ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року справа № 919/1408/13

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Кримська водочна
компанія»

(вул. Узлова, 6, м. Сімферополь, Автономна
Республіка Крим, 95047)

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

про стягнення 12675,17 грн.

Суддя Архипенко О.М.

За участю представників сторін:

від позивача - Підлісна С.В.,
довіреність від 16.12.2013 №01/17с-709;

від відповідача - не з'явився.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кримська водочна
компанія» (далі - позивач; ТОВ «Кримська
водочна компанія») звернулося до
господарського суду міста Севастополя
(далі - суд) з позовною заявою до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(далі - відповідач; ФОП ОСОБА_1) про
стягнення заборгованості у розмірі
12675,17 грн, з яких: сума основного боргу у
розмірі 7446,16 грн; пеня у розмірі 1136,51
грн; 3% річних у розмірі 253,27 грн; штраф у
розмірі 3839,23 грн.

Позовні вимоги, із посиланням на статті
526, 530, 549-552, 623-624 Цивільного кодексу
України, статті 193, 229, 230-232
Господарського кодексу України,
обґрунтовані порушенням відповідачем
умов договору поставки №817/554 від 23.11.2011
щодо здійснення своєчасної та повної
оплати отриманого товару.

Ухвалою суду від 06.12.2013 позовна заява
ТОВ «Кримська водочна компанія»
прийнята до розгляду та порушено
провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.01.2014 розгляд справи
було відкладено на 06.02.2014.

30.01.2014 позивач звернувся до суду із
заявою про зменшення позовних вимог,
відповідно до якої просить стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі
9951,79 грн, з яких: 5296,16 грн - сума
основного боргу; 842,10 грн - пеня; 174,31 грн -
3% річних; 3639,22 грн - штраф.

Враховуючи приписи статті 22
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України), суд приймає
до розгляду зазначену заяву про
зменшення позовних вимог.

Відповідач не скористався правом,
наданим йому статтею 59 ГПК України: не
надав господарському суду відзив на
позовну заяву та документи, що
підтверджують заперечення проти
позову. Про дату, час і місце розгляду
справи повідомлявся у порядку,
встановленому процесуальним законом,
явку представника у судові засідання
не забезпечив, про причини неявки не
поінформував.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами. Оскільки
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 3.9.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011 №18 у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки явка сторін обов'язковою не
визнавалась, а матеріали справи
достатньо характеризують спірні
правовідносини, підстави для
відкладення розгляду справи відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, суд
визнав за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами у порядку
статті 75 ГПК України, у відсутність
представника відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги (в редакції
заяви про зменшення позовних вимог)
підтримав з мотивів, викладених у
позовній заяві, просить суд позов
задовольнити.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши
пояснення представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

23.11.2012 між ФОП ОСОБА_1 (Покупець) та ТОВ
«Кримська водочна компанія»
(Постачальник) був укладений договір
поставки №817/554 (далі - Договір) /арк.с. 10/.

Згідно з пунктом 1.1 Договору
постачальник передає у власність
Покупця, а Покупець приймає і оплачує
алкогольні та безалкогольні напої,
далі по тексту іменуються як продукція
та/або товар, в асортименті, партіями
згідно накладних, на умовах цього
договору. Погоджена Сторонами
кількість, асортимент і ціна партії
Продукції вказується в видаткових
(товарних чи товарно-транспортних)
накладних, які є невід'ємною частиною
цього Договору.

Відповідно до пункту 1.4 Договору всі
поставки Продукції за накладними,
оформленими Сторонами протягом
терміну дії даного Договору,
вважаються такими, що поставлені на
підставі та в межах даного Договору,
навіть за відсутності вказівки
(посилання) на даний Договір в самій
накладній.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що
ціна, асортимент, номенклатура,
найменування, кількість Продукції, що
продається за цим Договором,
вказуються в додатковій угоді
(додатку/специфікації до цього
договору) або можуть узгоджуватися
Сторонами при підписанні накладної(их)
і вказуються в них (накладних). Ціна,
асортимент, номенклатура,
найменування, кількість Продукції,
місце і термін поставки вважаються
остаточно узгодженими сторонами цього
Договору після підписання
повноважними представниками Сторін (що
мають довіреність на
отримання/передачу
товарно-матеріальних цінностей)
накладної(их).

Пунктами 2.2, 2.3 Договору передбачено, що
Продукція поставляється партіями.
Партією Продукції є Продукція,
зазначена в одній видатковій накладній
(ТТН). Ціна цього Договору визначається
виходячи із загальної вартості
Продукції, поставленої протягом
терміну дії цього Договору.

