м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомПублічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Маріупольгаз"до
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України"провизнання договору
Суддя Літвінова М.Є.
Представники сторін:
від позивача: Галичева О.М. -
представник за довіреністю;
від відповідача: Бернацька О.В. -
Рішення прийняте 05.02.2014 у зв'язку з
оголошенням перерви 27.01.2014 на 05.02.2014.

У судовому засіданні 05.02.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Маріупольгаз" до Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
про визнання типового договору №08/1868-13
на купівлю-продаж природного газу (між
власниками та постачальниками
природного газу) від 21.10.2013 між
Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" та Публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Маріупольгаз" укладеним у редакції
позивача.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.11.2013 порушено провадження у
справі № 910/22762/13 та призначено справу
до розгляду на 16.12.2013.

Представник позивача в судовому
засіданні надав суду витребувані
документи для доручення до матеріалів
справи.

Представник відповідача, 16.12.2013 надав
суду письмовий відзив на позов, в якому
зазначає наступне:

За основу запропонованого до
підписання відповідачу договору
прийнята форма Типового договору,
затвердженого постановою Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики (НКРЕ)
від 05.07.2012 №849. Проте, поставка газу для
різних категорій споживачів має певну
специфіку (умови поставки, ціни, облік,
розрахунки, тощо). Ця специфіка має бути
відображена в договорах, і це не є
порушенням норм чинного законодавства.

У відзиві на позов відповідач
посилається на п.1 ч. 2 ст. 19 Закону
України "Про засади функціонування
ринку природного газу", споживач
зобов'язаний укласти договір на
постачання природного газу.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
засади функціонування ринку
природного газу", гарантованим
постачальником є визначене в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України газопостачальне підприємство,
яке не має права відмовити споживачу в
укладенні договору на постачання
природного газу.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.05.2012 № 705 "Про визначення
гарантованих постачальників"
Національну акціонерну компанію
"Нафтогаз України" визначено
гарантованим постачальником
природного газу для промислових
споживачів річний обсяг споживання
природного газу який перевищує 3 млн.
куб.м., та підприємств, що здійснюють
виробництво теплової енергії.

Таким чином, типові умови договору в
силу їх імперативності є обов'язковими
для сторін господарських зобов'язань і
не підлягають зміні. Без додаткових
узгоджень контрагенти приймають
затверджені типовим договором права та
обов'язки. Проте, в типових договорах
можуть визначатись, конкретизуватись)
умови, які мають бути узгоджені самими
сторонами.

При цьому, відповідач зазначає, що
форма договору запропонована
позивачем до підписання відповідачу
відповідає формі Типового договору на
купівлю-продаж природного газу,
затвердженого постановою НКРЕ від
05.0.72012 №849, проте не відображає
особливостей поставки газу різним
категоріям споживачів.

У зв'язку із зазначеним, відповідач
зазначає, що неодноразово звертався до
НКРЕ з пропозиціями про внесення змін в
умови Типового договору. Відповідач
також зазначив, що вартість газу, яку
позивач визначив в договорі не
відповідає умовам Податкового кодексу
України, оскільки з 01.01.2014 ставка ПДВ
визначена у розмірі 17 %.

За таких обставин, відповідач просить
суд відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В судовому засіданні 16.12.2013 оголошено
перерву на 15.01.2014, в порядку ст.77
Господарського процесуального кодексу
України, про що сторони належним чином
повідомлені.

25.12.2013 через відділ діловодства суду
від позивача надійшло клопотання про
вихід за межі позовних вимог для
захисту прав позивача в порядку ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України.

15.01.2014 через відділ діловодства суду
позивач подав суду письмові пояснення
по суті позовних вимог, в яких, на
заперечення відповідача щодо
застосування ставки ПДВ, зазначив, що з
01.012014 продовжує діяти ставка ПДВ у
розмірі 20 % (Закон України "Про внесення
змін до Податкового кодексу України
щодо ставок окремих податків" № 713 від
19.12.2013).

