ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2014 р.
Справа № 911/4341/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДПЗКУ-МТС», м. Київ

до Білоцерківського Національного
Аграрного Університету, Київська
область м. Біла Церква

про стягнення 42736,39 грн.

секретар судового засідання Колісник
Ю.І.

за участю представників:

від позивача: Рябець Л.В. (довіреність
№103Д-23/103 від 14 березня 201 року);

від відповідача: Вівчарук С.Г.
(довіреність №01-12143 від 20 січня 2014 року).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДПЗКУ-МТС» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду Київської області з позовом до
Маслівського аграрного технікуму ім.
П.Х. Гаркавого Білоцерківського
Національного Аграрного університету
(далі - відповідач) про стягнення 42736,39
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору про надання
послуг від 14 червня 2013 року за №КО-К-5/13,
а саме, відповідач не сплатив грошові
кошти за надані позивачем послуги, в
результаті чого за ним утворилась
заборгованість в розмірі 38380,00 грн.
Додатково, за прострочення виконання
зобов'язання позивач нарахував
відповідачу пеню у розмірі 1360,65 грн., 7%
штрафу у розмірі 2686,60 грн., та 3% річних у
розмірі 309,14 грн.

Провадження у справі порушено
відповідно до ухвали господарського
суду Київської області від 22 листопада
2013 року та призначено справу до
розгляду на 10 грудня 2013 року.

У судовому засіданні 10 грудня 2013 року
на підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено перерву до 21 січня 2014 року.

Ухвалою суду від 21 січня 2014 року
замінено первісного відповідача у
справі належним відповідачем -
Білоцерківським Національним Аграрним
університетом.

15 січня 2014 року через канцелярію суду
представником позивача подано
остаточну заяву про збільшення розміру
позовних вимог.

З урахуванням заяви про збільшення
розміру позовних вимог, позивач
просить суд стягнути з відповідача
92120,00 грн. основного боргу, 2232,93 грн.
пені, 2686,60 грн. 7% штрафу та 510,50 грн. 3%
річних.

На підставі статті 22 Господарського
процесуального кодексу України судом
прийнято до розгляду заяву про
збільшення розміру позовних вимог,
подальший розгляд справи здійснюється
з урахуванням зазначеної заяви.

Присутній у судовому засіданні
представник відповідача позовні
вимоги визнав у повному обсязі та
просив суд розстрочити виконання
рішення суду.

4 лютого 2014 року відповідно до ч. 2 ст. 85
ГПК України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (за договором -
виконавець) та відповідачем (за
договором - замовник) 14 червня 2013 року
укладено договір про надання послуг за
№КО-К-5/13.

Пунктом 1 договору встановлено, що
виконавець зобов'язується, в порядку та
на умовах даного договору, на території
сільськогосподарських угідь замовника
надати останньому послуги по збиранню
врожаю сільськогосподарських культур
на пальному замовника, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
надані послуги.

Пунктом 1.2 договору визначено вартість
послуг за 1 зібраний гектар врожаю
сільськогосподарських культур.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що
загальний обсяг послуг по збиранню
врожаю складає 537 га.

Відповідно до пункту 3.4 договору оплата
наданих послуг здійснюється шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок виконавця на підставі
актів приймання-передачі наданих
послуг в строк не пізніше ніж через 5
робочих днів з дати підписання
відповідного акту.

Згідно пункту 5.2 договору за
прострочення оплати наданих послуг
замовник сплачує виконавцю пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості, за кожен день
прострочення оплати, а у випадку
непогашення заборгованості протягом
більш як 30 календарних днів з моменту
виникнення такої заборгованості,
замовник зобов'язаний додатково, крім
пені, сплатити на користь виконавця
штраф у розмірі 7% від суми
заборгованості.

На виконання умов договору позивач
надав відповідачу послуг на загальну
суму 103120,00 грн., що підтверджується
актами здачі-приймання робіт (надання
послуг) №6082 від 16 липня 2013 року, №6083 від
16 липня 2013 року, №7640 від 29 жовтня 2013
року, №8820 від 13 листопада 2013 року та
№8821 від 13 листопада 2013 року, копії яких
наявні в матеріалах справи та
оригінали яких оглянуто у судовому
засіданні.

Судом встановлено, що відповідач
частково оплатив надані позивачем
послуги, в результаті чого за ним
утворилась заборгованість у розмірі
92120,00 грн.

