ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.02.2014р.
Справа №905/7419/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Шилової О.М.,

при секретарі судового засідання
Табачнікові В.Г.

розглянув матеріали справи

за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА
Страхування», м.Київ

до Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА»,
м.Донецьк

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, на стороні

відповідача: ОСОБА_1, м.Дніпропетровськ

про стягнення 5362,27грн.
страхового відшкодування

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

третя особа: не викликався.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

04.02.2014р. з 11-20год. до 11-25год.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «АХА Страхування»,
м.Київ звернулось до господарського
суду Донецької області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк про стягнення
5362,27грн. страхового відшкодування.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 25.10.2013р. до участі у справі
залучено третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: ОСОБА_1 (а.с.1).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на: Договір добровільного
страхування наземного транспорту
№PL71428Га/12скв від 22.05.2012р. та Додаток №1
до нього; Довідку ДАІ; заяву про
настання події, що має ознаки
страхового випадку за договором
добровільного страхування
транспортного засобу від 24.09.2012р.;
постанову Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
24.10.2012р. у справі 401/10954/12 (3/401/4308/12);
рахунок №КС00002676 від 24.09.2012р.; наряд -
замовлення №КН00002292 від 19.10.2012р.;
страховий акт №1.001.12.01920/VESKO27182 від
11.10.2012р.; розрахунок страхового
відшкодування від 05.10.2012р.; платіжне
доручення №ДП00008841 від 12.10.2012р.,
претензію №РГ/01920/12/9 від 28.05.2013р. тощо.

Протягом розгляду справи позивач
надав:

1) письмові пояснення №РГ/01920/12-1/9 від
25.11.2013р. з додатками, серед яких копії
Наряду-замовлення №КН00002292 від 19.10.2012р.,
підписаного і скріпленого печатками
сторін Договору добровільного
страхування наземного транспорту
№PL71428Га/12скв від 22.05.2012р. з повною
інформацією про застрахований
транспортний засіб, а також
підписаного і скріпленого печатками
сторін Додатку №1 до зазначеного
Договору (а.с.95-114);

2) з супровідним листом №РГ/01920/12-3/9 від
31.01.2014р., зокрема, надав письмові
пояснення на відзив відповідача та
копію Договору про фінансовий лізинг
від 14.05.2012р. на підтвердження права
власності ТОВ «Порше Лізинг Україна»
на транспортний засіб Volkswagen Touareg NF
(а.с.153-176).

Протягом розгляду справи відповідач
надав:

1) з супровідним листом №2169/17 від
18.11.2013р. надав відзив №2134/17 від 12.11.2013р.,
в якому просив суд залишити позовну
заяву без розгляду, а також інші
витребувані судом документи (а.с.68-92);

2) листом №2578/17 від 23.12.2013р. - докази
направлення відзиву позивачу (а.с.139-142).

17.12.2013р. на адресу суду від
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська з супровідним
листом №30414 від 05.12.2013р. надійшов
оригінал адміністративної справи
№401/10954/12 (пр.№3/401/4308/12) відносно ОСОБА_1

З оригіналу адміністративної справи
№401/10954/12 зроблені копії та долучені до
матеріалів даної справи (а.с.122-137).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 24.12.2013р.
справу передано на розгляд судді
Макарової Ю.В. у зв'язку з перебуванням
судді Шилової О.М. на лікарняному
(а.с.138).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 08.01.2014р.
справу передано на розгляд судді
Шилової О.М. у зв'язку з виходом
останньої з лікарняного (а.с.145).

10.01.2014р. на адресу суду від
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська з супровідним
листом №132/14 від 02.01.2014р. надійшла
Постанова зазначеного суду від 24.10.2012р.
у справі №401/10954/12 (пр.3/401/4308/12) (а.с.148-149).

20.01.2014р. на адресу суду повернувся
конверт з направленою третій особі
кореспонденцією з відміткою про
причину повернення «за закінченням
терміну зберігання» (а.с.152).