15.01.2014 в судовому засіданні на підставі
ст.77 Господарського процесуального
кодексу України, оголошено перерву на
27.01.2014.

В проекті договору направленому
відповідачу була зазначена ціна на
природний газ, що діяла на момент його
складення.

Проте, вже під час розгляду справи
постановою НКРЕ №1797 від 30.12.2013 з 01.01.2014
встановлений граничний рівень ціни на
природний газ, що реалізується
установам та організаціям, що
фінансуються з державного та місцевого
бюджетів на рівні - 2 448,00 грн. за 1 000 м.
куб., про що позивач не знав і не міг
знати на момент складення і
направлення відповідачу проекту
договору.

В судовому засіданні 27.01.2014 оголошено
перерву на 05.02.2014, на підставі ст.77
Господарського процесуального кодексу
України та продовжено строк вирішення
спору на 15 днів, за клопотанням
позивача, в порядку ст.69 Господарського
процесуального кодексу України.

05.02.2014 через відділ діловодства суду
від позивача надійшло клопотання про
уточнення прохальної частини позовної
заяви, відповідно до якої позивач
просить суд зобов'язати ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" до укладення
типового договору №08/1868-13 на
купівлю-продаж природного газу (між
власниками та постачальниками
природного газу) з Публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Маріупольгаз" та стягнути з
відповідача на користь позивача судові
витрати.

Ухвалою від 08.02.2014 вказане клопотання
повернуто позивачу без розгляду з
підстав викладених в ухвалі.

В судовому засіданні 05.02.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, господарський
суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України
"Про засади функціонування ринку
природного газу" суб'єкти ринку
природного газу проводять свою
діяльність на підставі договорів
(контрактів), що укладаються відповідно
до законодавства.

Пунктом 1 частини 2 статті 19 Закону
України "Про засади функціонування
природного газу" визначено, що споживач
зобов'язаний укласти договір на
постачання природного газу.

Стаття 1 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу"
дає визначення поняттю споживача, що це
юридична особа або фізична особа -
підприємець, яка отримує природний газ
відповідно до договору про постачання
природного газу та використовує його
як паливо або сировину.

Згідно статті 1 вказаного Закону,
гарантованим постачальником -
визначене у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України,
газопостачальне підприємство, яке не
має права відмовити споживачу в
укладенні договору на постачання
природного газу.

Постановою Кабінету Міністрів України
№705 від 25.07.2012 "Про визначення
гарантованих постачальників
природного газу", визначено, що
гарантованим постачальником
природного газу для промислових
споживачів, річний обсяг споживання
природного газу яких перевищує 3 млн.
куб. метрів, та підприємств, що
здійснюють виробництво теплової
енергії, є Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", що в
установленому порядку отримала
ліцензію на постачання природного
газу, газу (метану) вугільних родовищ за
регульованим тарифом.

Типовий договір на купівлю-продаж
природного газу (між власниками та
постачальниками природного газу)
затверджений Постановою Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики від
05.07.2012 №849.

Судом встановлено, що 21.10.2013 листом
№08-2244, позивач запропонував
відповідачу укласти договір
купівлі-продажу природного газу (між
власниками та постачальниками
природного газу) протягом 2014 року,
надіславши проект відповідного
договору (опис вкладення у цінний лист
від 22.10.2013, фіскальний чек №1044 від 22.10.2013
та повідомлення про вручення поштового
відправлення, як доказ отримання 24.10.2013
відповідачем листа, наявні в
матеріалах справи).

