ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2014 року Справа №
904/6484/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Чус О.В. -
(доповідача),

суддів: Орєшкіної Е.В., Прудніков В.В.
(зміна складу колегії відбулася на
підставі розпорядження секретаря
судової палати Кузнецової І.Л. від
31.01.2014р.)

Секретар судового засідання: Валяр М.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: Шляєв І.В., представник,
довіреність № 84 від 01.01.14;

від позивача: Черненко Є.І..,
представник, довіреність № 34 від 01.01.14;

від позивача: Ліповська Г.І.
представник, довіреність № 134 від 01.01.14;

від відповідача: Матвєєва Т.В.
представник, довіреність № 52-16/45 від
23.01.14.

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", м.
Кривий Ріг на рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
04.11.2013р. у справі №904/6484/13

за позовом Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", м.
Дніпропетровськ

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", м.
Кривий Ріг

про стягнення 28 124,28 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Придніпровська
залізниця" звернулося з позовом до
Відкритого акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" про стягнення 28 124, 28 грн.
збору за зберігання вантажу та плату
за користування вагонами.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 04.11.2013р.
у справі №904/6484/13 позов задоволено
повністю. Стягнуто з Відкритого
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", м.
Кривий Ріг, на користь Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця", м. Дніпропетровськ, плату
за користування вагонами у сумі 27 121,
08 грн., збір за зберігання вантажу у
сумі 1003,20 грн., судовий збір у сумі 1 720,50
грн.

Не погодившись з оскарженим
рішенням, Відкрите акціонерне
товариство "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
звернулося до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати, прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
просить суд залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а рішення
господарського суду - без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши доводи апеляційної
скарги, матеріали справи та
перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Взаємовідносини залізниці з
контрагентами визначаються Статутом
залізниць України, Правилами
перевезень вантажів та відповідними
договорами. Щодо порядку та умов
експлуатації залізничних під'їзних
колій, подачі та збирання вагонів
згідно зі ст. 21 Закону України "Про
залізничний транспорт " та ст. 71 Статуту
визначаються договором.

Взаємовідносини залізниці щодо подачі
та забирання вагонів між
ДП"Придніпровська залізниця" та ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", регулюються договором
№ПР/М-08-2/11-2476аНЮдч про експлуатацію
залізничної під'їзної колії відкритого
акціонерного товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці" від 06.11.08р.

На підставі вищевказаної угоди, за
накладними №№ 47422027, 47423660, 47422019, 47424825,
47470828, 47470844, 47470869, 47470877, 47470851, 47470836, 47470810,
47422027, 47423660, 47422019, 47424825, 47492228, 47492160, 47492202,
47492111 порожні вагони власності ПрАТ
"Укренерготранс" були прийняті
залізницею до перевезення на адресу
одержувача ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат".

Відповідно до вимог пунктів 9, 10 Правил
користування вагонами та контейнерами
(далі Правила), затверджених наказом
Міністерства транспорту України
25.02.1999р. №113 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 15.03.1999р.
за № 165/3458, на шляху прямування дані
вагони були затримані на підставі
наказів №113 від 24.02.2013р., №116 від 26.02.2013р.,
№117 від 26.02.2013р. через зайнятість колій
на станції призначення Кривий Ріг, у
зв'язку з неприйняттям вантажу
одержувачем ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
свою під'їзну колію. За час затримки
вагонів, згідно до відомостей плати за
користування вагонами №15039360, № 15039365, №
02039301, №01039292, №01039294, №01039298, залізницею
було нараховано плату за
користування вагонами у загальній
сумі 27121,08 грн. з ПДВ, та збір за
зберігання вантажів, згідно за
накопичувальною карткою ф. ФДУ-2 №01039093
від 01.03.2013 року, у сумі 1 003,20 грн. з ПДВ.

Відомості плати за користування
вагонами та накопичувальну картку
працівниками ВАТ"Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
підписано із запереченням: "З сумою за
затримку не згодні. ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
готовий був прийняти вагони на під'їзну
колію".

