КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2014 р. Справа№ 911/3272/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

секретар Джужа Р.Є.

за участю представників:

від позивача - Чеботарьова І.Г.
(представник за довіреністю)

від відповідача - Євтушенко О.В.
(представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду
Київської області

від 14.10.2013р. у справі №911/3272/13 (суддя
Щоткін О.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
Глевахівської селищної ради

про стягнення 1021464,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
Глевахівської селищної ради про
стягнення 1021464,62 грн., які складаються з
901861,57 грн. суми боргу, 33397,89 грн. пені,
18542,14 грн. штрафу, 59567,51 грн. 3% річних, 8095,51
грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
на постачання природного газу для
надання населенню послуг з опалення та
гарячого водопостачання
№700700032-ТКЕ-ТЕ/11 від 01.10.2011р., що
укладений між ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Київоблгаз" та
Комунальним житлово-експлуатаційним
підприємством Глевахівської селищної
ради.

У зв'язку з зазначеним та тим, що
відповідно до договору про
відступлення права вимоги №14/7122/12 від
21.11.2012 року ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Київоблгаз" передало ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" право вимоги до
Комунального житлово-експлуатаційного
підприємства Глевахівської селищної
ради за договором №700700032-ТКЕ-ТЕ/11 від
01.10.2011р., позивач просить суд стягнути з
відповідача 901861,57 грн. суми боргу, 33397,89
грн. пені, 18542,14 грн. штрафу, 59567,51 грн. 3%
річних, 8095,51 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду
Київської області від 14.10.2013 р. у справі
№911/3272/13 позов задоволено частково.
Стягнуто з Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
Глевахівської селищної ради на користь
Публічного акціонерного товариства
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" - 901861 грн. 57 коп.
основного боргу, 16673 грн. 50 коп. пені, 9271
грн. 07 коп. штрафу, 37490 грн. 71 коп. 3%
річних, 2499 грн. 50 грн. інфляційних втрат,
19874 грн. 82 коп. судового збору. В іншій
частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду Київської
області від 14.10.2013р. у справі №911/3272/13
скасувати в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення 22076,80 грн. 3% річних, 16724,39 грн.
пені та 7% штрафу у розмірі 9271,07 грн. та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача 22076,80 грн. 3%
річних, 16724,39 грн. пені та 7% штрафу у
розмірі 9271,07 грн.

Підставою для скасування рішення суду
скаржник зазначив неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, а також порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.11.2013 р. у
справі №911/3272/13 прийнято апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" на рішення
господарського суду міста Києва від
14.10.2013 р. у справі №911/3272/13 до
провадження, розгляд апеляційної
скарги призначено на 17.12.2013 р.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 16.12.2013 р.
змінено склад колегії суддів.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 р. у
справі №911/3272/13 відкладено розгляд
справи на 28.01.2014 р.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 28.01.2014 р., відповідно до ст. 77
ГПК України, оголошено перерву на 04.02.2014
р.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 03.02.2014 р.
змінено склад колегії суддів.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 04.02.2014 р. представник
позивача підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі, просив суд
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення господарського суду Київської
області від 14.10.2013р. у справі №911/3272/13
скасувати в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення 22076,80 грн. 3% річних, 16724,39 грн.
пені та 7% штрафу у розмірі 9271,07 грн. та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача 22076,80 грн. 3%
річних, 16724,39 грн. пені та 7% штрафу у
розмірі 9271,07 грн.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 04.02.2014 р. представник
відповідача заперечував проти доводів,
викладених в апеляційній скарзі,
просив залишити її без задоволення,
рішення господарського суду Київської
області від 14.10.2013р. у справі №911/3272/13 -
без змін, вважаючи оскаржуване рішення
законним та обґрунтованим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

01.10.2011 року між Публічним акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації "Київоблгаз", як
постачальником, та Комунальним
житлово-експлуатаційним підприємством
Глевахівської селищної ради, як
покупцем, був укладений договір
№700700032-ТКЕ-ТЕ/11 поставки природного
газу для надання населенню послуг з
опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до п. 1.1. договору
постачальник постачає природний газ
(далі - газ) споживачу в 2011 році виключно
для вироблення теплової енергії для
надання населенню послуг з опалення та
гарячого водопостачання.

