ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2014 року
Справа № 904/8126/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Євстигнеєва О.С.-
доповідача,

суддів: Бахмат Р.М.,Кощеєва І.М.

при секретарі: Назаренко С.Г.

за участю представників:

позивача: не явився

відповідача: не явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Рантьє" (м.
Дніпропетровськ) на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 09.12.2013р. у справі № 904/8126/13

за позовом: товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Седа" (м. Донецьк)

до: товариства з обмеженою
відповідальністю "Рантьє" (м.
Дніпропетровськ)

про: стягнення 571444,63 грн. за
договором поставки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 09 грудня
2013 року (підписано 16.12.2013р.) по справі
№904/8126/13 (суддя Ніколенко М.О.) частково
задоволений позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Седа" (м. Донецьк) до товариства з
обмеженою відповідальністю "Рантьє" (м.
Дніпропетровськ) про стягнення 558673,92
грн. заборгованості, 9020,83 грн. пені і 3%
річних в сумі 3749,88 грн. за договором
поставки №95 від 04.06.2013р. Зазначеним
рішенням стягнено 558673,92 грн. суми
основного боргу, 3749,88 грн. - 3% річних і
11248,47 грн. судових витрат. В решті позову
відмовлено.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рантьє" - відповідач,
не погодившись з рішенням суду, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 09.12.2013
року по справі №904/8126/13 і прийняти нове
рішення, яким частково задовольнити
позовні вимоги в частині сплати
основного боргу і 3% річних. Скаржник
вважає, що рішення суду першої
інстанції було прийнято з порушенням
норм матеріального права: ст.ст. 509, 625 ЦК
України та ч. 1 ст. 43 , ч. 2 ст. 101 ГПК
України. Судом не враховано часткової
оплати боргу відповідачем на момент
проголошення рішення та не перевірено
розрахунок відсотків річних. За
розрахунком відповідача сума
основного боргу складає 475673,92 грн., а 3%
річних - 2101,30 грн.

Представник скаржника у судове
засідання не явився, хоча був належним
чином повідомлений про дату, час і
місце проведення судового засідання
(повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення №12039137) і заявив
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю явки
представника у судове засідання.
Беручи до уваги, що неявка представника
відповідача не перешкоджає вирішенню
спору, матеріали справи є достатніми
для її розгляду, відповідач не зазначив
жодної поважної причини неможливості
явки його представника, справа
переглядалася без участі представника
відповідача за наявними у справі
матеріалами.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Седа" -
позивач, відзив на апеляційну скаргу не
надав і представник позивача в судове
засідання не явився, хоча був належним
чином повідомлений про дату, час і
місце проведення судового засідання
(повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення №12297454). Беручи до уваги,
що неявка представника

позивача не перешкоджає вирішенню
спору, матеріали справи є достатніми
для її розгляду, справа переглядалася
без участі представника позивача за
наявними у справі матеріалами.

Переглянувши матеріали справи,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд встановив, що 04.06.2013р.
між товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Седа"
(Постачальник) і товариством з
обмеженою відповідальністю "Рантьє"
(Покупець) був укладений договір
поставки №95. За умовами договору
Постачальник зобов'язався в порядку та
строки, встановлені цим договором,
передати у власність Покупця кормові
добавки (надалі - товар), в певній
кількості, відповідної якості і за
погодженою ціною, а Покупець
зобов'язався прийняти товар і оплатити
його на умовах, визначених у цьому
договорі (п. 1.1. договору).

Згідно п. 1.3. договору, кількість і
асортимент кожної партії постачаємого
товару вказується в накладній або
специфікації, складеної на підставі
усного або письмового замовлення
Покупця, яка є невід'ємною частиною
цього договору. Накладна (специфікація)
оформлюється на кожну партію товару, що
поставляється по договору.

За умовами поставки Постачальник
зобов'язаний надати належним чином
оформлені документи на товар, що
поставляється у відповідності до вимог
чинного законодавства України, а саме:
а) накладну на товар, підписану
уповноваженою особою і скріпленою
печаткою Постачальника; б) податкову
накладну, підписану уповноваженою
особою і скріпленою печаткою
Постачальника, сертифікати якості та
інші необхідні документи на поставку
товару (п. 2.5. договору).

Сторони узгодили, що ціна на товар, який
поставляється за цим договором, є
договірною та вказується в накладних
на кожну партію товару. Ціна на товар,
що поставляється за цим договором, може
бути змінена виключно за погодженням
сторін. Загальна сума цього договору
визначається як наростаюча сума за
всіма поставками, здійснених протягом
усього терміну дії цього договору (п.
5.1., п. 5.2. договору).

