м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20561/13 03.02.14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «АЛАН»

до товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІЛАЙТ-УКРАЇНА»

про стягнення 63.210,65 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Архангельський С.М. -
представник за довіреністю 17.12.2012 № б/н;

відповідача: не з'явилися.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «АЛАН» звернулося до
Господарського суду міста Києва із
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІЛАЙТ-УКРАЇНА» про
стягнення з останнього заборгованості
в сумі 63 210,65 грн.

Суть спору: позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю «Алан»
мотивовані тим, що останнім було
поставлено товар товариству з
обмеженою відповідальністю
«ДІЛАЙТ-УКРАЇНА», який був ним
отриманий, але оплачений лише частково.
З таких підстав, позивач просить суд
позовні вимоги задовольнити та
стягнути з відповідача 63.210,65 грн
основного боргу.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.10.2013, прийнято вказаний вище
позов до розгляду та порушено
провадження у справі № 910/20561/13.

Ухвали, винесені у даній справі,
надсилалися господарським судом
відповідачеві на адресу його
місцезнаходження, яка відповідає
відомостям, внесеним до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, відтак, у
розумінні ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідач повідомлений про дату, час
та місце судового розгляду належним
чином.

Повноважний представник відповідача у
судові засідання не з'явився,
відповідач про поважні причини
нез'явлення його представника суд не
повідомив.

Крім того, відповідач правом наданим
ст. 59 Господарського процесуального
кодексу України не скористався,
відзиву на позов від останнього до суду
не надійшло. Таким чином, відповідно до
положень статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Представник позивача клопотання щодо
фіксації судового процесу не заявляв у
зв'язку з чим, розгляд справи
здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 03.02.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного
представника позивача по суті даного
спору та дослідивши наявні докази у
матеріалах даної справи, Господарський
суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою
відповідальністю «АЛАН» (далі -
позивач) поставлено товар Товариству з
обмеженою відповідальністю
«ДІЛАЙТ-УКРАЇНА» (далі - відповідач) на
загальну суму 63.316,70 грн. Факт поставки
позивачем та отримання відповідачем
товару підтверджується такими
видатковими накладними, належним чином
засвідчені копії яких містяться у
матеріалах даної справи, а їх оригінали
оглянуто судом у судовому засіданні:
від 08.05.2013 № 05-200001240 на суму 5 016,55 грн;
від 09.05.2013 № 05-200001674 на суму 6 732,54 грн;
від 14.05.2013 № 05-200002902 на суму 5 227,78 грн;
від 14.05.2013 № 05-200002973 на суму 1 406,74 грн;
від 14.05.2013 № 05-200002978 на суму 4 579,92 грн;
від 18.05.2013 № 05-200004773 на суму 2 237,39 грн;
від 19.06.2013 № 06-20005170 на суму 1 490,46 грн; від
19.06.2013 № 06-20005288 на суму 815,98 грн; від
19.06.2013 № 06-20005278 на суму 1 247,61 грн; від
19.06.2013 № 06-20005219 на суму 1 086,82 грн; від
22.06.2013 № 06-20006552 на суму 3 269,34 грн; від
22.06.2013 № 06-20006565 на суму 1 636,92 грн; від
22.06.2013 № 06-20006566 на суму 2 842,36 грн; від
28.06.2013 № 06-20008072 на суму 3 277,14 грн; від
10.07.2013 № 07-200002875 на суму 3 555,89 грн; від
10.07.2013 № 07-200003001 на суму 8 751,70 грн; від
10.07.2013 № 07-200002985 на суму 6 023,90 грн; від
12.07.2013 № 07-200003787 на суму 4 117,63 грн.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу
України договір може бути укладений у
будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми
договору не встановлені законом.

Згідно ст. 181 Господарського кодексу
України господарський договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Статтею 638 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди. Договір укладається шляхом
пропозиції однієї сторони укласти
договір (оферти) і прийняття пропозиції
(акцепту) другою стороною.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 509
Цивільного кодексу України між
позивачем та відповідачем виникли
цивільні правовідносини.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Оскільки виходячи із змісту
правовідносин, останні є відносинами з
поставки товару, то згідно ст. 712
Цивільного кодексу України істотними
умовами договору поставки є предмет та
ціна.

Отже, між позивачем та відповідачем
укладений договір поставки, за яким
позивач зобов'язався поставити
відповідачеві товар, а відповідач
зобов'язався його оплатити та прийняти
відповідно до загальних вимог
цивільного законодавства.

Проте, отриманий товар відповідач
оплатив на користь позивача частково у
сумі 106,05 грн.

Таким чином сума заборгованості
відповідача перед позивачем складає
63.210,65 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

А у разі, якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства (ч. 2. ст.
530 Цивільного кодексу України).

Оскільки сторонами даного спору не
визначений строк оплати товару,
позивач направив відповідачеві вимогу
від 09.10.2013 № 250 про сплату суми
заборгованості.

Проте, зазначена вище вимога позивача
залишена відповідачем без відповіді та
задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Обов'язок доказування відповідно до
пункту 4 частини третьої статті 129
Конституції України та статті 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Суд відзначає, жодного підтвердження
щодо факту погашення відповідачем
своєї заборгованості за отримані ним
товар перед позивачем від сторін спору
до суду не надходило.

Отже, виходячи з наведеного вище,
вимоги позивача про стягнення основної
заборгованості з відповідача у сумі
63.210,65 грн є обґрунтованими,
підтверджується матеріалами справи та
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85,
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІЛАЙТ-УКРАЇНА» (04074,
м. Київ, вул. Лугова, буд. 12;
ідентифікаційний код 35847906, з будь-якого
рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання рішення
суду) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «АЛАН» (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Стартова, буд. 26;
ідентифікаційний код 24447183, на будь-який
його рахунок, виявлений державним
виконавцем під час виконання рішення
суду) основну заборгованість в сумі
63.210,65 (шістдесят три тисячі двісті
десять) грн. 65 коп.; витрати по сплаті
судового збору в сумі 1.720,50 (одна тисяча
сімсот двадцять) грн. 50 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 08 лютого 2014
року.

Суддя
С.В. Балац