м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Приватного підприємства "Деліція"
До 1) Державної служби
інтелектуальної власності України
2) Публічного акціонерного
товариства "Харківська бісквітна
Про визнання недійсним Свідоцтва
України на знак для товарів та послуг
Суддя Картавцева Ю.В.
Представники сторін:
від позивача Хасін І.Б. -
представник (дов. № 251/06.11 від 16.06.2011 р.)
від відповідача 1 Потоцький М.Ю. -
представник (дов. №2-8/3908 від 23.05.2013 р.)
від відповідача 2 Сидорук Т.П. -
представник (дов. № б/н від 01.06.2011 р.)
за участю судового
експерта Ковальова К.М. (свід.
№ 892 від 02.11.2012 р.)
Приватне підприємство "Деліція"
звернулось до господарського суду м.
Києва з позовом до Державної служби
інтелектуальної власності України про:
1) визнання недійсним повністю
Свідоцтва України на знаки для товарів
відповідачем 1 ПАТ "Харківська
бісквітна фабрика" на знак для товарів
та послуг "вафельні трубочки"; 2)
зобов'язання відповідача 1 внести
відповідні зміни про визнання
товарного знаку "вафельні трубочки"
недійсним до Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг та опублікувати відомості про
це у офіційному бюлетені "Промислова
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
Позивач є українським
товаровиробником, який понад 10 років
виробляє та реалізує по всій території
України та за кордоном власну
кондитерську продукцію в широкому
асортименті під зареєстрованим
товарним знаком "Деліція", зокрема
трубочки вафельні з начинкою, які
реалізуються під назвою "Вафлі
Товар у такому вигляді та під такою
назвою реалізує також переважна
більшість виробників, зокрема,
Однак, на ім'я ПАТ "Харківська бісквітна
фабрика" 15.11.2000 р. було зареєстровано
товарний знак "вафельні трубочки".
Так, державна реєстрація зазначеного
товарного знаку прямо зачіпає права та
інтереси позивача, оскільки
перешкоджає йому вільно здійснювати
господарську діяльність шляхом
виробництва та реалізації власної
продукції та є підставою для
проведення перевірок та застосування
санкцій з боку органів
Антимонопольного комітету України.
Назва продукту "вафельні трубочки" є
загальновживаною та широко
використовується, не відповідає умовам
надання правової охорони, а тому
товарний знак "вафельні трубочки" було
зареєстровано незаконно, всупереч ст. 6
Закону України "Про охорону прав на
знаки для товарів та послуг".
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 03.10.2012 р. порушено провадження у
у справі іншого відповідача - Публічне
акціонерне товариство "Харківська
бісквітна фабрика", та призначено
справу до розгляду на 22.10.2012 р.
16.10.2012 р. відділом діловодства суду
отримано від представника позивача
заяву на виконання вимог ухвали суду
про порушення провадження у справі,
відповідно до якої позивач також
просить суд вирішити питання про
залучення до участі у справі ДП
"Кондитерська корпорація "ROSHEN".
В судовому засіданні 22.10.2012 р. позивачем
підтримано дану заяву.
Судом відмовлено в задоволенні даної
заяви, оскільки позивачем не зазначено,
в якості кого необхідно залучити ДП
"Кондитерська корпорація "ROSHEN" до
участі у справі, дана заява не
обґрунтована належним чином, та також
суду не надано відповідних доказів, які
підтверджують викладені в ній
В судовому засіданні 22.10.2012 р.
представник відповідача 1 надав суду
відзив на позовну заяву, відповідно до
якого заперечує проти позовних вимог з
тих підстав, що експертиза заявки №
96112784 та реєстрація знака "Вафельні
була проведена у повній відповідності
до вимог Закону України «Про охорону
прав на знаки для товарів і послуг»,
оскільки за результатами
кваліфікаційної експертизи було
встановлено, що заявлене позначення
відповідає умовам надання правової
Представник відповідача 2 в судове
засідання 22.10.2012 р. не з'явився, вимоги
ухвали суду не виконав, про час та місце
судового засідання був повідомлений
Натомість, 22.10.2012 р. відділом
діловодства суду отримано від
представника відповідача 2 клопотання
про відкладення розгляду справи, у
зв'язку з необхідністю зібрання
доказів, підготовки відзиву на позовну
заяву та недостатністю часу для
виконання вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі.
Клопотання задоволено.
Також, в судовому засіданні 22.10.2012 р.
представник позивача надав суду
клопотання про призначення по справі
судової експертизи об'єктів
інтелектуальної власності стосовно
загальновживаності, розрізняльної
здатності товарного знаку "Вафельні
Суд ухвалив відкласти розгляд даного
клопотання на наступне судове
Суд, у зв'язку з нез'явленням в судове
засідання представника відповідача 2,
невиконанням вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі,
відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав
розгляд справи на 05.11.2012 р.
05.11.2012 р. відділом діловодства суду
отримано від представника відповідача
2 відзив на позовну заяву, відповідно до
якого відповідач 2 заперечує проти
позовних вимог, з наступних підстав.
По-перше, позивачем в порушення вимог
ст. ст. 33, 34 ГПК України, до матеріалів
справи не надано жодного належного та
допустимого доказу того, що права та
законні інтереси ПП "Деліція"
порушуються внаслідок існування у ПАТ
"Харківська бісквітна фабрика"
зареєстрованого товарного знаку
"Вафельні трубочки" згідно свідоцтва
України на знак для товарів та послуг №
По-друге, за результатами проведеної
експертизи відповідачем 1 по суті було
встановлено, що словесне позначення
"вафельні трубочки" відповідає умовам
надання правової охорони в розумінні
ст. ст. 5, 6 Закону України "Про охорону
прав на знаки для товарів і послуг".
05.11.2012 р. відділом діловодства суду
отримано від представника відповідача
2 заяву про застосування строків
позовної давності, відповідно до якої
