ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.01.14р. Справа № 904/9073/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства "ІНТЕРПАЙП НОВОМОСКОВСЬКИЙ
ТРУБНИЙ ЗАВОД" м. Новомосковськ,
Дніпропетровська обл.

до Приватного підприємства
"Дніпроградінвест", м. Дніпропетровськ

про стягнення 6 968,79 грн. штрафу за
порушення правил трудового розпорядку,
передбачених Договором підряду №241/13
від 25.03.2013р.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

від позивача - Галата О.В., представник
за довіреністю № 19-7 від 08 січня 2014р.

від відповідача - Пономаренко О.В.,
представник за довіреністю б/н від
12.12.2013р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача
6 968,79 грн. штрафу за порушення правил
трудового розпорядку, передбачених
Договором підряду №241/13 від 25.03.2013р.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи
тим, що виникнення у Підрядника
обов'язку сплатити штраф за порушення
його персоналом Правил трудового
розпорядку безпосередньо пов'язане із
отримання Підрядником відповідного
Акту про порушення. Однак, Відповідач
жодного Акту про порушення персоналом
Підрядника Правил трудового
розпорядку не отримував, ані під
розписку (як це передбачено
безпосередньо умовами п. 7.6. Договору),
ані в будь-який інший спосіб. Більш
того, Відповідач не отримував і
повідомлення з проханням перерахувати
суму штрафу, на яке посилається у
позовній заяві Позивач. Долучена до
позовної заяви копія рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення, не може бути
незаперечним доказом отримання
Відповідачем вищезазначеного
повідомлення, адже достовірно
невідомо, що саме направлялося у цьому
рекомендованому листі. Отже,
зазначений документ не може бути
належним доказом в розумінні ст. 34 ГПК
України. Через порушення Позивачем
вимог Договору щодо вручення Акту у
триденний термін з моменту виявлення
порушення, Відповідач був позбавлений
можливості не лише перевірити
зазначені в ньому дані, а й своєчасно
виконати покладені на нього обов'язки в
частині сплати штрафних санкцій, які
стали предметом позову. Отже, Позивач
порушив вищезазначені норми
укладеного договору, чим свідомо, а
можливо навіть навмисне, створив умови,
які унеможливили виконання
Відповідачем покладених на нього
зобов'язань.

Позивач із запереченнями Відповідача
не погоджується, вважає, що штрафні
санкції застосовано ним правомірно.
Свою позицію виклав у поясненнях до
позовної заяви.

Що стосується алкотестеру "Біос",
Позивач вказав, що він
використовувався виключно для взяття
попередньої проби на алкоголь в
службових цілях з метою підтвердження
правомірності зупи нення особи, після
чого, затриману особу було направлено
до фельдшерського пункту для прове
дення медичного огляду за результатами
якого також було підтверджено факт
алкогольного сп'яніння, про що свідчить
довідка від 13.06.2013р. Між тим, цей
алкотестер не підлягає державні
повірці та державному метрологічному
нагляду згідно ДСТУ 2708:2006 "Повірка
засобів вимірювальної техніки.
Організація та порядок проведення",
затвердженого наказом Державного
комітету України з питань технічного
регулювання споживчої політики від
03.02.2006р. № 18. У відповідності до п. 7.6
Договору підряду обов'язок щодо сплати
штрафу у Відповідача виник з 19.06.2013р., а
кінцевий строк сплати припадає на
02.07.2013р. Враховуючи наведене, штрафні
санкції застосовано правомірно, а
порушення зафік совано належним чином
у відповідності до умов Договору
підряду та підтверджується складеним
комісійно Актом. При цьому, огляд
затриманої особи медичним працівником
хоча не передбачено Договором підряду
№ 241/13 від 25.03.2013р., було проведено, що є
додатковим доказом, а факт порушення зі
сторони Відповідача не заперечується.

Позивач не надав доказів повірки
алкотестеру, за допомогою якого
визначався ступінь сп'яніння
працівника Відповідача, а також не
надав доказів використання з цією
метою газоаналізатора "Алконт 01СУ", про
держповірку якого надав копію
свідоцтва, не надав доказів вручення
акту про порушення Відповідачеві.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України,
розглядається за наявними у ній
матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.03.2013р. сторонами укладено договір
підряду № 241/13 (далі Договір),
предметом якого є виконання
Підрядником загально-будівельних
робіт на об'єктах Замовника.

Відповідно до п. 3.2.6 Договору Підрядник
зобов'язується нести повну
відповідальність за дотримання правил
внутрішнього трудового розпорядку,
техніки безпеки, виробничої санітарії
та протипожежної безпеки, а також
Правил трудового розпорядку для
персоналу Підрядника (Додаток №1).

Факт порушення персоналом Підрядника
вищезазначених Правил трудового
розпорядку, згідно з абз. 2 п. 7.6.
Договору фіксується відповідним Актом,
який має бути доведений до відома
Підрядника під розписку протягом 3
(трьох) робочих днів з моменту
виявлення порушення. Оплата штрафу, у
розмірі, передбаченому абз. 1 п. 7.6.
Договору, здійснюється Підрядником
протягом 10 (десяти) банківських днів з
моменту отримання Акту.

Так, позовні вимоги у даній справі
мотивовані тим, що 11.06.2013р. на
центральній прохідній заводу Позивача
був затриманий працівник Відповідача у
нетверезому стані, про що складено Акт
про виявлене порушення та пояснення
затриманого.

Посилаючись на п. 7.6 Договору
Відповідачеві нараховано штраф у
розмірі 6 968,79 грн. (0,5 %
від загальної суми Договору на момент
виявлення порушення за перше порушення
(1 393 757,33 грн. х 0,5/100).

За даними Позивача, Відповідачеві
надіслано повідомлення за вих. № 19-1572
від 13.06.2013р. з вимогою перерахувати суму
штрафу. Відповіді Позивач не отримав,
штраф залишився несплаченим.

Наведене стало причиною звернення
Позивачем з позовом та є предметом
спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у
справі на підставі Договору, є
господарськими зобов'язаннями, тому,
згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК
України, до цих відносин мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону та інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов, які визначені змістом
зобов'язання. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами (ст. 629 ЦК
України).

Статтею 530 ЦК України визначено, що
зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У даному випадку, виникнення у
Підрядника обов'язку сплатити штраф за
порушення його персоналом Правил
трудового розпорядку безпосередньо
пов'язане з фіксацією порушення й
отриманням Підрядником відповідного
Акту про порушення.

Однак, Позивач не надав суду
документів, які б свідчили про повірку
алкотестеру "Біос", за допомогою якого
визначався ступінь сп'яніння
працівника Відповідача, а також не
надав доказів використання з цією
метою газоаналізатора "Алконт 01СУ", про
держповірку якого надав копію
свідоцтва. У довідці (направленні) про
стан працівника Відповідача, виданій
фельдшером Позивача Кривошеєю С.В. лише
зазначено про наявність запаху
алкоголю "стаканна проба". Позивачем не
надано належних доказів вручення
Відповідачеві акту про порушення
персоналом Підрядника Правил
трудового розпорядку.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати слід покласти на Позивача.

Керуючись 33, 34, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Судові витрати покласти на Позивача.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня підписання його повного тексту.

Суддя
С.Г. Юзіков

Рішення підписане _________________