ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" січня 2014 р.Справа № 916/2183/13

Господарський суд Одеської області у
складі колегії:

Головуючий
Зайцев Ю.О.

Суддя
Никифорчук М.І.

Суддя
Цісельский О.В.

при секретарі судового засідання
Шалапській М.О.

Від позивача: Носенко І.П. (довіреність
від 17.04.2013р.), Луковецька К.О.
(довіреність від 03.06.2013р.);

Від відповідача ПАТ „Акціонерний банк
„Експрес-Банк" : Багрій-Шахматов Д.Ю.
(довіреність №юр-159 від 27.08.2013 р.);

Від відповідача ТОВ
„УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС": Величко К.Г.
(довіреність від 01.03.2013 р.)

Від відповідача ТОВ „ГРІН ГРУП" :
Стрельникова Л.Ю. (довіреність від27.05.2013
р.).

Від третьої особи: Носенко І.П.
(довіреність від 17.04.2013р.), Луковецька
К.О. (довіреність від 03.06.2013р.);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Приватного
підприємства «Істок-777» до
відповідачів Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний банк
«Експрес-Банк», Товариства з обмеженою
відповідальністю
«УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС», Товариства з
обмеженою відповідальністю «ГРІН
ГРУП», за участю третьої особи з
самостійними вимогами на предмет спору
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Істок" про визнання
недійсними договорів,

ВСТАНОВИВ :

Суть спору: У серпні 2013 приватне
підприємство «ІСТОК-777» звернулось з
позовом до господарського суду
Одеської області до відповідачів
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний банк «Експрес-Банк»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС», Товариства з
обмеженою відповідальністю «ГРІН
ГРУП» про визнання недійсними
договорів.

06.09.2013 р. товариство з обмеженою
відповідальністю "ІСТОК" звернулось до
господарського суду Одеської області,
як третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору, з позовною
заявою до відповідачів Публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
банк "Експрес-Банк", Товариства з
обмеженою відповідальністю
"УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС", Товариства з
обмеженою відповідальністю "ГРІН ГРУП",
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним, та ухвалою 09.09.2013 р. ТОВ
«Істок» було залучено до участі у
справі №916/2183/13 в якості третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги на
предмет спору.

17.09.2013 р. представником Стрельниковой
Л.Ю. подані заперечення на позовну
заяву ТОВ «Істок» про визнання
договору купівлі-продажу недійсним,
які підписані від імені ТОВ «ГРІН ГРУП»
та ТОВ «Укртрансвагонсервіс».
Відповідно до змісту поданих
заперечень, відповідачі позов не
визнають в повному обсязі, просять
відмовити в задоволенні.

25.09.2013 р. Публічним акціонерним
товариством «Акціонерний банк
«Експрес-Банк» подані заперечення на
позовну заяву, відповідно до змісту
яких відповідач не визнає позовні
вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді господарського суду
Одеської області Зайцева Ю.О. від 28.10.2013
року справу №916/2183/13 призначено до
колегіального розгляду у складі трьох
суддів господарського суду Одеської
області.

Згідно розпорядження голови
господарського суду Одеської області
Волкова Р.В. від 28.10.2013 року справу
№916/2183/13 передано на розгляд колегії
суддів у складі: головуючий суддя -
Зайцев Ю.О., судді Д'яченко Т.Г.,
Цісельський О.В.

03.12.2013 р. представником ТОВ «ГРІН ГРУП»
подано клопотання про призначення по
справі судової почеркознавчої
експертизи підписів Чупрій А.М. та
Кузнєцова М.М. на договорі
купівлі-продажу від 01.06.2012 р.

В задоволенні вказаного клопотання
судом відмовлено з підстав
необґрунтованості та непов'язаності з
предметом спору.

Приймаючи до уваги, що суддя
господарського суду Одеської області
Д'яченко Т.Г. з 02.12.2013 р. знаходилась на
лікарняному, з метою дотримання
процесуальних строків, справу №916/2183/
передано на розгляд колегії суддів у
складі: головуючий суддя Зайцев Ю.О.,
суддя Никифорчук М.І., суддя Цісельский
О.В.

13.01.2014 р. представниками ТОВ «ГРІН ГРУП»
та ТОВ «Укртрансвагонсервіс» подано
клопотання про зупинення провадження
по справі, відповідно до якого
товариства просили суд зупинити
провадження по справі №916/2183/13 до
остаточного вирішення
Білгород-Дністровським міськрайонним
судом справи №495/9863/13-ц, предметом
розгляду якої є визнання недійсним
договору купівлі-продажу обладнання,
укладеного між ТОВ
Укртрансвагонсревіс» та Кузнецовим
М.М.

В судовому засіданні 27.01.2013 р. колегією
суддів в задоволенні вказаного
клопотання відмовлено з підстав
непов'язаності предметів спору справ
№916/2183/13 та №495/9863/13-ц.