представник відповідача 2 просить суд
застосувати позовну давність до
позовних вимог, яка є підставою для
відмови в задоволенні позову, з тих
підстав, що позивачем пропущено строк
позовної давності, передбачений ст. 257
В судовому засіданні 05.11.2012 р.
представник відповідача 2 заявив
клопотання про відкладення розгляду
справи з метою надання письмових
пояснень на клопотання про призначення
судової експертизи. Клопотання
В судових засіданнях 05.11.2012 р. та 12.11.2012
р. оголошувались перерви до 12.11.2012 р. та
19.11.2012 р. відповідно.
В судовому засіданні 19.11.2012 р.
представник позивача підтримав
клопотання про призначення у справі
судової експертизи об'єктів
інтелектуальної власності.
Представники відповідачів не
заперечили проти даного клопотання та
надали суду перелік питань для
вирішення експертом.
За результатами розгляду клопотання
про призначення у справі судової
експертизи, судом призначена судова
експертиза об'єктів інтелектуальної
власності, проведення якої доручено
атестованим судовим експертам
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз (КНДІСЕ),
про що 19.11.2012 р. винесено відповідну
Ухвалою суду від 19.11.2012р. зупинено
надання висновків судової експертизи
об'єктів інтелектуальної власності,
проведення якої доручено атестованим
судовим Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз (КНДІСЕ).
30.05.2013р. відділом діловодства суду
отримано від Київського
науково-дослідного інституту судових
результатами проведення експертизи у
сфері об'єктів інтелектуальної
власності від 29.05.2013 р.
Відповідно до ч. 3 ст. 79 ГПК України
господарський суд поновлює
провадження у справі після усунення
обставин, що зумовили його зупинення.
Суд ухвалою від 01.06.2013 р. поновив
призначив розгляд справи на 10.06.2013 р.
Представник відповідача 2 в судове
засідання 10.06.2013 р. не з'явився, вимоги
ухвали суду не виконав, про час та місце
судового засідання був повідомлений
Натомість, 07.06.2013 р. відділом
діловодства суду отримано від
представника відповідача 2 клопотання
про відкладення розгляду справи, у
зв'язку з необхідністю виконання вимог
ухвали суду від 01.06.2013 р.
В судовому засіданні 10.06.2013 р.
представниками сторін подано
клопотання про продовження строку
розгляду справи.
Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК
України у виняткових випадках за
клопотанням сторони, з урахуванням
особливостей розгляду спору,
господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів, то суд
задовольнив зазначені клопотання.
У зв'язку з нез'явленням в судове
засідання представника відповідача 2,
невиконанням вимог ухвали суду, суд,
відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав
розгляд справи на 25.06.2013р., а також
продовжив строк вирішення спору на
п'ятнадцять днів, про що виніс
відповідну ухвалу від 10.06.2013р.
Розпорядженням голови Господарського
суду міста Києва від 25.06.2013р. справу
підприємства "Деліція" до Державної
служби інтелектуальної власності
України та публічного акціонерного
товариства "Харківська бісквітна
фабрика" про визнання недійсним
Свідоцтва України на знак для товарів
зобов'язання вчинити дії передано на
розгляд судді Марченко О.В.
Ухвалою Господарського суду міста
прийнято до провадження суддею
Марченко О.В., розгляд справи
призначено на 15.07.2013 р. о 10:00 год.
Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
для розгляду судді Картавцевій Ю.В.
Ухвалою Господарського суду міста
прийнято до провадження суддею
Картавцевою Ю.В., розгляд справи
призначено на 15.07.2013 р.
05.07.2013 р. відділом діловодства суду
отримано від представника відповідача
2 клопотання про відхилення висновку
експерта за результатами проведення
експертизи, яке обґрунтоване тим, що
експертиза проведена з істотним
порушенням вимог законодавства щодо
проведення судових експертиз, а
відповіді експерта повністю
суперечать фактичним обставинам
справи та матеріалам справи, у зв'язку з
чим висновок експертизи не може бути
прийнятий в якості доказу.
10.07.2013 р. відділом діловодства суду
отримано від представника позивача
додаткові пояснення, в яких останній
категорично заперечує проти
призначення повторної експертизи,
зважаючи на чіткість,
безапеляційність, однозначність та
очевидність висновків судової
експертизи від 29.05.2013р., а також на те, що
проведення експертизи саме КНДІІСЕ
було ініціативою відповідачів,
підтриманою судом.
12.07.2013 р. відділом діловодства суду
отримано від представника відповідача
2 клопотання про призначення повторної
експертизи, в якому останній просить
повторну комісійну судову експертизу
об'єктів інтелектуальної власності,
проведення якої доручити двом
атестованим судовим експертам, а на
вирішення представник відповідача 2
просить поставити питання, визначені
ухвалою Господарського суду м. Києва
У судовому засіданні 15.07.2013 р.
представник відповідача 1 подав суду
пояснення на Висновок експерта №
погоджується із твердженнями, що
містяться у Висновку експерта, та
вважає його неточним, неповним, а також
таким, що викликає сумніви у його
правильності, а тому просить суд не
приймати Висновок судової експертизи
у справі.
У судовому засіданні 15.07.2013 р. оголошено
перерву до 29.07.2913 р.
22.07.2013 р. відділом діловодства суду
отримано від представника позивача
додаткові пояснення, у яких останній
заперечує проти проведення повторної
судової експертизи об'єкта
інтелектуальної власності з підстав,
зазначених у поясненнях.
За результатами розгляду клопотання
відповідача 2 про призначення
повторної комісійної судової
експертизи, судом призначена повторна
комісійна судова експертиза об'єктів
інтелектуальної власності, проведення
якої доручено атестованим судовим
експертам Державного
експертно-криміналістичного центру