Відповідно до пункту 2.7 Договору
Покупець оплачує вартість кожної
партії поставленої продукції шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок Постачальника або
шляхом внесення грошових коштів у касу
Постачальника. Підстава для оплати
продукції, отриманої Покупцем за цим
Договором, є видаткова накладна, або
ТТН №1-ТН / алког /, або цей Договір.

Покупець зобов'язується оплатити кожну
придбану за цим договором партію
Продукції не пізніше 7 (семи)
календарних днів з моменту її передачі
(пункт 2.9 Договору).

Відповідно до пункту 2.10 Договору
моментом передачі партії Продукції
(датою поставки) і моментом переходу
права власності на Продукцію є дата
фактичного отримання Продукції,
зазначена покупцем в підписаній
Сторонами видатковій накладній на дану
Продукцію. У разі відсутності відмітки
Покупця на примірнику видаткової
накладної Постачальника про дату
фактичного отримання Продукції, датою
поставки і моментом переходу права
власності на Продукцію вважається дата
видачі видаткової накладної.

Враховуючи те, що доставка Продукції
буде здійснюватися централізовано -
кільцевими перевезеннями, відпуск
Продукції Покупцю може здійснюватися
без довіреності на отримання цінностей
за умови виконання Сторонами вимог
абзацу 3 пункту 13 Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.1996 №99 (пункт 2.10 Договору).

Пунктом 2.14 Договору визначено, що
моментом виконання зобов'язання
Покупця по оплаті Продукції вважається
дата зарахування грошових коштів у
повному обсязі на поточний рахунок
Постачальника.

Договір набуває чинності з моменту
його підписання Сторонами і діє до 31
грудня 2012 року. Термін дії цього
Договору автоматично продовжується на
додаткові однорічні строки у разі, якщо
не менше ніж за 30 днів до закінчення
чергового терміну дії Договору, жодна
із Сторін не повідомила іншу письмово
про свій намір припинити подальшу
співпрацю (пункт 7.1 Договору).

Судом встановлено, що на виконання
своїх зобов'язань за Договором, позивач
здійснив поставку товару загальною
вартістю 19196,16 грн, що підтверджується
видатковими накладними від 13.05.2013
№РН-54-008135 на суму 15079,32 грн, від 25.05.2013
№РН-54-008997 на суму 2388,12 грн та від 08.06.2013
№РН-54-009951 на суму 1728,72 грн, підписаними
без будь-яких зауважень уповноваженими
особами сторін та скріпленими їх
печатками (далі - Видаткові накладні).

Натомість, як стверджує позивач, ФОП
ОСОБА_1 не оплатив у повному обсязі та у
встановлені Договором строки вартість
цієї продукції.

Так, з доданих позивачем до матеріалів
справи доказів вбачається, що
відповідач оплатив отриманий товар
лише на суму 13900,00 грн, що
підтверджується фіскальними чеками:
від 07.06.2013 на суму 500,00 грн; від 14.06.2013 на
суму 500,00 грн; від 08.07.2013 на суму 400,00 грн;
від 22.07.2013 на суму 1600,00 грн; від 29.07.2013 на
суму 1500,00 грн; від 01.08.2013 на суму 1500,00 грн;
від 05.08.2013 на суму 1500,00 грн; від 15.08.2013 на
суму 1100,00 грн; від 19.08.2013 на суму 600,00 грн;
від 29.08.2013 на суму 100,00 грн;
від 02.09.2013 на суму 1000,00 грн; від 12.09.2013 на
суму 200,00 грн; від 22.10.2013 на суму 500,00 грн;
від 01.11.2013 на суму 150,00 грн; від 04.11.2013 на
суму 600,00 грн; від 22.11.2013
на суму 900,00 грн; від 06.12.2013 на суму 250,00
грн; від 27.12.2013 на суму 400,00 грн; від 17.01.2014
на суму 400,00 грн; від 24.01.2014 на суму 200,00
грн.

Невиконання відповідачем зобов'язань
щодо повної та своєчасної оплати
заборгованості за поставлений товар і
стало причиною звернення позивача до
господарського суду із даним позовом.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
статті 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України)
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання згідно зі статтями 11, 509 ЦК
України, статтею 174 ГК України
виникають, зокрема, з договору.

Згідно з положеннями статті 712 ЦК
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою статті 712 ЦК України
встановлено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю - продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 692
ЦК України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

За приписами частини першої статті 530
ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Стаття 253 та частина п'ята статті 254 ЦК
України встановлюють, що перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок. Якщо останній день строку
припадає на вихідний, святковий або
інший неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день.

Як раніш встановлено судом, за умовами
Договору відповідач повинен був
сплатити отриманий від позивача товар
не пізніше 7 календарних днів з моменту
її передачі, а відтак, з урахуванням
наведених вище положень цивільного
законодавства, останнім днем строку
оплати товару є: за витратною накладною
від 13.05.2013 №РН-54-008135 - 20.05.2013; від 25.05.2013
№РН-54-008997 - 03.06.2013; від 08.06.2013 №РН-54-009951 -
15.07.2013.

