ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.01.2014 р.
Справа№ 914/1633/13

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Д-МІКС УКРАЇНА"

Відповідач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сварож"

про стягнення 1375990,27 грн.

в частині заяви про розстрочення
виконання рішення суду

Головуючий суддя Фартушок Т.Б.

cуддя Пазичев В.М.

cуддя Шпакович О.Ф.

секретар Полюхович Х.М.

Представники:

Позивача: Луньо Б.М. - представник,
довіреність в матеріалах справи;

Відповідача: Курка Н.П. - представник,
довіреність в матеріалах справи.

14.06.2013 року Господарським судом
Львівської області у справі №914/1633/13 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Д-МІКС УКРАЇНА" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сварож" про
стягнення 1375990,27грн. заборгованості
винесено рішення, яким позов
задоволено повністю та вирішено
Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сварож" (80370,
Львівська область, Жовківський район,
с.Мервичі, вул. Робітнича, 1/5, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Д-МІКС УКРАЇНА" (80750,
Львівська область, Золочівський район,
с.Хильчиці, вул.Заводська, 14, код ЄДРПОУ
33708,41 грн. боргу, 38009,41 грн. шрафу,
57153,56 грн. пені, 11430,71 грн. 3% річних, 2416,18
грн. індексу інфляції, 27519,81 грн.
судового збору.

23.07.2013 року Львівським апеляційним
господарським судом прийнято
постанову, якою Апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сварож" задоволити
частково. Рішення Господарського суду
Львівської області від 14.06.13 у справі №
914/1633/13 в частині стягнення 301980,41грн.
боргу та 9059,41грн. штрафу скасувати,
виклавши резолютивну частину в такій
редакції: "Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сварож"
(80370, Львівська область, Жовківський
район, с. Мервичі,
вул..Робітнича,1/5,) 965 000,00
грн. боргу,28 950 штрафу, 57 153,56 грн. пені 11
430,71 грн. 3% річних, 2 416,18 грн. індексу
інфляції, 27519,81 грн. судового збору.

16.08.2013 року у справі №914/1633/13
господарським судом Львівської
області видано накази на примусове
виконання рішення суду від 14.06.2013р. та
Постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 23.07.2013р..

08.08.2013 року до Господарського суду
Львівської області надійшла заява
Боржника про відстрочення виконання
рішення суду строком на 24 місяці.

Ухвалою господарського суду
Львівської області по даній справі від
12.08.2013р. прийнято заяву до розгляду та
розгляд заяви призначено в судовому
засіданні на 11год. 20хв. 22.08.2013р.

22.08.2013р. ухвалою суду в задоволенні
заяви Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сварож" відмовлено
повністю.

Дана ухвала не оскаржувалась та
набрала законної сили.

20.09.2013 року до Господарського суду
Львівської області вдруге надійшла
заява Боржника про відстрочення
виконання рішення суду строком на 24
місяці.

Розпорядженням керівника апарату
Господарського суду Львівської
області №801 від 20.09.2013р. щодо
призначення повторного автоматичного
розподілу справи, у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю судді
Станько Л.Л., заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сварож"
про розстрочення виконання рішення
суду від 14.06.2013р. у справі №914/1633/13
передано для розгляду судді Березяк
Н.Є.

Ухвалою господарського суду
Львівської області по даній справі від
23.09.2013р. прийнято заяву до розгляду та
розгляд заяви призначено в судовому
засіданні на 10год. 15хв. 01.10.2013р.

01.10.2013р. ухвалою суду заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сварож"
задоволено повністю (розстрочено
виконання рішення суду від 14.06.2013р.
терміном на 24 місяці).

22.10.2013р. Постановою Львівського
апеляційного господарського суду
залишено без змін ухвалу
Господарського суду Львівської
області від 01.10.2013р.

28.11.2013р. Постановою Вищого
господарського суду України касаційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Д-МІКС Україна"
задоволено частково: постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 22.10.2013р. та
ухвалу Господарського суду Львівської
області 01.10.2013р. скасовано, а справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції в іншому складі.

При цьому, у постанові від 28.11.2013р. Вищий
господарський суд України зазначив
наступне:

- розстрочивши виконання рішення
господарського суду Львівської
області від 14.06.2013 року терміном на 24
місяці, місцевий господарський суд
виходив з наявності скрутного
фінансового стану боржника та
можливості настання негативних
наслідків для нього, проте не з'ясував,
чи можуть настати такі ж наслідки для
стягувача при затримці виконання
рішення суду, жодним чином не
досліджував питання щодо фінансового
стану останнього;

- в оскарженій ухвалі судом першої
інстанції не встановлено, якими
частками та з яким інтервалом у часі
повинно виконуватися рішення;

- суд першої інстанції
розстрочивши виконання рішення
господарського суду Львівської
області від 14.06.2013 року не врахував, що
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 23.07.2013 року
зазначене рішення суду першої
інстанції було змінено;

- стягувач отримав ухвалу про
призначення до розгляду заяви
боржника про розстрочку виконання
рішення після винесення оскарженої
ухвали суду першої інстанції.

