м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "НК " Альфа-Нафта"
До Товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
Про визнання договору застави
Суддя Полякова К.В.
від позивача: Утулов В.В. (дов. б/н від
від відповідача: не з'явився,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "НК Альфа-Нафта"
звернулося до Господарського суду
міста Києва із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк" про
визнання недійсними договору застави
товарів в обороті № 220/Zг-08-4, укладеного
27.11.2008 між Банком та філією № 15
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Договір застави товарів в обороті №
220/Zг-08-4 від 27.11.08 укладений із
порушенням вимог законодавства, щодо
його обов'язкового нотаріального
посвідчення, у зв'язку із чим
відповідно до положень ч. 4 ст. 203 та ч. 2
ст. 215 Цивільного кодексу України має
бути визнаний недійсним.
Ухвалою суду від 06.12.13 порушено
провадження у справі за вищезазначеним
до розгляду на 14.01.14 року.
Розгляд справі 14.01.14 відкладений на
30.01.14 у зв'язку із неявкою відповідача
до судового засідання та ненадання
останнім відзиву та витребуваних судом
До судового засідання 30.01.14 з'явився
представник позивача, який надав
пояснення по суті спору, просив
задовольнити позовні вимоги у повному
Відповідач на виклик суду не з'явився,
про дату, час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином, поважність причин
неявки суду не повідомив.
Приписи статті 22 Господарського
процесуального кодексу України (далі
ГПК України) зобов'язують сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.
Нормами ст. 77 ГПК України передбачено,
що господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених ст. 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихсь
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
Згідно із п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
За таких обставин, незважаючи на те, що
відповідач не з'явився на виклик суду,
за висновками суду, наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення у відповідності до ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України, а неявка вказаного
учасника судового спору не перешкоджає
вирішенню справи по суті.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, суд, -
27 листопада 2008 між ТОВ "Український
промисловий банк" та ТОВ "НК
Альфа-Нафта" в особі філії № 15 "Сумська"
укладено договір застави товарів в
обороті № 220Zr-08-4, яким забезпечені
вимоги заставодержателя (банку) за
Генеральним договором № 220-08 про
здійснення кредитування та проведення
інших банківських операцій від 27
листопада 2008 (а також будь-якими
змінами і доповненнями до нього, в тому
числі стосовно збільшення процентної
ставки за користування кредитом,
строку кредитування, суми кредиту тощо)
укладеним з ТОВ «Нафтобудсервіс.
При зверненні до суду із позовом,
позивач зазначає, що Договір застави
товарів в обороті №220/Zг-08-4 від 27.11.2008 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» не відповідає
вимогам ч. 4 ст. 203 ЦК України. Так,
позивач зауважує, що відповідно до
вимог статті 209 Цивільного кодексу
України, Договір застави товарів в
обороті підлягає обов'язковому
нотаріальному посвідченню. Проте,
оскільки, Договір застави товарів в
обороті №220/Zг-08-4 від 27.11.2008 нотаріально
не посвідчений, у розумінні ч. 1 ст. 220
Цивільного кодексу України, вказаний
договір є нікчемним та підлягає
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Частина 1 статті 202 ЦК України
передбачає що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
визначені ст. 203 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої, зокрема,
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.
Правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК
Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Таким чином, при визначенні питання
недійсності правочину має
застосовуватися законодавство, яке
діяло на момент його укладання.
Вирішуючи спір про визнання договору
недійсним, необхідним є встановлення
наявності тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настання відповідних наслідків, а саме:
відповідність змісту угод вимогам
закону, додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін за угодою;
у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони тощо.
Відповідно до частини 1 статті 209
Цивільного кодексу України, правочин,
який вчинений у письмовій формі,
підлягає нотаріальному посвідченню
лише у випадках, встановлених законом
або домовленістю сторін.
У свою чергу, положення Цивільного
кодексу України не встановлюють
загальнообов'язковості нотаріального
посвідчення (нотаріальної форми)
правочинів. Нотаріальне посвідчення
правочину вчиненого у письмовій формі,
необхідне лише тоді, коли це прямо
встановлено законом або передбачено
домовленістю сторін. Випадки
нотаріального посвідчення правочинів
передбачені як Цивільним кодексом
України, так і окремими законами.
Нотаріальне посвідчення правочинів
(договорів) є обов'язковим лише у
передбачених законом випадках або коли
сторони домовилися про нотаріальне
посвідчення договору (частина четверта
статті 639 ЦК України). У зв'язку з
недодержанням вимоги щодо
нотаріального посвідчення правочинів
нікчемними є лише такі правочини, які
відповідно до чинного законодавства
підлягають обов'язковому
нотаріальному посвідченню чи такі,
умовами яких передбачено обов'язкове
нотаріальне посвідчення.
Спеціальним законом, положеннями якого
регулюються правовідношення, що
виникають із договорів застави, є Закон
України «Про заставу».
Положеннями статті 13 Закону України
«Про заставу» (у редакції, що діяла на
момент укладання Договору застави
товарів в обороті № 220/Zг-08-4 від 27.11.2008)
встановлено, що договір застави
повинен бути укладений у письмовій
формі. У випадках, коли предметом
застави є нерухоме майно, космічні
об'єкти, договір застави повинен бути
нотаріально посвідчений на підставі
відповідних правоустановчих
Так, відповідно до статті 4 Цивільного
кодексу України, основу цивільного
законодавства України становить
Конституція України. Основним актом
цивільного законодавства України є
Цивільний кодекс України. Актами
цивільного законодавства є також інші
закони України, які приймаються
відповідно до Конституції України та
цього Кодексу (далі - закон). Цивільні
відносини можуть регулюватись актами
Президента України у випадках,
встановлених Конституцією України.
Актами цивільного законодавства є
також постанови Кабінету Міністрів
України. Інші органи державної влади
України, органи влади Автономної
Республіки Крим можуть видавати
нормативно-правові акти, що регулюють
цивільні відносини, лише у випадках і в
межах, встановлених Конституцією
України та законом. Цивільні відносини
регулюються однаково на всій території
Товариство з обмеженою
відповідальністю «НК Альфа-Нафта» у
своєму позові посилається на той факт,
що обов'язковість нотаріального
посвідчення договору застави товарів в
обороті передбачена Методичними
рекомендаціями щодо застосування
банками Закону України «Про заставу»,
прийняту відповідно до листа
Національного банку України від 08.10.93 №
твердження позивача з огляду на
Нормами статті 3 Закону України «Про
банки та банківську діяльність»
визначено, що Цей Закон регулює
відносини, що виникають під час
заснування, реєстрації, діяльності,
реорганізації та ліквідації банків.
Положення цього Закону та
нормативно-правові акти Національного
банку України застосовуються як до
банків, так і до філій іноземних банків.
Відповідно до ст. 56 Закону України "Про
Національний банк України" від 20.05.99 за N
679-XIV Національний банк видає
нормативно-правові акти з питань,
віднесених до його повноважень, які є
обов'язковими для органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, банків, підприємств,
організацій та установ незалежно від
форм власності, а також для фізичних
осіб. Нормативно-правові акти
Національного банку видаються у формі
постанов Правління Національного
банку, а також інструкцій, положень,
правил, що затверджуються постановами
Правління Національного банку. Вони не
можуть суперечити законам України та
іншим законодавчим актам України і не
мають зворотної сили, крім випадків,
коли вони згідно з законом пом'якшують
або скасовують відповідальність.
Нормативно-правові акти Національного
банку підлягають обов'язковій
державній реєстрації в Міністерстві
юстиції України та набирають чинності
відповідно до законодавства України.
Тобто, спеціальний Закон, що визначає
повноваження Національного банку
України, прямо вказує на те, що
нормативно-правові акти НБУ підлягають
обов'язковій державній реєстрації.