Відповідно до п. 5.3., п. 5.5. договору
Покупець оплачує товар на протязі 60
календарних днів від дати поставки
товару, шляхом перерахування грошових
коштів на поточний рахунок
Постачальника. За рахунок грошових
коштів, які сплачує Покупець
відповідно до умов цього договору, його
(Покупця) грошові зобов'язання перед
Постачальником припиняються в
наступному порядку незалежно від
призначення платежу: в першу чергу -
штрафні санкції, передбачені цим
договором; у другу чергу -відсотки, що
нараховують відповідно до умов цього
Договору або нормами діючого
законодавства; у третю чергу -
прострочені платежі (основний борг); у
четверту чергу - поточні платежі.

Пунктом 11.1. договору встановлено, що
цей договір набуває чинності з моменту
його підписання уповноваженими
представниками сторін і діє до 31 грудня
2013 року. Якщо жодна із сторін, за місяць
до закінчення терміну дії Договору не
заявить про його розірвання, договір
вважається пролонгований наступного
року на тих же самих умовах.

Позивач здійснив поставку товару:
комбікорм СК12 гр. і білково-вітамінні
мінеральні добавки на загальну суму
738673,92 грн., що підтверджується
видатковими накладними №661 від 07.07.2013р.,
№688 від 12.06.2013р., №728 від 26.06.2013р., №785 від
12.07.2013р., та №734/1 від 12.07.2013р.

Накладні не містять конкретних
реквізитів договору поставки, але
постачання товару саме за спірним
договором не заперечується
відповідачем.

Прийняття товару відповідачем
відбувалося відповідно до умов
договору за довіреностями на отримання
товарно-матеріальних цінностей: №220
від 04.06.2013р., №231 від 11.06.2013р., №260 від
25.06.2013р., №293 від 12.07.2013р., №292 від 12.07.2013р.

У зв'язку із заборгованістю по оплаті
поставленого товару позивачем на
адресу відповідача була направлена
претензія з вимогою сплатити суму
заборгованості 658673,92 грн. (а.с. 29-30).

Станом на день подання позовної заяви
відповідачем за платіжними
дорученнями №38365 від 16.08.2013р. ,№38450 від
21.08.2013р. і №40076 від 19.09.2013 було сплачено
за товар 180000,00 грн.(а.с. 26-28).

За розрахунком позивача сума
заборгованості склала 558673,92 грн., 9020,83
грн. пені і 3% річних в сумі 3749,88 грн.

Суд з посиланням на належним чином
оформлені видаткові накладні та в той
же час неможливість пов'язати їх з
укладеним договором поставки №95 від
04.06.2013р. задовольнив первісні позовні
вимоги в частині стягнення 558673,92 грн.
суми основного боргу та 3749,88 грн. -3%
річних. Натомість знову таки
посилаючись на неможливість
достовірно встановити пов'язаність
укладеного договору з видатковими
накладними та на відсутність підстав
для нарахування пені господарський суд
відмовив в стягненні пені в сумі 9020,83
грн.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
закріплює важливе правило
зобов'язальних відносин -
недопустимість односторонньої відмови
від зобов'язання або односторонньої
зміни його умов.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно положень ч. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Умовами договору, а саме п. 6.5.
встановлений обов'язок Покупця
сплатити товар на умовах і в терміни,
передбачені цим договором.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його не виконання або
виконання з порушенням умов, які
визначені змістом зобов'язання, а ст. 629
ЦК України передбачає, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою (штрафом,
пенею).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання (ч. 1 ст. 550 ЦК
України).

Обов'язок учасника господарських
відносин сплатити неустойку, штраф,
пеню у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання,
передбачено ч. 1 ст.230 Господарського
кодексу України.

Згідно п. 7.1 договору, у разі
невиконання або неналежного виконання
своїх зобов'язань за цим Договором
сторони несуть відповідальність,
передбачену чинним законодавством
України.