Судом оглянуто оригінали документів,
залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Станом на день прийняття рішення у
справі відповідач не повністю виконав
умови договору. Зазначений факт
відповідачем не заперечується. Розмір
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи. Вимога позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості, що виникла у
відповідача через порушення умов
договору в розмірі 92120,00 грн. підлягає
задоволенню.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у Господарському кодексі
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
№543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного
Закону.

Розмір пені, нарахованої позивачем у
сумі 2232,93 грн. є обґрунтованим та
підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, до стягнення з відповідача
підлягає штраф у розмірі 2686,60 грн., що
передбачено пунктом 5.2 договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Нараховані позивачем 3%
річних у сумі 510,50 грн. є обґрунтованими,
тому позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладаються на
відповідача.

Під час судового розгляду справи
№911/4341/13 представником відповідача
було заявлено клопотання про
розстрочення сплати суми
заборгованості на 6 місяців, а саме,
щодо сплати заборгованості до 25 липня
2014 року.

В обґрунтування заявленого клопотання
відповідач посилався на те, що
відповідач є неприбутковою бюджетною
установою та фінансується з державного
бюджету Міністерством аграрної
політики та продовольства України.
Крім того, відповідач зазначає, що
прийняття рішення у справі про
стягнення всієї суми заборгованості в
повному обсязі без застосування
відстрочки виконання унеможливить
його подальше виконання та призведе до
неможливості виконання соціальних
зобов'язань перед працівниками
відповідача, виплати стипендій та
інших обов'язкових платежів.

Відповідно до ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Згідно з п. 7.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17
жовтня 2012 року за №9 «Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України»
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що блокування господарської
діяльності відповідача може призвести
до несплати заробітної плати
працівникам відповідача (у зв'язку з
чим відповідач може втратити трудовий
колектив, що, в свою чергу, може
призвести до зупинення діяльності
відповідача), та інших обов'язкових
платежів.

Представник позивача проти
задоволення зазначеного клопотання не
заперечував.

За таких обставин, суд, врахувавши
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору дійшов
висновку щодо задоволення клопотання
відповідача про відстрочку виконання
рішення суду строком на 6 місяців, а
саме, щодо сплати заборгованості до 25
липня 2014 року.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 82-85, 121 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Білоцерківського
Національного Аграрного Університету
(09100, Київська область, м. Біла Церква,
площа Соборна, 8/1, код 00493712) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДПЗКУ-МТС» (01033, м.
Київ, вул. Саксаганського, 1, код 37702357) -
92120 (дев'яносто дві тисячі сто двадцять)
грн. 00 коп. заборгованості, 2232 (дві
тисячі двісті тридцять дві) грн. 93 коп.
пені, 2686 (дві тисячі шістсот вісімдесят
шість) грн. 60 коп. 7% штрафу, 510 (п'ятсот
десять) грн. 50 коп. 3% річних та 1951 (одна
тисяча дев'ятсот п'ятдесят одна) грн. 00
коп. судового збору.

3. Розстрочити виконання рішення
господарського суду Київської області
від 4 лютого 2014 року у справі №911/4341/13
щодо стягнення з Білоцерківського
Національного Аграрного Університету
(09100, Київська область, м. Біла Церква,
площа Соборна, 8/1, код 00493712) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДПЗКУ-МТС» (01033, м.
Київ, вул. Саксаганського, 1, код 37702357) -
92120 (дев'яносто дві тисячі сто двадцять)
грн. 00 коп. заборгованості, 2232 (дві
тисячі двісті тридцять дві) грн. 93 коп.
пені, 2686 (дві тисячі шістсот вісімдесят
шість) грн. 60 коп. 7% штрафу, 510 (п'ятсот
десять) грн. 50 коп. 3% річних та 1951 (одна
тисяча дев'ятсот п'ятдесят одна) грн. 00
коп. судового збору шляхом стягнення з
Білоцерківського Національного
Аграрного Університету (09100, Київська
область, м. Біла Церква, площа Соборна,
8/1, код 00493712) грошових коштів у розмірі
99501,00 грн. наступним чином:

до 25 лютого 2014 року - 44250,00 грн.;

до 25 березня 2014 року - 12000,00 грн.;

до 25 квітня 2014 року - 12000,00 грн.;

до 25 травня 2014 року - 12000,00 грн.;

до 25 червня 2014 року - 11870,00 грн.;

до 25 липня 2014 року - 7381,00 грн.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 7 лютого 2014
року

Суддя
Заєць Д.Г.