27.01.2014 року після повернення з нарадчої
кімнаті, відповідно до ст. 85 ГПК України
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення по справі №916/2183/13.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення, суд встановив:

10.11.2006р. між АБ "Експрес-Банк" (далі -
кредитодавець), правонаступником якого
є публічне акціонерне товариство
"Акціонерний банк "Експрес-Банк", в
особі Одеської філії ПАТ "АБ
"Експрес-Банк", та ТОВ "ІСТОК" (далі -
позичальник) було укладено кредитний
договір № 1220/06, відповідно до умов п. 1.1
якого кредитодавець зобов'язується, на
умовах зазначеного договору, відкрити
позичальнику відновлювальну кредитну
лінію (надалі - кредит) на поповнення
обігових коштів та/або придбання
основних засобів з лімітом
максимальної заборгованості 6.000.000 грн.,
строком на три роки з 10.11.2006р. по 10.11.2009р.
зі сплатою 16 % річних, а позичальник
зобов'язується повернути отриманий
кредит, сплатити проценти за його
користування, сплатити інші платежі за
кредитом у встановлених договором
рамках і строках та виконати інші свої
зобов'язання, передбачені договором в
повному обсязі.

Згідно п. 2.1. кредитного договору
кредитодавець надає позичальнику
кредит на умовах його забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором є:

- іпотека цілісного майнового
комплексу, що розташований за адресою:
Одеська обл., м. Білгород-Дністровський,
вул. Ізмаїльська, 106, що розміщений на
загальні площі 6006,7 кв.м., площа
земельної ділянки 6070 кв.м., заставною
вартістю 5545560,00 грн.;

- іпотека комплексу нежилих будівель та
споруд, що розташовані за адресою:
Одеська обл., м. Білгород-Дністровський,
вул. Ізмаїльська, буд. 112, що розміщені
на загальній площі 987,3 кв.м., площа
земельної ділянки 1850 кв.м., заставною
вартістю 677082 грн.;

- іпотека комплексу будівель та споруд,
що розташовані за адресою: Одеська обл.,
м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала
Бірюзова, 1, що розміщені на загальній
площі 2211,3 кв.м., площа земельної ділянки
1850 кв.м., заставною вартістю 1396325,00

грн.;

- застава устаткування цілісного
майнового комплексу, що розташований
за адресою: Одеська обл., м.
Білгород-Дністровський, вул.
Ізмаїльська, 106, згідно переліку у
додатку до договору застави
устаткування, заставною вартістю 2994111,00
грн.;

- застава устаткування комплексу
будівель та споруд, що розташовані за
адресою: Одеська обл., м.
Білгород-Дністровський, вул. Маршала
Бірюзова, 1, згідно переліку у додатку
до договору застави устаткування,
заставною вартістю 1006801,00 грн.;

- застава мереж та комунікацій по
вул. Ізмаїльська, 106, Одеської
області, м. Білгород-Дністровський,
заставною вартістю 292202,60 грн.;

- застава мереж та комунікацій по
вул. Маршала Бірюзова, 1, Одеської
області, м. Білгород-Дністровський,
заставною вартістю 156131,30 грн.;

- порука малого приватного
підприємства "Будівельник" на повну
суму заборгованості позичальника;

- порука виробничо-комерційної фірми
«СКП» на повну суму заборгованості
позичальника;

- а також інші види забезпечення
виконання зобов'язань, згідно із
правочинами, які можуть бути укладені з
метою забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором незалежно від того,
зазначені вони в кредитному договорі
чи ні.

Протягом 01.08.2008р. - 01.04.2009р. між АБ
"Експрес-Банк" та ТОВ "ІСТОК" було
укладено договори про внесення змін та
доповнень до кредитного договору № 120/06
від 10.11.2006 р., відповідно до яких
сторонами змінювалися проценти за
користування кредитом, порядок сплати
комісій банку та погашення кредиту,
процентів з кредиту.

У кінцевому варіанті правовідносини
між АБ "Експрес-Банк" та ТОВ "ІСТОК" по
кредитному договору № 1220/06 від 10.11.2006р.
були оформлені між сторонами 10.11.2009р.
шляхом підписання договору № 5 про
внесення змін та доповнень до
кредитного договору № 1220/06 від 10.11.2006р.

Відповідно до нової редакції п. 3.1.
кредитного договору, забезпеченням
виконання зобов'язань позичальника за
кредитним договором є:

- іпотека комплексу нежилих будівель та
споруд, що знаходяться у м.
Білгород-Дністровський по вул.
Ізмаїльська, буд. 112;

- іпотека цілісного майнового
комплексу, що знаходяться у м.
Білгород-Дністровський по вул.
Ізмаїльська, буд. 106;

- іпотека комплексу будівель та споруд,
що знаходяться у м.
Білгород-Дністровський по вул. Маршала
Бірюзова, буд. 1

Загальна заставна вартість іпотеки
складає 7 618 967,00 грн.

- застава устаткування цілісного
майнового комплексу, що
розташований за адресою: Одеська обл.,
м. Білгород-Дністровський, вул.
Ізмаїльська, 106;

- застава устаткування комплексу
будівель та споруд, що розташовані за
адресою: Одеська обл., м.
Білгород-Дністровський, вул. Маршала
Бірюзова, 1;

- застава мереж та комунікацій по вул.
Ізмаїльська, 106, Одеської області, м.
Білгород-Дністровський;

- застава мереж та комунікацій по вул.
Маршала Бірюзова, 1. Одеської області, м.
Білгород-Дністровський;

- порука малого приватного
підприємства "Будівельник" на повну
суму заборгованості позичальника, а
також інші види забезпечення виконання
зобов'язань згідно із правочинами, які
можуть бути укладені з метою
забезпечення виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
незалежно від того, зазначені вони в
кредитному договорі чи ні.