Пунктом 7.5. договору поставки №95 від
04.06.2013р. передбачено, що у випадку
несвоєчасного виконання прийнятих на
себе грошових зобов'язань по оплаті за
фактично переданий у власність товар
за цим договором Покупець зобов'язаний
сплатити на користь Постачальника пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період, за який
нараховується пеня за кожний день
прострочення. Дане положення
узгоджується і з ст. 3 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», який
визначає, що розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Таким чином, у вчиненому сторонами
правочині встановлена
відповідальність сторони у вигляді
пені, що встановлена законодавчим
актом. За наведених обставин
помилковим є висновок суду першої
інстанції про безпідставність
задоволення позовних вимог в частині
стягнення пені

Разом зі сплатою основного боргу
кредитор вправі вимагати сплати
боржником і 3% річних.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, обґрунтованою є вимога позивача
про стягнення з відповідача 3 % річних
та задоволення судом позову в цій
частині.

Колегією суддів Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
встановлено, що позивачем до прийняття
рішення по справі 19.11.2013р. були подані
до господарського суду уточнення до
позовної заяви (а.с. 38-39) , обґрунтовані
здійсненням відповідачем часткової
оплати заборгованості. Згідно
платіжних доручень №41131 від 22.10.2013р.,
№42113 від 05.11.2013р., №42219 від 07.11.2013р.
відповідачем була сплачена
заборгованість по поставці на загальну
суму 33000,00 грн. З врахуванням сплаченої
суми позивач просив стягнути
заборгованість за поставлений товар в
сумі 525 673,92 грн., 9020,83 грн. пені і 3%
річних в сумі 3749,88 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Пунктом 3.11 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" роз'яснено, що ГПК
України, зокрема статтею 22, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог,
а тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) суд,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову чи;

- збільшення або зменшення розміру
позовних вимог, чи;

- об'єднання позовних вимог, чи;

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем
має бути додержано правила вчинення
відповідної процесуальної дії, а
недотримання ним таких правил тягне за
собою процесуальні наслідки,
передбачені ГПК та зазначені в цій
постанові.

Вищий господарський суд України в п. 14
Інформаційного листа від 29.06.2010р. №
01-08/369 «Про деякі питання, порушені у
доповідних записках про роботу
господарських судів України у 2009 році
щодо застосування норм Господарського
процесуального кодексу України»
пояснив, що відповідно до частини
четвертої статті 22 ГПК позивач вправі
до прийняття рішення по справі,
зокрема, зменшити розмір позовних
вимог. Про зменшення розміру позовних
вимог господарський суд зазначає в
описовій частині рішення зі справи;
розгляд останньої і прийняття рішення
в ній здійснюється виходячи з нового
розміру позовних вимог (якщо судом не
буде застосовано припис частини шостої
згаданої статті щодо неприйняття
зменшення розміру позовних вимог).

Як вбачається з оскаржуваного судового
рішення, суд першої інстанції здійснив
розгляд справи по суті заявлених
позовних вимог без врахування заяви
про уточнення позовних вимог. Рішення
господарського суду Дніпропетровської
області не містять жодних відомостей
щодо результатів її розгляду, що є
порушенням норм процесуального права.

Таким чином, приймаючи судове рішення
господарським судом не враховано
часткову сплату відповідачем суми
заборгованості, не перевірено
розрахунок суми пені і 3% річних.

За приписами ч.1 ст.101 Господарського
кодексу України, у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу.

Відповідачем до апеляційної скарги в
якості доказу сплати боргу надані
копії платіжних доручень №№43284 і 43283
від 03.12.2013р. на загальну суму 50000,16 грн. З
урахуванням часткової сплати сума
заборгованості склала 475673,76 грн.
Відповідачем зроблений також
розрахунок 3% річних, який складає 2
101,30 грн. Зазначений розрахунок
виконаний із порушенням вимог
законодавства і договору.

При перевірці розрахунку позовних
вимог апеляційним господарським судом
було встановлено, що станом на день
подання позову до місцевого
господарського суду (15.10.2013 року -
згідно штампу на конверті, у якому
відправлена до суду позовна заява)
заборгованість відповідача перед
позивачем за поставлену продукцію за
договором №95 від 04.06.2013 року (основний
борг) складала:

1. За накладною №661 (рахунок №661) -
57494,20 грн. (з урахуванням сплати 21.08 - 40000
грн. і 19.09 - 100000 грн.).

2. За накладною №688 (рахунок №688) -
117998,96 грн. (з урахуванням сплати 16.08 - 40000
грн.).

3. За накладною №728 (рахунок №728) -
207118,00 грн.

4. За накладною №785 (рахунок №785) -
81270,00 грн.

5. За накладною №734/1 (рахунок №734/1) -
94791,96 грн.

