м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/21723/13 29.01.14За позовом
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк»

до Приватного підприємства «Таксіс
Плюс»

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача

Руденко Валерія Івановича

про стягнення 277958,82 грн.

Суддя Сташків
Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Хміль Т.Д. (представник за
довіреністю);

від відповідача - не з'явилися;

від третьої особи - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста
Києва передані вимоги публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» (далі - Позивач) до приватного
підприємства «Таксіс Плюс» (далі -
Відповідач) про стягнення 277958,82 грн.
заборгованості за Кредитним договором
№BL2232 від 21.02.2008, з врахуванням Договору
поруки №BL2232-П/1 від 21.02.2008.

Ухвалою від 14.11.2013 судом було залучено
до участі у розгляді справи у
відповідності до ст. 27 ГПК України в
якості третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Руденко Валерія Івановича,
як позичальника за Кредитним договором
№ BL2232 від 21.02.2008.

Позовні вимоги про стягнення
заборгованості та штрафних санкцій за
Кредитним договором №BL2232 від 21.02.2008, з
врахуванням Договору поруки №BL2232-П/1
від 21.02.2008, вмотивовані неналежним
виконанням позичальником, Руденко
Валерієм Івановичем, своїх зобов'язань
за кредитним договором, та
невиконанням Відповідачем, як
поручителем, своїх зобов'язань за
договором поруки.

В судове засідання представники
Відповідача та Третьої особи не
з'явились, хоча судом були вчинені всі
дії щодо належного повідомлення їх про
призначення справи до розгляду в
засіданні суду, про час і місце його
проведення, оскільки ухвали суду про
призначення розгляду справи в судовому
засіданні направлялися на адреси їх
місцезнаходження згідно відомостей з
ЄДРЮО та ФОП, та які зазначені в
залучених до справи письмових доказах.

Судом враховано, що відповідно до
пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Клопотань про відкладення розгляду
справи не надходило.

Обставин, які б перешкоджали чи не
дозволяли розглянути спір у даному
судовому засіданні судом не було
встановлено, а відтак, суд не вбачає за
необхідне відкладати розгляд справи та
відповідно до статті 75 ГПК України
здійснює її розгляд за наявними в ній
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
Позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.02.2008 між відкритим акціонерним
товариством «Універсал Банк»,
правонаступником якого є Позивач (Банк,
Кредитор) і Третьою особою
(Позичальник) було укладено Кредитний
договір № BL2232 (далі - Кредитний
договір), за умовами якого Банк надав
Позичальнику кредит в сумі 22000
швейцарських франків строком до 01.02.2015
року зі сплатою 18 % річних за
користування кредитом згідно
встановленого сторонами графіку, який
є додатком до договору, та також у
відповідності до п. 1.2 та 1.3 Кредитного
договору («Строк кредитування» та
«Плата за кредит»).

Залученими до матеріалів справи
виписками по особовому рахунку
Позичальника підтверджується
отримання ним у період з 21.02.2008 по 08.11.2010
кредитних коштів на загальну суму 22000
швейцарських франків, що є
підтвердженням виконання Позивачем
умов Кредитного договору в повному
обсязі.

Натомість, із вказаних виписок
вбачається лише часткове погашення
Позичальником заборгованості по
кредиту, всього в сумі 1894,51
швейцарських франків.

Відповідно до п. 1.3.1 та 1.3.2 Кредитного
договору, за користування кредитними
коштами у межах строку кредитування,
визначеного цим договором,
встановлюється процентна ставка в
розмірі 18 % річних, а за користування
кредитними коштами понад строк
кредитування (або терміни погашення за
Графіком погашення кредиту),
встановлений цим договором, процентна
ставка встановлюється в розмірі 36%
річних (підвищена

процентна ставка).

При цьому, за приписами п. 6.1 Кредитного
договору, Позивач має право вимагати
від Позичальника дострокового
повернення всієї наданої йому суми
кредиту та сплати процентів за кредит,
змінивши при цьому терміни погашення
та/або термін повернення кредиту,
зокрема, у разі порушення
Позичальником термінів погашення
будь-яких своїх грошових зобов'язань за
Кредитним договором.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що станом на
25.06.2011 та на час винесення даного
рішення сума неповернутого
Позичальником кредиту складає 20105,49
швейцарських франків, що в гривневому
еквіваленті за курсом НБУ (9,525799 грн. за 1
франк) на дату здійсненого Позивачем
розрахунку складає 191520,86 грн.

Крім того, згідно наданих Позивачем
відомостей по нарахованим за Кредитним
договором відсоткам, станом на 25.06.2011 за
Позичальником рахується
заборгованість по базовим відсоткам в
розмірі 7177,65 швейцарських франків, а по
підвищеним відсоткам в розмірі 1896,44
швейцарських франків, що в гривневому
еквіваленті за курсом НБУ (9,525799 грн. за 1
франк) на дату здійсненого Позивачем
розрахунку складає 68372,85 грн. і 18065,11
грн. відповідно.

З огляду на наведене, 07.05.2009 Позивач
звернувся до Позичальника з вимогою №
15907/060 про дострокове погашення
протягом 30 днів всієї суми кредиту,
процентів за користування кредитом та
нарахованих штрафних санкцій в зв'язку
з порушенням встановлених Кредитним
договором грошових зобов'язань із
повернення кредиту та сплати
відсотків.