МВС України, про що 29.07.2013 р. винесено
Також, ухвалою суду від 29.07.2013р.
зупинено провадження у справі №
повторної комісійної судової
експертизи об'єктів інтелектуальної
29.11.2013р. відділом діловодства суду
отримано від Державного
експертно-криміналістичного центру
МВС України Висновок експерта №16-18 ІВ
Відповідно до ч. 3 ст. 79 ГПК України
господарський суд поновлює
провадження у справі після усунення
обставин, що зумовили його зупинення.
Суд ухвалою від 06.12.2013 р. поновив
призначив розгляд справи на 16.12.2013р.
12.12.2013 р. представником позивача через
відділ діловодства суду подано заяву
про відвід судді б/н та б/д, заперечення
на висновок експерта б/н та б/д, заяву
про виклик експертів б/н та б/д та заяву
про відвід експертів.
У судовому засіданні 16.12.2013р.
представник позивача підтримав подану
ним заяву про відвід судді Картавцевої
Ю.В. та просив заяву задовольнити.
Представники відповідача 1 та 2
заперечили проти задоволення даної
заяви та просили суд залишити її без
Відповідно до п. 5 ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
питання про відвід судді вирішується в
нарадчій кімнаті судом у тому складі,
який розглядає справу, про що
Після повернення з нарадчої кімнати, в
судовому засіданні 16.12.2013р. судом
оголошено ухвалу про залишення без
задоволення заяву приватного
підприємства "Деліція" про відвід судді
Також, представник позивача у судовому
засіданні 16.12.2013р. підтримав подану ним
через відділ діловодства суду 12.12.2013р.
заяву про відвід експертів та просив
суд її задовольнити.
Представники відповідача 1 та 2
заперечили проти задоволення даної
Після повернення з нарадчої кімнати, в
судовому засіданні 16.12.2013р. судом
оголошено ухвалу про залишення без
задоволення заяву приватного
підприємства "Деліція" про відвід
судових експертів.
У судовому засіданні 16.12.2013р. оголошено
перерву до 20.12.2013р.
18.12.2013р. до відділу діловодства суду
представником позивача подано заяву
б/н та б/д. У даній заяві позивач
наводить перелік запитань які він
планує задати судовим експертам в
судовому засіданні.
У судовому засіданні 20.12.2013р.
представник позивача підтримав подану
ним 12.12.2013 р. заяву про виклик у судове
засідання судових експертів Ковальова
К.М. та Черненко Л.А. та просив дану
заяву задовольнити з тих підстав, що
Висновок від 30.10.13р. свідчить про
некомпетентність експертів, а також
наявна неузгодженість між
дослідницькою частиною та підсумковим
висновком, неузгодженість висновку з
іншими матеріалами справи, не
зазначено, в порушення п. 4.12. Інструкції
про призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень,
причини розбіжностей з висновком
попередньої експертизи.
Представники відповідача 1 та 2
заперечили проти задоволення даної
Заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши матеріали
справи, суд вирішив за доцільне
задовольнити заяву позивача б/н та б/д
про виклик експертів та викликати у
судове засідання експертів Державного
експертно-криміналістичного центру
при МВС України Ковальова Костянтина
Миколайовича та Черненко Людмилу
Анатоліївну для надання роз'яснень
щодо висновку судової експертизи,
призначеної у справі.
Також, у судовому засіданні 20.12.2013 р.
представник позивача подав суду
клопотання про продовження строків
розгляду справи відповідно до статті 69
Господарського процесуального кодексу
Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК
України у виняткових випадках за
клопотанням сторони, з урахуванням
особливостей розгляду спору,
господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів, то суд
задовольнив зазначене клопотання.
Ухвалою суду від 20.12.2013р. суд ухвалив
викликати у судове засідання експертів
Державного науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при МВС України Ковальова Костянтина
Миколайовича та Черненко Людмилу
Анатоліївну для надання роз'яснень
щодо висновку судової експертизи,
призначеної у справі, продовжити строк
п'ятнадцять днів та відкласти розгляд
справи на 20.01.2013р.
Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
Приватного підприємства "Деліція" до
Державної служби інтелектуальної
власності України та Публічного
акціонерного товариства "Харківська
бісквітна фабрика" про визнання
недійсним Свідоцтва України на знак
та зобов'язання вчинити дії передано на
розгляд судді Блажівській О.Є.
Ухвалою Господарського суду міста
прийнято до провадження суддею
Блажівською О.Є., розгляд справи
призначено на 03.02.2014 р.
Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
Приватного підприємства "Деліція" до
Державної служби інтелектуальної
власності України та Публічного
акціонерного товариства "Харківська
бісквітна фабрика" про визнання
недійсним Свідоцтва України на знак
та зобов'язання вчинити дії передано на
розгляд судді Картавцевій Ю.В.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
прийнято до провадження суддею
Картавцевою Ю.В., розгляд справи
призначено на 03.02.2014 р.
У судовому засіданні 03.02.2014 р., за участю
судового експерта Ковальова К.М.
останнім подано суду письмові
пояснення причин ненадання письмового
висновку експерта стосовно питань,
поставлених ухвалою Господарського
суду м. Києва від 20.12.2013 р. у справі №
на те, що поставлені питання не
належать до жодного з існуючих видів
(підвидів) судових експертиз, за якими
судові експерти Державного
експертно-криміналістичного центру
при МВС України атестовані, об'єкт
дослідження невизначено та не надано,
що, відповідно, унеможливлює складання
письмового висновку експерта.
В судовому засіданні 03.02.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Харківська бісквітна фабрика» є
власником свідоцтва України № 17006 на
знак для товарів та послуг «Вафельні
трубочки».

