ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р.
Справа № 15/133

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді
Кузя В.Л.

суддів
Желіка М.Б.

Костів Т.С.

При секретарі судового засідання
Петрик К.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Худоба Г.М. - представник;

від відповідача та третьої особи - не
з'явилися;

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги від 14.01.13 Приватного підприємця
ОСОБА_3

на ухвалу Господарського суду
Закарпатської області від 03.12.13

про задоволення заяви Берегівської
міської ради та відновлення
пропущеного строку для пред'явлення до
виконання наказу про примусове
виконання рішення суду від 04.07. 11

у справі № 15/133

за позовом: Релігійної громади
Римсько-католицької церкви м. Берегово

до відповідача: Приватного підприємця
ОСОБА_3, м. Берегово

за участю третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору
Берегівської міської ради, м. Берегово

про зобов'язання знести будівлю,
споруджену по вул. Шевченка навпроти
будинку №3 в м. Берегово впритул до
цього будинку

Відповідно до протоколу розподілу
справ КП «Документообіг господарських
судів» справу № 15/133 розподілено до
розгляду судді - доповідачу Кузю В.Л.

Розпорядженням в.о. голови Львівського
апеляційного господарського суду від
27.01.14 у склад колегії для розгляду
апеляційної скарги у справі № 15/133
Господарського Закарпатської області
введено суддів - Желіка М.Б. та Костів
Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 27.01.14
апеляційну скаргу у даній справі
прийнято до провадження, справу
призначено до розгляду на 06.02.14.

Ухвалою Господарського суду
Закарпатської області від 03.12.13 у
справі 15/133 суддя (Ващиліна Н.М) заяву
Берегівської міської ради - задоволено,
відновлено пропущений строк для
пред'явлення до виконання наказу про
примусове виконання рішення від 05.11.12 у
справі 15/133, встановлено строк для
пред'явлення до виконання наказу про
примусове виконання рішення протягом
одного року з дня винесення даної
ухвали.

Не погоджуючись з даною ухвалою
Господарського суду Закарпатської
області від 03.12.13, відповідач подав
апеляційну скаргу в якій просив
скасувати ухвалу місцевого
господарського суду та відмовити
Берегівській міській раді в
задоволенні заяви про відновлення
пропущеного строку для пред'явлення до
виконання наказу про примусове
виконання рішення від 05.11.12.

При цьому, скаржник посилається
на те, що ухвала місцевого
господарського суду прийнята з
порушенням норм процесуального права,
оскільки, на думку апелянта, у поданій
третьою особою заяві не наведено
причин поважності пропуску строку для
пред'явлення до виконання наказу, які
могли б вважатися об'єктивно
непереборними в порядку ст.119 ГПК
України.

5 лютого 2014 року на адресу
Львівського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшло заперечення на апеляційну
скаргу у вигляді факсограми, в якій він
просить залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу місцевого
господарського суду без змін, з
підстав її обґрунтованості та
законності.

5 лютого 2014 року до Львівського
апеляційного господарського суду
надійшло клопотання (факсограма) від
скаржника, в якому він просить
відкласти розгляд справи у зв'язку з
неможливістю взяти участь у судовому
засіданні.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 06.02.14 за
клопотанням відповідача відкладено
розгляд справи на 11.02.14 та продовжено
строк розгляду апеляційної скарги, що
погоджено з представником позивача.

7 лютого 2014 року від позивача надійшли
заперечення на апеляційну скаргу,
аналогічні за своїм змістом з тими, що
були подані у вигляді факсограми 05.02.14.

Відповідач та третя особа участі своїх
уповноважених представників у
судовому засіданні не забезпечили,
причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи те, що ухвалою суду від 06.02.14
участь представників сторін
обов'язковою не визнавалась та
зважаючи на скорочений термін розгляду
апеляційних скарг на ухвали місцевого
суду, встановлений ст.102 ГПК України,
колегія суддів не знаходить підстав
для повторного відкладення розгляду
справи.

При цьому судова колегія зазначає, що
ст. 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського кодексу
України передбачено, що господарський
суд відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 ГПК України
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для реалізації якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні.

Судова колегія вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу за
відсутності представників відповідача
та третьої особи, оскільки у матеріалах
справи наявні відомості та документи,
необхідні для перегляду ухвали в
апеляційному порядку.

У судовому засіданні представник
позивача навів свої доводи та
заперечення.

Відповідно до ч.2 ст. 85 та ч.1 ст. 99 ГПК
України у судовому засіданні 11.02.14
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови Львівського
апеляційного господарського суду.