Як зазначає позивач, умови Договору ним
були лише конкретизовані без зміни
основного змісту та суті Типового
договору. Предметом Договору є газ, що
продається за Договором,
використовується покупцем виключно
для подальшої реалізації установам і
організаціям, що фінансуються з
державного та місцевих бюджетів, які є
кінцевими споживачами газу на 2014 рік.
Позивачем присвоєно реєстраційний
номер договору, визначено дату
складання договору, у п. 2.1 Договору
визначено обсяги природного газу, що
планується передати за Договором, ціна
газу на момент укладення Договору,
відповідно до постанови НКРЕ від 31.10.2013
№1386 "Про встановлення граничного рівня
ціни на природний газ для установ та
організацій, що фінансуються з
державного та місцевих бюджетів".

З Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з постачання
природного газу, газу (метану)
вугільних родовищ за регульованим
тарифом, затверджених постановою НКРЕ
від 13.01.2010 №11, вбачається, що укладенню
договору газопостачальним
підприємством зі споживачем передують
укладення договорів купівлі-продажу
природного газу із власниками
природного газу у достатньому обсязі
для виконання договірних зобов'язань
перед споживачами та договорів про
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами.

Судом встановлено, що Публічне
акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Маріупольгаз" здійснює господарську
діяльність з розподілу природного,
нафтового газу і газу (метану)
вугільних родовищ на підставі ліцензії
серія АГ № 507427.

З повідомлення про вручення поштового
відправлення, вбачається, що лист з
пропозицією укласти договір на
купівлю-продаж природного газу,
отриманий відповідачем 24.10.2013.

Відповіді на вказаний лист відповідач
позивачу не направляв, як вбачається з
пояснень сторін та матеріалів справи.

У відзиві на позов, відповідач
зазначив, що форма договору
запропонована позивачем для
підписання НАК "Нафтогаз України"
відповідає формі Типового договору на
купівлю-продаж природного газу,
затвердженого постановою НКРЕ від
05.07.2012 №849, проте не відображає
особливостей поставки газу різним
категоріям споживачів.

У зв'язку з чим відповідач надав суду
лист №26-6271/1.5-13 від 27.11.2013 з яким він
звертався до Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики з пропозицією приведення
окремих пунктів Типового договору до
положень чинного законодавства
України, та з метою уникнення
застосування санкцій з боку НКРЕ,
внести зміни до постанови НКРЕ від
05.07.2012 №849.

Станом на день вирішення спору,
відповіді НКРЕ на вказаний лист,
відповідач суду не надав.

З урахуванням указаних положень
чинного законодавства та вимог ч. 6 ст.
179 ГК України укладення договору на
купівлю-продаж природного газу є
обов'язковим.

У відповідності до ч. 2 ст. 180
Господарського кодексу України,
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

Норми статті 181, зокрема її частини 1-4
Господарського кодексу України
визначають, що господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.

Проект договору може бути
запропонований будь-якою з сторін. У
разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій
стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору,
у разі згоди з його умовами оформляє
договір відповідно до вимог частини
першої цієї статті і повертає один
примірник договору другій стороні або
надсилає відповідь на лист, факсограму
тощо у двадцятиденний строк після
одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих
умов договору сторона, яка одержала
проект договору, складає протокол
розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором.

Відповідач у визначений
законодавством двадцятиденний строк,
не повернув позивачу підписаний
примірник договору та не склав
протокол розбіжностей, в разі
наявності заперечень, тому враховуючи,
що укладення договору на
купівлю-продаж природного газу є
обов'язковим, позивач звернувся до суду
за захистом свого права з посиланням на
норми статті 15 Цивільного кодексу
України.