Сума 3% річних станом на 10.10.2013 року (дата
здійснення розрахунку позивачем) за
зазначеними накладними становила:

1. За накладною №661 за період з 07.08
по 10.10 (останній день нарахування,
визначений позивачем), із розрахунку:

- з 07.08 по 21.08 (15 днів) із суми 197494,20, а
саме: 197494,20 грн. х 3% : 365 х 15 = 243,49 грн.;

- з 22.08 по 19.09 (29 днів) із суми 197494,20 -
40000,00 = 157494,20 х 3% : 365 х 29 = 375,40 грн.;

- з 20.09 по 10.10 (21 день) із суми 157494,20 -
100000,00 = 57494,20 грн. х 3% : 365 х 21 = 99,24 грн.

Всього: 718,13 грн.

2. За накладною №688 за період з 12.08
по 10.10 (останній день нарахування,
визначений

позивачем), із розрахунку:

- з 12.08 по 16.08 (5 днів) із суми 157998,96
грн., а саме: 157998,96 грн. х 3% : 365 х 5 = 64,93
грн.;

- з 17.08 по 10.10 (55 днів) із суми 157998,96 -
40000,00 = 117998,96 х 3% : 365 х 55 = 533,42 грн.

Всього: 598,35 грн.

3. За накладною №728 за період з 27.08
по 10.10 (останній день нарахування,
визначений позивачем, а всього за 45
днів) із розрахунку:

- 207118,80 грн. х 3% : 365 х 45 = 766,06 грн.

4. За накладною №785 за період з 11.09
по 10.10 (останній день нарахування,
визначений позивачем, а всього за 30
днів) із розрахунку:

- 81270,00 грн. х 3% : 365 х 30 = 200,39 грн.

5. За накладною №734/1 за період з 11.09
по 10.10 (останній день нарахування,
визначений позивачем, а всього за 30
днів) із розрахунку:

- 94791,96 грн. х 3% : 365 х 30 = 233,73 грн.

Всього станом на 10.10.2013 року
обґрунтованим є нарахування 3% річних у
загальній сумі 2516 грн. 66 коп. Зазначена
сума підлягала стягненню з відповідача
на користь позивача.

Пеня станом на 10.10.2013 року (дата
здійснення розрахунку позивачем) за
зазначеними накладними у зв'язку з
несвоєчасною сплатою за поставлену
продукцію становила:

1. За накладною №661 за період з 07.08
по 10.10 (останній день нарахування,
визначений позивачем), із розрахунку:

- з 07.08 по 12.08 (5 днів) із суми 197494,20 за
обліковою ставкою НБУ у 7% річних, а
саме: 197494,20 х (7% х 2) : 365 х 6 = 454,51 грн.

- з 13.08 по 21.08 (9 днів) із суми 197494,20 за
обліковою ставкою НБУ 6,5% річних, а саме:
197494,20 грн. х (6,5% х 2) : 365 х 9 = 633,06 грн.;

- з 22.08 по 19.09 (29 днів) із суми 197494,20 -
40000,00 = 157494,20 за обліковою ставкою НБУ 6,5%
річних, а саме: 157494,20 грн. х (6,5% х 2) : 365 х 29
= 1626,72 грн.;

- з 20.09 по 10.10 (21 день) із суми 157494,20 -
100000,00 = 57494,20 за обліковою ставкою НБУ 6,5%
річних, а саме: 57494,20 грн. х (6,5% х 2) : 365 х 21 =
430,03 грн.

Всього: 3144,32 грн.

2. За накладною №688 за період з 12.08
по 10.10 (останній день нарахування,
визначений позивачем), із розрахунку:

- з 12.08 по 16.08 (5 днів) із суми 157998,96 за
обліковою ставкою НБУ у 6,5% річних, а
саме: 157998,96 грн. х (6,5% х 2) : 365 х 5 = 281,37 грн.;

- з 17.08 по 10.10 (55 днів) із суми 157998,96 -
40000,00 = 117998,96 за обліковою ставкою НБУ у
6,5% річних, а саме: 117998,96 грн. х (6,5% х 2) : 365
х 55 = 2311,49 грн.

Всього: 2592,86 грн.

3. За накладною №728 за період з 27.08
по 10.10 (останній день нарахування,
визначений позивачем, а всього за 45
днів) із розрахунку облікової ставки
НБУ у 6,5% річних, а саме:

- 207118,80 грн. х (6,5% х 2) : 365 х 45 = 3319,58
грн.