Розглянувши документи, додані до
позовної заяви, всебічно і повно
з'ясувавши всі обставини справи,
оцінивши докази, які мають значення для
вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

22.05.2012р. між АТ «Страхова компанія «АХА
Страхування» (Страховик) та ТОВ «Порше
Лізинг Україна» (Страхувальник) було
укладено Договір добровільного
страхування наземного транспорту
№PL71428Га/12скв (далі - Договір, а.с.102-111),
згідно з п.5 якого позивачем
застрахований транспортний засіб
марки Volkswagen Touareg NF, р.н. АА 8866 НС (надалі -
застрахований автомобіль), зокрема, за
ризиком «збитки внаслідок ДТП» (п.9.2.).
За вказаним ризиком встановлена
франшиза Страховика 0,5% від страхової
суми (330,44USD за комерційним курсом ПАТ
«Креді Агріколь» на дату настання
страхового випадку) (п.10.2). Згідно з п.3
Договору страхування вигодонабувачем
визначено Страхувальника. Згідно з п.11
Договору він діє з 22.05.2012р. до 21.05.2017р.

22.09.2012р. на пр.Ім.Газети «Правда» в
районі будинку №1 в м.Дніпропетровську
сталася дорожньо-транспортна пригода
(надалі - ДТП) за участю застрахованого
автомобіля під керуванням ОСОБА_2 і
автомобіля Mercedes Benz, д.р.н. НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_1, в результаті чого
обидва транспортні засоби отримали
механічні пошкодження (а.с.26, 27, 124-131).

Повна дійсна вартість
відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля склала
8793,76грн. (в тому числі ПДВ 1465,63грн.), що
підтверджується Нарядом-замовленням
№КН00002292 від 19.10.2012р. (який одночасно є
Актом виконаних робіт), виписаним
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ГРАНД АВТО» (а.с.100).

На підставі Договору і заяви
Страхувальника на виплату страхового
відшкодування за договором від 24.09.2012р.
(а.с.35-38) уповноваженим представником
позивача був складений Акт огляду
застрахованого автомобіля від 29.09.2012р.
(а.с.49). На підставі зазначеного Акту
огляду та виставленого Страхувальнику
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ГРАНД АВТО» рахунку
№КС00002676 від 24.09.2012р. на суму 8568,66грн. (в
тому числі ПДВ у сумі 1428,11грн., а.с.34)
позивачем складений Страховий акт
№1.001.12.01920/VESKO27182 від 11.10.2012р. на суму
5872,27грн. (а.с.30-31), з розрахунку
страхового відшкодування до якого
(а.с.33) вбачається, що з вартості
відновлювального ремонту в сумі
8568,66грн. позивачем було вирахувано
2696,39грн. власної безумовної франшизи.
Платіжним дорученням №ДП00008841 від
12.10.2012р. (а.с.32) позивач виплатив на
користь ТОВ «ГРАНД АВТО» страхове
відшкодування в сумі 5872,27грн.

Згідно з п.7.38 Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
спільним Наказом Міністерства юстиції
України та Фонду державного майна
України №142/5/2092 від 24.11.2003р. (далі -
Методика), знос не нараховується для
нових складників та для складників КТЗ,
строк експлуатації яких не перевищує: 5
років - для легкових КТЗ виробництва
країн СНД та 7 років - для інших легкових
КТЗ.

Згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу ААС 963037
застрахований позивачем автомобіль
випущено у 2012 році (а.с.40-41). З п.3
розрахунку страхового відшкодування
(а.с.33) вбачається, що за даним
транспортним засобом позивачем
страхові виплати раніше не проводились
- тобто до ДТП від 22.09.2012р. застрахований
позивачем автомобіль пошкоджень не
отримував, і іншого відповідачем суду
не доведено. Відповідачем також не
доведено факт експлуатування
застрахованого позивачем автомобіля в
інтенсивному режимі.

Таким чином, знос під час здійснення
позивачем страхової виплати
нарахуванню не підлягав, оскільки на
момент ДТП від 22.09.2012р. строк
експлуатації застрахованого
автомобіля не перевищив 1 року.

Аналіз приписів ч.ч.1, 2 ст.1166, ч.ч.2, 5
ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу
України дозволяє дійти висновку про те,
що у випадку заподіяння шкоди
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки питання про її
відшкодування вирішується за
принципом вини.

Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Стаття 993 Цивільного кодексу України
передбачає, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, яка отримала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за спричинені збитки.
Аналогічне положення встановлене ст.27
Закону України "Про страхування".