15.11.2000 р. відповідачем 1 було
зареєстровано знак для товарів і
послуг «Вафельні трубочки» та видано
свідоцтво України № 17006 щодо товарів 30
(вафлі; кондитерські вироби) та послуг 35
(імпорт-експорт) класу Міжнародної
класифікації товарів і послуг (далі -
МКТП), що підтверджується, зокрема
Випискою з Державного реєстру свідоцтв
України на знаки для товарів і послуг
відносно свідоцтва № 17006.

З наявних у матеріалах справи доказів
вбачається, що ПП «Деліція» є
товаровиробником кондитерських
виробів, в тому числі товару під назвою
«Вафлі. Трубочки».

Листом від 12.09.2012 р. № 02-26/3-3832 Харківське
обласне територіальне відділення
Антимонопольного комітету України
повідомило позивача про початок
розгляду справи № 3/20-160-12 за ознаками
порушення законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції на
підставі розпорядження від 11.09.2012 р. №
199-рк.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
розпорядженням адміністративної
колегії Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
11.09.2012 р. № 199-рк у справі № 3/20-160-12
розпочато розгляд справи у зв'язку з
наявністю в діях ПП «Деліція» по
неправомірному використанню у
господарській діяльності на
загальнодержавному ринку сухарів,
печива, пирогів і тістечок тривалого
зберігання позначення «Трубочки
вафельні», схожого на знак для товарів
і послуг на вафлі, кондитерські вироби
«Вафельні трубочки», що
використовується ПАТ «Харківська
бісквітна фабрика» у господарській
діяльності на загальнодержавному
ринку сухарів, печива, пирогів і
тістечок тривалого зберігання, що може
призвести до змішування діяльності ПП
«Деліція» з діяльністю власника знаку
для товарів і послуг, ознак порушення
законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції,
передбаченого статтею 4 Закону України
«Про захист від недобросовісної
конкуренції», а саме неправомірне
використання ПП «Деліція» позначення
«Трубочки вафельні» без дозволу
суб'єкта господарювання, який раніше
почав використовувати схожий на нього
знак для товарів і послуг «Вафельні
трубочки» у господарській діяльності,
що може призвести до змішування з
діяльністю цього суб'єкта
господарювання.

Позивач вважає, що реєстрацію знаку для
товарів і послуг за спірним свідоцтвом
було здійснено незаконно, всупереч
приписам ст. 6 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг», оскільки знак для товарів і
послуг «Вафельні трубочки» не
відповідає вимогам надання правової
охорони, а саме:

- не має розрізняльної здатності
та не набув такої внаслідок його
використання;

- складається лише з позначень, що
є загальновживаними як позначення
товарів і послуг певного виду;

- складається лише з позначень чи
даних, що є описовими при використанні
щодо зазначених у заявці товарів і
послуг або у зв'язку з ними, зокрема
вказують на вид, якість, склад,
кількість, властивості, призначення,
цінність товарів і послуг, місце і час
виготовлення чи збуту товарів або
надання послуг;

- складається лише з позначень, що
є загальновживаними символами і
термінами;

- відображає лише форму, що
обумовлена природним станом товару чи
необхідністю отримання технічного
результату, або яка надає товарові
істотної цінності.

На підтвердження загальновживаності,
широкого використання, належності до
описових позначень та відсутності
розрізняльної здатності позначення
«Вафельні трубочки» позивач вказує, в
тому числі, на затвердження державного
стандарту ДСТУ 4033 для продукту
«вафельні трубочки».

За таких обставин, позивач просить суд
визнати недійсним свідоцтво України №
17006 від 15.11.2000 р. на знак для товарів і
послуг «Вафельні трубочки».

Відповідач 1 заперечує проти позовних
вимог в повному обсязі, оскільки
експертиза заявки № 96112784 та реєстрація
знака для товарів і послуг «Вафельні
трубочки» за свідоцтвом України № 17006
була проведена відповідно до вимог
Закону України «Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг». Так, за
результатами кваліфікаційної
експертизи було встановлено, що
заявлене позначення за заявкою № 96112784
відповідає умовам надання правової
охорони, визначеним Законом.

При цьому, відповідач 1 звертає увагу на
те, що позовні вимоги позивача
ґрунтуються на загальновживаності
знака відповідача 2 як позначення
товарів певного виду (при цьому не
зазнаючи, яких саме товарів),
описовості позначення та відсутності
розрізняльної здатності позначення
для товарів 30 та послуг 35 класів МКТП.
Водночас обґрунтування підстав
позовних вимог щодо
загальновживаності, описовості та
відсутності розрізняльної здатності
знаку для товарів і послуг «Вафельні
трубочки» щодо зареєстрованих послуг 35
класу МКТП - «імпорт-експорт» взагалі
відсутні.

