктивної реалізації
сторонами їх диспозитивного права
подавати та витребовувати через суд
докази, а також враховуючи положення п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

23.11.2012 між Управлінням соціального
захисту населення виконавчого
комітету Славутицької міської ради
Київської області (платник) та
Київською обласною філією Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
(виконавець) було укладено договір про
порядок відшкодування витрат за надані
послуги зв'язку пільговим категоріям
громадян за рахунок субвенцій з
державного бюджету № 3, відповідно до п.
1.1. якого він регламентує
взаємовідносини сторін щодо
відшкодування коштів з урахуванням ПДВ
за пільгове надання послуг з
користування всіма послугами зв'язку
пільговим категоріям громадян за
рахунок субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам, які здійснюються
виконавцем.

Відповідно до п.п. 2.4.1. платник
зобов'язується своєчасно та у повному
розмірі перераховувати виконавцю
кошти для компенсації витрат по
наданню пільг пільговим категоріям
громадян.

Згідно п.п. 3.1., 3.2., 3.4. договору
виконавець щомісяця до 5 робочого дня
наступного за звітним, подає платнику
наступні документи форму 2-Пільга
«Розрахунок на відшкодування витрат,
пов'язаних з наданням пільг окремим
категоріям громадян» , форму 3-Пільга
«Акт звіряння розрахунків» з підписами
уповноважених осіб та печаткою
виконавця. Платник щомісяця на протязі
3-х робочих днів після отримання від
виконавця документів на відшкодування
надає форму 3-Пільга «Акт звіряння
розрахунків» з підписами
уповноважених осіб і печаткою
платника, подає виконавцю на паперових
та електронних носіях списки
невідповідностей щодо загальної
кількості пільговиків або розміру
пільг. Платник на підставі розрахунків
та актів звіряння про надання пільг на
послуги зв'язку пільговикам,
забезпечує своєчасне перерахування
сум відшкодування по пільговому
наданню послуг виконавцю.

На виконання своїх договірних
зобов'язань позивачем надавались
відповідачу обумовлені сторонами
послуги, що оформлялись документами у
передбаченому договором порядку. Отже,
суд дійшов висновку, що позивач
належним чином виконував свої
договірні зобов'язання, про що зокрема
свідчить відсутність скарг або
заперечень з боку відповідача.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України та ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтями 174 Господарського кодексу
України та 11, 509 Цивільного кодексу
України визначено, що господарські
зобов'язання можуть виникати
безпосередньо із закону або іншого
нормативно-правового акта, що регулює
господарську діяльність, а також з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Відповідно до ст. 144 Господарського
кодексу України, майнові права та
майнові обов'язки суб'єктів
господарювання виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Згідно положень ст. 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Цивільним законодавством (ст. 627 ЦК
України) передбачено, що сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням цього Кодексу,
інших актів законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідач всупереч умовам договору,
за надані послуги розраховувався
несвоєчасно та не у повному обсязі,
внаслідок чого, з урахуванням оплат, що
були здійснені відповідачем під час
розгляду справи в суді, у нього
утворилась заборгованість перед
позивачем у сумі 244985,84 грн. Вказаний
факт підтверджується актами звіряння
розрахунків між сторонами,
розрахунками наданими позивачем,
доказами оплат наданими під час
розгляду справи, та не заперечується
відповідачем.

Заперечуючи проти позову, відповідач
зазначав, що він є бюджетною установою
та фінансується тільки за рахунок
державного бюджету, а відтак не може
самостійно впливати на своєчасність
перерахування вказаних коштів у
зв'язку з недостатнім фінансуванням з
боку держави. Водночас, відповідач,
зазначає що договором не передбачено
видатків на відшкодування
господарських санкцій (пені) у зв'язку з
порушенням термінів відшкодування та
сплати збитків у зв'язку з інфляцією, та
відповідні видатки не затверджувались
в кошторисах розпорядників бюджетних
коштів, а відтак вважає їх нарахування
безпідставним.

Суд не погоджується з такою позицією
відповідача, виходячи з наступного.