Стаття 187 Господарського кодексу
України, передбачає укладення
господарських договорів за рішенням
суду у разі, якщо спори, що виникають
при укладанні господарських договорів
за державним замовленням, або
договорів, укладення яких є
обов'язковим на підставі закону та в
інших випадках, встановлених законом,
розглядаються судом. Інші
переддоговірні спори можуть бути
предметом розгляду суду у разі якщо це
передбачено угодою сторін або якщо
сторони зобов'язані укласти певний
господарський договір на підставі
укладеного між ними попереднього
договору.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1729 "Про забезпечення споживачів
природним газом" потреба в природному
газі задовольняється населення,
релігійних організацій, установ та
організацій, що фінансуються з
державного та місцевих бюджетів (в
межах обсягів природного газу, що
використовуються як пальне для
забезпечення горіння Вічного вогню) - з
ресурсу природного газу, який
формується за рахунок продажу
підприємствами, частка держави у
статутному фонді яких становить 50
відсотків та більше, господарськими
товариствами, 50 відсотків та більше
акцій (часток, паїв) яких перебуває у
статутних фондах інших господарських
товариств, контрольним пакетом акцій
яких володіє держава, а також дочірніми
підприємствами, представництвами та
філіями таких підприємств і товариств,
учасниками договорів про спільну
діяльність, укладених за участю
зазначених підприємств і товариств,
та/або уповноваженими такими
договорами особами Національній
акціонерній компанії "Нафтогаз
України" всього обсягу природного газу
(в тому числі нафтового (попутного)
газу) власного видобутку, який
здійснюється на підставі спеціальних
дозволів на користування надрами (за
винятком обсягів газу, що
використовується видобувними
підприємствами відповідно до напрямів,
визначених прогнозним річним балансом
находження та розподілу природного
газу по Україні, що затверджений
Кабінетом Міністрів України), а у разі
нестачі - за рахунок інших ресурсів
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України".

Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" є уповноваженим
суб'єктом з формування ресурсу
природного газу для населення та
споживачів України і зобов'язана
забезпечити гарантованих
постачальників ресурсом природного
газу в необхідному йому обсязі.

Стаття 179 Господарського кодексу
України встановлює загальні умови
укладання договорів, які породжують
господарські зобов'язання.

Відповідно до пункту 7 статті 179
Господарського кодексу України
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Пункт 3 статті 179 Господарського
кодексу України встановлює, що
укладення договору є обов'язковим для
сторін, якщо існує пряма вказівка
закону щодо обов'язковості укладення
договору для певних суб'єктів
господарювання.

Таким чином, суд вважає, що за приписами
ст. 179 Господарського кодексу України,
Постанови Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001 року № 1729 та Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з постачання природного газу (метану)
вугільних родовищ за нерегульованим
тарифом, затверджених постановою НКРЕ
від 13.01.2010 № 11, встановлений
імперативний обов'язок ліцензіата
укладати договори на закупівлю газу у
достатньому обсязі для виконання
договірних зобов'язань перед
споживачем.

Отже, згідно зі ст. 638 Цивільного
кодексу України договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 641 цього Кодексу передбачено,
що пропозицію укласти договір може
зробити кожна із сторін договору.
Пропозиція укласти договір має містити
істотні умови договору і виражати
намір особи, яка її зробила, вважати
себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Як було вже вище зазначено, позивачем
надіслана відповідачеві пропозиція
укласти договір купівлі-продажу
природного газу. Відповідачем
пропозиція залишена без відповіді, в
зв'язку з чим позивач змушений був
звернутись до суду з даним позовом.

Посилання відповідача на те, що
запропонована позивачем форма
договору відповідає формі Типового
договору на купівлю-продаж природного
газу, затвердежного постановою НКРЕ
від 05.07.2012 № 849, про те не відображає
особливостей поставки газу різним
категоріям споживачів, не є підставою
для ухилення від укладення договору,
обов»язковість укладення якого
встановлено Законом.

Відповідно до вимог ст. 649 ЦК України,
ст. 187 ГК України врегулювання
розбіжностей під час укладення
спірного договору між сторонами
підлягають вирішенню судом.

З тексту спірного договору вбачається,
що запропоновані позивачем умови
вимогам Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу",
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1729 від 27 грудня 2001 року "Про
забезпечення споживачів природним
газом", Типового договору на
купівлю-продаж природного газу (між
власниками та постачальниками
природного газу), затвердженого
постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики № 849 від 5 липня 2012.