Наявність вини ОСОБА_1 у порушенні під
час керування 22.09.2012р. автомобілем Mercedes
Benz, д.р.н. НОМЕР_1 Правил дорожнього руху
України, що спричинило пошкодження
автомобілів, підтверджена постановою
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська від 24.10.2012р. у
справі №401/10954/12 (пр.№3/401/4308/12) (а.с.132, 135).

Згідно з наданою відповідачем копією
Полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/6624035 (а.с.72) на час скоєння
ДТП (22.09.2012р.) Приватне акціонерне
товариство «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» забезпечило
транспортний засіб Mercedes Benz, д.р.н. 59625 АВ
(надалі - забезпечений автомобіль) з
лімітом відшкодування за майнову шкоду
50000грн. та франшизою 510грн. Період дії
полісу: з 00-00год. 15.04.2012р. до 14.04.2013р.
включно.

З наведеного у п.1.4. ч.1 ст.1 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон) визначення
вбачається, що цивільно-правова
відповідальність особи, яка не є
страхувальником, вважається
застрахованою, якщо така особа
правомірно володіє забезпеченим
транспортним засобом. Володіння
забезпеченим транспортним засобом
вважається правомірним, якщо інше не
встановлено законом або рішенням суду.

Забезпечений транспортний засіб -
транспортний засіб, зазначений у
чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, за умови його
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована
(п.1.7. ч.1 ст.1 Закону).

Оскільки в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження зворотного,
суд виходить з того, що гр-н ОСОБА_1
керував забезпеченим відповідачем
транспортним засобом правомірно, і
іншого відповідачем не доведено.

Таким чином, з урахуванням приписів
ст.993 ЦК України, ч.3 ст.18, ст.27 Закону
України „Про страхування", ст.ст.22, 28, 29
Закону особою, відповідальною за
завдані позивачу виплатою ним
страхового відшкодування збитки, є
Приватне акціонерне товариство
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА».

Отже, позивач отримав право вимоги до
ПрАТ «Українська акціонерна страхова
компанія АСКА» в межах умов Полісу
№АВ/6624035, який є підставою для
звернення позивача до суду з даним
позовом.

Заявлена позивачем до стягнення сума
страхового відшкодування не перевищує
ліміт відповідальності ПрАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА». Під час подання позову
позивачем враховано франшизу
відповідача за Полісом №АВ/6624035 та
вирахувано 510грн. зі сплаченої
позивачем суми страхового
відшкодування (а.с.3).

Матеріали справи не містять доказів
відшкодування відповідачем сплаченого
позивачем страхового відшкодування на
час розгляду даної справи.

Відповідно до ст.29 Закону у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
страховиком за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.
Оскільки Методикою як спеціальним
нормативним актом у сфері оцінки
колісних транспортних засобів не
передбачено нарахування зносу для
складників КТЗ, строк експлуатації
яких не перевищує: 5 років - для легкових
КТЗ виробництва країн СНД та 7 років -
для інших легкових КТЗ (п.7.38), а на
момент ДТП від 22.09.2012р. строк
експлуатації застрахованого позивачем
автомобіля не перевищив 1 року, то знос
під час визначення суми збитків, що
підлягають відшкодуванню
відповідачем, вирахуванню не підлягає.

Суд дійшов висновку про те, що у даному
випадку обчислення розміру завданої
застрахованій позивачем особі шкоди на
підставі попереднього рахунку СТО
№КС00002676 від 24.09.2012р. (а.с.34), вартість
ремонтних робіт за яким є меншою, ніж
фактична повна вартість таких робіт за
Нарядом-замовленням (Актом виконаних
робіт) №КН00002292 від 19.10.2012р. (а.с.100), -
тобто обчислення розміру шкоди
виходячи з орієнтовної вартості
відновлювального ремонту, характеру
пошкоджень та стану застрахованого
транспортного засобу - не суперечить
приписам ст.ст.22, 1192 ЦК України та
ст.ст.9, 20, 25 Закону України „Про
страхування", ст.29 Закону, п.7.38 Методики.

Рахунок СТО є підставою для виникнення
податкових зобов'язань, пов'язаних з
наданням послуг з відновлювального
ремонту пошкодженого транспортного
засобу. Зазначені зобов'язання
виникають внаслідок фактичного
надання послуги з проведення такого
ремонту за умови, що виконавець цієї
послуги є платником ПДВ.