Даний договір набирає чинності з
моменту його підписання
уповноваженими представниками сторін
та скріпленими печатками сторін і діє в
частині постачання газу з 01.10.2011р. по
31.12.2012р. (включно), а в частині
проведення розрахунків за газ - до їх
повного здійснення (п. 11.1 договору).

Пунктом 6.1 договору купівлі-продажу
встановлено, що оплата за газ з
врахуванням вартості постачання та
транспортування газу здійснюється
покупцем виключно грошовими коштами в
такому порядку: оплата в розмірі 34% від
вартості запланованих місячних
обсягів проводиться не пізніше 10 числа
місяця поставки, оплата в розмірі 33% від
вартості запланованих місячних
обсягів проводиться до 20 та 30 числа
місяця поставки. У випадку неоплати
вартості послуг з постачання газу за
розрахунковий період споживач
проводить остаточний розрахунок не
пізніше 7 числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Таким чином, між сторонами виникли
зобов'язання, які мають ознаки договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу,
згідно якого, відповідно до ст. 714 ЦК
України, одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму
використання відповідної мережі, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного та іншого
обладнання.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України встановлено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу, а також вчинити за
свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Колегією суддів встановлено, що на
виконання умов договору на постачання
природного газу №700700032-ТКЕ9-ТЕ/11 від
01.10.2011р., постачальник за період з
жовтня 2011р. по квітень 2012р. поставив
споживачу природний газ в розмірі 1724,561
тис. куб. м. загалом на суму 2257795,29 грн.

Факт приймання-передачі газу
підтверджується наступними актами:
№700700032 за жовтень від 31.10.2011р., №700700032 за
листопад від 30.11.2011р., №700700032 за грудень
від 31.12.2011р., №700700032 за січень від
31.01.2012р., №700700032 за лютий від 29.02.2012р.,
№700700032 за березень від 31.03.2012р., №700700032
за квітень від 30.04.2012р. Вказані акти
підписані першими особами підприємств
та скріплені їх печатками.

Відповідач своє грошове зобов'язання
за договором за спожитий в період з
жовтня 2011р. по квітень 2012р. природний
газ виконав неналежним чином, з
порушенням встановленого договором
строку, а також не в повному обсязі, у
зв'язку з чим станом на 14.08.2013р.
заборгованість відповідача за
основним зобов'язанням склала 901861,57
грн.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції представник відповідача
визнав існування заборгованості в
розмірі 901841,57 грн.

21.11.2012 року між Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", як новим
кредитором, та Публічним акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації "Київоблгаз", як первісним
кредитором, був укладений договір
№14/7122/12 про відступлення права вимоги,
відповідно до умов якого первісний
кредитор передає, а новий кредитор
приймає на себе право вимоги до
боржника КП БМР
"Білоцерківтепломережа" за договором №
700700032-ТКЕ-ТЕ/11 від 01.10.2011р. у сумі 1500974,83
грн.

Крім передачі права вимоги оплати
спожитого природного газу за
зобов'язанням, зазначеним в п.1.1.
договору, до нового кредитора
переходять права вимоги стягнення всіх
штрафних санкцій, інфляційних втрат та
відсотків, пов'язаних з невиконанням
або неналежним виконанням боржником
своїх зобов'язань за зазначеним вище
договором.

Відповідно до п.2.2. договору про
відступлення права вимоги, право
вимоги вважається переданим після
фактичної передачі документів,
зазначених в п.2.1. цього договору.
Передача документів оформлюється
актом приймання-передачі з зазначенням
переліку переданих документів.

