номер провадження справи 12/68/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2014
Справа № 908/4026/13

Суддя Господарського суду Запорізької
області Смірнов О.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
господарського суду справу № 908/4026/13

за позовом: Державного підприємства
національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
Відокремленого підрозділу "Запорізька
АЕС", м. Енергодар

до відповідача: Комунального
підприємства "Виробничий комбінат
"Тепло-водоканал", м. Енергодар

про стягнення 32493,11 грн.

за участю представників:

від позивача - Погосян С.Г., довіреність
від 28.03.13 р.

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство
національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
Відокремленого підрозділу "Запорізька
АЕС" звернулося до Господарського суду
Запорізької області з позовною заявою
до Комунального підприємства
"Виробничий комбінат "Тепло-водоканал"
про стягнення пені в сумі 24051,96 грн.,
трьох процентів річних в сумі 8107,31 грн.
та інфляційних витрат в сумі 333,84 грн. за
Договором на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії № 10Т-12 від 02.12.12 р.

Сторін було належним чином повідомлено
про час та місце проведення судового
засідання, тому судом з урахуванням
вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені
всі необхідні умови для вирішення
спору на принципах змагальності,
рівності учасників процесу перед
законом.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув. Про час та місце
судового засідання відповідач
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення від 23.12.2013р., яке
міститься в матеріалах справи.

Не прибуття у судове засідання
представника відповідача не
перешкоджає розгляду спору по суті
згідно вимог ст. 75 ГПК України, а тому
суд дійшов висновку, що справу може
бути розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, виходячи з
фактів, встановлених у процесі
розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, приймаючи до
уваги доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 02.12.2012 року між
Державним підприємством національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" в особі Відокремленого
підрозділу "Запорізька АЕС", далі
Теплопостачальна організація, та
Комунальним підприємством "Виробничий
комбінат "Тепло-водоканал", далі
Споживач, був укладений Договір № 10Т-12
на виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії, далі
Договір.

Відповідно до п. 1.1. Договору
Теплопостачальна організація
зобов'язується надати послуги
Споживачу, зазначені у п. 1.2. Договору, в
необхідних йому обсягах відповідно до
умов цього Договору та вимог чинного
законодавства, а Споживач
зобов'язується сплачувати за отримані
послуги за встановленими тарифами у
строки, які передбачені цим Договором.

Згідно з п. 1.2. Договору найменування
послуг: «надання послуг з виробництва,
транспортування та постачання
теплової енергії». Теплопостачальна
організація надає послуги Споживачу із
параметрами теплоносія відповідно до
температурного графіку теплової
мережі, затвердженого головним
інженером (першим заступником
директора) Теплопостачальної
організації, та узгодженого місцевими
органами влади, в обсягах згідно
Додатку № 1 до цього Договору на
потреби, вказані в Додатках № 2/1 та № 2/2
цього Договору , а саме: опалювання (в
опалювальний період) - 116,078 Гкал/г,
вентиляція (в опалювальний період) - 6,761
Гкал/г, гаряче водопостачання (протягом
року) - 101,533 Гкал/г.

Пунктами 3.1. - 3.3. Договору визначено, що
розрахунки за отримані послуги
здійснюються за наступними тарифами:

- тариф на виробництво теплової енергії
(затверджений Постановою Національної
комісії регулювання електроенергетики
України (НКРЕУ) № 124 від 23.02.2012р.) в
розмірі 35,92 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) та 43,10
грн. за 1 Гкал (з ПДВ),

- тариф на транспортування та
постачання теплової енергії
(затверджений рішенням виконавчого
комітету Енергодарської міської ради
№ 277 від 15.09.2010р.) в розмірі 11,56 грн. за 1
Гкал (без ПДВ) та 13,87 грн. за 1 Гкал (з ПДВ).