Відповідач 2 також заперечує проти
позову з таких підстав.

По-перше, право позивача відповідачами
1 та 2 не є порушеним, а тому у позивача
відсутні підстави для звернення до
суду із позовом про визнання недійсним
свідоцтва на знак для товарів і послуг
та зобов'язання вчинити дії щодо
скасування його реєстрації.

По-друге, за результатами проведеної
відповідачем 1 експертизи по суті було
встановлено, що словесне позначення
«Вафельні трубочки» відповідає умовам
надання правової охорони в розумінні
ст.ст. 5, 6 Закону України «Про охорону
прав на знаки для товарів і послуг».

По-третє, відповідачем 2 було
розроблено рецептуру кондитерського
виробу із назвою «Вафельні трубочки», а
тому вказане словесне позначення за
спірним свідоцтвом є оригінальною
назвою для даного кондитерського
виробу.

За таких обставин, відповідач 2 просить
суд відмовити у позові повністю.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи, громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 р. під
охоронюваними законом інтересами
необхідно розуміти прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом,
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам. Отже,
охоронюваний законом інтерес є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу
України передбачено, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до ст. 21 Господарського
процесуального кодексу України,
позивачами є підприємства та
організації, що подали позов або в
інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Частиною другою цієї
статті визначено способи захисту
цивільних прав та інтересів. Суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

З огляду на положення зазначеної норми
та принцип диспозитивності у
господарському судочинстві, позивач
має право вільно обирати способи
захисту порушеного права чи інтересу.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу
України, право на захист особа здійснює
на свій розсуд.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд
прийшов до висновку про наявність у
позивача прав та підстав для звернення
до суду з позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського
кодексу України (надалі -ГК України)
відносини, пов'язані з використанням у
господарській діяльності та охороною
прав інтелектуальної власності,
регулюються Господарським кодексом
України та іншими законами.

До відносин, пов'язаних з використанням
у господарській діяльності прав
інтелектуальної власності,
застосовуються положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених
Господарським кодексом України та
іншими законами (ч. 2 ст. 154 ГК України).

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу
України (надалі -ЦК України) визначено,
що право інтелектуальної власності - це
право особи на результат
інтелектуальної, творчої діяльності
або на інший об'єкт права
інтелектуальної власності, визначений
Цивільним кодексом України та іншим
законом.

Право інтелектуальної власності є
непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК
України. Ніхто не може бути позбавлений
права інтелектуальної власності чи
обмежений у здійсненні, крім випадків,
передбачених законом.

До об'єктів права інтелектуальної
власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 ГК
України та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема,
належать торговельні марки (знаки для
товарів і послуг).

Відповідно до ст. 492 ЦК України,
торговельною маркою може бути будь-яке
позначення або будь-яка комбінація
позначень, які придатні для вирізнення
товарів (послуг), що виробляються
(надаються) однією особою, від товарів
(послуг), що виробляються (надаються)
іншими особами. Такими позначеннями
можуть бути, зокрема, слова, літери,
цифри, зображувальні елементи,
комбінації кольорів.

Право інтелектуальної власності на
торговельну марку засвідчується
свідоцтвом у випадках і порядку,
передбачених законом (ч. 1 ст. 157 ГК
України, ч. 1 ст. 494 ЦК України).

Позивач вважає, що знак для товарів і
послуг «Вафельні трубочки» за
свідоцтвом України № 17006 не має
розрізняльної здатності, є
загальновживаним як позначення
товарів і послуг певного виду,
складається лише з позначень, що є
загальновживаними символами і
термінами та описовими при
використанні щодо зазначених у заявці
товарів і послуг (вказує на вид, якість,
склад, кількість, властивості,
призначення, цінність товарів і послуг,
місце і час виготовлення чи збуту
товарів або надання послуг), відображає
лише форму, що обумовлена природним
станом товару.

Таким чином, з метою повного та
всебічного розгляду спору необхідним є
з'ясування питання про
загальновживаність, описовість
позначення «Вафельні трубочки», а
також питання стосовно наявності у
вказаного позначення розрізняльної
здатності та наявності у своєму складі
загальновживаних символів і термінів.

Так, оскільки вказані вище питання
входять до предмета доказування у
даній справі, з метою їх з'ясування суд
потребує спеціальних знань.

Відповідно до ст. 41 Господарського
процесуального кодексу України, для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу.

Згідно з п. 3.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України 23 березня
2012 року № 5 «Про деякі питання практики
призначення судових експертиз у
справах зі спорів, пов'язаних із
захистом права інтелектуальної
власності», з урахуванням обставин
справи та суті спору господарські суди
за допомогою експертного дослідження
мають з'ясовувати фактичні дані щодо
наявності чи відсутності підстав для
відмови у наданні торговельній марці
правової охорони.

За таких обставин, ухвалою суду від
19.11.2012 р. у справі №5011-59/13633-2012
призначено судову експертизу,
проведення якої було доручено
атестованим судовим експертам
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз (КНДІСЕ).

З урахуванням пропозицій сторін, на
вирішення експертів поставлені
наступні запитання:

1. Чи складається знак для товарів
і послуг за свідоцтвом України № 17006 з
позначень, що не мають розрізняльної
здатності (на момент подання Заявки
28.11.1996 р.)?

2. Чи складається знак для товарів
і послуг за свідоцтвом України № 17006 з
позначень, що є загальновживаними, як
позначення товарів та послуг певного
виду (класи 30 та 35 Міжнародної
класифікації товарів і послуг) на
момент подання Заявки 28.11.1996 року)?