Отримання Позичальником вимоги №15907/060
від 07.05.2009 підтверджується вчиненим ним
на вимозі підписом. Однак, вимога
Позивача виконана Позичальником не
була. Матеріали справи не містять
доказів протилежного.

Відповідно до статті 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України,
статтею 193 ГК України зобов'язання
мають виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Так, в забезпечення виконання
зобов'язань Позичальника по Кредитному
договору, між Позивачем та
Відповідачем було укладено Договір
поруки № BL2232-П/1 від 21.02.2008 (далі -
Договір поруки), за умовами якого
Відповідач зобов'язався відповідати
перед Позивачем солідарно з
Позичальником за виконання
зобов'язань, у тому числі тих, що можуть
виникнути у майбутньому, які
випливають з умов Кредитного договору,
а саме: повернути кредит, сплатити
відсотки, комісії, відшкодувати
можливі збитки та інші штрафні санкції,
передбачені умовами Кредитного
договору.

У випадку невиконання Позичальником
своїх зобов'язань за Кредитним
договором, Позивач має право пред'явити
свої вимоги безпосередньо до
Відповідача (поручителя), які є
обов'язковими до виконання ним на 10-й
робочий день з дати відправлення йому
такої вимоги (п. 2.2 Договору поруки).

07.05.2009 Позивач звернувся до
Відповідача, як до поручителя, з
вимогою №16007/060 про дострокове
погашення заборгованості за Кредитним
договором з повернення кредиту, сплати
відсотків та нарахованих штрафних
санкцій. Отримання Відповідачем вимоги
№16007/060 від 07.05.2009 підтверджується
вчиненим на ній директором Відповідача
підписом (при отриманні вимоги наручно
іншої дати не вказано, а відтак, суд
приходить до висновку про її отримання
в той же день). Однак, вимога Позивача
виконана Відповідачем не була.
Матеріали справи не містять доказів
протилежного.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Таким чином, Позивач, користуючись
наданим йому законом правом, вимагає
виконання встановленого Кредитним
договором обов'язку від Відповідача як
поручителя за Договорами поруки, в
обсязі, встановленому розділом 1
Договору поруки, тобто в повному
обсязі.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними
засобами доказування обставин, на які
посилається Позивач в обґрунтування
своїх позовних вимог, та не надано
доказів виконання ним, як поручителем,
зобов'язань, які виникли на підставі
Кредитного договору, та в межах згідно
розділу 1 Договору поруки.

Разом з цим, щодо вимог Позивача про
зобов'язання Відповідача виконати
умови Договору поруки шляхом стягнення
з нього в судовому порядку
заборгованості за Кредитним договором
по неповернутому кредиту та
несплаченим відсоткам, суд зазначає
наступне.

За приписами ч. 4 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

При цьому, відповідно до ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином, та зокрема, відповідно
до умов договору.

Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково, і таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Аналогічні правові позиції викладено в
постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин».

Пунктом 4.2 Договору поруки передбачено,
що порука припиняється із припиненням
всіх зобов'язань Позичальника за
Кредитним договором, що забезпечується
порукою.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК
України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про
його дію до повного припинення всіх
зобов'язань боржника не свідчать про
те, що договором установлено строк
припинення поруки в розумінні ст.ст. 251,
252, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому
разі підлягають застосуванню норми ч. 4
ст. 559 ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя (дана
правова позиція викладена в у
постанові від 23.05.2012 у справі № 6-33цс12
Верховного Суду України за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції частини 4 статті 559 ЦК
України, тому дата правова позиціє
відповідно до частини 1 статті 111-28 ГПК є
обов'язковою до застосування).

Інші умови Договору поруки також не
встановлюють строку, після якого
порука припиняється.

Отже, в зв'язку з використанням
Позивачем встановленого п. 6.1
Кредитного договору та п. 2.2 Договору
поруки права на звернення до
Відповідача з вимогою про дострокове
повернення кредиту та сплату
відсотків, і оскільки вказану вимогу
Відповідачем було отримано у день її
складання 07.05.2009 (при отриманні вимоги
наручно іншої дати не вказано), відтак,
відповідно до встановленого Позивачем
у вимозі 30ти денного строку на її
виконання Відповідачем, останній
повинен був виконати вказану вимогу в
строк по 05.06.2009 (включно).

А відтак, враховуючи приписи ст. 559 ЦК
України, Позивач мав право і повинен
був звернутися з вимогами до
Відповідача, як до поручителя, протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання,
тобто з 05.06.2009 по 05.12.2009 (включно), і не
звершення протягом вказаного строку
тягне за собою припинення поруки в силу
закону (ч. 4 ст. 559 ЦК України).

Проте Позивач наданим йому правом у
встановлені законом строки не
скористався (в матеріалах справи
відсутні докази протилежного), та
звернувся до суду лише 11.11.2013, тобто
тоді, коли встановлені Договором
поруки зобов'язання припинилися.

Відтак, станом на час звернення
Позивача до суду з даним позовом, у
Відповідача відсутній обов'язок перед
Позивачем виконувати його вимоги, що
випливають з умов Кредитного договору,
в зв'язку з припиненням в силу закону
між Позивачем та Відповідачем
правовідносин з поручительства
Відповідачем за Позичальника, тому
заявлені Позивачем до Відповідача
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Судовий збір відповідно до положень
статті 49 ГПК України покладається на
Позивача та йому не відшкодовується.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 29.01.2014

Суддя
Сташків Р.Б.