Орієнтовна загальна вартість цього
Договору згідно з орієнтовним плановим
обсягом постачання теплової енергії на
2013р. та діючими на момент укладання
Договору тарифами становить 26378007,79 грн.
(двадцять шість мільйонів триста
сімдесят вісім тисяч сім) грн. 79 коп.) у
т.ч. ПДВ 20 % - 4396334,63 грн. (Додаток № 1 А).
Загальна орієнтовна вартість цього
Договору може бути зменшена за
взаємною згодою сторін при наявності
підстав, передбачених чинним
законодавством України.

Умовами п. 4.1. Договору передбачено, що
розрахунковим документом на оплату є
2-х сторонній акт про надання послуг з
виробництва теплової енергії та 2-х
сторонній акт про надання послуг з
транспортування та постачання
теплової енергії. Розрахунки за
спожиту теплову енергію здійснюються
споживачем за фактично спожитий обсяг
теплової енергії на підставі
оформлених 2-х сторонніх актів про
надання послуг з виробництва теплової
енергії та з транспортування та
постачання теплової енергії
відповідно до діючого в звітний період
тарифу на теплову енергію, визначену як
сума:

- тарифу на виробництво теплової
енергії, який затверджується
(Національною комісією з регулювання
електроенергетики України),
переглядається та вступає в дію в
установленому діючим законодавством
України порядку;

- тарифу з транспортування та
постачання теплової енергії в розмірі,
який затверджений виконавчим
комітетом Енергодарської міської ради
та буде переглянутий і набуде чинності
у встановленому чинним законодавством
України порядку.

Пунктом 4.2. Договору визначено, що у
випадку зміни тарифу на виробництво
теплової енергії та тарифу на
транспортування та постачання
теплової енергії, що діяли на момент
укладання договору, розрахунки
Споживачем за поставлену теплову
енергію здійснюються за новими
тарифами без зміни інших умов Договору.
Про зміну тарифів Теплопостачальна
організація повідомляє Споживача в
письмовому вигляді протягом 15 робочих
днів з дня набрання чинності
відповідної Постанови НКРЕ України.

Відповідно до п. 4.3. - 4.4. Договору по
закінченні звітного місяця, в якому
надавалися послуги, Споживачем та
Теплопостачальною організацією
підписуються двосторонній акт про
надання послуг з виробництва теплової
енергії та двосторонній акт про
надання послуг з транспортування та
постачання теплової енергії за
фактичний обсяг теплової енергії.
Споживач зобов'язаний підписати надані
нарочно з боку Теплопостачальної
організації акт про надання послуг з
виробництва теплової енергії та акт
про надання послуг з транспортування
та постачання теплової енергії у 3-х
примірниках на протязі 2-х робочих днів
з моменту одержання з обов'язковим
зазначенням дати підписання актів та 2
примірника актів повернути
представнику Теплопостачальної
організації, який одночасно надає
Споживачу податкову накладну з
зазначенням на акті дати її отримання.
У випадку не підписання акту
Споживачем на протязі 2-х робочих днів,
акти підписуються представником
Теплопостачальної організації з
внесенням відповідного запису про
відмову та направляються на адресу
Споживача поштою. Оформлений таким
чином акт про надання послуг є
фінансовим документом та обов'язковим
для виконання, а також є підставою для
розрахунків.

Розрахунки за відпущену теплову
енергію, враховуючи транспортування та
постачання теплової енергії,
здійснюються споживачем за фактичний
обсяг щомісяця до останнього числа
місяця, наступного за звітним, шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок Теплопостачальної
організації. Можливі інші форми
розрахунків за відпущену теплову
енергію за Договором, які не суперечать
діючому законодавству.

Згідно з п. 5.1. - 5.2. Договору строк
надання послуг: січень 2013р. - грудень
2013р. Місце постачання теплової енергії:
м. Енергодар, Запорізька область.

Пунктом 8.1. визначено, що облік
споживання теплової енергії
проводиться за приладами комерційного
обліку теплової енергії, які
розташовані на межі балансової
належності сторін.

