ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 р.
Справа № 917/2331/13

За позовом Товариства з додатковою
відповідальністю "Оржицький завод
"Райдуга", 37700, Полтавська область, смт.
Оржиця, вул. Бумажкова, 96

до 1. Відділу державної виконавчої
служби Лубенського міськрайонного
управління юстиції, 37500, Полтавська
область, м. Лубни, вул. Монастирська, 4а

2. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Завод продтоварів
"Нектар", 37500, Полтавська область, м.
Лубни, вул. П.Слинька, 244

3. Приватне підприємство "Фахівець",
20700, Черкаська область, м. Сміла, вул.
Леніна, 19/2

про виключення майна з акта опису та
звільнення з-під арешту

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: Борсук С.В.

від відповідачів: не з'явились

В судовому засіданні 30.01.2014 року після
виходу з нарадчої кімнати на підставі
ст. 85 ГПК України судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть справи: розглядається позовна
заява про виключення майна з акта опису
та звільнення з-під арешту.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги з урахуванням поданого
до суду клопотання б/н від 21.01.2014 року
(а.с. 66-67) про їх уточнення, у
відповідності до якого позивач просить
суд визнати за ним право власності на
спірне нерухоме майно та зняти з нього
арешт.

Отже, дане клопотання за своєю правовою
природою є клопотанням про зміну
предмета позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України до
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Клопотання приймається до розгляду, в
зв'язку з чим судом розглядаються
позовні вимоги про визнання права
власності на нерухоме майно та зняття з
нього арешту.

Перший та другий відповідачі
уповноважених представників у судове
засідання не направили, хоча були
належним чином повідомлені про дату,
час та місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень (а.с. 70-71).
Разом із тим, від другого відповідача
до суду надійшли письмові пояснення б/н
від 30.01.2014 року (а.с. 72), в яких він
повідомив про те, що не заперечує проти
задоволення позову та просить
розглядати справу без участі його
представника.

Клопотання другого відповідача про
розгляд справи без участі його
повноважного представника судом
задовольняється.

Третій відповідач повноважного
представника в судове засідання також
не направив, але докази отримання ним
копії ухвали від 21.01.2014 року станом на
30.01.2014 року до суду не повертались.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
встановив:

05.06.2008 року між Закритим акціонерним
товариством "Оржицький завод "Райдуга",
яке в подальшому згідно наданої до
справи копії статуту (а.с. 8-11) було
перейменоване в Товариство з
додатковою відповідальністю
"Оржицький завод "Райдуга" (позивач), та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Завод продтоварів
"Нектар" (другий відповідач) був
укладений договір купівлі-продажу
нерухомого майна - нежитлових будівель,
що розташовані по вул. Шевченка, 1а у с.
Заріг Оржицького району Полтавської
області (а.с. 12-15).

У відповідності до приписів п. 1.2.
зазначеного договору нежитлові
будівлі належать продавцеві -
Закритому акціонерному товариству
"Оржицький завод "Райдуга" - на підставі
свідоцтва про право власності,
виданого Виконавчим комітетом
Зарізької сільської ради Оржицького
району Полтавської області 21.05.2008 року,
зареєстрованого у Комунальному
підприємстві "Лубенське міжрайонне
бюро технічної інвентаризації" 21.05.2008
року в реєстровій книзі № 2 за
реєстровим № 284 (а.с. 17).

Як вбачається з наявної у справі копії
витягу з про реєстрації права
власності на нерухоме майно № 18898386 від
21.05.2008 року (а.с. 18), нежитлові будівлі
складаються в цілому з гаража
загальною площею 727,0 м2 та будівлі для
відпочинку загальною площею 105,0 м2.

В 2013 році у зв'язку з неналежним
виконанням Товариством з обмеженою
відповідальністю "Завод продтоварів
"Нектар" своїх зобов'язань за
вищевказаним договором Товариство з
додатковою відповідальністю
"Оржицький завод "Райдуга" звернулось
до суду з позовом про його розірвання.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 20.06.2013 року по
справі № 917/1025/13 (а.с. 31-34) позовні вимоги
Товариства з додатковою
відповідальністю "Оржицький завод
"Райдуга" задоволено в повному обсязі
та розірвано укладений із Товариством
з обмеженою відповідальністю "Завод
продтоварів "Нектар" договір
купівлі-продажу нерухомого майна б/н
від 05.06.2008 року.

19.08.2013 року позивач звернувся до
Реєстраційної служби Оржицького
районного управління юстиції із заявою
про скасування права власності на
нерухоме майно, що підтверджується
наявною у справі копією картки прийому
заяви за № 5113812 (а.с. 19). Однак рішенням
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Оржицького районного управління
юстиції № 7627808 від 05.11.2013 року (а.с. 20)
позивачеві було відмовлено у внесенні
запису про скасування державної
реєстрації права власності у зв'язку з
обтяженням спірного нерухомого майна
(арештом).

Як вбачається з матеріалів справи,
обтяження нерухомого майна було
застосоване державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Лубенського міськрайонного управління
юстиції (перший відповідач) в межах
виконавчого провадження № 33596495 з
примусового виконання наказу від 18.06.2012
року, який був виданий господарським
судом Полтавської області на виконання
рішення від 31.05.2012 року по справі №
18/1824/11 (а.с. 27-30), про що складено акт
опису та арешту майна від 24.05.2013 року
(а.с. 23-26).