3. Чи складається знак для товарів
і послуг за свідоцтвом України № 17006 з
позначень які вказують на вид, якість,
кількість, властивості, призначення,
цінність товарів і послуг, місце і час
виготовлення чи збуту товарів або
надання послуг (на момент подання
Заявки 28.11.1996 р.)?

4. Чи складається знак для товарів
і послуг за свідоцтвом України № 17006 з
позначень, що є загальновживаними
символами і термінами (на момент
подання Заявки 28.11.1996 р.)?

За результатами проведення судової
експертизи у господарській справі №
5011-59/13633-2012, судом одержано Висновок
експерта за результатами проведення
експертизи у сфері об'єктів
інтелектуальної власності № 11661/12-53 від
29.05.2013 р., згідно з яким експерт прийшов
до таких висновків:

1. (2). Знак для товарів і послуг
за свідоцтвом України №17006, на дату
подачі матеріалів заявки від 28.11.1996р.,
складався з позначення, що є
загальновживаним, як позначення
товарів певного виду для товарів 30
класу МКТП: «Вафли; кондитерские
изделия».

2. (3). Знак для товарів і послуг
за свідоцтвом України №17006, на дату
подачі матеріалів заявки від 28.11.1996р.,
складався з позначення, яке вказує на
вид товарів.

3. (4). Знак для товарів і послуг
за свідоцтвом України №17006, на дату
подачі матеріалів заявки від 28.11.1996р.,
складався з позначення, яке не є
загальновживаним символом і терміном,
а є позначенням, яке вказує на вид
товарів.

4. (1). Знак для товарів і послуг
за свідоцтвом України №17006, на дату
подачі матеріалів заявки від 28.11.1996р.,
складався з позначення, що не мало
розрізняльної здатності для товарів 30
класу МКТП: «Вафли, кондитерские
изделия».

Оцінюючи вказаний Висновок судової
експертизи від 29.05.2013 р., суд дійшов
висновку, що останній є таким, що
містить протиріччя, складений з
порушенням чинного законодавства, а
тому викликає сумнів у його
правильності.

За таких обставин, враховуючи приписи
ст. 42 ГПК України, ухвалою
Господарського суду м. Києва від 29.07.2013
р. призначено повторну комісійну
судову експертизу об'єктів
інтелектуальної власності, проведення
якої доручено атестованим судовим
експертам Державного
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
МВС України. На вирішення атестованих
судових експертів поставлено питання в
редакції ухвали суду від 19.11.2012 р.

За результатами проведення повторної
комісійної судової експертизи у
господарській справі № 5011-59/13633-2012,
судом одержано Висновок експерта № 16-18
ІВ від 30.10.2013 р. (далі - Висновок від
30.10.2013 р.), згідно з яким судові експерти
прийшли до таких висновків:

1. Знак для товарів і послуг за
свідоцтвом № 17006, на момент подання
Заявки 28.11.1996 року, складався з
позначень, що мали розрізняльну
здатність.

2. Знак для товарів і послуг за
свідоцтвом № 17006, на момент подання
Заявки 28.11.1996 року, не складався з
позначень, що є загальновживаними, як
позначення товарів і послуг певного
виду (класи 30 та 35 Міжнародної
класифікації товарів і послуг).

3. Знак для товарів і послуг за
свідоцтвом № 17006, на момент подання
Заявки 28.11.1996 року, не складався з
позначень, які вказують на вид, якість,
кількість, властивості, призначення,
цінність товарів і послуг, місце і час
виготовлення чи збуту або надання
послуг.

4. Знак для товарів і послуг за
свідоцтвом № 17006, на момент подання
Заявки 28.11.1996 року, не складався з
позначень, що є загальновживаними
символами і термінами.

Оцінюючи вказаний Висновок повторної
комісійної судової експертизи від
30.10.2013 р., суд вважає, що зазначений
висновок містить відповіді на порушені
питання, які є обґрунтованими та
такими, що узгоджуються з іншими
матеріалами справи. Посилання
представника позивача на те, що
експертами було здійснено грубе
порушення порядку проведення
експертизи та було надано
необґрунтовані відповіді на
поставлені питання, внаслідок чого
експерти прийшли до необґрунтованих
висновків, суд відхиляє, оскільки
зазначені твердження є особистою
позицією позивача, який не є експертом.
У той же час, Висновок повторної
комісійної судової експертизи від
30.10.2013 р. у справі № 5011-59/13633-2012 складений
кваліфікованими судовими експертами:

- Ковальовим К.М., який має вищу
юридичну освіту, вищу спеціальну
освіту в сфері інтелектуальної
власності, кваліфікацію судового
експерта з питань інтелектуальної
власності з правом проведення
експертиз, пов'язаних з охороною прав
на знаки для товарів і послуг,
свідоцтво № 892 від 02.11.2012 р., стаж
експертної роботи з 1993 р., експертний
стаж у сфері інтелектуальної власності
з 2005 р.

- Черненко Л.А. - головний експерт
відділу експертиз у сфері
інтелектуальної власності та високих
технологій лабораторії
криміналістичної експертизи ДНДЕКЦ
МВС України, яка має вищу юридичну
освіту, вищу спеціальну освіту в сфері
інтелектуальної власності,
кваліфікацію судового експерта з
правом проведення експертиз,
пов'язаних з охороною прав на знаки для
товарів і послуг, свідоцтво № 9645 від
28.10.2009 р., стаж експертної роботи з 1998 р.,
експертний стаж у сфері
інтелектуальної власності з 2005 р.