Заперечення відповідача з цього
приводу не ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства, тому є
необґрунтованими.

За таких обставин заявлений позов
відповідно до вимог ст. 187 ГК України
підлягає задоволенню. При цьому,
порушене право позивача відповідно до
вимог абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України підлягає
захисту шляхом укладення спірного
договору за рішенням суду, що
відповідає вимогам ст. 187 ГК України, а
не шляхом визнання його укладеним.

Вказаного висновку суд дійшов
враховуючи, наявність клопотання
позивача про вихід за межі позовних
вимог в порядку ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, при
задоволенні позову витрати по сплаті
судового збору покладаються на
відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Укласти між Публічним акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації "Маріупольгаз" (87515,
Донецька обл., м. Маріуполь, вул.
Миколаївська, 16, код 03361135) та Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код
20077720) наступного змісту:

"Типовий договір №08/1868-13

на купівлю-продаж природного газу (між
власниками та постачальниками
природного газу)

м. Київ

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", (далі - Продавець), в
особі
________________________________________________________________________
_________, який діє на підставі
_______________________________________________________________, з
однієї сторони, і Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Маріупольгаз" (далі -
Покупець), в особі генерального
директора Веремеєнка Михайла
Володимировича, який діє на підставі
статуту з другої сторони, (далі -
Сторони), керуючись Законом України
"Про засади функціонування ринку
природного газу" та іншими
нормативно-правовими актами, уклали
цей договір про таке:

I. Предмет Договору

1.1. За Договором Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у 2014 році природний газ (далі -
газ), а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити газ на умовах
Договору.

1.2. Газ, що продається за Договором,
використовується Покупцем виключно
для подальшої реалізації установам і
організаціям, що фінансуються з
державного та місцевого бюджетів, які є
кінцевими споживачами газу (далі -
споживачі Покупця).

II. Кількість та якість газу

2.1. Продавець передає Покупцеві у 2014
році газ в обсязі до 3 060 тис. куб. м (три
мільйони шістдесят тисяч куб. м), у тому
числі по місяцях кварталів (тис. куб. м):

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМіс
яцьОбсягсічень600квітень145липень25жовте
нь60лютий600травень30серпень25листопад320б
ерезень550червень25вересень30грудень650І
кв.1750II кв.200III кв.80IV кв.1030

2.1.1. Обсяги газу, що планується передати
за Договором (далі - планований обсяг),
можуть змінюватися Сторонами протягом
місяця продажу.

2.1.2. Допускається відхилення місячного
обсягу переданого газу в розмірі ± 5 %
(плюс/мінус п'ять відсотків) від
узгодженого Сторонами згідно з пунктом
2.1 Договору планованого обсягу продажу
газу без коригування планованого
обсягу.

2.2. Добовий розподіл планованого обсягу
продажу газу здійснюється рівномірно,
виходячи з середньодобового обсягу
передачі газу (далі - середньодобовий
обсяг передачі). Середньодобовий обсяг
передачі визначається шляхом ділення
планованого обсягу продажу газу на
кількість днів у відповідному місяці.

2.3. За розрахункову одиницю переданого
газу приймається один кубічний метр
(куб. м), приведений до стандартних умов:
(t) = 20° C, тиск газу (P) = 760 мм ртутного
стовпчика (101,325 кПа).

2.4. Якість газу, який передається
Продавцем Покупцеві в пунктах
приймання-передачі, указаних у пункті
3.1 Договору, повинна відповідати
вимогам ГОСТ 5542-87 "Газы горючие
природные для промышленного и
коммунально-бытового назначения.
Технические условия".