Умовами п. 11.1. Договору передбачено, що
він вважається укладеним з моменту
його підписання Споживачем та
Теплопостачальною організацією та діє
до 31.12.2013р. Дія договору продовжується
на кожний наступний календарний рік,
якщо за 1 місяць до припинення строку
його дії жодна із сторін не заявить про
закінчення його дії.

Позивач в позові вказує, що відповідач
у справі порушив свої зобов'язання за
договором, а саме порушив строк оплати
наданих за договором послуг,
передбачений п. 4.4. договору, у зв'язку з
чим просить стягнути з відповідача
пеню в сумі 24051,96 грн., 3% річних в сумі
8107,31 грн. та інфляційні витрати в сумі
333,84 грн.

Так, на виконання умов Договору, в січні
2013 року позивач надав відповідачу
послуги з транспортування та поставки
теплової енергії на загальну суму 820639,78
грн. та послуги з виробництва теплової
енергії на загальну суму 2377441,70 грн., що
підтверджується підписаними між
сторонами у справі актами про надання
послуг № 08/01 від 31.01.2013 року.

Матеріали справи свідчать, що
відповідач здійснив оплату за надані в
січні 2013 року послуги в повному обсязі,
що підтверджується належним чином
завіреною копією заяви про залік
зустрічних вимог № 153 від 19.04.2013р. на
суму 683958,43 грн., а також завіреними
копіями платіжних доручень, а саме:

- платіжним дорученням № 375 від 13.02.2013р.
на суму 772590,68 грн.,

- платіжним дорученням № 679 від
18.03.2013р. на суму 706065,48 грн.,

- платіжними дорученнями від
12.04.2013р. № 945 на суму 622220,30 грн. та № 946 на
суму 79408,73 грн.,

- платіжними дорученнями від
17.05.2013р. № 1166 на суму 135418,38 грн. та № 1165
на суму 198419,48 грн.

Втім, відповідачем була здійснена
оплата наданих послуг з порушенням
строку оплати, встановленого п. 4.4.
Договору, у зв'язку з чим позивач
намагається стягнути з відповідача
пеню в сумі 24051,96 грн., передбачену
сторонами у п. 4.5. Договору. Так, у
випадку прострочення сплати наданих
послуг в строк, зазначений за п. 4.4.
цього Договору, Споживач зобов'язаний
сплатити Теплопостачальній
організації пеню за весь час
прострочення в розмірі однієї
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення оплати.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК
України позивач вказує на прострочення
грошового зобов'язання з боку
відповідача, в зв'язку з чим
намагається стягнути з нього 3% річних в
сумі 8107,31 грн. та інфляційні витрати в
сумі 333,84 грн.

Судом досліджені правові норми, які
підлягають застосуванню у спірних
відносинах сторін. За своєю правовою
природою між сторонами було укладено
змішаний договір, оскільки відповідно
до вимог статті 628 ЦК України він
містить елементи різних договорів
(договору надання послуг та договору
поставки), до яких потрібно застосувати
положення чинного законодавства, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до вимог Господарського
кодексу України договір вважається
укладеним у випадку досягнення
сторонами умов щодо його предмету,
строку та ціни. Сторони досягли всіх
суттєвих умов відносно вказаного виду
договору, тобто встановили його
предмет, визначили ціну, строк дії
договору, порядок здійснення
розрахунків, а тому відповідно до вимог
ст. ст. 638, 639, 712, 901 ЦК України та ст. ст. 180,
181 ГК України, він вважається укладеним
згідно частини 7 статті 181 ГК України, а
саме подія, до якої прагнули сторони
відбулася.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Одночасно, статтею 265 ГК України
визначено, що за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. У частині 2 статті 266 ГК
України визначено, що предметом
поставки є визначені родовими
ознаками продукція, вироби з
найменуванням, зазначеним у
стандартах, технічних умовах,
документації до зразків (еталонів),
прейскурантах чи товарознавчих
довідниках.