Розпорядженням керівника апарату
Господарського суду Львівської
області №1006 від 12.12.2013р. щодо
призначення повторного автоматичного
розподілу справи, заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сварож"
про розстрочення виконання рішення
суду від 14.06.2013р. у справі №914/1633/13
передано для розгляду судді Фартушку
Т.Б.

Ухвалою господарського суду
Львівської області по даній справі від
12.12.2013р. прийнято заяву до розгляду та
розгляд заяви призначено в судовому
засіданні на 15год. 30хв. 30.12.2013р.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 12.12.2013р., на
необхідність виконання вимог якої
вказувалось в усіх подальших ухвалах
суду по даній справі, зобов'язано
Сторін:

- подати всі докази в
обґрунтування правової позиції по суті
спору;

- письмово пояснити щодо наявності
чи відсутності обставин, що
ускладнюють чи роблять неможливим
виконання рішення суду (додавши
докази);

- письмово пояснити, надавши
докази, матеріальні інтереси кожної із
сторін в розрізі заяви про розстрочку
виконання рішення;

- письмово пояснити, надавши
докази, чи можуть настати негативні
наслідки для Стягувача при затримці
виконання рішення суду, надати докази
фінансового стану кожної із Сторін.

Крім того, ухвалою суду по даній справі
від 12.12.2013р. зобов'язано Заявника
(Боржника) письмово обгрунтувати
строки та періодичність виконання
кожної частки рішення.

Також, в порядку ст.38 ГПК України
ухвалою суду по даній справі від
13.01.2014р. зобов'язано Боржника
(Відповідача) надати:

- довідку про рух коштів по
розрахункових рахунках із
розшифровкою платежів за 2013р.;

- перелік дебіторів і кредиторів
із вказанням стану платежів на день
розгляду справи в суді;

- довідку про наявність основних
та оборотних фондів станом на день
розгляду справи в суді.

До вказаних документів надати всі
докази на підтвердження зазначених в
них доводів.

Розгляд заяви відкладався з причин та
підстав зазначених в ухвалі суду від
30.12.2013р., 13.01.2014р. та 27.01.2014р.

13.01.2014р. в судовому засіданні
оголошувалась перерва відповідно до
вимог ст.77 ГПК України до 15год. 00хв.
13.01.2014р. та 27.01.2014р. до 17год. 00хв. 27.01.2014р.

Ухвалою господарського суду
Львівської області по даній справі від
13.01.2014р. призначено колегіальний
розгляд справи у складі трьох суддів.

Розпорядженням керівника апарату
Господарського суду Львівської
області №41 від 17.01.2014р. щодо
призначення автоматичного розподілу
членів колегії суддів, заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сварож" про
розстрочення виконання рішення суду
від 14.06.2013р. у справі №914/1633/13 призначено
для розгляду колегією суддів у складі:
головуючий суддя Фартушок Т.Б., судді:
Пазичев В.М. та Шпакович О.Ф.

Після оголошення перерви в судовому
засіданні 27.01.2014р., в судове засідання
на 17год. 00хв. 27.01.2014р. представники
Сторін не з'явились.

В ухвалах Господарського суду
Львівської області по даній справі, які
скеровані Сторонам (підтвердженням
чого є дані реєстрів вихідної
кореспонденції господарського суду
Львівської області та наявні в
матеріалах справи повідомлення про
вручення поштових відправлень)
зазначено, що права та обов'язки сторін
визначені ст.ст.20, 22, 28, 38 ГПК України.

Заяв про відвід судді чи суддів не
надійшло.

Представник Позивача (Стягувач) в
судове засідання з'явився, проти
заявленої вимоги заперечив, надав
пояснення по суті заяви.

Протягом нового розгляду заяви
Стягувачем (Позивачем) надано суду
наступні документи: клопотання про
відкладення розгляду справи від
30.12.2013р.; копію довіреності на право
здійснення представництва; клопотання
про продовження строку розгляду спору;
копію виписки про включення Стягувача
в ЄДРПОУ; клопотання від 30.12.2013р. про
долучення до матеріалів справи копій
документів з додатками згідно опису;

Представник Відповідача (Боржник) в
судове засідання з'явився, надав
пояснення по суті заявленої вимоги з
обґрунтування наявності підстав для
відстрочення виконання рішення суду.

Протягом розгляду заяви Боржником
(Відповідачем) подано суду додаткові
пояснення від 24.01.2013р. до заяви про
розстрочку виконання рішення з
додатками згідно опису; клопотання про
ознайомлення з матеріалами справи
(судом задоволено); додаткові пояснення
від 24.01.2014р. до заяви про розстрочку
виконання рішення з додатками згідно
опису.