Стаття 908 Цивільного кодексу України,
яка кореспондується із ст. 307
Господарського кодексу України
встановлює, що умови перевезення
вантажу, пасажирів і багажу окремими
видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Стаття 46 Статуту залізниць України
встановлює, що одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу. Терміни вивезення і
порядок зберігання вантажів
установлюються Правилами. Вантажі, що
прибули, зберігаються на станції
безкоштовно протягом доби.

Згідно зі статтею 119 Статуту за
користування вагонами і
контейнерами залізниці
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами,
громадянами - суб'єктами
підприємницької діяльності вноситься
плата. Порядок визначення плати за
користування вагонами (контейнерами)
та увільнення від зазначеної плати у
разі затримки вагонів (контейнерів), що
виникла з вини залізниці,
встановлюється Правилами користування
вагонами і контейнерами. Зазначена
плата вноситься також за час затримки
вагонів на станціях призначення і на
підходах до них в очікуванні подання їх
під вивантаження, перевантаження з
причин, що залежать від
вантажоодержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства.

Плата за користування вагонами не є
мірою відповідальності, яка може
застосовуватись лише за наявності вини
у сторони у зобов'язанні.

Збір за зберігання вантажу
розраховується згідно п.8 Правил
зберігання вантажів: "Збір за
зберігання вантажів у вагонах у разі
затримки їх з вини одержувача, після
закінчення терміну безоплатного
зберігання сплачується незалежно від
місця затримки (на станції призначення
та на підходах до неї, на прикордонних,
припортових станціях тощо)" та п. 2
Тарифного керівництва № 1 п.п. 2.1 "Збір
за зберігання власного (орендованого)
рухомого складу на своїх осях (з
одиниці) справляється в розмірі 5, 90 грн.
за добу. У всіх випадках неповна доба
округляється до повної ".

Пунктом 6.4 Правил реєстрації та
експлуатації власних вантажних
вагонів встановлено, що порожні власні
вагони перевозяться за перевізними
документами, в яких у графі
"найменування вантажу" вказується:
"Власник вагона (найменування
власника). Направляється до пункту
навантаження (у ремонт тощо)". Порядок
та розмір нарахування плати за
перевезення власних приватних
порожніх вагонів встановлений у пункті
17 Тарифного керівництва №1. Отже,
порожні приватні власні вагони, які
перевозяться залізницею за повними
перевізними документами зі сплатою
провізної плати, мають статус "вантажу",
які залізниця зобов'язана доставити на
станцію призначення у цілості та
збереженості і видати їх одержувачу,
зазначеному в накладній, а одержувач
має щодо залізниці права та обов'язки,
передбачені Статутом залізниць
України, зокрема, обов'язок отримати їх
від залізниці, а у разі несвоєчасного
приймання вагонів від залізниці -
сплатити плату за користування
вагонами, які знаходяться на коліях
залізниці чи на станціях підходу, та
збір за зберігання у розмірах,
встановлених Тарифним керівництвом №1,
а також інші права та обов'язки, які має
одержувач відносно вантажу, що прибув
на його адресу.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць
України обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Накази про затримку спірних
вагонів на підході до станції
призначення були видані через
наявність на коліях станції
призначення Кривий Ріг неприйнятих ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" вагонів, що надійшли на його
адресу. За цим фактом станціями
затримки Новоблачна, Кривий Ріг -
Головний у порядку передбаченому п.9,10
Правил, складено акти про затримку
вагонів форми ГУ-23а № 33 від 24.02.2013 року,
№16 від 26.02.2013 року, № 17 від 26.02.2013 року
та акти загальної форми ГУ-23 №33 від
24.02.2013 року, №3036 від 26.02.2013 року, №3038 від
26.02.2013 року. Повідомлення про затримку
вагонів станцією призначення Кривий
Ріг представникам комбінату вручено в
порядку і строки, визначені, абз. 4 п. 10 р.
III Правил користування вагонами та
контейнерами.