III. Порядок та умови передачі
газу

3.1. Продавець передає Покупцю газ у
загальному потоці газу:

у разі передачі газу власного
видобутку - у пунктах
приймання-передачі газу від
газодобувних підприємств та від
підземних сховищ газу (далі - ПСГ) у
газотранспортну систему;

у разі передачі імпортованого газу - у
пунктах приймання-передачі газу на
газовимірювальних станціях, які
знаходяться на кордоні України з
Російською Федерацією, та в пунктах
приймання-передачі газу з ПСГ в
газотранспортну систему.

Право власності на газ переходить від
Продавця до Покупця в пунктах
приймання-передачі. Після переходу
права власності на газ Покупець несе
всі ризики і приймає на себе всю
відповідальність, пов'язану з правом
власності на газ.

3.2. Приймання-передача газу протягом
місяця здійснюється рівномірно з
припустимим відхиленням добових
обсягів від середньодобового не більше
як ± 5,0 (п'ять) відсотків.

При необхідності відступу від
середньодобової норми Продавцем і
Покупцем установлюється нерівномірна
подача газу за взаємно узгодженими
графіками.

3.3. Приймання-передача газу, переданого
Продавцем Покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу.

3.4. Не пізніше 10-го числа місяця,
наступного за місяцем продажу газу,
Покупець зобов'язується надати
Продавцеві підписані та скріплені
печаткою Покупця два примірники акта
приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 15-го
числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, зобов'язується повернути
Покупцеві один примірник оригіналу
акта, підписаного уповноваженим
представником та скріпленого печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Підписаний акт є підставою для
остаточних розрахунків між Сторонами.

3.5. Корегування планованих обсягів газу
оформляється Покупцем у вигляді
заявки.

IV. Порядок обліку газу

4.1. Кількість газу, яка подається
Покупцеві, визначається за показами
комерційних вузлів обліку газу
споживачів Покупця або за Нормами
споживання природного газу населенням
у разі відсутності газових
лічильників, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 08
червня 1996 року N 619, у разі використання
газу побутовими споживачами за
відсутності в них газових лічильників.

4.2. При використанні споживачами
Покупця вузлів обліку газу із
застосуванням лічильника газу обсяг
спожитого ними газу визначається за
результатами вимірювань у діапазоні
об'ємних витрат від мінімальної Qmin до
максимальної Qmax (у межах роботи
лічильника з нормованими похибками
вимірювань). При роботі лічильника в
діапазоні витрат газу, менших за Qmin, до
розрахунків приймається значення, що
дорівнює Qmin.

4.3. При використанні споживачами
Покупця побутових лічильників, які не
оснащені термометрами та монометрами,
при розрахунках витрат газу
приймається коефіцієнт корегування
Ккр, який залежить від фактичного
розміщення лічильника та визначається
згідно з Методикою приведення об'єму
природного газу до стандартних умов за
показами побутових лічильників у разі
відсутності приладів для вимірювання
температури та тиску газу,
затвердженою наказом Міністерства
палива та енергетики України від 26
лютого 2004 року N 116, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 19 березня
2004 року за N 346/8945.

4.4. Комерційні вузли обліку
встановлюються на межі балансової
належності газопроводів споживачів
Покупця. У разі розташування вузлів
обліку до межі балансової належності
споживачів Покупця витрати і втрати
газу, які виникають від місця
встановлення комерційного вузла
обліку до точки балансового
розмежування, віднімаються від
загального обсягу протранспортованого
газу, визначеного за допомогою вузлів
обліку.

У разі розташування вузлів обліку за
межею балансової належності
споживачів Покупця витрати і втрати
газу, які виникають від точки
балансового розмежування до місця
встановлення комерційного вузла
обліку, додаються до загального обсягу
протранспортованого газу, визначеного
за допомогою вузлів обліку.