Наявна в матеріалах справи копія акту
приймання-передачі документів від
27.11.2012р. підтверджує приймання-передачу
документів, зазначених в п.2.1 договору
№ 14/7122/12 від 21.11.12р. про відступлення
права вимоги.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги). Згідно зі
ст.516 ЦК України, заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Листом ПАТ "Київоблгаз" від 27.11.2012р.
№12-4251 відповідача було належним чином
повідомлено про відступлення права
вимоги.

З огляду на викладене, враховуючи те, що
відповідачем не надано суду належних
та допустимих доказів на підтвердження
належної оплати вартості отриманого
природного газу, колегія суддів дійшла
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині стягнення з
відповідача на користь позивача 901861,57
грн. заборгованості.

Також позивач просив стягнути з
відповідача 33397,89 грн. пені,
нарахованої за період з 08.11.2011р. по
15.12.2011р. в сумі 1361,03 грн., з 08.12.2011р. по
12.04.2012р. в сумі 10746, 61 грн., з 08.03.2012р. по
14.08.2013р. в сумі 5779,11 грн., з 08.04.2012р. по
14.08.2013р. в сумі 8273, 70 грн., з 08.05.2012р. по
14.08.2013р. в сумі 7237, 45 грн., посилаючись на
п.6.2.2 Додаткової угоди № 2 до основного
договору, ст. 549 Цивільного кодексу
України та норми Господарського
кодексу України.

Пунктом 6.2.2 Додаткової угоди №2 до
Договору встановлено відповідальність
за несвоєчасне проведення покупцем
розрахунків за поставлений природний
газ. Відповідно до вищевказаного
пункту Договору, у разі порушення
споживачем строків оплати,
передбачених розділом 4 Договору, із
споживача стягується пеня в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який стягується пеня,
від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п.п.4.6. Договору, у випадку
недоплати вартості послуг з постачання
та транспортування газу за
розрахунковий період споживач
проводить остаточний розрахунок не
пізніше сьомого числа місяця,
наступного за розрахунковим.

Згідно умов п. 7.9 основного договору,
сторони встановили позовну давність по
вимогам щодо стягнення неустойки, пені
та штрафу тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання,
як це передбачено статтею 218
Господарського кодексу України.

Колегія суддів вважає, що позивач
правомірно звернувся з вимогою щодо
стягнення пені, зважаючи на те, що
розрахунки за отримані послуги
відповідачем вчасно не здійснювались,
а також зважаючи, що за договором про
уступку права вимоги до позивача
перейшло право вимоги стягнення всіх
штрафних санкцій, інфляційних втрат та
відсотків, пов'язаних з невиконанням
або неналежним виконанням боржником
своїх зобов'язань.

Частиною 2 ст. 217 ГК України зазначено,
що у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Як зазначено в статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно із ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Як вбачається з основного договору, а
також вищезазначених норм
законодавства, розрахунок пені, у
зв'язку з неналежною сплатою
заборгованості за договором мав бути
здійснений починаючи з 07 числа
наступного за розрахунковим місяцем з
дотриманням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України
та виходячи з подвійної облікової
ставки.

Колегія суддів погоджується з
розрахунком пені, зробленим судом
першої інстанції, відповідно до якого
заявлена до стягнення пеня в розмірі
33397,89 грн. підлягає задоволенню
частково в сумі 33347,00 грн.

Також позивач просив стягнути з
відповідача 18542,14 грн. штрафу,
нарахованого згідно п. 7.5 основного
договору за жовтень-листопад 2011р.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам частиною четвертою статті 231
ГК України. Можливість одночасного
стягнення пені та штрафу за порушення
окремих видів господарських
зобов'язань передбачено частиною
другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 ЦК України,
коли сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та
штраф є формами неустойки, а відповідно
до статті 230 ГК України - видами
штрафних санкцій, тобто не є окремими
та самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що заявлена позивачем
вимога про стягнення штрафу в розмірі
18542,14 грн., нарахована за жовтень 2011р. на
суму 61178,86 грн. та за листопад 2011р. на
суму 203708,83 грн. є обґрунтованою,
правомірною та підлягає задоволенню.