Згідно постанови Кабінету Міністрів
України № 256 від 04.03.2002 "Про
затвердження Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету" головними
розпорядниками коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення є
керівники головних управлінь,
управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів
місцевих держадміністрацій,
виконавчих органів рад, до компетенції
яких належать питання праці та
соціального захисту населення (далі -
головні розпорядники коштів). Головні
розпорядники коштів місцевих бюджетів
щомісяця готують інформацію про
фактично нараховані суми та акти
звіряння розрахунків за надані послуги
з підприємствами - надавачами
відповідних послуг і надсилають їх
фінансовим органам
райдержадміністрацій, виконкомів
міських рад (міст республіканського
Автономної Республіки Крим і обласного
значення).

Таким чином, відшкодування витрат,
понесених внаслідок надання
телекомунікаційних послуг,
здійснюється відповідачем за рахунок
державних субвенцій (державного та
місцевих бюджетів).

Водночас, ПАТ «Укртелеком» не є
учасником бюджетного процесу і
правовідносини між позивачем та
відповідачем регулюються нормами
Цивільного та Господарського кодексів
України.

З врахуванням ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Отже, наявність у відповідача обов'язку
з відшкодування витрат за надані
пільговим категоріям громадян не
залежить від строків або обсягів
бюджетних асигнувань, які є лише
засобом реалізації державних програм.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 617
Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218
Господарського кодексу України та
рішення Європейського суду з прав
людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та
Юліус проти України» від 18.10.2005,
відсутність бюджетних коштів не
виправдовує бездіяльність відповідача
і не є підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відтак, суд дійшов висновку про
доведеність факту існування боргу
відповідача перед позивачем у розмірі
244985,84 грн, а отже вимога про його
стягнення є обґрунтованою,
відповідачем належним чином не
запереченою та не спростованою, а отже
підлягає задоволенню.

Крім того, відповідач, зазначає що
договором не передбачено видатків на
відшкодування господарських санкцій
(пені) у зв'язку з порушенням термінів
відшкодування та сплати збитків у
зв'язку з інфляцією, та відповідні
видатки не затверджувались в
кошторисах розпорядників бюджетних
коштів, а відтак вважає їх нарахування
безпідставним.

Суд з такими твердженнями не
погоджується, оскільки право позивача
на нарахування втрат від інфляції
(вимога про стягнення яких міститься в
позовній заяві) ґрунтується на
положеннях ст. 625 Цивільного кодексу
України та не повинно бути зафіксовано
в договорі, у зв'язку з прямою нормою
законодавства.

Отже, позивач просить стягнути з
відповідача 1049,27 грн втрат від
інфляції, 1368,97 грн 3% річних у зв'язку з
несвоєчасним та неповним виконанням
ним своїх договірних зобов'язань

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до п. 4.1. договору сторони
несуть відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
умов даного договору, відповідно до
чинного законодавства України.

Перевіривши розрахунок наданий
позивачем, суд дійшов висновку, що він є
арифметично вірним, а відтак вимога про
стягнення з відповідача 1049,27 грн втрат
від інфляції, 1368,97 грн 3% річних підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони, звертаючись до суду
повинні враховувати те, що визначення
та наповнення доказової бази
переданого на розгляд суду спору
покладаються саме на сторони, а не на
суд. Суд вирішує спір на підставі
поданих та витребуваних в порядку ст. 38
ГПК України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються судом на відповідача.
Крім того, оскільки позивачем було
подано заяву про зменшення позовних
вимог, суд вважає за необхідне
повернути останньому суму
переплаченого судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління
соціального захисту населення
виконавчого комітету Славутицької
міської ради () на
користь Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком» в особі
Київської обласної філії ПАТ
«Укртелеком» () 244985,84 грн
боргу, 1049,27 грн втрат від інфляції, 1368,97
грн 3% річних, а також 4948,08 грн судового
збору.

3. Повернути Публічному
акціонерному товариству «Укртелеком»
в особі Київської обласної філії ПАТ
«Укртелеком» () з
Державного бюджету України 86,66 грн
судового збору.

4. Видати накази.

Суддя
А.Ф.
Черногуз