Як вбачається з матеріалів справи,
належні ПАТ «АБ «Експрес - Банк» вимоги
до ТОВ "ІСТОК" по договору № 5 від 10.11.2009
р. про внесення змін та доповнень до
кредитного договору № 1220/06 від 10.11.2006 р.
були передані ТОВ «ГРІН ГРУП» шляхом
укладення з останнім договору про
відступлення вимоги №1 від 20.07.2011р.

Відповідно до умов п. 1.4 договору про
відступлення права вимоги №1 20.07.2011р.
первісний кредитор (ПАТ "АБ "Експрес -
Банк") передає новому кредитору "ТРІН
ГРУП" право вимоги в частині, що
дорівнює 4 000 000 грн. із загальної
заборгованості ТОВ «ІСТОК» по договору
№ 5 від 10.11.2009 р. про внесення змін та
доповнень до кредитного договору №
1220/06 від 10.11.2006 р. у розмірі 7 034 681,38 грн.

В подальшому, у зв'язку із зміною
кредитора у зобов'язанні по договору №
5 від 11.2009р. про внесення змін та
доповнень до кредитного договору №
1220/06 від 10.11.2006 р. між АБ "Експрес-Банк"
(первісний іпотєкодержатель) та ТОВ
«ГРІН ГРУП» (новий іпотєкодержатель)
було укладено договір про відступлення
права вимоги (заміну сторони в
зобов'язанні) реєстр. № 1232 від 20.07.2011р.

Відповідно до умов п. 1.1 договору про
відступлення права вимоги №1 (зміну
сторони в зобов'язанні) реєстр. № 1232
від 20.07.2011р. первісний кредитор
частково передає новому кредиторові, а
новий кредитор приймає право вимоги, що
належить первісному кредитору і стає
кредитором за кредитним договором
№1220/06 від 10 листопада 2006 р., укладеним
між первісним кредитором (ПАТ «АБ
«Експрес-Банк») та товариством з
обмеженою відповідальністю «ІСТОК» в
обсязі та на умовах, що викладені в
цьому договорі.

Пунктом 1.4 зазначеного договору
передбачено, що первісний кредитор
передає новому кредиторові, а новий
кредитор приймає право вимоги, що
належить первісному кредиторові в
частині, що дорівнює 4 000 000,00 грн. До
нового кредитора не переходить право
на отримання прибутку та стягнення
штрафних санкцій за порушення
основного договору боржником.

21.07.2011 р. у зв'язку із зміною кредитора у
зобов'язанні по договору № 5 від 11.10.2009
р. про внесення змін та доповнень до
кредитного договору №1220/06 від 10.11.2006р.,
між АБ "Експрес-Банк" (Первісний
іпотєкодержатель) та ТОВ «ГРІН ГРУП»
(новий іпотєкодержатель) було укладено
договір про відступлення права вимоги
(зміну сторони в зобов'язанні) реєстр. №
1232 від 21.07.2011р.

Відповідно до умов п. 1.1 договору про
відступлення права вимоги (зміну
сторони в зобов'язанні) реєстр. №1232 від
21.07.2011р. первісний заставодержатель
передає новому заставодержателю
право вимоги за договором застави
реєстр. №5202 від 10.11.2006р. в частині, що
дорівнює 4.000.000 гри., згідно договору про
відступлення права вимоги №1 від
20.07.2011р.

Пунктом 1.3 цього договору обумовлено,
що відповідно до п. 1.1 цього договору
первісний заставодержатель передає
новому заставодержателю, а новий
заставодержатель приймає право
вимагати від боржника виконання
зобов'язання за кредитним договором
та/або за основним договором , а у
випадку їх невиконання - право звернути
стягнення на майно боржника в частині,
згідно переліку, зазначеному в додатку
№1 та додатку №2 до цього договору, що
належить первісному заставодержателю,
вартість якого становить 4000911,96 грн., та
відповідно до умов основного договору.

30.08.2011р. на підставі договору про
відступлення права вимоги (зміну
сторони в зобов'язанні) реєстр. № 1232 від
21.07.2011 р. між ТОВ ТРІН ГРУП" (продавець)
та ТОВ «УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС»
(покупець) було укладено договір
купівлі-продажу за реєстр. №1557
відповідно до умов п.п. 1, 2 якого
продавець передає, а покупець приймає у
власність покупця обладнання, що
перебуває у заставі продавця згідно
договору застави реєстр. №5202 від
10.11.2006р. та договору про відступлення
права вимоги (зміну сторони в
зобов'язанні) за реєстр. №1232 від 21.07.2011р.

В обґрунтування поданого позову ПП
«ІСТОК-777» вказує наступне.

Згідно рішенням виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області 22.06.2010р. приватне
підприємство "ІСТОК-777" зареєстровано в
якості суб'єкта господарювання -
юридичної особи, про що в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців зроблено
запис № 1 001504.

Згідно довідки відділу статистики у
Білгород-Дністровському районі серії
АБ №538753 з ЄДРПОУ видами діяльності ПП
"ІСТОК-777" є перероблення та
консервування риби, ракоподібних і
молюсків, оптова торгівля іншими
продуктами харчування, у тому числі
рибою, ракоподібними і молюсками тощо.

З метою досягнення своїх статутних
цілей та завдань ПП "ІСТОК-777", згідно
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно від 13.02.2013р. індексний
№№ 448986, 450752, 459235, було набуто право
власності на цілісні майнові
комплекси, розташовані по вул.
Ізмаїльська, 106 та по вул. Ізмаїльська,
112 у м. Білгород-Дністровському
Одеської області, а також комплекс
будівель та споруд по вул. Маршала
Бірюзова, буд. 1 у м.
Білгород-Дністровському Одеської
області.