Разом з тим судом першої інстанції
зменшено розмір пені та штрафу на 50%,
тобто до 16673,50 грн. пені та 9271,07 грн.
штрафу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Колегія суддів погоджується із
обґрунтуванням оскаржуваного судового
рішення першої інстанції щодо відмови
у задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з відповідача пені та штрафу
в розмірі 16673,50 грн. та 9271,07 грн.
відповідно, який при вирішенні даного
питання виходив, зокрема з того, що
однією із причин виникнення
заборгованості відповідача є
невідшкодування різниці у тарифах на
житлово-комунальні послуги з бюджету, а
також зважаючи на специфіку діяльності
відповідача, фінансовий стан, ступінь
вини останнього.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
зазначені висновки суду відповідають
матеріалам справи та вимогам діючого
законодавства. Доводи апеляційної
скарги про необґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в частині
відмови в стягненні 16673,50 грн. пені та
9271,07 грн. штрафу є помилковими та не
відповідають матеріалам справи.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Вищого господарського суду
України від 30.01.2014 р. №922/3896/13-г, від
30.01.2014 р. №922/2531/13, від 30.01.2014 р. №904/5926/13,
від 30.01.2014 р. №924/886/13, від 30.01.2014 р.
№913/2212/13, від 28.01.2014 р. №913/1817/13, від 28.01.2014
р. №9/343-33/125, від 23.01.2014 р. №903/541/13.

Також позивач просив суд стягнути з
відповідача 8095,51 грн. інфляційних втрат
та 59567,51 грн. 3% річних, у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
свого грошового зобов'язання за
договором в частині своєчасної оплати
вартості поставленого газу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми,
якщо інший розмір не встановлений
договором.

Як вбачається з доданого до позовної
заяви розрахунку, позивачем визначені
конкретні періоди нарахування
інфляційних втрат, а саме: з 16.10.2011р. по
15.11.2011р. на суму боргу 119859, 04 грн.; з
16.11.2011р. по 15.12.2011р. на суму боргу 306708,83
грн., з 16.12.2011р. по 15.02.2012р. на суму боргу
203708,83 грн., з 16.02.2012р. по 15.03.2012р. на суму
боргу153708,83 грн., з 16.12.2011р. по 15.03.2012р. на
суму боргу 304963, 74 грн.; з 16.01.2012р. по
15.03.2012р. на суму боргу 436116,79 грн., з
16.02.2012р. по 15.03.2012р. на суму боргу 587542,77
грн.

Згідно п. 2 Інформаційного листа ВГСУ
від 17.07.2012 р. №01-06/928/2012 "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права" при
застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс розраховується
не на кожну дату місяця, а в середньому
на місяць і здійснюється шляхом
множення суми заборгованості на момент
її виникнення на сукупний індекс
інфляції за період прострочення
платежу.

Як зазначалось вище, заборгованість
відповідача виникла за період з жовтня
2011р. по квітень 2012р. Пунктом 4.6
основного договору визначено, що
остаточний розрахунок споживач
проводить не пізніше 7 числа місяця,
наступного за розрахунковим.

При цьому, сума боргу, яка сплачується з
1 по 15 день відповідного місяця,
індексується з врахуванням цього
місяця, а якщо сума боргу сплачується з
16 по 31 день місяця, розрахунок
починається з наступного місяця.
Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Вищого господарського суду
України від 01.02.2012 № 52/30.

Колегія суддів вважає розрахунок суми
інфляційних втрат, зроблений місцевим
господарським судом при перевірці
правильності нарахування інфляційних
втрат, вірним.

Так, судом встановлено, що в період з
16.10.2011 р. по 15.11.2011 р., з 16.11.2011 р. по 15.12.2011
р., 16.02.2012 р. по 15.03.2012 р. сукупний індекс
інфляції становив 1,00, а тому інфляційні
нарахування мали нульове значення.

В період з 16.12.2011 р. по 15.02.2012 р. на суму
боргу 203708,83 грн. інфляційні нарахування
становили 407,42 грн., 16.12.2011 р. по 15.03.2012 р.
на суму боргу 304963,74 грн. - 1219,85 грн., з
16.01.2012 р. по 15.03.2012 р. на суму боргу 436116,79
грн. - 872,23 грн.