За приписами статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 цього Кодексу
договір є обов'язковим до виконання
сторонами.

Відповідач не надав суду інших
належних та допустимих доказів
погашення залишку заборгованості за
Видатковими накладними у розмірі 5296,16
грн, тоді як відповідно до статей 33, 34
ГПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З урахуванням викладеного вище, суд
визнає позовні вимоги про стягнення з
відповідача заборгованості за
поставлений за Договором товар у
розмірі 5296,16 грн обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Також, позивач просить стягнути з
відповідача пеню у розмірі 842,10 грн, 3%
річних у розмірі 174,31 грн та штраф у
розмірі 3639,22 грн, за відповідні періоди
прострочення оплати поставленого
товару, з кінцевою датою нарахування
цих сум - 23.01.2014.

За приписами статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

При цьому, згідно зі статтею 611
вказаного Кодексу, у разі порушення
зобов'язання наступають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 231 ГК України
встановлено, що штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за весь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, у разі
недотримання термінів оплати
Продукції, зазначених у пункті 2.9 цього
договору, Покупець сплачує на користь
Постачальника пеню в розмірі 0,1% від
вартості неоплаченої продукції за
кожний день прострочення. У разі якщо
прострочення оплати становить 30
календарних днів, Покупець, крім того
зобов'язаний виплатити Постачальнику
штраф у розмірі 20% від вартості партії
Продукції, оплата якої прострочена.

Частиною шостою статті 232 ГК України
встановлено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, зобов'язаний сплатити
кредитору суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір не
встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, зважаючи на
встановлений факт несвоєчасного
виконання відповідачем обов'язку щодо
внесення оплати за отриманий товар, суд
дійшов до висновку про обґрунтованість
позовних вимог позивача в частині
стягнення з відповідача пені, штрафу та
3% річних.

Перевіривши здійснений позивачем
розрахунок штрафу у розмірі 3639,22 грн,
суд дійшов висновку про його
відповідність наведеним вище вимогам
законодавства та фактичним обставинам
справи, у зв'язку з чим, позовні вимоги в
цій частині підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Водночас, перевіривши здійснені
позивачем розрахунки пені та 3% річних,
суд встановив їх часткову невірність у
зв'язку з тим, що позивачем не дотримано
положень статей 253, 254 ЦК України, а
також частини шостої статті 232 ГК
України.

За власним розрахунком суду,
здійсненим з урахуванням раніш
встановлених кінцевих дат обов'язку
відповідача сплатити отриманий за
Видатковими накладними товар, а також
обмеживши період нарахування пені
шістьома місяцями, пеня та 3% річних за
відповідні періоди прострочення
відповідачем оплати отриманої
продукції складають відповідно 751,94 грн
та 174,17 грн.

Відтак, позовні вимоги в частині
стягнення пені у розмірі 842,10 грн та 3%
річних у розмірі 174,31 грн підлягають
задоволенню частково -в сумах 751,94 грн
та 174,17 грн відповідно.

Підсумовуючи викладене, позов ТОВ
«Кримська водочна компанія» підлягає
задоволенню частково - з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
9861,49 грн, з яких: сума основного боргу у
розмірі 5296,16 грн; пеня у розмірі 751,94 грн;
3% річних у розмірі 174,17 грн; штраф у
розмірі 3639,22 грн.

Відповідно до статті 49 ГПК України при
частковому задоволенні позову витрати
по сплаті судового збору покладаються
на обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 32-34, 43, 44, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Кримська водочна
компанія» до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення 9951,79
грн, з яких: 5296,16 грн - сума основного
боргу; 842,10 грн - пеня; 174,31 грн - 3% річних;
3639,22 грн - штраф, - задовольнити
частково.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1; АДРЕСА_1) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кримська водочна
компанія» (ідентифікаційний код 36499654;
вул. Узлова, 6, м. Сімферополь, Автономна
Республіка Крим, 95047) суму боргу за
поставлений товар у розмірі 5296,16 грн
(п'ять тисяч двісті дев'яносто шість грн
16 коп.), пеню у розмірі 751,94 грн (сімсот
п'ятдесят одна грн 94 коп.), 3% річних у
розмірі 174,17 грн (сто сімдесят чотири
грн 17 коп.), штраф у розмірі
3639,22 грн (три тисячі шістсот тридцять
дев'ять грн 22 коп.), а також витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1704,87
грн (одна тисяча сімсот чотири грн 87
коп.).

3. В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 11.02.2014.

Суддя
О.М.Архипенко

919/1408/13/3550/14