Заслухавши у судовому засіданні
пояснення представника позивача,
розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції обставин справи
та правильність застосування ним норм
процесуального права, обговоривши
доводи апеляційної скарги, Львівський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги з
урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Господарським судом Закарпатської
області 04.07.11 прийнято рішення у справі
№15/133 за позовом релігійної громади
Римсько-католицької церкви м. Берегово
та за позовом третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору Берегівської міської ради до
приватного підприємця ОСОБА_3 про
зобов'язання знести будівлю,
споруджену по вул. Шевченка навпроти
будинку АДРЕСА_1 впритул до цього
будинку, яким у позові релігійної
громади Римсько-католицької церкви м.
Берегово відмовлено повністю, позов
Берегівської міської ради задоволено,
зобов'язано приватного підприємця
ОСОБА_3 знести будівлю, споруджену по
вул. Шевченка, б/н, навпроти будинку
АДРЕСА_1. Вказане рішення залишено без
змін постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
29.08.11 у даній справі.

На виконання зазначеного рішення від
04.07.11 та постанови від 29.08.11, місцевим
господарським судом за заявою
стягувача 05.11.12 видано наказ на
примусове виконання рішення. Зі змісту
даного наказу вбачається, що він
дійсний для пред'явлення до виконання з
30.08.11 по 30.08.12. Тобто на момент отримання
наказу на примусове виконання рішення
Берегівською міською радою строк
пред'явлення його до виконання вже
минув. Дана обставина стала підставою
для звернення Берегівської міської
ради із заявою про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
наказу на виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України
"Про виконавче провадження" стягувач,
який пропустив строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання,
має право звернутися із заявою про
поновлення строку пред'явлення до суду,
який видав виконавчий документ, або до
суду за місцем виконання. Суд розглядає
таку заяву в десятиденний строк, якщо
інше не передбачено законом.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України визначено,
що у разі пропуску строку для
пред'явлення наказу до виконання з
причин, визнаних господарським судом
поважними, пропущений строк може бути
відновлено.

Згідно вимог ч. 1 ст. 53 Господарського
процесуального кодексу України, за
заявою сторони господарський суд може
визнати причину пропуску
встановленого законодавством
процесуального строку поважною і
відновити пропущений строк.

У заяві повинно міститися
обґрунтування поважності причин
пропуску процесуального строку. Суд
відновлює процесуальний строк, якщо
визнає причини пропуску строку
поважними. Відновлення процесуального
строку означає лише, що суд надає
дозвіл особі вчинити процесуальну дію,
незважаючи на те що строк для її
вчинення пропущено.

Крім того, наведена норма пов'язує
можливість відновлення процесуального
строку з обов'язковою наявністю
поважної причини (чи причин) пропуску
відповідного строку, заявник повинен
обґрунтувати поважність причини
(причин) пропуску строку, в разі
необхідності - з поданням доказів цього
за загальними правилами розділу V ГПК.

У кожному випадку суд повинен з
урахуванням конкретних обставин
пропуску строку оцінити доводи, що
наведені на обґрунтування клопотання
про його відновлення, та зробити
мотивований висновок щодо поважності
чи неповажності причин пропуску
строку.

Як зазначено вище, розглянувши
зазначену заяву, Господарський суд
Закарпатської області дійшов до
висновку про поважність причин
пропуску стягувачем строку
пред'явлення наказу до виконання та
поновив такий строк.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
погоджується з такими висновками
місцевого господарського суду з огляду
на наступне.

Згідно зі статтею 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.129 Конституції України
однією з засад судочинства є
обов'язковість рішень суду.

Згідно зі ст. 115 ГПК України рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ГПК України
виконання рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом.
Після набрання судовим рішенням
законної сили наказ видається за
заявою стягувачу чи прокурору, який
здійснював у цій справі представництво
інтересів громадянина або держави в
суді, або надсилається стягувачу
рекомендованим чи цінним листом. Тобто,
при відсутності заяви стягувача, в
межах строку, встановленого для
пред'явлення наказу до виконання суд
зобов'язаний був направити наказ
стягувачу, що зроблено не було і
визнається як об'єктивна причина
поновлення такого строку судом.

Виданий судом наказ третій особі із
самостійними вимогами на предмет спору
на задоволення її заяви від 05.11.12 про
видачу наказу, уже не міг бути
пред'явлений до виконання у зв'язку із
закінченням річного строку,
встановленого для його виконання.

Також в матеріалах справи відсутні
докази, які б свідчили про добровільне
виконання даного рішення суду
відповідачем, оскільки згідно судового
рішення саме відповідача було
зобов'язано самостійно виконати
рішення суду про знесення будівлі.

Оцінивши наведене та зважаючи на норми
законодавства України, щодо
обов'язкового виконання рішення суду,
яке набрало законної сили, судова
колегія вважає причини пропуску
процесуального строку поважними та
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про поновлення
строку для пред'явлення до виконання
наказу на примусове виконання рішення
від 05.11.12 у справі №15/133.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, -

Львівський апеляційний господарський
суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду
Закарпатської області від 03.12.13 у
справі № 15/133 залишити без змін.

3. Судовий збір покласти на
скаржника.

4. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 12.02.14

Головуючий суддя
Кузь В.Л.

Суддя
Желік М.Б.

Суддя
Костів Т.С.