4. За накладною №785 за період з 11.09
по 10.10 (останній день нарахування,
визначений позивачем, а всього за 30
днів) із розрахунку облікової ставки
НБУ у 6,5% річних, а саме:

- 81270,00 грн. х (6,5% х 2) : 365 х 30 = 868,36 грн.

5. За накладною №734/1 за період з 11.09
по 10.10 (останній день нарахування,
визначений позивачем, а всього за 30
днів) із розрахунку облікової ставки
НБУ у 6,5% річних, а саме:

- 94791,96 грн. х (6,5% х 2) : 365 х 30 = 1012,85
грн.

Всього станом на 10.10.2013 року
обґрунтованим є нарахування пені,
виходячи із облікової ставки НБУ у
загальній сумі 10937 грн. 97 коп. Зазначена
сума є обгрнутованою сумою пені, яка
підлягала стягненню з відповідача на
користь позивача, але позивач у
позовній заяві просив стягнути пеню у
розмірі 9020,83 грн., тобто у меншому
розмірі. Оскільки апеляційна інстанція
не вправі виходити за межі заявлених
позовних вимог, то з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
пеня у заявленій в позовній заяві сумі
у розмірі 9020 грн. 83 коп.

За період розгляду справи по суті
відповідачем була частково погашена
заборгованість, а саме:

- 22.10.13 в сумі 10000 грн. платіжним
дорученням №41131;

- 05.11.13 в сумі 10000 грн. платіжним
дорученням №42113;

- 07.11.13 в сумі 13000 грн. платіжним
дорученням №42219;

- 03.12.13 в сумі 12505,96 грн.
платіжним дорученням №43284;

- 03.12.13 в сумі 37494,20 грн.
платіжним дорученням №43283,

а всього в сумі 83000,16 грн.

Оскільки сплата заборгованості
відбулася після порушення провадження
у справі, але до прийняття рішення по
суті спору, провадження у цій частині
заявлених вимог підлягало припиненню
за п.1 ст.80 ГПК України, але судовий збір,
який стягується з відповідача на
користь позивача за результатами
розгляду справи у місцевому
господарському суді обчислюється з
обґрунтованої суми, виходячи із дати
подання позову (15.10.2013 року за поштовим
штемпелем), тобто із суми:

558673,12 грн. (основний борг) + 2516,66 грн. (3%
річних) + 9020,83 грн. (пеня) = 570210,61 грн. х 2% =
11404,21 грн..

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, а
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
пропорційно задоволеним вимогам без
урахування сплачених після подання
позову сум, з яких судовий збір
стягується в загальному порядку,
підлягають стягненню з позивача на
користь відповідача. Ці витрати
пропорційно задоволеним вимогам
складають 27 грн. 60 коп.

Приймаючи постанову по справі,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд також враховує, що
місцевим господарським судом у всіх
процесуальних документах неправильно
зазначено назву відповідача: правильна
назва - товариство з обмеженою
відповідальністю «Рантьє», а суд
зазначав у якості відповідача -
товариство з обмеженою
відповідальністю «Рантье», тому у
постанові апеляційного суду зазначена
правильна назва підприємства -
відповідача по справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 80 п.1, 103-105 ГПК України,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Рантьє" (м.
Дніпропетровськ) задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 09 грудня
2013 року у справі №904/8126/13 змінити,
виклавши резолютивну частину рішення у
наступній редакції:

«Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Рантьє» (49070 м.
Дніпропетровськ, вул. Комсомольська,
40Б, ) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Седа»
(83056 м. Донецьк, вул. Молодих Шахтарів, 25,
) 475673 грн. 76 коп.
основного боргу, 2516 грн. 66 коп. - 3%
річних, 9020 грн. 83 коп. пені, 11404 грн. 21 коп.
витрат по сплаті судового збору при
поданні позову.

В частині стягнення 83000 грн. 16 коп.
основного боргу - провадження у справі
припинити.

В іншій частині позовних вимог
відмовити».

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Седа»
(83056 м. Донецьк, вул. Молодих Шахтарів, 25,
) на користь товариства
з обмеженою відповідальністю «Рантьє»
(49070 м. Дніпропетровськ, вул.
Комсомольська, 40Б, ) 27
грн. 60 коп. витрат по сплаті судового
збору при поданні апеляційної скарги.

Зобов'язати господарський суд
Дніпропетровської області видати
накази відповідно до вимог ст.ст. 116, 117
ГПК України.

Головуючий суддя:

О.С.Євстигнеєв

Судді:

Р.М.Бахмат

І.М.Кощеєв