З огляду на викладене, враховуючи те, що
відповідач допустив прострочення
виконання грошового зобов'язання,
колегія суддів дійшла висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача 2499,50 грн. інфляційних
втрат, в іншій частині позовних вимог
щодо стягнення 8095,51 грн. інфляційних
втрат необхідно відмовити.

Відповідно до розрахунку, здійсненого
судом першої інстанції, сума 3% річних,
яка підлягає задоволенню становить
37490,71 грн. (за періоди: з 08.11.2011р., 08.12.2011р.,
08.01.2012р., 08.02.2012р., 08.03.2012р., 08.04.2012р. 08.05.2012р.
з урахуванням часткових проплат по
27.11.2012 р.).

Суд виходив з того, що за умовами
договору №14/7122/12 від 21.11.2012 р. до нового
кредитора перейшли права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували лише на момент
переходу цих прав - 27.11.2012 р., оскільки в
договорі №14/7122/12 від 21.11.2012 р. сторонами
не зазначено, що до нового кредитора
переходить право стягнення штрафних
санкцій, інфляційних втрат та
відсотків, які будуть нараховані після
укладення даного договору.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду, оскільки статтею 625 ЦК
України встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми,
якщо інший розмір не встановлений
договором. В договорі відсутні будь-які
застереження щодо обмежень
нарахування та стягнення штрафних
санкцій, інфляційних втрат та 3% річних.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого господарського суду
України від 16.01.2014 р. №911/2567/13.

З огляду на викладене, враховуючи те, що
відповідач допустив прострочення
виконання грошового зобов'язання,
колегія суддів дійшла висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача 59567,51 грн. 3% річних,
заявлених до стягнення за розрахунком
позивача.

Враховуючи викладене, Київський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив обставини
справи, однак судом не вірно
встановлений період нарахування суми 3%
річних, а тому рішення місцевого
господарського суду в цій частині
підлягає зміні, а стягненню з
Комунального житлово-експлуатаційного
підприємства Глевахівської селищної
ради на користь Публічного
акціонерного товариства Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" підлягає 59567,51 грн. 3% річних. В
іншій частині рішення необхідно
залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового
збору за подання позовної заяви та за
подання апеляційної скарги
покладаються на сторін пропорційно
задоволених вимог, у відповідності до
вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
задовольнити частково.

Рішення господарського суду Київської
області від 14.10.2013 р. у справі №911/3272/13
змінити, виклавши резолютивну частину
рішення в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
Глевахівської селищної ради (08630,
Київська обл., Васильківський р-н, смт
Глеваха, вул. Вокзальна-18а, ) на користь Публічного
акціонерного товариства Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, ) - 901861
(дев'ятсот одну тисячу вісімсот
шістдесят одну) грн. 57 коп. основного
боргу, 16673 (шістнадцять тисяч шістсот
сімдесят три) грн. 50 коп. пені, 9271
(дев'ять тисяч двісті сімдесят одну)
грн. 07 коп. штрафу, 59567 (п'ятдесят дев'ять
тисяч п'ятсот шістдесят сім) грн. 51 коп.
3% річних, 2499 (дві тисячі чотириста
дев'яносто дев'ять) грн. 50 грн.
інфляційних втрат, 20379 (двадцять тисяч
триста сімдесят дев'ять) грн. 31 коп.
судового збору за подання позовної
заяви.

3. В іншій частині позову відмовити.»

Стягнути з Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
Глевахівської селищної ради (08630,
Київська обл., Васильківський р-н, смт
Глеваха, вул. Вокзальна-18а, ) на користь Публічного
акціонерного товариства Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, ) 353
(триста п'ятдесят три) грн. 87 коп.
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Видачу наказів доручити
господарському суду Київської області.

Матеріали справи №911/3272/13 повернути до
господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя
І.А. Іоннікова

Судді
О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич