м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За первісним позовом Комунального
підприємства «Керуюча дирекція
Дніпровського району
До Фізичної особи-підприємця Гасанова
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
Дніпровська районна в місті Києві
державна адміністрація
За зустрічним позовом Фізичної
особи-підприємця Гасанова Георгія
До: 1. Комунального підприємства
«Керуюча дирекція Дніпровського
2. Дніпровської районної в місті
Києві державної адміністрації
Про продовження строку дії договорів
Суддя Ващенко Т.М.
Представники учасників судового
процесу (за первісним позовом):
Від позивача: Майданік В.Ю. представник
за довіреністю № б/н від 02.01.14.
Від відповідача: Алоян К.М. представник
за довіреністю № б/н від 06.11.13.;
представник за довіреністю № б/н від
Від третьої особи: Дещенко О.М.
представник за довіреністю № 103/9/1/103
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Комунального підприємства «Керуюча
дирекція Дніпровського району м.
Києва» (далі - позивач за первісним
позовом; відповідач-1 за зустрічним
позовом) до Фізичної особи-підприємця
Гасанова Георгія Мразовича (далі -
відповідач за первісним позовом;
позивач за зустрічним позовом) про
виселення відповідача з приміщень за
адресою: м. Київ, вул. Сулеймана
Стальського, 28-А, м. Київ, бульвар
Первісні позовні вимоги обґрунтовано
тим, що в результаті проведеного
позивачем обстеження, ним встановлено
що відповідачем об'єкти з оренди
Дніпровській районній в місті Києві
державній адміністрації повернуто не
було, акти приймання-передачі не
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.09.13. порушено провадження у
Господарського процесуального кодексу
України залучено до участі в розгляді
справи в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Дніпровську
районну в місті Києві державну
адміністрацію (далі - третя особа;
відповідач-2 за зустрічним позовом),
розгляд справи призначено на 07.11.13.
За результатами судового засідання
07.11.13. на підставі ст. 77 ГПК України
розгляд справи відкладено на 19.11.13.
В зв'язку з перебуванням судді Ващенко
призначено до розгляду на 17.12.13.
14.11.13. представником позивача за
первісним позовом через відділ
діловодства суду на підставі ст. 22 ГПК
України подано заяву про уточнення
позовних вимог, відповідно до якої
Комунальне підприємство «Керуюча
дирекція Дніпровського району м.
Києва» просить суд виселити Фізичну
особу-підприємця Гасанова Георгія
Мразовича з окремо розташованих
будівель (сміттєзбірників) за адресою:
м. Київ, вул. Сулеймана Стальського, 28-А,
28,50 кв.м та м. Київ, бульвар Перова, 42-Б,
35,09 кв.м та передати приміщення
Суд відзначає, що вказана заява не є
заявою про зменшення розміру позовних
вимог в розумінні ст. 22 ГПК України, а є
письмовими поясненнями у справі, в яких
позивач незначним чином стилістично
переформулював пред'явлені позовні
вимоги без зміни їх змісту.
В судових засіданнях 17.12.13., 24.12.13., 16.01.14.,
21.01.14. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України
оголошувались перерви до 24.12.13., 16.01.14.,
21.01.14., 23.01.14. про що учасники судового
процесу повідомлялись під розписку.
При цьому, ухвалою Господарського суду
міста Києва від 21.01.14. на підставі ст. 69
ГПК України продовжено строк вирішення
спору в даній справі на п'ятнадцять
20.01.14. відповідачем - Фізичною
особою-підприємцем Гасановим Георгієм
Мразовичем для сумісного розгляду у
позов, в якому заявлені вимоги про
продовження строку дії Договору оренди
№ 1328 від 15.12.09. та Договору оренди № 1439
від 15.02.10. на тих самих умовах і на той же
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.01.14. прийнято до розгляду з
первісним позовом зустрічний позов
Фізичної особи-підприємця Гасанова
Георгія Мразовича про продовження
строку дії договорів.
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано
тим, що спірні договори було
автоматично пролонговано за
відсутності заперечень Дніпровської
районної в місті Києві державної
В судовому засіданні 23.01.14. представник
Комунального підприємства «Керуюча
дирекція Дніпровського району м.
Києва» підтримував свої первісні
позовні вимоги, проти зустрічного
позову заперечував, подавши письмовий
відзив на зустрічну позовну заяву.
В судовому засіданні 23.01.14.
представники Фізичної
особи-підприємця Гасанова Георгія
Мразовича проти первісного позову
заперечували та підтримали свої
зустрічні позовні вимоги.
Представник Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації в
судовому засіданні 23.01.14. підтримав
первісні позовні вимоги та проти
зустрічного позову заперечував
надавши письмовий відзив на зустрічну
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
В судовому засіданні 23.01.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників учасників судового
процесу, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -
15.12.09. між Комунальним підприємством
Дніпровського району міста Києва
«Фінансово-розрахунковий центр
«Дніпровський» та відповідачем за
первісним позовом (далі - Орендар) було
укладено Договір № 1328 оренди
нерухомого майна (далі - Договір-1),
відповідно до умов якого (п. 1.1, п. 2.1)
Комунальне підприємство Дніпровського
«Фінансово-розрахунковий центр
«Дніпровський», на підставі рішення №
129 від 25.06.07. та виданого у встановленому
порядку розпорядження № 948-Р від 04.12.09.
Дніпровської районної в місті Києві
ради, передає, а Орендар приймає в
строкове платне користування нежиле
приміщення (будівлю, споруду) загальною
площею 28,50 кв.м (сміттєзбірник) (далі -
об'єкт оренди-1), що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Стальського, б. 28-А.
Цільове призначення об'єкта оренди-1:
для розміщення продовольчого магазину
без реалізації підакцизної групи
товарів (п. 1.2 Договору-1). При цьому,
відповідач за первісним позовом має
торговий патент на право здійснення
торговельної діяльності № 126246 Серії
ТПВ, від 01.07.11. (строк дії до 30.06.16.).
Використання позивачем за зустрічним
позовом об'єкту оренди-1 згідно
цільового призначення додатково
підтверджено актом обстеження
приміщення від 22.03.13., складеного
інженером з нагляду позивача за
Відповідно до п. 2.4 Договору-1, об'єкт
оренди-1 належить до комунальної
власності територіальної громади
Дніпровського району міста Києва і
знаходиться на балансі Дніпровської
районної у місті Києві ради та в
оперативному управлінні Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району
міста Києва (далі - Балансоутримувач).
Об'єкт оренди-1 відповідно до акту
приймання-передачі від 15.12.09. передано
Комунальним підприємством
Дніпровського району міста Києва
«Фінансово-розрахунковий центр
«Дніпровський» відповідачу за
15.02.10. між Комунальним підприємством
Дніпровського району міста Києва
«Фінансово-розрахунковий центр
«Дніпровський» та відповідачем за
первісним позовом (далі - Орендар) було
укладено Договір № 1439 оренди
нерухомого майна (далі - Договір-2),
відповідно до умов якого (п. 1.1, п. 2.1)
Комунальне підприємство Дніпровського
«Фінансово-розрахунковий центр
«Дніпровський», на підставі рішення №
129 від 25.06.07. та виданого у встановленому
порядку розпорядження № 1037-Р від 25.12.09.
Дніпровської районної в місті Києві
ради, передає, а Орендар приймає в
строкове платне користування нежиле
приміщення (будівлю, споруду) загальною
площею 35,09 кв.м (сміттєзбірник) (далі -
об'єкт оренди-2), що знаходиться за
адресою: м. Київ, бульвар Перова, б. 42-Б.
Цільове призначення об'єкта оренди-2:
для розміщення продовольчого магазину
без реалізації підакцизної групи
товарів (п. 1.2 Договору-2). При цьому,
відповідач за первісним позовом має
торговий патент на право здійснення
торговельної діяльності № 453359 Серії
ТПВ, від 10.02.11. (строк дії до 31.01.16.).
Використання позивачем за зустрічним
позовом об'єкту оренди-2 згідно
цільового призначення додатково
підтверджено актом обстеження
приміщення від 21.03.13., складеного
інженером з нагляду позивача за
Відповідно до п. 2.3 Договору-2, об'єкт
оренди-2 належить до комунальної
власності територіальної громади
Дніпровського району міста Києва і
знаходиться на балансі Дніпровської
районної у місті Києві ради та в
оперативному управлінні Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району
міста Києва (далі - Балансоутримувач).
Об'єкт оренди відповідно до акту
приймання-передачі від 15.02.10. передано
Комунальним підприємством
Дніпровського району міста Києва
«Фінансово-розрахунковий центр
«Дніпровський» відповідачу за
За твердженням Комунального
підприємства «Керуюча дирекція
Дніпровського району м. Києва»
звернення до суду з даним позовом
зумовлене тим, що строк дії Договору-1
та Договору-2 закінчився, а в результаті
проведеного позивачем обстеження, ним
встановлено що відповідачем об'єкти з
оренди Дніпровській районній в місті
Києві державній адміністрації
повернуто не було, акти
приймання-передачі не підписано.
Пред'явлення зустрічного позову
обґрунтовано тим, що спірні договори
було автоматично пролонговано за
відсутності заперечень Дніпровської
районної в місті Києві державної
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
При цьому, судом враховано, що
доведення належними засобами
доказування певних обставин по справі,
ГПК України покладається саме на особу,
яка на ці обставини посилається
(аналогічної позиції дотримується
Вищий господарський суд України в
постанові № 30/5009/2733/11 від 02.04.12.).
Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Отже, суд дає самостійну оцінку доказам
на підставі чинного законодавства і не
зв'язаний позицією сторін.
Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача за первісним позовом
та вимоги позивача за зустрічним
позовом не підлягають задоволенню з
Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу
України договір є однією із підстав
виникнення зобов'язань та обов'язковим
для виконання сторонами.
В силу ст. 526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.
За своє правовою природою Договір-1 та
Договір-2 є договорами оренди.
До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цих
Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного
кодексу України, за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
Орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.
Державну політику у сфері оренди
здійснюють: Кабінет Міністрів України,
а також Фонд державного майна України,
його регіональні відділення та
представництва - щодо державного майна;
органи, уповноважені Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, - щодо
майна, яке належить Автономній
Республіці Крим; органи місцевого
самоврядування - щодо майна, яке
перебуває в комунальній власності.
Відносини щодо оренди державного
майна, майна, що належить Автономній
республіці Крим або перебуває в
комунальній власності, регулюються
договором оренди, цим Законом та іншими
нормативно - правовими актами (ст. 2, ст. 3
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна»).
Рішенням Київської міської ради № 758/6994
від 01.12.11. припинено Комунальне
підприємство Дніпровського району
міста Києва «Фінансово-розрахунковий
центр «Дніпровський» шляхом
приєднання його до Комунального
підприємства «Керуюча дирекція
Дніпровського району м. Києва»
(позивача).

Крім того, вказаним рішенням передано
до сфери управління Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації Комунальне підприємство
«Керуюча дирекція Дніпровського
району м. Києва» (позивача) та
Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Дніпровського
району міста Києва (Балансоутримувача).

Далі, розпорядженням № 236 від 30.05.12.
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації припинено
Комунальне підприємство Дніпровського
району міста Києва
«Фінансово-розрахунковий центр
«Дніпровський» шляхом приєднання його
до Комунального підприємства «Керуюча
дирекція Дніпровського району м.
Києва» (позивача) та визначено позивача
правонаступником Комунального
підприємства Дніпровського району
міста Києва «Фінансово-розрахунковий
центр «Дніпровський» в частині
договірних зобов'язань.

Таким чином, після прийняття рішення №
758/6994 від 01.12.11. та розпорядження № 236 від
30.05.12. позивач став Орендодавцем за
Договором-1 та Договором-2, а об'єкт
оренди-1 та об'єкт оренди-2 залишились на
балансі Дніпровської районної у місті
Києві ради та в оперативному
управлінні Балансоутримувача
(Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району міста Києва).

Розпорядженням № 340 від 06.08.12.
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації
балансоутримувачів майна комунальної
власності територіальної громади
міста Києва, переданого до сфери
управління Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації,
(за Договорами це Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Дніпровського району
міста Києва) визначено
правонаступниками прав і обов'язків
Комунального підприємства
Дніпровського району міста Києва
«Фінансово-розрахунковий центр
«Дніпровський» за договорами оренди
нерухомого майна.

Таким чином, позивач втратив статус
Орендодавця за Договором-1 та
Договором-2.

Разом з тим, Додатковою угодою № 1439-пр
від 17.12.12. внесено зміни до Договору-2, та
визначено Орендодавцем - Дніпровську
районну в місті Києві державну
адміністрацію, Орендарем - Фізичну
особу-підприємця Гасанова Георгія
Мразовича. Крім того, вказаною
Додатковою угодою визначено, що об'єкт
оренди-2 належить до комунальної
власності територіальної громади
міста Києва, передано до сфери
управління Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації,
закріплено на праві господарського
відання за позивачем. Тобто Комунальне
підприємство «Керуюча дирекція
Дніпровського району м. Києва» стало
Балансоутримувачем об'єкту оренди-2 за
Договором-2.

Зміни до Договору-1 не вносились.

З 02.09.13. за позивачем на праві
господарського відання закріплено
об'єкти житлового і нежитлового фонду
територіальної громади міста Києва,
переданого до сфери управління
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації (в т.ч. і об'єкт
оренди-1) (розпорядження № 335 від 17.06.13.
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації).

Отже, після прийняття даного
розпорядження позивач став
Балансоутримувачем за Договором-1.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 136
Господарського кодексу України правом
господарського відання є речове право
суб'єкта підприємництва, який володіє,
користується і розпоряджається майном,
закріпленим за ним власником
(уповноваженим ним органом), з
обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами. Власник майна, закріпленого
на праві господарського відання за
суб'єктом підприємництва, здійснює
контроль за використанням та
збереженням належного йому майна
безпосередньо або через уповноважений
ним орган, не втручаючись в
оперативно-господарську діяльність
підприємства.

Щодо захисту права господарського
відання застосовуються положення
закону, встановлені для захисту права
власності. Суб'єкт підприємництва, який
здійснює господарську діяльність на
основі права господарського відання,
має право на захист своїх майнових прав
також від власника (ч. 3 ст. 136
Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу
України господарські зобов'язання
можуть виникати: безпосередньо із
закону або іншого нормативно-правового
акта, що регулює господарську
діяльність; з акту управління
господарською діяльністю.

Згідно зі ст. 136 Господарського кодексу
України позивач, який підпорядкований
Київській міській державній
адміністрації, зобов'язаний прийняти
на баланс та здійснювати дії по
утриманню спірного майна.

Таким чином, з системного аналізу
положень вказаних вище рішень,
розпоряджень та норм чинного
законодавства України вбачається, що
станом на день розгляду справи
власником об'єкта оренди є Дніпровська
районна в місті Києві державна
адміністрація, балансоутримувачем
який підпорядкований третій особі за
первісним позовом, прийняв на баланс та
повинен здійснювати дії по утриманню
спірного об'єкта оренди є Комунальне
підприємство «Керуюча дирекція
Дніпровського району м. Києва»
(позивач).

При цьому, положеннями п. 5.2 Договору-1
встановлено, що у разі закінчення
строку його дії, при його розірванні
або припиненні (у т.ч. достроковому)
Орендар зобов'язаний за актом
приймання-передачі повернути об'єкт
оренди Орендодавцю.

Приписами п. 5.15. Договору-2 визначено, що
Орендар після припинення дії Договору-2
та у разі відмови в його продовженні з
боку власника об'єкту оренди,
зобов'язаний протягом 30 календарних
днів передати об'єкт оренди по акту
приймання-передачі Орендодавцю.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Аналогічні
положення містяться у ч. 2 ст. 20
Господарського кодексу України.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст. 20 Господарського кодексу
України визначено основні способи
захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм
та принцип диспозитивності у
господарському судочинстві, позивач
має право вільно обирати способи
захисту порушеного права чи інтересу.

Наразі, одним із способів захисту прав
суб'єктів господарювання відповідно до
вимог ст. 20 Господарського кодексу
України є примусове виконання
обов'язку в натурі.

Разом з тим, звертаючись до
господарського суду, позивач вказує у
позовній заяві предмет та підстави
позову, тобто, самостійно визначає, яке
його право, на його суб'єктивну думку, є
порушеним, та в який спосіб належить
здійснити судовий захист порушеного
права.

Натомість, вирішуючи спір, судам
належить з'ясувати наявність
порушеного права позивача та
відповідність обраного ним способу
захисту порушеного права способам,
визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством,
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові.

При цьому, господарський суд зазначає,
що під порушенням права слід розуміти
такий стан суб'єктивного права, при
якому воно зазнавало протиправного
впливу з боку правопорушника,
внаслідок якого суб'єктивне право
уповноваженої особи зазнало зменшення
або ліквідації як такого. Порушення
права пов'язане з позбавленням його
носія можливості здійснити,
реалізувати своє право повністю або
частково.

Проте, обставини, на які посилається
позивач за первісним позовом, не
свідчать про наявність у нього
порушеного суб'єктивного права з боку
відповідача за первісним позовом.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Згідно з ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
юридичні особи мають право звертатися
до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

З наведеного вбачається, що до
господарського суду вправі звернутися
кожна особа, яка вважає, що її право чи
охоронюваний законом інтерес порушено
чи оспорюється.

Відповідно до ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд порушує справи за
позовними заявами підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення невизнання або
оспорювання.

При цьому, приписами ч. 2 ст. 21 ГПК
України встановлено, що позивачами є
підприємства та організації, що подали
позов або в інтересах яких подано позов
про захист порушеного чи оспорюваного
права або охоронюваного законом
інтересу.

Отже, необхідною умовою для звернення
до суду із відповідним позовом є
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів особи - позивача у справі, в
даному випадку позивача за первісним
позовом - Комунального підприємства
«Керуюча дирекція Дніпровського
району м. Києва».

Разом з тим, як відзначалось судом,
об'єкти оренди-1, 2 підлягають
поверненню за актами
приймання-передачі Орендарем
Орендодавцю, в той час як позивач за
первісним позовом є
Балансоутримувачем за Договором-1, 2.

Враховуючи все викладене вище в
сукупності, суд дійшов висновку, що
права позивача за первісним позовом як
Балансоутримувача за Договорами-1, 2, в
частині питання повернення
орендованого майна відповідачем за
первісним позовом, не порушувались, що
є підставою для відмови в задоволенні
первісного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного
кодексу України, договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", відносини щодо оренди майна, що
перебуває у комунальній власності
регулюються договором оренди, цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами.

Частина 1 ст. 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" визначає, що термін договору
оренди визначається за погодженням
сторін.

Згідно ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу
України визначено, що при укладенні
господарського договору сторони
зобов'язані у будь-якому разі погодити
предмет, ціну та строк дії договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 627 Цивільного
кодексу України передбачено, що згідно
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу
України встановлено що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
строк дії Договору-1 сторонами
погоджено пунктом 7.1 з 15.12.09. по 04.12.12.
включно, Договору-2 пунктом 8.1 з 15.02.10. по
11.02.13.

Згідно з п. 7.3 Договору-1, після
закінчення терміну його дії, Орендар,
який належним чином виконував свої
обов'язки, має переважне право на
продовження Договору-1 на новий термін.

Відповідно до п. 8.3 Договору-2, після
закінчення строку його дії, у разі
відсутності заперечень з боку
Орендодавця щодо продовження
Договору-2 на новий строк, Орендар
зобов'язаний звернутись до власника
об'єкту оренди-2.

Приписами ч. 2 ст. 291 Господарського
кодексу України визначено, що договір
оренди припиняється у разі закінчення
строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна", договір оренди припиняється в
разі закінчення строку, на який його
було укладено.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", у разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження або
банкрутства орендаря він зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт оренди
на умовах зазначених у договорі оренди.

З вказаних правових норм вбачається, що
після закінчення строку дії Договору
оренди, в разі заперечень Орендодавця
щодо подальшого користування
орендарем орендованими приміщеннями
протягом місяця після закінчення
строку дії договору, такий договір
оренди припиняється, а Орендар
зобов'язаний звільнити орендоване
приміщення та передати його Орендарю.

Згідно ст. 17 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна", у
разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору,
він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені договором.

Вищевказана стаття також
кореспондується зі статтею 764 ЦК
України, в якій зазначено, що у разі,
якщо наймач продовжує користуватися
майном після закінчення строку дії
договору найму, то за відсутності
заперечень наймодавця протягом одного
місяця, договір вважається поновленим
на строк, який був раніше встановлений
договором.

Статтею 17 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
встановлено місячний термін, протягом
якого орендодавець або орендар можуть
заявити про припинення або зміну умов
договору після закінчення його строку.

З даної статті вбачається, що строк
звернення з такою заявою не обмежений
місяцем саме після закінчення дії
договору, а заінтересована сторона
може подати заяву і до закінчення
строку дії договору оренди, оскільки
такі дії не суперечать вказаному
закону та узгоджується з іншими
нормативно-правовими актами (правова
позиція викладена в постанові ВГСУ від
27.01.09. у справі № 51/17).

При цьому, пункт 12 роз'яснення президії
Вищого господарського суду України від
25.05.00. № 02-5/237 "Про деякі питання
практики застосування Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна", із змінами і доповненнями,
внесеними роз'ясненням президії Вищого
господарського суду України від 31.05.02.
№ 04-5/609, передбачає, що у разі
закінчення строку, на який було
укладено договір оренди, за
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну договору він
вважається продовженим на той самий
строк і на тих самих умовах, які були
передбачені договором. Частиною другою
статті 17 Закону встановлено місячний
термін, протягом якого орендодавець
або орендар можуть заявити про
припинення або зміну умов договору
після закінчення його строку. Таку
заяву заінтересована сторона може
також подати і до закінчення строку дії
договору оренди.

Нормами статей 759, 763 і 764 ЦК України,
частини другої статті 291 ГК України,
частини другої статті 17 та частини
другої статті 26 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" визначено умови, за яких договір
оренди вважається пролонгованим на
строк, який був раніше встановлений, і
на тих самих умовах, що були
передбачені договором, то для
продовження дії договору не
вимагається обов'язкового укладення
нового договору або внесення змін до
нього (п. 4.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 12 від
29.05.13. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна»).

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається що після закінчення строку
дії Договору-1 та Договору-2 в місячний
термін Орендодавцем не було направлено
Орендарю вимоги про припинення
Договорів.

Листи № 46-626 від 15.05.13., № 46-625 від 15.05.13., №
103/46-205 від 31.07.13., № 103/46-204 від 31.07.13. не
можуть розглядатись як такі заяви,
оскільки адресовані відповідачу за
первісним позовом Комунальним
підприємством «Керуюча дирекція
Дніпровського району м. Києва», а не
Орендодавцем за спірними Договорами
оренди.

Таким чином, Договори-1, 2 автоматично
пролонговано на той самий строк,
зокрема, Договір-1 по грудень 2015 року, а
Договір-2 по лютий 2016 року.

Із заявами про розірвання Договору-1 та
Договору-2 Орендодавець до відповідача
за первісним позовом не звертався.

При цьому суд зауважує, що лист від
22.07.13. № 5-15/27-Г-1015 третьої особи за
первісним позовом не може
розцінюватись як заява про припинення
Договорів, зважаючи на дату її
виготовлення, з огляду на відсутність
доказів її направлення відповідачу за
первісним позовом, та в зв'язку з тим, що
ній Дніпровська районна в місті Києві
державна адміністрація посилається на
факт закінчення строку оренди нежилих
приміщень за адресами: м. Київ, вул.
Стальського, 28-А та бульвар Перова, 42-Б,
в той час як судом встановлено, що строк
дії Договору-1 та Договору-2 автоматично
пролонговано за відсутності
заперечень Орендодавця.

Судом враховано, що господарський суд
припиняє провадження у справі, у
зв'язку з відсутністю предмета спору
(пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК
України), зокрема, у випадку припинення
існування предмета спору (наприклад,
сплата суми боргу, знищення спірного
майна, скасування оспорюваного акта
державного чи іншого органу тощо), якщо
між сторонами, у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань.
Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК можливе
в разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розгляду
справи. Якщо ж він був відсутній і до
порушення провадження у справі, то
зазначена обставина тягне за собою
відмову в позові, а не припинення
провадження у справі (п. 4 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.11. "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції).

Таким чином, оскільки позивач за
зустрічним позовом звернувся зо
господарського суду із зустрічною
позовною заявою 20.01.14., а строк дії
Договорів-1, 2 пролонговано до 2014 року,
то предмет спору у справі вже був
відсутній до порушення провадження (в
даному випадку прийняття зустрічного
позову у справі № 910/18506/13 про
продовження строку дії Договорів до
сумісного розгляду з первісним).

Враховуючи все викладене в сукупності
суд дійшов висновку про відмову в
задоволенні зустрічного позову.

З огляду на викладене, на підставі ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору за первісним позовом
покладаються на Комунальне
підприємство «Керуюча дирекція
Дніпровського району м. Києва».

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору за зустрічним позовом
покладаються на Фізичну
особу-підприємця Гасанова Георгія
Мразовича.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні первісного позову
Комунального підприємства «Керуюча
дирекція Дніпровського району м.
Києва» відмовити повністю.

2. В задоволенні зустрічного позову
Фізичної особи-підприємця Гасанова
Георгія Мразовича відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 28.01.14.

Суддя

Т.М. Ващенко