Вищезазначені судові експерти про
кримінальну відповідальність згідно
зі ст.ст. 384 та 385 Кримінального кодексу
України попереджені.

Більше того, ухвалою суду від 20.12.2013 р.
викликано у судове засідання судових
експертів Державного
науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при МВС України Ковальова К.М. та
Черненко Л.А. для надання роз'яснень
щодо Висновку повторної комісійної
судової експертизи об'єктів
інтелектуальної власності № 16-18 ІВ від
30.10.2013 р.

На виконання вимог вказаної ухвали
суду для надання роз'яснень щодо
Висновку від 30.10.2013 р. у судове
засідання 03.02.2014 р. з'явився судовий
експерт Ковальов К.М., яким було надано
відповіді стосовно зазначеного
Висновку на запитання позивача.

За таких обставин Висновок від 30.10.2013 р.
повторної комісійної судової
експертизи у господарській справі №
5011-59/13633-2012 приймається судом в якості
належного та допустимого доказу.

Суд також звертає увагу на те, що
позивач, зазначаючи про
необґрунтованість Висновку від 30.10.2013
р. повторної комісійної судової
експертизи у господарській справі №
5011-59/13633-2012, просить суд не брати його до
уваги, а розглядати справу з
урахуванням наявного в ній Висновку,
підготованого експертами КНДІСЕ
(Висновок судової експертизи від 29.05.2013
р), оскільки наразі необхідності в
проведенні повторної експертизи, як
передбачено ст. 42 ГПК України, немає.

Водночас суд ухвалою від 29.07.2013 р.
зазначив, що Висновок судової
експертизи від 29.05.2013 р., з урахуванням
якого позивач просить розглядати
справу, є таким, що містить протиріччя,
складений з порушеннями чинного
законодавства, а тому викликає сумнів у
його правильності, внаслідок чого
призначив повторну комісійну судову
експертизу об'єктів інтелектуальної
власності.

За таких обставин, враховуючи позицію
сторін стосовно розгляду справи з
врахуванням наявних Висновків, суд
здійснює розгляд справи за наявними в
ній матеріалами.

Так, щодо позовної вимоги про визнання
недійсними свідоцтва України № 17006 на
знак для товарів і послуг «Вафельні
трубочки», суд вважає за необхідне
зазначити таке.

Згідно з п. 3 Постанови Верховної Ради
України «Про введення в дію Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів та послуг» від 23.12.1993 р.
відповідність знаків умовам їх
реєстрації визначається згідно з
законодавством, що діяло на дату
подання заявки.

Як вбачається з наявної у матеріалах
справи виписки з Державного реєстру
свідоцтв України на знак для товарів і
послуг щодо спірного свідоцтва
відповідача 2, заявка № 96112784 на
реєстрацію знаку для товарів і послуг
«Вафельні трубочки» була подана до
Установи (відповідача 1) 28.11.1996 р.

Таким чином, на дату подання вказаної
заявки на реєстрацію знаку для товарів
і послуг «Вафельні трубочки» (28.11.1996 р.)
чинною була редакція Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг» № 3689-ХІІ від 23.12.1993 р.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг» від 15.12.1993 р. № 3689-ХІІ в
редакції від 23.12.1993 р., чинного на дату
подання вищезазначеної заявки (28.11.1996
р.), правова охорона надається знаку,
який не суперечить публічному порядку,
принципам гуманності і моралі та на
який не поширюються підстави для
відмови в наданні правової охорони,
встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг» у редакції, чинній на дату
подання заяви, не можуть одержати
правову охорону позначення, які,
зокрема, не мають розрізняльної
здатності; є загальновживаними як
позначення товарів і послуг певного
виду; вказують на вид, якість,
кількість, властивості, призначення,
цінність товарів і послуг, а також на
місце і час виготовлення чи збуту
товарів або надання послуг; є
загальновживаними символами і
термінами. При цьому вказані
позначення можуть бути внесені до
знака як елементи, що не охороняються,
якщо вони не займають домінуючого
положення в зображенні знака.

Згідно з п. а) ч.1 ст. 19 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг» свідоцтво може бути визнано у
судовому порядку недійсним повністю
або частково у разі невідповідності
зареєстрованого знака умовам надання
правової охорони.

Суд звертає увагу на те, що, окрім
наведених судом вище підстав ненадання
позначенню правової охорони та,
відповідно, визнання його недійсним,
передбачених ч. 2 ст. 6 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг» у редакції від 23.12.1993 р.,
чинній на дату подання заявки на видачу
спірного свідоцтва, позивачем у
позовній заяві зазначено також таку
підставу, як «відображення лише форми,
що обумовлена природним станом товару
чи необхідністю отримання технічного
результату, або яка надає товарові
істотної цінності». Водночас вказана
позивачем п'ята підстава ненадання
позначенню правової охорони не була
передбачена ст. 6 вказаного Закону саме
у редакції 23.12.1993 р., чинній на дату
подання заявки на видачу спірного
свідоцтва. За таких обставин, зазначена
позивачем п'ята підстава не може
братись судом до уваги, оскільки не
відповідає змісту ст. 6 вказаного
Закону у відповідній редакції, у
зв'язку з чим судом не розглядається.

Крім того, обґрунтовуючи
загальновживаність та описовість
позначення «Вафельні трубочки»,
відсутність у спірного позначення
розрізняльної здатності, позивач
вказує на існування затвердженого
державного стандарту ДСТУ 4033 саме для
продукту «вафельні трубочки».