4.5. Розрахунки втрат і витрат
проводяться відповідно до Методики
визначення питомих
виробничо-технологічних втрат
природного газу під час його
транспортування газорозподільними
мережами та Методики визначення
питомих виробничо-технологічних
витрат природного газу під час його
транспортування газорозподільними
мережами, затверджених наказом
Міністерства палива та енергетики
України від 30 травня 2003 року N 264,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 09 липня 2003 року за N 570/7891 та N
571/7892 відповідно (із змінами).

V. Ціна газу

5.1. Ціна (граничний рівень ціни) на
природний газ установлюється НКРЕ.

5.2. Ціна за 1000 куб. м природного газу на
момент укладення Договору становить 3
459,00 грн. без урахування податку на
додану вартість, збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами,
транспортування природного газу
розподільними трубопроводами і
постачання природного газу за
регульованим тарифом.

До сплати ціна за 1000 куб. м природного
газу - 3 459,00 грн., крім того, ПДВ - 20 %,
усього з ПДВ - 4 150,80 грн. (чотири тисячі
сто п'ятдесят грн. 80 коп.)

5.3. У разі зміни НКРЕ ціни на природний
газ вона є обов'язковою для Сторін за
Договором з моменту введення її в дію,
про що Сторонами підписується
додаткова угода до Договору.

5.4. Загальна сума вартості природного
газу за Договором складається із сум
вартості місячних поставок газу.

VI. Порядок та умови проведення
розрахунків

6.1. Оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами у
національній валюті шляхом 100 %
поточної оплати протягом місяця
поставки.

У разі неповної оплати остаточний
розрахунок за фактично переданий газ
здійснюється Покупцем протягом 5-ти
календарних днів після підписання
Сторонами акта приймання-передачі газу
за розрахунковий місяць.

6.2. Оплата за газ здійснюється з
поточного рахунка із спеціальним
режимом використання Покупця на
поточний рахунок із спеціальним
режимом використання Продавця
відповідно до вимог Закону України "Про
засади функціонування ринку
природного газу" кожного банківського
дня розрахункового місяця згідно з
нормативами розподілу коштів,
затвердженими відповідною постановою
НКРЕ, та зараховується як оплата за газ,
поставлений Продавцем Покупцю в тому
самому місяці, у якому надійшли кошти.

За наявності заборгованості за
попередні періоди Покупець
перераховує кошти з поточного рахунка
на поточний рахунок із спеціальним
режимом використання Продавця.

6.3. При невиконанні Покупцем вимог,
передбачених пунктом 6.1 Договору,
Продавець має право обмежити передачу
газу Покупцеві або припинити передачу
газу до повного погашення
заборгованості за переданий газ за
Договором.

6.4. Сторони погоджуються, що Покупець не
зазначає призначення платежу лише у
випадку перерахування коштів з
поточного рахунка із спеціальним
режимом використання Покупця на
поточний рахунок із спеціальним
режимом використання Продавця. У всіх
інших випадках посилання на
призначення платежу та розрахунковий
період є обов'язковими.

6.5. Сторони погоджуються, що сума, яка
була сплачена Покупцем понад вартість
фактично отриманого газу за
розрахунковий місяць, зараховується
Сторонами як погашення заборгованості
Покупця перед Продавцем за минулі
періоди за Договором, а у випадку
відсутності простроченої
заборгованості за Договором сума, яка
була сплачена Покупцем понад вартість
фактично отриманого газу за
розрахунковий місяць, зараховується
Продавцем як авансовий платіж на
наступний розрахунковий місяць.

6.6. Звірка розрахунків здійснюється
Сторонами на підставі відомостей про
фактичну оплату вартості спожитого
газу Покупцем та акта
приймання-передачі газу протягом 10-ти
днів з дня винесення вимоги однією із
Сторін.

VII. Відповідальність Сторін

7.1. За невиконання або неналежне
виконання умов Договору Сторони несуть
відповідальність згідно з чинним
законодавством України та Договором.

7.2. У разі невиконання Покупцем умов
пункту 6.1 Договору Покупець
зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу. Неустойка
нараховується продавцем протягом
шести місяців, що передують дню
звернення з вимогою, претензією,
позовом.