Крім того, ПП "ІСТОК-777" вказує, що
товариство є власником устаткування,
що знаходиться за адресою: Одеська
область, м. Білгород-Дністровський, вул.
Ізмаїльська, 106, а саме:

- лінії по виробництву консервів в
томатному соусі №2 вартістю 819713,00 грн.;

- технологічної лінії по виробництву
натуральних консервів вартістю 424376,00
грн.;

- устаткування консервного цеху
вартістю 662564,00 грн.; устаткування цеху
по виробництву консервної тари
вартістю 206135,00 грн.;

- устаткування по виробництву лакової
банки вартістю 190971,00 грн.; устаткування
ліквідного цеху вартістю 212480,00 грн.;

- устаткування цеху по виробництву
кришок 477872,00 грн.;

- мережі і комунікації вартістю 292202,60
грн.,

а також власником устаткування, що
знаходиться за адресою: Одеська
область., м. Білгород-Дністровський,
вул. Маршала Бірюзова, буд. 1, вартістю 1
006 801 грн. з мережами і комунікаціями
вартістю 15613130 грн.

Вказане підтверджується протоколом №1
зборів учасників ПП "ІСТОК-777"' від
10.08.2012р., актом прийому-передачі та
грошової оцінки майна від 10.08.2012р.,
укладеним між гр. Філіпповим Денисом
Миколайовичем, як новим учасником ПП
"ІСТОК-777", та повноважною особою
приватного підприємства.

Позивач зазначає, що під час розгляду
адміністративної справи № 815/1369/13-а за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ГРІН ГРУП" до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції,
Реєстраційної служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області, про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії, ПП «ІСТОК-777» було залучено
Одеським окружним адміністративним
судом до участі в адміністративній
справі у якості третьої особи.

Як вбачається з адміністративної
позовної заяви, в обґрунтування
зазначеного адміністративного позову
ТОВ "ГРІН ГРУП" вказувало на те, що між
позивачем та публічним акціонерним
товариством "Акціонерний банк
"Експресбанк" 06.03.2012р. року було
укладено та нотаріально посвідчено
договір про відступлення права вимоги.
Відповідно до умов вказаного договору
ПАТ "АБ "Експресбанк" передало
позивачеві право вимоги за договором
іпотеки від 10.11.2006р. за реєстр. №5200,
укладеним між ПАТ "АБ "Експресбанк" та
ТОВ "ІСТОК", згідно якого іпотекою майна
ТОВ "ІСТОК" були забезпечені вимоги ПАТ
"АБ "Експресбанк", що витікають з
кредитного договору №1220/06 від 10.11.2006р.,
право вимоги банка за яким відступлене
позивачу згідно договору про
відступлення права вимоги №1 від 20.07.2011
року та №2 від 20.12.2011 року. 08.10.2012 року на
підставі відповідних заяв позивача та
договору про відступлення права вимоги
від 06.03.2012 року, до Єдиного державного
реєстру заборон відчужень об'єктів
нерухомого майна, а також до Державного
реєстру іпотек були внесені відповідні
реєстраційні записи щодо заборони на
нерухоме майно, що знаходяться що
знаходиться по вул. Ізмаїльська, 106, по
вул. Ізмаїльська, 112, а також по вул.
Маршала Бірюзова, буд. 1, у м.
Білгород-Дністровському Одеської
області. На вказані заяви було надано
рішення про відмову в задоволенні заяв,
яке мотивовано відсутністю відомостей
про зареєстровані речові права на
нерухоме майно та їх обтяження, що
стало передумовою звернення ТОВ «ГРІН
ГРУП» з позовом в адміністративній
справі № 815/1369 /13-а.

Позивач вважає, що на теперішній час
склалась ситуація, коли стосовно
одного і того самого рухомого майна
(обладнання, згідно договору застави
реєстр. №5202 від 10.11.2006 р.) існує спір між
ПП «ІСТОК-777», яке набуло у власність
спірне обладнання, як на частку одного
з учасників у статутному фонді
підприємства, та ТОВ
"УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС", яке вважає, що
набуло право власності на теж саме
майно на підставі правочину
купівлі-продажу.

Крім того, позивач ПП «ІСТОК-777» вважає,
що при укладенні спірних договорів
поза увагою сторін за договором про
відступлення права вимоги (заміну
сторони в зобов'язанні) реєстр. №1232 від
21.07.2011р. залишились вимоги ч. 2 ст. 26
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" відповідно до
яких майно боржника, що є предметом
застави, включається до складу
ліквідаційної маси, але
використовується виключно для
першочергового задоволення вимог
заставодержателя, тобто мораторій на
задоволення вимог кредиторів
передбачає припинення заходів,
спрямованих на забезпечення
виконання зобов'язань окремих
кредиторів.

Третя особа з самостійними вимогами по
справі - ТОВ «ІСТОК» підтримує позицію
ПП «ІСТОК-777» по справі, та в
обґрунтування поданої позовної заяви
посилається на наступні обставини.

Не погоджуючись з правовими підставами
набуття права власності на спірне
обладнання, ТОВ «ІСТОК» посилається на
статут ТОВ «ГРІН ГРУП», відповідно до
якого директор вирішує усі питання
господарської діяльності
підприємства, за винятком тих, котрі
відносяться до виняткової компетенції
учасників підприємства та укладає
будь-які договори, сума яких не
перевищує вартості активів
підприємства.