Згідно статті 1 Указу Президента
України "Про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади"
нормативно-правові акти, які видаються
міністерствами, іншими органами
виконавчої влади, органами
господарського управління та контролю
і які зачіпають права, свободи й
законні інтереси громадян або мають
міжвідомчий характер, підлягають
державній реєстрації.
Відповідно до ч. 1 статті 2 Указу
Президента України "Про державну
реєстрацію нормативно-правових актів
міністерств та інших органів
виконавчої влади" державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших центральних органів виконавчої
влади, органів господарського
управління та контролю здійснює
Міністерство юстиції України.
Статтею 3 Указу Президента України "Про
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади"
передбачено, що нормативно-правові
акти, зазначені в статті 1 цього Указу,
набувають чинності через 10 днів після
їх реєстрації, якщо в них не
встановлено пізнішого строку надання
Після прийняття рішення про державну
реєстрацію нормативно-правового акта
йому присвоюється реєстраційний
номера та він заноситься до єдиного
нормативно-правових актів. Державній
реєстрації підлягають
нормативно-правові акти, що зачіпають
права, свободи й законні інтереси
громадян або мають міжвідомчий
Як вбачається з Листа Національного
методологічні рекомендації по
застосуванню банками Закону України
«Про заставу» надіслані для
використання в практичній банківській
діяльності, які напряму зачіпають
права свободи та законні інтереси
банківських установ та суб'єктів
господарської діяльності у сфері
банківських послуг. Державна
реєстрація вказаних методологічних
рекомендацій у Міністерстві юстиції
України проведена не була, крім того
немає відомостей і про її оприлюднення
в установленому законом порядку через
засоби масової інформації.
У цьому разі, застосовувати положення
вказаних Методологічних рекомендацій,
як положень закону, що вказують на
обов'язковість вчинення сторонами
певних дій, зокрема, нотаріального
посвідчення договору застави товарів в
оборот, неможливо та суд не може
погодитись з позицією позивача.
Узагальнюючи вищевикладене, суд
наголошує на тому, що під
«законодавством» у частині 3 статті 13
Закону України «Про заставу», слід
розуміти імперативний характер
нормативно-правових норм, у той час як
методологічні рекомендації за своєю
правовою природою наділені
рекомендаційним та роз'яснювальним
характером положень.
Таким чином, суд дійшов висновку, що
посилання позивача на Лист НБУ, яким
направлено «Методологічні
рекомендації щодо застосування
комерційними банками Закону України
«Про заставу», як на
нормативно-правовий акт, яким
встановлено обов'язковість
нотаріального посвідчення договорів
застави товарів в обороті, є хибними.
Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Оскільки, Товариство з обмеженою
відповідальністю «НК Альфа-Нафта» не
довело суду належними та допустимими
доказами факту обов'язковості
нотаріального посвідчення Договору
застави товарів в обороті №220/Zг-08-4 від
27.11.2008, тому суд не вбачає підстав для
застосування положень частини 4 статті
203 Цивільного кодексу України для
встановлення нікчемності вказаного
правочину, як-то стверджує позивач.
Разом з тим, суд звертає увагу, що до
кола підстав визнання недійсності
правочину, що зазначені у ч. 1 ст. 215 ЦК
України, не віднесено вимоги ч. 4 ст. 203
Цивільного кодексу України, а таким
чином, підстав для визнання недійсним
договору застави № 220/Zг-08-4 від 27.11.2008
суд не вбачає.
З системного аналізу вищевикладеного,
всебічно та повно розглянувши всі
обставини справи в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача щодо визнання Договору
застави товарів в обороті № 220/Zг-08-4 від
27.11.2008, задоволенню не підлягають.
Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються позивача.
На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32, 33, 34, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -
У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "НК
Альфа-Нафта" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" про визнання
недійсними договору застави товарів в
обороті № 220/Zг-08-4 - відмовити повністю.
Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частину у судовому
засіданні 30.01.14 року.

Повне рішення буде складено протягом
п'яти днів з дня проголошення вступної
та резолютивної частини рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний рішення складено

та підписано 04.02.14 року.

Суддя
К.В. Полякова