Як вже зазначалось, виписаний ТОВ
«ГРАНД АВТО» Наряд-замовлення №КН00002292
від 19.10.2012р. (а.с.100) підтверджує фактичне
надання послуги з проведення
відновлювального ремонту, дійсна
вартість якого є більшою за сплачену
позивачем на підставі рахунку №КС00002676
від 24.09.2012р.

ТОВ «ГРАНД АВТО» є платником податку на
додану вартість, що підтверджується
Свідоцтвом №100320048 серії НБ №312585,
виданим 27.01.2011р. (а.с.101).

З огляду на викладене, враховуючи
наявні в матеріалах справи документи
на підтвердження здійснення позивачем
страхової виплати за Договором
добровільного страхування наземного
транспорту №PL71428Га/12скв від 22.05.2012р. і
виникнення обов'язку відповідача
відшкодувати завдану цим шкоду в
порядку регресу згідно з Полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/6624035, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача про
стягнення 5362,27грн. страхового
відшкодування в порядку регресу є
обґрунтованими, підтвердженими
належним чином та такими, що підлягають
задоволенню.

Викладені у відзиві №2134/17 від 12.11.2013р.
(а.с.69-71) заперечення відповідача суд до
уваги не приймає з огляду на наступне.

1) Щодо неналежного оформлення
довіреності на представництво
Агенцією по управлінню заборгованістю
інтересів позивача.

11.04.2008р. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «АХА
Страхування» (Страховик) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агенція по
управлінню заборгованістю» (Агентство)
було укладено Агентський Договір №86-08/1
(далі - Агентський Договір, а.с.171-175),
відповідно до умов п.1.1. якого Агентство
за дорученням Страховика приймає на
себе зобов'язання від імені Страховика
та за його рахунок здійснювати дії по
стягненню заборгованості з фізичних та
юридичних осіб, до яких Страховик має
права вимоги відповідно до чинного
законодавства України.

Підпункт 2.3.1. Агентського Договору
дійсно передбачає обов'язок Страховика
надати Агентству нотаріально
оформлену довіреність на
представництво інтересів Страховика в
цілях виконання доручень, передбачених
Договором (а.с.171, зворотній бік).

В той же час, Агентський договір №86-08/1
від 11.04.2008р. не передбачає інших
наслідків надання Страховиком
Агентству довіреності, не оформленої
нотаріально, крім права (а не обов'язку)
припинити виконання доручень
Страховика (п.7.5. Агентського Договору:
«У разі порушення Страховиком своїх
обов'язків, встановлених п.2.3. Договору,
Агентство має право припинити
виконання доручень Страховика до
усунення порушень»).

Частиною першою ст.245 ЦК України
встановлено, що форма довіреності
повинна відповідати формі, в якій
відповідно до закону має вчинятися
правочин. Згідно зі статтею 246 ЦК
України довіреність від імені
юридичної особи видається її органом
або іншою особою, уповноваженою на це
її установчими документами, та
скріплюється печаткою цієї юридичної
особи. Таким чином, особливістю видачі
юридичними особами довіреностей є те,
що закон не вимагає їх нотаріального
посвідчення для чинності довіреності
як правочину.

Страхувальник надав Агентству
довіреність вих.№3919/18 від 20.12.2012р.,
оформлену відповідно до вимог
наведених норм ЦК України (а.с.5). В
довіреності вих.№3919/18 від 20.12.2012р.
міститься посилання на те, що її видано
з метою виконання Агентського договору
№86-08/1 від 11.04.2008р.

Довіреність прийнята Агентством з
метою виконання обов'язків за вказаним
Агентським договором, про що свідчить
подання даного позову до суду. Тобто
Агентство не скористалось наданим
пунктом 7.5. Агентського Договору правом
припинити виконання доручень
Страховика; Агентський Договір
виконується обома сторонами, і іншого
відповідачем не доведено.

Таким чином, відсутні підстави вважати
ТОВ «Агенція по управлінню
заборгованістю» неналежним
представником позивача у даній справі.

З огляду на викладене суд відмовляє у
задоволенні викладеного у відзиві
клопотання про залишення позову у
справі №905/7419/13 без розгляду.