Заявник (Боржник) обґрунтовує
необхідність надання відстрочення
виконання рішення наступним:

1. Боржник не має можливості одною
сумою здійснити оплату боргу, адже
розмір боргу є значним (заява, т.1 а.с.169);

2. Видом діяльності Боржника є
вирощування курей бройлера. Для
отримання прибутку необхідно закупити
ципля, вигодувати його та продати. Для
проходження одного циклу виробництва
підприємство несе значні витрати:
закупівля ципляти, кормів, обігрів та
освітлення приміщення, витрати на ліки
та вакцинацію, оплата праці
працівникам, інші виробничі витрати
(заява, т.1 а.с.169);

3. Станом на день подачі заяви
(20.09.2013р.) Боржник має кредиторську
заборгованість перед іншими
контрагентами (заява, т.1 а.с.169);

4. У Підприємства Боржника важкий
фінансовий стан.

Боржник веде переговори щодо
отримання кредиту з ПАТ «Приватбанк»,
ПАТ «Фольксбанк», ПАТ «Фінанси та
Кредит» (заява, т.1 а.с.169);

5. Наявність такої заборгованості
та відмова в її розстроченню призведе
до банкрутства підприємства (заява, т.1
а.с.170);

6. Боржник має намір сумлінно
виконати свій обов'язок щодо сплати
боргу, підтвердженням чого є здійснені
наступні оплати: 06.08.2013р. на суму 45000грн.
та 29.08.2013р. на суму 35000грн. (заява, т.1
а.с.170);

7. У серпні 2013р. на Підприємтві
Боржника працювало 7 чоловік, які
звільнені внаслідок накладення арешту
на грошові кошти Підприємства (стор.1
додаткових пояснень №7901/14 від 24.01.2014р.);

В обгрунтування можливості
розстрочення виконання рішення
строком на 24 місяці Боржник наводить
наступні доводи:

8. Поставку курчат можливо
забезпечити, оскільки постачальнику
здійснено передоплату в розмірі
25292,48грн., різницю вартості можна
домовитись про відстрочку платежу
(стор.1 додаткових пояснень №7901/14 від
24.01.2014р.);

9. На даний час у постачальника
кормів ТзОВ «Провімі» є заставлено
частину майна, у зв'язку з чим Боржник
користується відстрочкою платежу
(стор.1 додаткових пояснень №7901/14 від
24.01.2014р.);

10. Комунальні платежі, заробітна
плата сплачується в наступному після
використання місяці (стор.1 додаткових
пояснень №7901/14 від 24.01.2014р.);

11 Розрахунки наведені з
розрахунку цін та витрат на майбутні
періоди:

- вартість курчати - 4,6грн./шт.;

- кількість посадки на одну
стайню - 18000шт.;

- вартість кормів для годівлі
одного циклу вирощування приблизно
380000грн.;

- вартість комунальних
послуг, оренди стаєнь та інш. -
приблизно 20000грн.;

- вартість медикаментів для
курчати - приблизно 2000грн.;

- оплата праці - 8600грн./місяць.

Відповідно до наведених даних
Боржник зробив наступні розрахунки:

4,6*18000+380000+20000+8600+2000=493400грн.

Боржник зазначив, що кількість
виходу курей бройлера з урахуванням
патежу складає приблизно 17500шт. Ціна на
ринку одного кілограма живої ваги
курки - 11,6грн. Жива вага дорослої курки
становить приблизно 2,7кг. Відповідно,
валовий дохід, отриманий після
реалізації курей бройлера одної стайні
становить 548100грн. (17500*11,6*2,7).

Приблизний розмір прибутку,
отриманий після вигодування курей
одної стайні становить 54700грн. 00).

Один цикл виробництва триває 45
днів.

Загальна сума боргу становить
1047470,26грн. При розстроченні боргу на 24
місяці місячний платіж становитиме
43664,59 (1047470,26/24).

Підприємство орендує дві стайні,
у зв'язку з чим є можливість досягнути
щомісячного отримання прибутку і
сплачувати борг.

Стягувач заперечив проти надання
розстрочення виконання рішення суду,
зазначивши про необхідність
врахування його фінансового становища,
його інтересів, та вказана на
необґрунтованість та недоведеність
доводів Заявником (Боржником).

З приводу доводів Боржника
(Відповідача) суд зазначає наступне:

1. Щодо відсутності можливості
здійснити оплату боргу.

3. Щодо заборгованості перед
іншими контрагентами.

4. Щодо важкого фінансового стану
Боржника.

6. Щодо наміру сумлінно виконати
свій обов'язок щодо сплати боргу.

Щодо відсутності можливості
одною сумою здійснити оплату боргу,
адже розмір боргу є значним та щодо
важкого фінансового становища суд
зазначає, що сама лише відсутність
грошових коштів для виконання рішення
не є підставою для розстрочення його
виконання.

