ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 р.
Справа № 923/1772/13

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Клепай З.В. при секретарі
Степановій О.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Відкритого акціонерного
товариства Банк "Біг Енергія", м.Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Айленд", с.Василівка,
Новотроїцький район, Херсонська
область

про стягнення 969 787 грн. 60коп.

за участі представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - Бєла Є.Ю. -
представник, довіреність №42 від
02.07.2013р.;

Позивач ( відкрите акціонерне
товариство Банк "Біг Енергія", м.Київ)
звернувся з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "Айленд",
с.Василівка, Новотроїцький район,
Херсонська область, про стягнення
заборгованості за договором
фінансового лізингу №Л0065 від 19.06.2006р. в
сумі 969 787 грн. 60 коп.

Позивач, повідомлений належним чином
про час та місце судового засідання, що
підтверджується поштовим
повідомленням про вручення йому ухвали
про порушення провадження у справі
18.12.2013р. та ухвалою про відкладення
розгляду справі від 09.01.14р. та від
23.01.2014р., свого представника у судове
засідання не направив, причини неявки
не повідомив, клопотання про
відкладення розгляду справи не заявив.

Заперечуючи проти позову, відповідач
зазначає, що 19.06.2006 року між ТОВ "Айленд"
та ТОВ "Південно-Українська лізингова
компанія" було укладено договір
фінансового лізингу № Л0065, відповідно
до якого товариство отримало у
користування рухоме майно, перелік
якого визначено у специфікації, яка є
невід'ємною частиною договору.

01.02.2010 року у зв'язку із розірванням
договірних відносин між ТОВ "Айленд" та
ТОВ "Південно-Українська лізингова
компанія" майно, яке товариство
отримало у користування, було вилучено
ТОВ "Південно-Українська лізингова
компанія", що підтверджується актом
вилучення майна.

Статтею 653 Цивільного кодексу України
визначено, що у разі розірвання
договору зобов'язання сторін
припиняються.

Вказане свідчить про те, що з 01.02.2010 року
всі господарські відносини та
зобов'язання, які виникли внаслідок
укладання договору фінансового
лізингу № Л0065 від 19.06.2006 року між ТОВ
"Айленд" та ТОВ "Південно-Українська
лізингова компанія", припинили своє
існування.

Відповідачем також заявлено
клопотання про застосування строків
позовної давності.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши представника відповідача,
суд

в с т а н о в и в:

19.06.2006р. між ТОВ "Південно-Українська
лізингова компанія" та товариством з
обмеженою відповідальністю "Айленд"
було укладено договір фінансового
лізингу № Л0065. Відповідно до умов
даного договору ТОВ "Південно
-Українська лізингова компанія"
зобов'язувалось передати у лізинг, а
ТОВ "Айленд" прийняти у лізинг рухоме
майно (предмет лізингу), перелік та
технічні характеристики якого були
зазначені у специфікації до договору
фінансового лізингу № Л0065 (додаток №1),
використовувати його згідно умов
договору та сплачувати встановлені
договором платежі.

Відповідно до специфікації до договору
фінансового лізингу № Л0065 рухомим
майном, переданим у лізинг, є трактор
колісний ХТЗ-150К-09 - 2 шт., трактор
Белорус-82.1 - 2 шт., борона дискова ДМТ-4 - 2
шт., сівалка зернотукова С3-3,6А - 6 шт.,
культиватор КПСП-4 - 6 шт., зчеплення
тракторне С-11У - 4 шт.

Факт передачі вказаного рухомого
майна у лізинг підтверджується актом
прийому- передачі № 01-Л0065 від 13.07.2006 р.

03.08.2006 р. між ВАТ Банком "БІГ Енергія" та
ТОВ "Південно-Українська лізингова
компанія" укладено договір факторингу
валютних цінностей №23/01-08-2006-FL.

Згідно з умовами вказаного договору
ВАТ Банк "БІГ Енергія" передає у
розпорядження ТОВ "Південно-Українська
лізингова компанія" грошові кошти в
сумі 760 664,99 грн. (сімсот шістдесят тисяч
шістсот шістдесят чотири тисячі
гривень дев'яносто дев'ять коп.), а ТОВ
"Південно-Українська лізингова
компанія» відступає ВАТ Банку «БІГ
Енергія" право грошової вимоги до
боржника ТОВ "Айленд" зі сплати
лізингових платежів, що виникло за
договором фінансового лізингу № Л0065
від 19.06.2006 р.