7.3. Продавець не відповідає за
підтримання належного тиску на
газорозподільних станціях.

VIII. Форс-мажор

8.1. Сторони звільняються від
відповідальності за часткове або повне
невиконання обов'язків щодо Договору,
якщо це невиконання є наслідком
непереборної сили (форс-мажорних
обставин).

8.2. Під форс-мажорними обставинами
розуміють обставини, які виникли
внаслідок непередбачених Сторонами
подій надзвичайного і невідворотного
характеру, включаючи вибухи на
газопроводі, пожежі, землетруси,
повені, оповзні, інші стихійні лиха,
війну або військові дії. Строк
виконання зобов'язань відкладається на
строк дії форс-мажорних обставин.

8.3. Сторони зобов'язані негайно
повідомити про обставини форс-мажору
та протягом чотирнадцяти днів з дати їх
виникнення надати підтвердні
документи відповідно до законодавства.

8.4. Настання обставин форс-мажору
підтверджується у встановленому
законодавством порядку.

8.5. Виникнення зазначених обставин не є
підставою для відмови Покупця від
сплати Продавцеві за газ, який був
поставлений до їх виникнення.

IX. Порядок вирішення спорів

9.1. Спори (розбіжності) за Договором
вирішуються за домовленістю Сторін.

9.2 У разі невладнання спорів
(розбіжностей) за Договором за
домовленістю Сторін спір передається
на вирішення до суду і розглядається в
установленому порядку згідно з чинним
законодавством України.

X. Інші умови

10.1. Договір складений у двох
примірниках - по одному для кожної із
Сторін, які мають однакову юридичну
силу.

10.2. Усі зміни і доповнення до Договору
оформлюються письмово та підписуються
уповноваженими представниками Сторін.

10.3. Сторони зобов'язуються повідомляти
одна одну про зміни своїх банківських
реквізитів, місцезнаходження, номерів
телефонів, факсів у 5-денний строк з дня
виникнення відповідних змін
рекомендованим листом з повідомленням.

10.4. Сторони цього договору мають статус
платника податку на прибуток на
загальних умовах. Сторони цього
договору є платниками податку на
додану вартість.

У разі будь-яких змін у статусі
платника податків Сторони зобов'язані
повідомити про це одна одну протягом
трьох робочих днів з моменту їх
виникнення.

XI. Строк дії Договору

Договір набуває чинності з 1 січня 2014
року і діє в частині реалізації газу до
31 грудня 2014 року, а в частині проведення
розрахунків за газ - до повного
погашення заборгованості.

XII. Місцезнаходження та банківські
реквізити Сторін

Публічне акціонерне товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" адреса: 01001, м. Київ,
вул. Б.Хмельницького, 6
Рахунок_________________ у_______________________ Код
банку_____________________ Св.пл. ПДВ №
___________________ ІПН _____________________________
Телефон__________________________
Факс______________________________ М.П. _______________________/
/ (посада, підпис)
ініціали, прізвище)Публічне
акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Маріупольгаз" Адреса:87515, Донецька обл.,
м. Маріуполь, вул. Миколаївська, 16
Рахунок: 7892 у філії Донецьке ОУ АТ
"Ощадбанк", код банку: 335106, , Св пл. ПДВ №100335955,
ІПН:98, телефон:0629-33-41-06
Факс:0629-52-69-21 М.П.
______________________/Веремеєнко М.В./ (посада,
підпис) (ініціали,
прізвище)

3.Стягнути з Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720) на
користь Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Маріупольгаз" (87515,
Донецька обл., м. Маріуполь, вул.
Миколаївська, 16, код 03361135) 1147,00 грн. (одна
тисяча сто сорок сім гривень 00 коп.)
судового збору.

4.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

5.Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення:10.02.2014

Суддя

М.Є.
Літвінова