ТОВ «ІСТОК» вказує, що приймаючи до
уваги ті обставини, що сума зобов'язань
ТОВ "УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС" перед ТОВ
"ГРІН ГРУП" по договору купівлі-продажу
від 30.08.2012р. реєстр. №1657 складає 4 000 000
грн., з урахуванням вимог статутів
підприємств правомірним вбачається
висновок про те, що питання укладення
договору купівлі-продажу від 30.08.2012р.
реєстр. №1557 директорами ТОВ
"УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС" та ТОВ "ГРТН ГРУП"
повинно було бути узгодженим з
учасниками підприємства (погоджено
загальними зборами).

Але, оскільки зміст договору
купівлі-продажу від 30.08.2012р. реєстр. №1557
не містить посилань на таке узгодження,
що, на думку ТОВ «ІСТОК», ставить під
сумнів повноваження керівників ТОВ
"УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС" та ТОВ "ГРІН ГРУП"
на укладення даного договору.

Враховуючи викладене, ТОВ «ІСТОК»
вважає правовим наслідком підписання
між ТОВ "ГРІН ГРУП" та ТОВ
"УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС" договору
купівлі-продажу від 30.08.2011р.. за реєстр.
№1557 є визнання договору недійсним,
оскільки укладення оспорюваного
договору відбулось з перевищенням
керівниками підприємств наданих ним
статутами підприємств повноважень з
власної ініціативи та не погоджувалось
відповідним рішенням загальних зборів
учасників підприємств.

Відповідач Публічне акціонерне
товариство «Акціонерний банк
«Експрес-Банк» проти позову заперечує
з підстав необґрунтованості та
невідповідності нормам чинного
законодавства.

Відповідач вказує, що ТОВ «ІСТОК-777» не
наведено жодних доказів правомірності
набуття права власності ПП «ІСТОК-777»
на спірне устаткування та не надано
жодних документів, що підтверджували б
право власності учасника ПП «ІСТОК-777»
Філіпова Д.М. на устаткування, передане
ним до статутного капіталу ПП
«ІСТОК-777».

Також, відповідач не вбачає порушення
ТОВ «ГРІН ГРУП» та ТОВ
«УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС» вимог Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» при укладенні
спірних договорів. ПАТ АБ
«Експрес-Банк» вважає твердження ПП
«Істок-777» про те, що воно є власником
нерухомого майна таким, що не
відповідає дійсності, посилаючись на
відсутність права власності на
нерухоме майно, що підтверджено
рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду у справі №495/3985/13-ц
від 8 липня 2013 року, яким скасовано
записи про державну реєстрацію права
власності на об'єкти нерухомості за
Георгіу А.В. та ПП «Істок-777». Вказане
рішення набрало законної сили 19.07.2013р.
та є чинним на теперішній час.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши норми чинного
законодавства, дійшов наступних
висновків.

У відповідності до положень ст. 1 ГПК
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу. При
цьому, п. 2 ч. 2 зазначеної статті ЦК
України, ст. 20 ГК України в якості одних
з способів захисту свого права
передбачено визнання правочину
недійсним.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання
визнання правочинів недійсними»
правочин може бути визнаний недійсним
з підстав, передбачених законом.

Загальні підстави і наслідки
недійсності правочинів (господарських
договорів) встановлені статтями 215, 216
ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.
Правила, встановлені цими нормами,
повинні застосовуватися
господарськими судами в усіх випадках,
коли правочин вчинений з порушенням
загальних вимог частин першої -
третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не
підпадає під дію інших норм, які
встановлюють підстави та наслідки
недійсності правочинів, зокрема,
статей 228, 229, 230; 232, 234, 235. 1057 1 ЦК України,
абзацу другого частини шостої статті 29
Закону України "Про приватизацію
державного майна", частини другої
статті 20 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)",
частини другої статті 15 Закону України
"Про оренду землі", статті 12 Закону
України "Про іпотеку", частини другої
статті 29 Закону України "Про
страхування", статті 78 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»,
статті 7 1 Закону України "Про передачу
об'єктів права державної та
комунальної власності" тощо.

Отже, вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Необхідно з урахуванням приписів
статті 215 ЦК України та статті 207 ГК
України розмежовувати види
недійсності правочинів, а саме:
нікчемні правочини, недійсність яких
встановлена законом (наприклад,
частина перша статті 220, частина друга
статті 228 ЦК України, частина друга
статті 207 ГК України), і оспорювані, які
можуть бути визнані недійсними лише в
судовому порядку за позовом однієї з
сторін, іншої заінтересованої особи,
прокурора (зокрема, частина перша
статті 227, частина перша статті 229,
частина перша статті 230, частина перша
статті 232 ЦК України, частина перша
статті 207 ГК України).

Позивачами по справі визначені
наступні позовні вимоги: визнання
недійсним з моменту укладання договору
про відступлення права вимоги (заміну
сторони зобов'язанні) від 21.07.2011 р.
(реєстр.№1232), укладений між АБ
«Експрес-Банк» та ТОВ «ГРІН ГРУП»;
визнання недійсним з моменту укладення
договору купівлі-продажу від 30.08.2011 р.
(реєстр. №1557), укладений між ТОВ «ГРІН
ГРУП» та ТОВ «УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС».