Суд зазначає, що Заявником (Боржником)
не надано жодного доказу в
обгрунтування фінансового становища
як станом на час вирішення заяви, так і
за III-й, IV-й квартали 2013 року.

Звітами про фінансові результати
(балансом) Боржника підтверджується
відсутність доходу, проте,
підтверджується також наявність
активів. Так, згідно звіту Боржника
станом на 30.12.2012р. баланс підприємства
складав 1747тис.грн., станом на 01.07.2013р., -
1654тис.грн.; прибуток відсутній.
Аналогічне підтверджується податковою
декларацією з податку на прибуток
підприємства за II-IV квартали 2012 року.

Як зазначено вище в даній ухвалі суду,
ухвалою господарського суду
Львівської області від 12.12.2013р., на
необхідність виконання вимог якої
вказувалось в усіх подальших ухвалах
суду по даній справі, зобов'язано
Сторін: - подати всі докази в
обґрунтування правової позиції по суті
спору; -письмово пояснити щодо
наявності чи відсутності обставин, що
ускладнюють чи роблять неможливим
виконання рішення суду (додавши
докази).

Також, в порядку ст.38 ГПК України
ухвалою суду по даній справі від
13.01.2014р. зобов'язано Боржника
(Відповідача) надати: - довідку про
рух коштів по розрахункових рахунках
із розшифровкою платежів за 2013р.;
-перелік дебіторів і кредиторів із
вказанням стану платежів на день
розгляду справи в суді; - довідку про
наявність основних та оборотних фондів
станом на день розгляду справи в суді.
До вказаних документів надати всі
докази на підтвердження зазначених в
них доводів.

Незважаючи на наведене, Заявником
(Боржником) не надано доказів
фінансового становища станом на час
розгляду заяви, в тому числі доказів
фінансового становища за II-ге півріччя
(III, IV квартали 2013 року).

Крім того, Заявником не надано суду
доказів розшифровки фінансових
активів, вказаних у звітах за період до
01.07.2013р.

Також, Заявником (Боржником) не надано
суду повідомлення щодо наявних
дебіторів і кредиторів із вказанням
стану платежів на день розгляду справи
в суді, чи відсутності таких; як і не
надано жодних доказів заборгованості
перед іншими контрагентами.

Крім того, незважаючи на вимоги ухвал
суду по даній справі, Заявником
(Боржником) не надано суду довідки про
рух коштів по розрахункових рахунках
із розшифровкою платежів за 2013р.,
переліку дебіторів і кредиторів із
вказанням стану платежів на день
розгляду справи в суді.

З довідки Філії ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» у
м.Львові №060/224 від 16.01.2014р. вбачається
виключно відсутність залишку коштів на
рахунку Боржника та оборот на суму
655,40грн. за період з 27.09.2013р. по 11.01.2014р.

Проте, наведене підтверджує виключно
рух коштів Боржника та відсутність
таких на одному рахунку у Філії ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України», і тільки за період з 27.09.2013р., а
не за 2013р., про що йшлося в ухвалі суду.

Крім того, Боржником, незважаючи на
вимоги ухвали суду, не надано жодного
пояснення та доказів існування чи
відсутності інших розрахункових
рахунків протягом 2013 року.

При цьому суд зазначає, що згідно
доводів самого ж Заявника (Боржника) та
представленого ним доказу (платіжного
доручення №170 від 24.09.2013р., том 1 а.с.181),
Боржником перераховано Стягувачу
15000грн. на виконання судових рішень у
даній справі. Також, згідно доводів
Боржника (заява, т.1 а.с.170), Боржником
здійснені наступні оплати: 06.08.2013р. на
суму 45000грн. та 29.08.2013р. на суму 35000грн. З
наведеного вбачається наявність
коштів у Боржника після набрання
рішення законної сили (23.07.2013р.), докази
руху яких та наявні розрахункові
рахунки Боржником, незважаючи на
ухвали суду, не надані.

Крім цього, щодо доводів Заявника
(Боржника) щодо ведення ним переговорів
з приводу отримання кредиту з ПАТ
«Приватбанк», ПАТ «Фольксбанк», ПАТ
«Фінанси та Кредит» (заява, т.1 а.с.169) суд
зазначає, що в обгрунтування таких
доводів Заявником не надано жодних
доказів (листування, попередніх
договорів тощо).

З врахуванням вищенаведеного, в тому
числі беручи до уваги необгрунтування
та недоведення Заявником (Боржником)
важкого фінансового становища,
невиконання Заявником вимог ухвал суду
по даній справі щодо подання
документів в обґрунтування
фінансового становища, наявності
дебіторської/кредиторської
заборгованості, враховуючи також
недоведення Заявником (Боржником)
доводів щодо заборгованості перед
іншими контрагентами, суд зазначає про
відсутність самого обґрунтування та
недоведення Заявником фінансового
стану, відсутності можливості
здійснити оплату боргу та наміру
сумлінно виконати обов'язок щодо
сплати такого.