2) Щодо чинності Договору добровільного
страхування наземного транспорту
№PL71428Га/12скв від 22.05.2012р., а саме сплати
страхових платежів за передбаченим
Договором графіком.

В п.п.12-13, 17 Договору сторони погодили,
що страховий платіж за період 22.05.2012р. -
21.05.2013р. сплачується у розмірі
гривневого еквіваленту 3674,44USD на дату
розрахунку страхового платежу до дати,
вказаної у Додатку №1 до Договору як
строк оплати чергової частини
страхового платежу за відповідний
період фактичного надання послуг.

Правом відмовити у виплаті страхового
відшкодування, наданим йому п.11.3 та
п.27.4.6. Договору страхування, Страховик
(позивач) не скористався. Натомість у п.4
розділу V Страхового акту
№1.001.12.01920/VESKO27182 від 11.10.2012р. (а.с.30-31)
Страховик (позивач) зазначив, що на
момент здійснення страхової виплати
сплачені всі нараховані за Договором
страхові платежі.

У п.4 Розділу І страхового акту
№1.001.12.01920/VESKO27182 від 11.10.2012р. (а.с.30)
позивачем зазначений термін дії
Договору: з 22.05.2012р. до 21.05.2013р., що
свідчить про визнання позивачем факту
набуття Договором страхування
чинності. У п.4.2 Розділу V зазначеного
страхового акту відповідальним
працівником позивача зазначено, що
сума несплачених страхових платежів
складає 0грн. (а.с.31).

Крім того, про вчинення конклюдентних
дій, які виявили волю Страховика та
Страхувальника виконувати умови
Договору страхування, свідчать
наступні документи: Заява
Страхувальника від 24.09.2012р. про
настання події, що має ознаки
страхового випадку (а.с.35-38), лист
Страхувальника від 08.10.2012р. з проханням
перерахувати страхове відшкодування
на рахунок СТО (а.с.39), Страховий акт
№1.001.12.01920/VESKO27182 від 11.10.2012р. (а.с.30-31),
розрахунок страхового відшкодування
від 05.10.2012р. (а.с.33), платіжне доручення
№ДП00008841 від 12.10.2012р. (а.с.32) тощо.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Відповідачем не доведено
належними та допустимими доказами факт
неукладеності або недійсності
Договору добровільного страхування
наземного транспорту №PL71428Га/12скв від
22.05.2012р., а отже, суд виходить з
презумпції правомірності вказаного
правочину (ст.204 ЦК України) та
обов'язковості зазначеного Договору
для виконання позивачем (ст.629 ЦК
України, ч.1 ст.16 Закону України „Про
страхування").

3) Решта викладених у відзиві №2134/17 від
12.11.2013р. (а.с.69-71) доводів відповідача
спростовується наявними у матеріалах
справи документами, на які містяться
посилання у даному рішенні.

Судовий збір покладається на
відповідача відповідно до приписів
абз.3 ч.1 ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, згідно з
приписами ст.ст.22, 204, 245, 246, 629, 993, 1166, 1187,
1188, 1191, 1192 Цивільного кодексу України;
ст.228 Господарського кодексу України;
ст.ст.9, 16, 20, 25, 27 Закону України „Про
страхування" №85/96-ВР від 07.03.1996р.; п.1.4, 1.7
ч.1 ст.1, ст.ст.12, 22, 28, 29 Закону України
„Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" №1961-IV від 01.07.2004р.; п.7.38
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
затв. спільним Наказом Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України №142/5/2092 від 24.11.2003р.;
керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування», м.Київ до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк про стягнення
5362,27грн. страхового відшкодування -
задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (83052, м.Донецьк,
пр.Ілліча, 100; ) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» (04070, м.Київ, вул.
Іллінська, 8; р/р 0306 в АТ
«УкрСиббанк», МФО 351005, )
5362,27грн. страхового відшкодування,
1720,50грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення може бути оскаржене до
Донецького апеляційного
господарського суду в порядку,
передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 04.02.2014р. оголошено
і підписано вступну та резолютивну
частини рішення.

Повне рішення складене та
підписане 10.02.2014р.

Суддя
О.М.
Шилова

надруковано 4 прим.: 1 - до справи,

2 - сторонам, 1 - третій особі