В силу загальної норми, передбаченої у
статті 599 ЦК України, та спеціальної
норми, визначеної у частині першій ст.
193 ГК України, суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Втім, ніякі докази
не мають для суду заздалегідь
встановленої сили і оцінюються судом в
розумінні вимог статті 43 ГПК України за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду порушення з
боку відповідача своїх зобов'язань за
договором, а саме порушення ним строків
оплати наданих послуг, що підтверджено
наявними в матеріалах справи
платіжними документами про здійснення
відповідачем оплати послуг. Відповідач
доказів сплати штрафних санкцій суду
не надав, заявлених до нього вимог не
спростував.

Докази у справі свідчать про те, що мало
місце несвоєчасне здійснення оплати
наданих за договором послуг.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України
від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Суд перевірив розрахунок пені, наданий
позивачем. Розрахунок пені за актом про
надання послуг № 08/01 від 31.01.2013р. на суму
820639,78 грн. здійснений позивачем у
відповідності до вимог ст. 231, 232
Господарського кодексу України та
положень Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Втім, у зв'язку з припущеними помилками
під час розрахунку пені за актом про
надання послуг № 08/01 від 31.01.2013р. на суму
2377441,70 грн., суд з власної ініціативи
здійснив перерахунок пені за допомогою
програми "Законодавство".

При цьому суд зауважує, що в розрахунку
за вищевказаним актом позивачем
допущена помилка при нарахуванні пені
за період з 20.04.2013 року по 16.05.2013 року (27
днів прострочення) із простроченої
суми 135418,38 грн., яка згідно розрахунку
суду складає 751,29 грн. За інші періоди за
цим актом розрахунок пені відповідає
вимогам ст. 231, 232 Господарського
кодексу України та положень Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

Так, з врахуванням викладеного, за
розрахунком суду, з відповідача
підлягає стягненню пеня всього в сумі
20257,39 грн.

Частина друга статті 625 ЦК України
передбачає, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми. Наданий
позивачем розрахунок процентів річних
та інфляційних витрат відповідає
вказаній статті.

Позивачем доведено прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача трьох процентів річних в
сумі 8107,31 грн. та інфляційних витрат в
сумі 333,84 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49
ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося
06.02.2014 року, згідно частини 2 статті 85
ГПК України було проголошено
скорочений текст рішення, а саме його
вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 530, 599, 611, 625, 629, 638, 901 ЦК України, ст. ст.
180, 181,193, 231, 232 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34,
ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Державного
підприємства національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі Відокремленого підрозділу
"Запорізька АЕС" до Комунального
підприємства "Виробничий комбінат
"Тепло-водоканал" задовольнити
частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"Виробничий комбінат "Тепло-водоканал",
71504, м. Енергодар, Запорізька область,
а/с 569, пр. Будівельників, буд. 21, п/р №
1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» в м.
Києві, МФО 380805, , на
користь:

- Державного підприємства національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом", 01032, м. Київ, вул. Вєтрова,
буд. 3, , в особі
Відокремленого підрозділу "Запорізька
АЕС", 71504, м. Енергодар, Запорізька
область, вул. Промислова, буд. 133, р/р №
8399 в ПАТ «Промінвестбанк», МФО
300012, , пеню в сумі 20257
(двадцять тисяч двісті п'ятдесят сім)
грн. 39 коп., три відсотка річних в сумі
8107 (вісім тисяч сто сім) грн. 31 коп.,
інфляційні витрати в сумі 333 (триста
тридцять три) грн. 84 коп., витрати по
сплаті судового збору в сумі 1519 (одна
тисяча п'ятсот дев'ятнадцять) грн. 58
коп., видавши наказ.

3. У задоволенні позовних вимог
Державного підприємства національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" в особі Відокремленого
підрозділу "Запорізька АЕС" до
Комунального підприємства "Виробничий
комбінат "Тепло-водоканал" щодо
стягнення пені в сумі 3794,57 грн.
відмовити.

Повне рішення складено - 11.02.2014 року

Суддя
О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.