5. Щодо можливого банкрутства
підприємства при відмові в
розстроченні виконання рішення.

7. Щодо звільнення працівників
внаслідок накладення арешту на грошові
кошти Підприємства.

Щодо доводів Заявника про можливе
банкрутство Підприємства суд зазначає,
що процедура банкрутства не
обов'язково має своїм наслідком
припинення діяльності підприємства,
оскільки передбачене і відновлення
платоспроможності такого; крім того, в
матеріалах справи відсутні докази в
обгрунтування заявлених доказів.

Крім цього суд зазначає, що з
врахуванням того, що Заявником
(Боржником) не виконано вимоги ухвал
суду по даній справі щодо надання
документів, в тому числі щодо
обгрунтування фінансового становища
за період з липня по вересень 2013р., суд
зазначає, що доводи Заявника щодо
звільнення працівників внаслідок
накладення арешту на грошові кошти
підприємства не обґрунтовані та не
доведені, оскільки не доведено
причинно-наслідковий зв'язок, про який
зазначає Заявник, про звільнення
працівників саме внаслідок накладення
арештів на кошти підприємства.

При цьому суд також зазначає, що арешт
на все майно Боржника на виконання
наказу господарського суду Львівської
області №914/1633/13 накладено постановою
державного виконавця від 03.09.2013р. (ВП
№39572746) (т.1 а.а.с.220-221), арешт на грошові
кошти накладено постановою від 25.09.2013р.
(т.1 а.а.с.222-223). Боржник ж зазначає про
вивільнення працівників до вересня
2013р. (підтверджується звітом про суми
нарахованої заробітної плати
застрахованих осіб та суми
нарахованого внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
Пенсійного фонду України за вересень
2013р.) та пов'язує це з накладенням
арешту на грошові кошти. Проте, станом
на час звільнення працівників (до
вересня 2013р.), з врахуванням дат
винесених постанов про арешт майна та
коштів (у вересні 2013р.) Боржнику не
могло бути відомо про накладення
арешту на кошти останнього. При цьому
суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.492
КЗпП України, про наступне вивільнення
працівників персонально попереджають
не пізніше ніж за два місяці; відтак,
Боржник, дізнавшись про винесення
постанов про арешт майна та коштів у
вересні 2013р., не міг звільнити
працівників до вересня 2013р. з цих
підстав.

З врахуванням вищенаведеного суд
зазначає, що Боржником не обґрунтовано
та не доведено обставину звільнення
працівників з причинно-наслідковим
зв'язком з винесеними постановами
державним виконавцем про арешт майна
та коштів.

2. Щодо значних витрат при
проходженні одного циклу виробництва.

8. Щодо можливості забезпечення
поставки курчат, оскільки здійснено
передоплату та є можливість домовитись
про відстрочку платежів.

9. Щодо наявної відстрочки у
постачальника кормів.

10. Щодо сплати заробітної плати та
комунальних платежів у наступному
після використання місяці.

11. Щодо розрахунку можливості
виконати рішення суду з відстроченням.

Боржник зазначає, що видом його
діяльності є вирощування курей
бройлера. Для отримання прибутку
необхідно закупити ципля, вигодувати
його та продати. Для проходження одного
циклу виробництва підприємство несе
значні витрати: закупівля ципляти,
кормів, обігрів та освітлення
приміщення, витрати на ліки та
вакцинацію, оплата праці працівникам,
інші виробничі витрати (заява, т.1 а.с.169).

Заявником (Боржником) не надано жодного
доказу наявних у нього коштів для
здійснення хоча б одного циклу
виробництва курчати, при цьому надано
пояснення щодо відсутності коштів
взагалі.

Щодо можливості здійснення поставки
курчат суд зазначає наступне.

Так, Боржник (Заявник) у розрахунку
можливості здійснення купівлі курчат
зазначає, що вартість одного курчати
становить 4,6грн., кількість посадки на
одну стайню - 18000шт.; відтак, вартість
курчат для посадки на одну стайню
становить 82800грн. (18000*4,6). При цьому
Заявник (Боржник) зазначає, що ним
здійснено передоплату в розмірі
25292,48грн. Суд зазначає, що передоплата,
здійснена Заявником не достатня для
купівлі зазначених ним 18000 курчат, та
складає менше третини від зазначеної
самим ж Заявником (Боржником) суми,
оскільки різниця складає 57507,52грн.
(82000-25292,48).