Щодо вимог ПП «ІСТОК-777» та ТОВ «ІСТОК»
про визнання недійсним з моменту
укладання договору про відступлення
права вимоги (заміну сторони
зобов'язанні) від 21.07.2011 р. (реєстр.№1232),
укладений між АБ «Експрес-Банк» та ТОВ
«ГРІН ГРУП», суд вважає необхідним
зазначити наступне.

Обґрунтовуючи свої вимоги в цій
частині позивачі посилаються на
порушення вимог Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Як вбачається із змісту умов п. 1.1
договору про відступлення права вимоги
(зміну сторони в зобов'язанні) за
реєстр. №1232 від 21.07.2011р. предметом
договору є передача ПАТ "АБ "Експрес -
Банк" до ТОВ "ГРІН ГРУП" прав
заставодержателя за договором застави
від 10.11.2006 р. за реєстр. №5202 укладеним з
боржником - ТОВ "ІСТОК".

Відповідно до ст. 572 ЦК України, ст. 1
Закону України "Про заставу" від 02.10.1992р.
N2654-ХІІ (з наступними змінами та
доповненнями), в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено договором
(право застави). Застава виникає на
підставі договору, закону або рішення
суду (ч 1. ст. 574 ЦК України).

Згідно умов п. 2.1 договору застави від
10.11.2006р. за реєстр. №5202 заставодавець -
ТОВ "ІСТОК" залишає за собою право
володіти та користуватись предметом
застави за його призначенням.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 17 Закону
України "Про заставу" від 02.10.1992р. N
2654-ХІІ (з наступними змінами та
доповненнями) заставодавець зберігає
право розпорядження заставленим
майном, якщо інше не передбачено
законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Реалізація предмета застави, на який
звернуто стягнення, провадиться шляхом
його продажу з публічних торгів, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Порядок реалізації предмета застави з
публічних торгів встановлюється
законом і 1, 2 ст. 590, ч. 1 ст. 591 ЦК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 20 Закону
України "Про заставу" від 02.10.1992р. 2654-ХІІ
(з наступними змінами та доповненнями),
до третьої особи, яка задовольнила в
повному обсязі вимоги
заставодержателя, переходить разом з
правом вимоги забезпечена нею застава
у встановленому законодавством
порядку.

Позивач вважає, що незважаючи на
викладене, із змісту умов 1.3 договору
про відступлення права вимоги №1 від
20.07.2011р. вбачається, що відступлення
прав за договором застави від 10.11.2006р.
реєстр. №5202, згідно договору про
відступлення права вимоги (зміну
сторони в зобов'язанні) реєстр. №1232 від
21.07.2011р., відбувалось під час дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів, введеного ухвалою
господарського суду Одеської області
від 09.06.2010р. у справі № 32/78-10-2331 за заявою
ТОВ "ІСТОК" про банкрутство боржника,
тобто час, коли мораторій на
задоволення вимог кредиторів
передбачає припинення заходів,
спрямованих на забезпечення
виконання зобов'язань окремих
кредиторів.

З наведеним висновком суд не
погоджується з наступних підстав.

Як зазначено у позові, наявність
мораторію на задоволення вимог
кредиторів, що був накладений по справі
№ 32/78-10-2331 про банкрутство Позивача є
обставиною, що унеможливлює укладання
між Відповідачами оспорюваного
договору про відступлення трава
вимоги.

Відповідно до п. 43 Постанови Пленум
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року № 15 "Про судову практику в справах
про банкрутство" дія мораторію
поширюється виключно на вимоги
виконавчих документів, що одержані
кредиторами за їх позовами або
безспірними вимогами
зобов'язально-правового характеру на
всі види забезпечення виконання
зобов'язань неплатоспроможного
боржника, зокрема, зупиняє заходи
звернення стягнення на заставлене
майно та майно, яке знаходиться у
податковій заставі на задоволення
вимог кредиторів, забезпечених
заставою майна боржника, на вимоги щодо
стягнення фінансових санкцій за
порушення норм антимонопольного,
банківського, валютного законодавства,
законодавства про цінні папери, про
ціноутворення тощо.

Проте, відповідно до п. 1 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 15
від 18.12.2009р. "Про судову практику в
справах про банкрутство", провадження у
справах про банкрутство регулюється
Законом України від 14 травня 1992 р. №
2343-ХІІ "Про підновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції
Закону від 30 червня 1999 р. № 784-ХІV),
Господарським процесуальним кодексом
України (далі -ГПК), іншими
законодавчими актами України.

Закон містить спеціальні норми, які
мають пріоритет у застосуванні при
розгляді справ про банкрутство щодо
інших законодавчих актів України.

Норми ряду законів містять положення,
що не суперечать Закону, а доповнюють
його, зокрема:

- згідно з частиною третьою статті
23 Закону України від 18 листопада 2003 р.
№1255-ІУ "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень",
частиною другою статті 33 Закону
України від 5 червня 2003 р. № 898-ГУ "Про
іпотеку" у разі порушення провадження у
справі про банкрутство
заставодержатель має право звернути
стягнення на предмет застави, який є
майном боржника, незалежно від
настання строку виконання
забезпеченого заставою зобов'язання.