За таких обставин позивач просить
визнати за ним право власності на
спірне нерухоме майно, а саме -
нежитлові будівлі, що складаються в
цілому з гаража загальною площею 727,0 м2
та будівлі для відпочинку загальною
площею 105,0 м2, а також зняти арешт з
даного майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно з положеннями ст. 41 Конституції
України (254к/96-ВР від 28.06.1996 року) та ст. 328
ЦК України право власності набувається
в порядку та на підставах, що не
заборонені законом, в т.ч. із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 329 ЦК України юридична
особа публічного права набуває право
власності на майно, передане їй у
власність, та на майно, набуте у
власність на підставах, не заборонених
законом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження" (№ 606-XIV від
21.04.1999 року) особа, яка вважає, що майно,
на яке накладено арешт, належить їй, а
не боржникові, може звернутися до суду
з позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до приписів п. 5 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" відповідачами у справах,
зазначених у ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження", є стягувач і
боржник, а справи підлягають
розглядові за правилами
господарського судочинства в разі,
якщо вони виникають у цивільних чи
господарських правовідносинах і
суб'єктний склад сторін у них
відповідає вимогам статті 1 ГПК.

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 21.01.2014 року (а.с.
69) до участі у справі в якості інших
відповідачів були залучені Приватне
підприємство "Фахівець" (третій
відповідач) та Товариство з обмеженою
відповідальністю "Завод продтоварів
"Нектар", які є відповідно стягувачем та
боржником у виконавчому провадженні №
33596495.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що рішення господарського
суду Полтавської області від 20.06.2013
року по справі № 917/1025/13 в апеляційному
(касаційному) порядку не оскаржувалось,
тобто в силу положень ст. ст. 85, 93 ГПК
України є таким, що набрало законної
сили. Отже, наданими до матеріалів
справи доказами - копіями свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
витягу з про реєстрації права
власності на нерухоме майно, рішення
господарського суду Полтавської
області від 20.06.2013 року по справі №
917/1025/13 тощо - підтверджується
належність позивачеві спірного
нерухомого майна на права власності.
Дані обставини не заперечуються й
другим відповідачем.

З урахуванням наведеного суд дійшов
висновку про правомірність та
обгрунтованість заявлених позовних
вимог.

Клопотання про витребування
додаткових доказів по справі в порядку
ст. 38 ГПК України від сторін не
надходили.

У відповідності до п. 4 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Сторони вільні у наданні до
суду своїх доказів та у доведенні перед
судом їх переконливості.

Таким чином, господарський суд,
застосовуючи основні конституційні
засади судочинства, принцип
верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у спорі та чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спорів, дійшов висновку про
задоволення позову.

За змістом п. 2.10. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 року за № 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" у випадку об'єднання в одній
заяві вимог як майнового, так і
немайнового характеру судовий збір
згідно з п. 3 ст. 6 Закону України "Про
судовий збір" (№ 3674-VI від 08.07.2011 року)
підлягає сплаті за ставками,
встановленими як для позовів майнового
характеру, так і для розгляду позовних
заяв зі спорів немайнового характеру
(зокрема, за позовом про визнання права
власності на майно та про зняття з
нього арешту).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем при зверненні до суду з
позовом був сплачений судовий збір
лише за вимогою немайнового характеру.
Отже, судовий збір за майновою вимогою -
визнання права власності - в розмірі
1827,00 грн., виходячи з вартості спірного
нерухомого майна з урахуванням ст. ст. 2,
4 Закону України "Про судовий збір" та
ст. 8 Закону України "Про Державний
бюджет на 2014 рік" (№ 917-VII від 16.01.2014 року),
підлягає додатковому стягненню до
державного бюджету України за рахунок
позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати за Товариством з додатковою
відповідальністю "Оржицький завод
"Райдуга" (37700, Полтавська область, смт.
Оржиця, вул. Бумажкова, 96, код згідно
) право власності на
нерухоме майно, розташоване за адресою:
Полтавська область, Оржицький район, с.
Заріг, вул. Шевченка, 1а, що складається
в цілому з гаража загальною площею 727,0
м2 та будівлі для відпочинку загальною
площею 105,0 м2.

3. Зняти арешт, накладений Відділом
державної виконавчої служби
Лубенського міськрайонного управління
юстиції на нерухоме майно, розташоване
за адресою: Полтавська область,
Оржицький район, с. Заріг, вул. Шевченка,
1а, що складається в цілому з гаража
загальною площею 727,0 м2 та будівлі для
відпочинку загальною площею 105,0 м2.

4. Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю "Оржицький завод
"Райдуга" (37700, Полтавська область, смт.
Оржиця, вул. Бумажкова, 96, код за ) в дохід державного бюджету
України (отримувач УДКСУ у м. Полтава
Полтавської області (м. Полтава), 22030001,
код отримувача (код згідно ЄДРПОУ) 38019510,
рахунок отримувача 3002, банк
отримувача ГУДКСУ у Полтавській
області, код банку отримувача 831019, код
класифікації доходів бюджету 22030001) -
1827,00 грн. судового збору.

5. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.02.2014 року.

Суддя
Гетя Н.Г.