Також суд зазначає, що передоплату в
розмірі 25292,48грн. Заявник (Боржник)
доводить платіжним дорученням в
іноземній валюті №13 від 18.09.2013р. та
відповідним меморіальним ордером від
18.09.2013р. Проте, у представлених
Заявником документах відсутній запис
щодо призначення платежу, а саме -
передоплата за курчат тощо. Відтак,
Заявником (Боржником) не доведено, що
ним здійснена передоплата за купівлю
курчат.

Крім того суд зазначає, що
Заявником (Боржником) не надано жодного
доказу в обгрунтування доводів щодо
можливості домовитись про відстрочку
платежу за купівлю курчат.

З врахуванням вищенаведеного суд
зазначає, що Заявником (Боржником) не
доведено в установлений законом спосіб
можливості здійснення ним купівлі
курчат для ви годівлі таких, а відтак,
можливості виконання рішення суду з
розстроченням платежу.

При цьому, як обґрунтовуватиметься
нижче, посадка 18000 курчат недостатня
для отримання прибутку, який б дозволив
виконувати рішення суду при
розстроченні платежу, про який просить
Заявник.

Щодо наявної у Боржника (Заявника)
відстрочки платежу для закупівлі
кормів.

Боржник обґрунтовує можливість
відстрочки платежу, а відтак,
можливість закупівлі кормів наявністю
заставленого у ТзОВ «Провімі» майна.
Суд зазначає, що наведене є лише
припущенням, жодним чином не
обґрунтованим та не доведеним
Заявником.

Суду не надано жодного доказу
того, що ТзОВ «Провімі» готове
поставити Боржнику (Заявнику)
необхідний корм з наданням відстрочки
здійснення платежу.

Відтак, доводи щодо можливості
закупівлі кормів для вирощення курчат
Заявником (Боржником) у встановлений
законом спосіб не доведені.

Щодо доводів про можливість
здійснення оплати комунальних
платежів та виплати заробітної плати у
наступному після використання місяці.

Можливість здійснення оплати у
наступному після використання місяці
Заявником (Боржником) жодним чином не
обґрунтована та не доведена, а є лише
припущенням Заявника.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.115
КЗпП України та ст.24 Закону України
«Про оплату праці», заробітна плата
виплачується працівникам регулярно, не
рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.
Відтак, доводи Заявника щодо
можливості виплати заробітної плати у
наступному після праці місяці
спростовані.

Щодо доводів Боржника про оренду
ним двох стаєн (стор.2 додаткових
пояснень №7901/14 від 24.01.2014р.).

Зазначені доводи Заявник
(Боржник) обґрунтовує листом ТзОВ
«Жовківський племптахорепродуктор»
№б/н від 23.01.2014р. Проте, у вказаному
листі зазначено, що при знятті арешту з
грошових коштів Боржника можливе
укладення договору оренди.

З врахуванням вищенаведеного суд
зазначає, що доводи Боржника щодо
наявних у нього приміщень для ви
годівлі птиці не підтверджені жодними
доказами та спростовані
представленими самим ж Боржником
доказами.

При цьому суд також зазначає, що
Боржником (Заявником) не надано жодного
доказу можливості оренди приміщень для
ви годівлі птиці з відстрочкою платежу.

Щодо можливості виконання
рішення з розтрочкою платежу на 24
місяці при відновленні циклу
виробництва.

Відповідно до заявлених
Боржником доводів, приблизний розмір
прибутку, отриманий після вигодування
курей одної стайні становить 54700грн.
00); один цикл виробництва триває
45 днів; загальна сума боргу становить
1047470,26грн.; при розстроченні боргу на 24
місяці місячний платіж становитиме
43664,59грн. (1047470,26/24).

Суд зазначає, що згідно
елементарних розрахунків, при
здійсненні одного циклу виробництва з
ви годівлі 18000 курчат (на яке, згідно
доводів та розрахунків Боржника,
необхідно 493400грн.), у Боржника не буде
змоги виконати рішення суду з
розстрочкою платежу, про яку він
просить (54700грн. за 45 днів (приблизно 1,5
місяця), відтак, 1 місяць - приблизно
36466,67грн. (54700/1,5); 36466,67грн. менше, аніж
43664,59грн. (місячний платіж, який просить
Заявник при розстроченні виконання
рішення).

Крім того, щодо можливості
зайняття Боржником двох стаєн, а
відтак, здійснення ним ви годівлі за
один цикл виробництва 18000*2 курчат суд
зазначає, що для цього (згідно доводів
самого ж Боржника) необхідно вдвічі
більше коштів (приблизно 43664,59грн. * 2),
наявність яких Боржником спростовано.
Також, згідно наведених в абзаці вище
розрахунків, при здійсненні вигодівлі
курчат з використанням однієї стайні
(18000) у Боржника не буде змоги не тільки
виконати рішення суду з розстрочкою
платежу, про яку він просить, але і не
буде змоги акумулювання коштів для
розширення виробництва з
використанням двох стаєн.

З врахуванням вищенаведеного суд
зазначає, що Боржником (Заявником) не
доведено можливості здійснення
виконання рішення суду з розстрочкою
платежу на 24 місяці, про яку просить
Заявник, з обґрунтуванням можливих,
розрахованих ним доходів, та така
спростовується вищенаведеним.

Також, на виконання постанови від
28.11.2013р. Вищого господарського суду
України судом з'ясовано та досліджено
чи можуть настати негативні наслідки
для Стягувача при затримці виконання
рішення суду та досліджено питання
щодо фінансового стану Стягувача.

Так, відповідно до оборотно-сальдових
відомостей Сягувача по рахунках №631 та
№6852 за період з 01.11.2013р. по 30.12.2013р.,
пояснень представників, в тому числі,
керівника Стягувача, вбачається
наявність негативних наслідків для
нього при затримці виконання рішення.

Крім того Стягувач пояснив, що
невиконання рішення суду у строки,
встановлені законодавством, в тому
числі і при розстроченні такого,
призвело до заборгованості перед
постачальниками кормів та іншими
контрагентами та може призвести до
зупинки діяльності підприємства.

Згідно з ч.1 ст.121 ГПК України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Відповідно до 121 ГПК України,
господарський суд має право надати
відстрочку або розстрочку виконання
рішення у виняткових випадках та при
наявності обставини, що ускладнює
виконання рішення або робить його
неможливим.

Суд зазначає, і аналогічна позиція
стосовно відстрочення виконання
рішення суду викладена у п.7.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" №9 від
17.01.2012р., що підставою для відстрочки
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття
не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Суд зазначає, що посилання Боржника на
важкий фінансовий стан не є винятковою
обставиною в розумінні ст.121 ГПК
України, за наявності якої можливе
надання відстрочки виконання рішення.

Тому, враховуючи зазначену норму,
надання відстрочки на підставі тяжкого
фінансового стану боржника не може
вважатися підставою для застосування
положень ст.121 ГПК України, адже,
враховуючи положення ч. 1 ст. 625 ЦК
України, боржник у випадку порушення
грошового зобов'язання не може
посилатися на неможливість його
виконання.

Крім того, Боржник у своїй заяві не
наводить жодних доказів того, що
виконати рішення суду неможливо, чи з
певних причин складно, а обґрунтовує
свою заяву негативними наслідками
(зупинка господарської діяльності та
ймовірність банкрутства) виконання
такого рішення для Боржника, які можуть
настати в майбутньому, що суперечить
ст. 121 ГПК України.

Також, Боржником не надано доказів про
реальні заходи, які протягом певного
часу дозволять йому виконувати
погашення заборгованості за
вищезазначеним судовим рішенням.

Крім "винятковості випадків" (ст. 121 ГПК
України), пунктом 2 роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 12.09.96
N02-5/333 "Про деякі питання практики
застосування статті 121 Господарського
процесуального кодексу України"
(надалі - Роз'яснення), вказано, що "..
.вирішуючи питання про ... відстрочку
виконання рішення... господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи.".

Отже, необхідною умовою задоволення
заяви про надання відстрочки виконання
рішення суду є з'ясування факту
дотримання балансу інтересів сторін.
Господарські суди повинні
досліджувати та оцінювати як доводи
позивача так і заперечення
відповідача, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, а також дотримуватися розумно
встановленого строку відстрочки.

При цьому, суд повинен врахувати
можливі негативні наслідки для
боржника при виконанні рішення у
встановлений строк, але перш за все
повинен врахувати такі ж наслідки і для
стягувача при затримці виконання
рішення.

Постанови ВГСУ, свідчать про наявність
судової практики, яка унеможливлює
застосування відстрочки виконання
рішення Боржником, а саме:

- Постановою ВГСУ від 17.07.12 у справі №
21/150-10 встановлено наступне - "судами
першої та апеляційної інстанцій не
враховано, що відповідно до ст.ст. 42, 44
Господарського кодексу України
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання з метою досягнення
економічних і соціальних результатів
та одержання прибутку, а
підприємницька діяльність
здійснюється на основі комерційного
розрахунку та власного комерційного
ризику.

- Постановою ВГСУ від 05.06.12 у справі №
2-5/3581-2009 встановлено наступне - "...в
основу судового рішення про надання
відстрочки або розстрочки виконання
рішення суду має бути покладений
обґрунтований висновок про наявність
обставин, що ускладнюють або роблять
неможливим його виконання. З цією
метою, під час вирішення питання про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення суди повинні врахувати
матеріальні інтереси обох сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи. При цьому, господарський суд
повинен враховувати можливі негативні
наслідки для боржника при виконанні
рішення у встановлений строк чи
попередньо встановленим способом, але
перш за все повинен враховувати такі ж
наслідки і для стягувача при затримці
виконання рішення.