У випадках колізії нормативних
приписів Закону та співвідносних норм
інших законів судам слід керуватися
роз'ясненнями Конституційного Суду
України, викладеними в пункті 3
мотивувальної частини його Рішення від
3 жовтня 1997 р. № 4-зп про набуття
чинності Конституції України. У цьому
Рішенні КСУ роз'яснено: "Конкретна
сфера суспільних відносин не може бути
водночас врегульована одно
предметними нормативними правовими
актами однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується одно
предметний акт, який діяв у часі
раніше". Відповідні роз'яснення КСУ
слід застосовувати і до інших законів,
приписи яких інакше, ніж Закон, мають
протягом визначеного в них строку
регулювати окремі питання.

Закон України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" прийнятий
14.05.1992 р. та введений вдію 01.07.1992р.

Закон України "Про іпотеку" прийнятий
05.06.2003р. та введений в дію з 01.01.2004 року.

Отже, з огляду на вищенаведене, з
урахуванням роз'яснень
Конституційного суду України, на думку
суду, норми більш пізнішого у часі
закону (Закон України "Про іпотеку")
мають переважне значення, ніж норми
іншого закону, що був прийнятий раніше
(Закон України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом"), якщо вони
регулюють, встановлюють або змінюють
один і той же предмет правовідносин.

Відповідно до п.1 розділу Прикінцеві та
перехідні положення" Закону України
"Про іпотеку", цей Закон набирає
чинності з 01.01.2004 року. Законодавчі та
інші нормативно-правові акти, прийняті
до набрання чинності цим Законом,
застосовуються у частині, що не
суперечить цьому Закону (п. 2 розділу 8
Закону).

Вищенаведене по аналогії стосується і
Закону України "Про іпотеку", який,
відповідно до розділу 8 "Прикінцеві та
перехідні положення" набрав чинності з
01.01.2004р., тобто, значно пізніше ніж Закон
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Крім того, статтею 512 ЦК встановлено
підстави заміни кредитора у
зобов'язанні, в тому числі й
грошовому. Законом не передбачено
заборони на перехід прав кредиторів за
грошовими зобов'язаннями до іншої
особи у провадженні у справі про
банкрутство.

Керуючись вищевикладеними, суд дійшов
висновку щодо правомірності та
законності укладання між ТОВ «ГРІН
ГРУП» та ПАТ «АБ «Експрес-Банк»
договору про відступлення права вимоги
від 21.07.2011 року, у зв'язку з чим позовні
вимоги ПП «ІСТОК-777» та ТОВ «ІСТОК» в
цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ПП «ІСТОК-777» та ТОВ
«ІСТОК» про визнання недійсним з
моменту укладання договору
купівлі-продажу від 30.08.2011 р. (реєстр.
№1557), укладеного між ТОВ «ГРІН ГРУП» та
ТОВ «УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС», суд вважає
необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
додержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та шостою статті 203 цього
Кодексу. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Існуюча судова практика розгляду справ
про визнання правочинів недійсними
виходить з того, що при розгляді справ
про визнання правочинів недійсними
суди незалежно від предмета і підстав
позову повинні застосовувати норми
матеріального права, якими регулюються
відповідні відносини, та на підставі
цих норм вирішувати справи (ч.1 п. 1
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009р. №9 "Про судову
тактику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними").

Вимоги про визнання правочину
недійсним можуть заявлятися як
сторонами правочину, так і будь-якою
заінтересованою особою в разі, якщо
таким правочином порушено її права чи
законні інтереси, а також органами
державної влади, які відповідно до
закону здійснюють контроль за видом
діяльності, яка потребує ліцензування
(п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009р. №9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними".

Як зазначалось вище, у зв'язку з
укладенням договору про відступлення
права вимоги (зміну сторони в
зобов'язанні) реєстр. № 1232 від 21.07.2011р. в
подальшому між ТОВ «ГРІН ГРУП»
(продавець) та ТОВ
"УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС" (покупець) було
укладено договір купівлі-продажу за
реєстр. №1557 від 30.08.2011р. предметом
якого, згідно умов п.п. 1, 2 цього
договору, є обладнання, що перебуває у
заставі продавця по договору застави
реєстр. №5202 від 10.11.2006р. та договору про
відступлення права вимоги (зміну
сторони в зобов'язанні) за реєстр. №1232
від 21.07.2011р.

Частиною 1 ст. 513 Цивільного кодексу
передбачено, що правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що і правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання,
право вимоги за яким передається
новому кредиторові.

Натомість, із змісту положень ст.ст. 1, 20
Закону України "Про заставу" від
02.10.1992р. N 2654-ХІІ (з наступними змінами
та доповненнями) заставодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет застави в разі, якщо в момент
настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, а не
право власності на предмет застави.

В свою чергу, у відповідності до
положень ч. 6, 7 ст. 20 Закону України "Про
заставу" від 02.10.1992р. N 2654-ХІІ (з
наступними змінами та доповненнями),
право звернення стягнення на
заставлене майно реалізується в
порядку, передбаченому Законом України
"Про виконавче провадження", на
підставі рішення суду або третейського
суду, на підставі виконавчого напису
нотаріуса, якщо інше не передбачене
законом або договором застави.

Суд зазначає, що вищевказаним законом
не передбачено в якості способів
реалізації права на заставлене майно
його відчуження за договором
купівлі-продажу.

Крім того, як зазначалось вище, згідно
ч. 1 ст. 17 Закону України "Про заставу"
від 02.10.1992р. N 2654-ХІІ заставодавець
зберігає право розпорядження
заставленим майном, якщо інше не
передбачено Законом чи договором.