Водночас суд зазначає, що станом на
дату подання заявки відповідачем 2 до
Установи (відповідача 1) - 28.11.1996 р.
даного державного стандарту не
існувало, оскільки останній
затверджений наказом Держстандарту
України від 27.06.2001 р. № 317, тобто після
подання заявки, навіть більше того,
після отримання спірного свідоцтва на
знак для товарів і послуг «Вафельні
трубочки» відповідачем 2. Жодних інших
доказів, які би вказували на
загальновживаність, описовість
спірного позначення та відсутність у
нього розрізняльної здатності саме
станом на 28.11.1996 р. сторонами надано не
було.

За таких обставин, оцінивши наявні в
матеріалах справи докази в сукупності,
враховуючи Висновок судової
експертизи від 30.10.2013 р., суд приходить
до наступних висновків:

- позначення «Вафельні трубочки»
за свідоцтвом України № 17006, на момент
подання заявки (28.11.1996 року) складалось
з позначень, що мали розрізняльну
здатність;

- позначення «Вафельні трубочки»
за свідоцтвом України № 17006, на момент
подання заявки (28.11.1996 р.) не складалось
з позначень, що є загальновживаними як
позначення товарів і послуг певного
виду (класи 30 та 35 Міжнародної
класифікації товарів і послуг);

- позначення «Вафельні трубочки»
за свідоцтвом України № 17006, на момент
подання заявки (28.11.1996 р.) не складалось
з позначень, які вказують на вид,
якість, кількість, властивості,
призначення, цінність товарів і послуг,
місце і час виготовлення чи збуту або
надання послуг;

- позначення «Вафельні трубочки»
за свідоцтвом України № 17006, на момент
подання заявки (28.11.1996 р.), не складалось
з позначень, що є загальновживаними
символами і термінами.

Таким чином, з викладеного вище
вбачається, що відсутні передбачені
законом підстави для визнання
недійсним свідоцтва України № 17006 на
знак для товарів і послуг «Вафельні
трубочки».

Дана позиція суду ґрунтується також на
наступному.

Так, позивачем заявлено позов про
визнання недійсним свідоцтва України
№ 17006 від 15.11.2000 р. на знак для товарів і
послуг «Вафельні трубочки» повністю,
тобто стосовно зареєстрованих товарів
30 та послуг 35 класу МКТП. Водночас з
наявних у матеріалах справи документів
вбачається, що фактично позивач
обґрунтовує підстави для визнання
спірного свідоцтва недійсним лише
стосовно зареєстрованих товарів 30
класу МКТП : вафлі, кондитерські вироби.
Натомість жодного обґрунтування
стосовно зазначених позивачем п'яти
підстав для визнання недійсним
спірного свідоцтва стосовно
зареєстрованих послуг 35 класу:
імпорт-експорт позивачем не надано.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, суд дійшов висновків, що
позовні вимоги не є обґрунтованими,
доведеними належними та допустимими
доказами, а тому не підлягають
задоволенню в цій частині.

Позивач також звернувся до суду з
позовною вимогою про зобов'язання
Державної служби інтелектуальної
власності України внести відповідні
зміни до Державного реєстру свідоцтв
України на знаки для товарів і послуг,
про що здійснити відповідну публікацію
в офіційному бюлетені Державної служби
інтелектуальної власності України
«Промислова власність».

Дійсно, відповідно до п. 2.3. Положення
про Державний реєстр свідоцтв України
на знаки для товарів і послуг,
затвердженого Наказом Міністерства
освіти і науки України від 10.01.2002 р. № 10,
у процесі ведення реєстру до нього
вносяться, зокрема, відомості щодо
визнання свідоцтва недійсним повністю
або частково, які в силу п. 1.3. вказаного
Положення Державна служба
інтелектуальної власності України
публікує в офіційному бюлетені
"Промислова власність".

Позовна вимога про зобов'язання
Державної служби інтелектуальної
власності України внести відповідні
зміни до Державного реєстру свідоцтв
України на знаки для товарів і послуг є
похідною від вимоги про визнання
недійсним свідоцтва України № 17006 на
знак для товарів і послуг «Вафельні
трубочки», а отже, також не підлягає до
задоволення.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Виходячи з викладеного вище, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими, не доведені
позивачем належними та допустимими
доказами, а тому не підлягають
задоволенню.

Суд також звертає увагу на таке.

05.11.2012 р. відділом діловодства
Господарського суду м. Києва отримано
від представника відповідача 2 заяву
про застосування строку позовної
давності, у якій останній просить суд
застосувати строк позовної давності у
даній справі, що є підставою для
відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 256 та 257 ЦК
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності за змістом
ст. 261 ЦК України починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

При цьому, за приписами ст. 267 ЦК
України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Відповідно до п. 2.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» від 29
травня 2013 року N 10, перш ніж
застосовувати позовну давність,
господарський суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі коли
такі право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості. І лише якщо буде
встановлено, що право або охоронюваний
законом інтерес особи дійсно порушені,
але позовна давність спливла і про це
зроблено заяву іншою стороною у справі,
суд відмовляє в позові у зв'язку зі
спливом позовної давності - за
відсутності наведених позивачем
поважних причин її пропущення.

Таким чином, з огляду на вищезазначене,
оскільки суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, у суду відсутні
підстави і для застосування строку
позовної давності у даній справі.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення

складено 08.02.2014 р.

Суддя
Ю.В. Картавцева