Крім того, колегіями Вищого
господарського суду України зазначено,
що законодавець у будь-якому випадку
пов'язує відстрочку виконання судового
рішення в судовому порядку з
об'єктивними, непереборними, тобто
виключними обставинами, що ускладнюють
вчасне виконання судового рішення.

В той же час наведені Заявником
підстави для відстрочки виконання
судового рішення не є тими виключними
обставинами, які б давали підстави для
відстрочки виконання судового рішення.

- Постановою ВГСУ від 25.04.12 у справі № 2/97
встановлено наступне - "судами першої
та апеляційної інстанцій зазначено про
наявність скрутного фінансового стану
боржника, що ускладнює виконання
рішення господарського суду…, а також
наявність заборгованості по іншим
судовим спорам, що унеможливлює
одночасне погашення боргу перед
стягувачами.

Однак, надаючи відстрочку, суди не
врахували матеріальні інтереси
стягувача, оскільки він також здійснює
підприємницьку діяльність ....

Судова колегія зазначила, що наведені
відповідачем обставини не засвідчують
неможливості або ускладнення
виконання рішення місцевого
господарського суду в даній справі і не
є винятковими в розумінні статті 121 ГПК
України. Ці обставини лише вказують на
те, що виконання судового рішення зі
справи негативно впливає на фінансовий
стан Відповідача".

- Постановою ВГСУ від 23.02.11 № 7/70
встановлено наступне - "посилання
скаржника на незадовільний фінансовий
стан підприємства не може вважатися
обставиною, що може слугувати
підставою до відстрочення виконання
рішення".

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 2 роз'яснення президії
Вищого арбітражного суду №02-5/333 від
12.09.1996 р. (в редакції від 22.10.2007 р.) "Про
деякі питання практики застосування
статті 121 Господарського
процесуального кодексу України"
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення.

Суд вирішуючи питання про відстрочення
виконання рішення суду від 19.03.2013р. у
справі № 914/367/13-г, повинен враховувати
наступне: матеріальні інтереси сторін;
їх фінансовий стан; ступінь вини
відповідача у вирішенні спору; вказати
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим для виконання у
встановлений строк; наявність
інфляційних процесів у економіці
держави та інші обставини надання
відстрочки виконання рішення
Господарського суду Львівської
області від 19.03.2013р. у справі № 914/367/13-г
до 10.07.2014 року.

Заявником не подано жодного доказу, не
доведено наявність обставин,
передбачених ст. 121 ГПК України, їх
винятковість. Доказів здійснення
заходів, які дозволять йому провести
погашення заборгованості за вище
зазначеним судовим рішенням суду не
надав.

Наведені Відповідачем підстави для
розстрочення виконання судового
рішення, не є тими виключними
обставинами, які дають підстави для
розстрочення виконання судового
рішення, а їх винятковість Заявник
обґрунтовує лише припущенням про
можливі негативні в майбутньому
наслідки виконання рішення для нього,
не надаючи при цьому жодних доказів
таких доводів.

Відповідно до приписів статті 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Згідно зі статтею 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі усіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Заявником ж, як зазначено вище, не
надано жодного доказу на підтвердження
існування винятковості обставин.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі
ступінь вини Відповідача; матеріальні
інтереси Позивача; беручи до уваги те,
що Заявником (Боржником) не надано
жодного доказу на підтвердження
існування виняткових обставин. які б
дали можливість розстрочити виконання
рішення суду у даній справі; враховуючи
недоведеність Боржником жодних
доводів, якими він обґрунтовує
можливість та підстави розстрочення
виконання рішення суду; враховуючи
також те, що Заявником жодним чином не
обґрунтовано та не доведено можливість
виконання ним рішення суду у даній
справі в строк, до якого він просить
розстрочити виконання рішення суду;
беручи до уваги ступінь вини
Відповідача (Боржника), встановлений
рішенням суду у даній справі; беручи до
уваги інші встановлені судом
обставини, суд приходить до висновку,
що у заяві про надання розстрочення
виконання рішення суду слід відмовити
за необґрунтованістю, недоведеністю та
безпідставністю.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
нормами ст.ст. 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариство з
обмеженою відповідальністю "Сварож"
про розстрочення виконання рішення
господарського суду Львівської
області від 14.06.2013р. у справі №914/1633/13
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сварож" (80370,
Львівська область, Жовківський район,
с. Мервичі, вул. Робітнича, 1/5, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Д-МІКС УКРАЇНА" (80750,
Львівська область, Золочівський район,
с. Хильчиці, вул. Заводська, 14, ) 965 000,00 грн. боргу, 28 950
штрафу, 57 153,56 грн. пені 11 430,71 грн. 3%
річних, 2 416,18 грн. індексу інфляції,
27519,81 грн. судового збору - відмовити.

Суддя головуючий
Фартушок Т.Б.

Суддя
Пазичев В.М.

Суддя
Шпакович О.Ф.