Доказом виконання ВАТ Банком «БІГ
Енергія» своїх зобов'язань за
договором факторингу валютних
цінностей від 03.08.2006р. №23/01-08-2006-FL є
платіжне доручення № ЕL_20 від 03.08.2006р.,
за яким одержувачем грошових коштів в
сумі 760 664грн. 99 коп. є ТОВ
"Південно-Українська лізингова
компанія" з призначенням платежу:
нарахування факторингового платежу
згідно умов договору факторингових
цінностей №23/01-08-2006-FL від 03.08.2006р.

Відповідно до ст.1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування
під відступлення права грошової
вимоги) одна сторона (фактор) передає
або зобов'язується передати грошові
кошти в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Клієнт може відступити факторові свою
грошову вимогу до боржника з метою
забезпечення виконання зобов'язання
клієнта перед фактором.

Зобов'язання фактора за договором
факторингу може передбачати надання
клієнтові послуг, пов'язаних із
грошовою вимогою, право якої він
відступає.

Стаття 1078 ЦК України передбачає, що
предметом договору факторингу може
бути право грошової вимоги, строк
платежу за якою настав (наявна вимога),
а також право вимоги, яке виникне в
майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою
фактору з дня виникнення права вимоги
до боржника. Якщо передання права
грошової вимоги обумовлене певною
подією, воно вважається переданим з
моменту настання цієї події. У цих
випадках додаткове оформлення
відступлення права грошової вимоги не
вимагається.

Як вбачається із матеріалів справи,
договір факторингу укладений 03.08.2006р.

У той же час до матеріалів справи
доданий акт вилучення лізингового
майна у відповідача ліквідатором ТОВ
"Південно - Українська лізингова
компанія", як це передбачено умовами
п.4.17 договору фінансового лізингу
№Л0065, відповідно до якого якщо
лізингоодержувач не сплачує (або
сплачує не у повному обсязі) будь-які
платежі за цим договором предмет
лізингу підлягає вилученню.

Відповідно до п.10.2 договору
фінансового лізингу у випадку
прийняття рішення про вилучення у
лізингоодержувача предмета лізингу
платежі, сплачені лізингоодержувачем,
зараховуються як компенсація зниження
ціни предмета лізингу внаслідок її
експлуатації та поверненню не
підлягають.

Таким чином, починаючи з 01.02.2010р.
договірні відносини за договором
лізингу припинились, та як у
лізингодавця, так і у позивача по
справі відсутні підстави для
нарахування будь - яких платежів, а тому
всі платежі, що нараховані, починаючи з
01.02.2010р., стягненню не підлягають,
оскільки нараховані безпідставно.

Щодо платежів, які нараховані
позивачем з 01.07.2006р. по 01.02.2010р., то факт
наявності боргу по вказаних платежах
матеріалами справи доведений.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Стаття 257 ЦК України передбачає, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 261 ЦК України передбачає, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Оскільки договір факторингу
№23/01-08-2006-FL між позивачем та ТОВ
"Південно -Українська лізингова
компанія" укладений 03.08.2006р., то про
наявність у відповідача боргу у сумі
760664грн. 99коп. та право нарахування на ці
суми лізингових платежів позивачу
відповідно настало у відповідача
відповідно 03.08.06р.

З урахуванням того, що предмет лізингу
вилучений лізингодавцем, його
вартість, несплачена відповідачем,
стягненню не підлягає.

Щодо лізингових платежів, за
виключенням вартості предмету лізингу,
то строки позовної давності по їх
сплаті їх вираховуються по кожному
окремому платежу, та останній день,
коли позивач міг нарахувати такий
платіж - 31.01.2010р. З урахуванням ст.257 ЦК
України трирічний строк позовної
давності закінчується 31.01.13р., тобто
позивачем ці вимоги заявлені за межами
строків позовної давності.

Відповідно до ст.267 ЦК України
заява про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Оскільки відповідач подав заяву про
застосування строків позовної
давності до прийняття рішення у справі,
господарський суд задовольняє її та по
відношенню до позовних вимог станом на
31.01.2010р. у задоволені позову
відмовляється у зв'язку із закінченням
перебігу строків позовної давності.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

в и р і ш и в:

1. У задоволені позову відмовити.

Повне рішення складено 11.02.2014р.

Суддя
З.В. Клепай