Стаття 514 Цивільного кодексу України
визначено, що до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у
обв'язку з укладенням договору про
відступлення права вимоги (зміну
сторони в зобов'язанні) реєстр. № 1232 від
21.07.2011р. ТОВ «ГРІН ГРУП» не набуло права
розпорядження, а рівно й права
відчуження предмету застави.

З урахуванням зазначеного, правомірним
вбачається висновок про те, що договір
купівлі-продажу за реєстр. №1557 від
30.08.2011р. було укладено продавцем з
порушенням ст.ст. 17, 20 Закону України
"Про заставу" від 02.10.1992р. N 2654-ХІІ (з
наступними змінами та доповненнями) та
стосовно майна відносно якого ТОВ
«ГРІН ГРУП» не набуло права відчуження,
у зв'язку з чим такий договір також
підлягає визнанню недійсним
відповідно до ст.ст. 213, 215 ЦК України.

Щодо посилань третьої особи стосовного
того, що керівники ТОВ «ГРІН ГРУП» та
ТОВ «УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС» не мали
відповідних повноважень на укладення
оспорюваного договору купівлі-продажу,
суд не приймає їх до уваги виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Існуюча судова практика розгляду справ
про визнання правочинів недійсними
виходить з того, що при розгляді справ
про визнання правочинів недійсними
суди залежно від предмета і підстав
позову повинні застосовувати норми
матеріального права, якими регулюються
відповідні відносини, та на підставі
цих норм вирішувати справи (ч. 1 п. 1
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009р. №9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними").

Згідно ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.

Так, відповідно до п. 8.1. 8.5, 8.16 Статуту
ТОВ «ГРІН ГРУП» Загальними зборами
учасників товариства було надано згоду
на укладення його директором Зельоним
Ю.В. договору купівлі-продажу з ТОВ
«Укртрансвагонсервіс» від 30.08.2011р.
Відповідне рішення оформлено
Протоколом Загальних зборів учасників
ТОВ «ГРІН ГРУП» № 3/08/2011 від 10.08.2011 р.

Статутом ТОВ «Укртрансвагонсервіс» в
редакції, що діяла на момент укладення
оспорюваного договору купівлі-продажу,
не передбачена обов'язковість надання
Загальними зборами товариства згоди на
укладення директором яких би то не було
договорів.

З матеріалів справи вбачається, що на
укладення ТОВ «УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС»
зазначеного договору та визначення
ціни договору, відповідно до статуту
ТОВ «Укртрансвагонсервіс», директору
була надана згода Загальними зборами
ТОВ «Укртрансвагонсервіс» що
підтверджено протоколом загальних
зборів учасників ТОВ
«Укртрансвагонсервіс» №2/08/2011 від
10.08.2011 р.

Таким чином, підстави для визнання
недійсним договору купівлі-продажу між
ТОВ «ГРІН ГРУП» та ТОВ
«Укртрансвагонсервіс» від 30.08.2011р. з
мотивів недодержання директорами
юридичних осіб вимог законодавства
щодо відповідних повноважень сторін
відсутні, оскільки в даному контексті
договір купівлі-продажу укладено з
врахуванням вимог Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України, Статутів ТОВ «ГРІН ГРУП», ТОВ
«Укртрансвагонсервіс».

Відповідно до вимог ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши обставини та подані по
справі докази, суд дійшов висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позову ПП «ІСТОК-777» та
позову третьої особи з самостійними
вимогами ТОВ «ІСТОК», визнання
недійсним з моменту укладення договору
купівлі-продажу від 30.08.2011 р. (реєстр.
№1557), укладений між ТОВ «ГРІН ГРУП» та
ТОВ «УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС».

Відповідно до ст.44, 49 ГПК України
витрати позивача по сплаті судового
збору покладаються на відповідача у
справі пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44,49,82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства
«Істок-777» до відповідачів Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
банк «Експрес-Банк», Товариства з
обмеженою відповідальністю «ГРІН
ГРУП», Товариства з обмеженою
відповідальністю
«УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС», про визнання
недійсними договорів - задовольнити
частково.

Позов третьої особи з самостійними
вимогами на предмет спору Товариства з
обмеженою відповідальністю «ІСТОК» до
відповідачів Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний банк
«Експрес-Банк», Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГРІН ГРУП»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС» про визнання
недійсними договорів - задовольнити.

Визнати недійсним з моменту укладення
договір купівлі-продажу від 30.08.2011 р.
(реєстр. №1557), укладений між ТОВ «ГРІН
ГРУП» та ТОВ «УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС».

В решті позовних вимог Приватного
підприємства «Істок-777» - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГРІН ГРУП» (65005, м.
Одеса, вул. Бугаївська, буд. 41-в, ) на користь приватного
підприємства «ІСТОК-777» (67700, Одеська
обл., м. Білгород-Дністровський, вул.
Маршала Бірюзова, буд 1, 8) 573 (п'ятсот сімдесят три) грн. 50
коп. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС» (65005, м. Одеса,
вул. Бугаївська, буд. 41-в, ) на користь приватного
підприємства «ІСТОК-777» (67700, Одеська
обл., м. Білгород-Дністровський, вул.
Маршала Бірюзова, буд 1, 8) 573 (п'ятсот сімдесят три) грн. 50
коп. судового збору.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст складено та підписано
03.02.2014 року.

Головуючий
Зайцев Ю.О.

Суддя
Никифорчук
М.І.

Суддя
Цісельский О.В.