Позивач посилається на те, що на час
прийняття спірних наказів на станції
Кривий Ріг всі колії були зайняті, а
колія ІІ - головна та призначена для
пропуску вантажних та пасажирських
поїздів. Зайнятість
прийомо-відправочних колій по ст.
Кривий Ріг, згідно з технологічним
процесом роботи станції планує поїзний
диспетчер дирекції з урахуванням
підводу під навантаження порожніх
вагонів парку УЗ і власних, вагонів з
вантажами на адресу підприємства,
маневрової роботи, необхідності
приймання навантажених маршрутів і ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", обгону локомотивів, для чого
необхідна наявність вільних колій
станції. Згідно п. 13.2.1 п. 14.2 Інструкції з
руху поїздів і маневрової роботи на
залізницях України, затвердженої
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 31.08.05р. № 5076,
приймання поїздів на станцію має
проводитись на вільні колії, які
призначені для цього технічно -
розпорядчим актом станції.

Посилання на акти загальної форми, як
на підтвердження затримки вагонів на
колії станції Кривий Ріг з вини
одержувача, зазначені також у
Положенні про зайнятість колій по ст.
Кривий Ріг.

Але як вбачається з доданих до
матеріалів справи актів загальної
форми ГУ - 23 №33 від 24.02.2013 року, №3036 від
26.02.2013 року, №3038 від 26.02.2013 року їх
складено в порушення вимог п. 8 "Правил
користування вагонами та
контейнерами", згідно з яким, у разі
затримки вагонів на станції з причин,
які залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми, який
підписується представниками станції
та вантажовласником.

Аналогічний припис міститься в п. 5.10
роз'яснень Вищого господарського суду
України № 04-5/225 від 29.09.08р.

Надані позивачем акти загальної форми
підписано лише представниками
залізниці, тому не можуть служити
належним доказом підтвердження
викладених в них обставин. Посилання
позивача на п. 3 "Правил складання
актів", колегія суддів вважає
необґрунтованим, оскільки "Правила
користування вагонами та контейнерами"
є спеціальною правовою нормою, яка
визначає порядок і умови користування
вагонами та контейнерами, порядок
визначення плати за їх користування.
Доводи про те, що на станціях Допоміжна
та Кривий Ріг, відсутні повноважні
представники вантажоотримувача до
уваги не приймаються. Як вбачається з
залізничних накладних станцією
призначення є станція Кривий Ріг, де і
були складені акти загальної форми.
Докази виклику представників
вантажоотримувача для підписання
актів на віднесення відповідальності
вантажовласника, в порядку
визначеному Правилами користування
вагонами та контейнерами позивач не
надав. Акт загальної форми про відмову
в підписанні спірних актів не
складався, до справи позивачем не
залучено. Не узгодженість сторонами
порядку та місця підписання актів на
віднесення відповідальності
вантажовласника не позбавляє позивача
від обов'язку складання актів в
порядку, визначеному законодавством, а
саме п. 8 Правил користування вагонами
та контейнерами.

Із Положення про зайнятість колій
вбачається, що з моменту прибуття
поїзду №3572 (23.02.2013 21год.50хв.) до видання
наказу про затримку вагонів №113 (24.02.2013
13год. 20хв.) колії №№ 3,6,9,11,12,14,16 були
тимчасово вільними, та з моменту
прибуття поїздів №№ 3553, 3561 до моменту
видання наказів про затримку вагонів
№116 (26.02.2013 06год. 30хв.), № 117 (26.02.2013 06год.
35хв.) були тимчасово вільними колії №№
5,11. Доказів неможливості подачі
спірних вагонів на ці колії у
зазначений час позивач не надав. У
Положенні про зайнятість колій позивач
посилається, що деякі колії певний час
використовувались для проведення
маневрових робіт, і обгону локомотива,
згідно ЄТП роботи під"їзної колії на
станції Кривий Ріг, але будь - яких
доказів проведення цих робіт суду не
надано. Щодо колії № ІІ, то відповідно
до ЄТП роботи під"їзної колії на
станції Кривий Ріг вона має таку ж
спеціалізацію, як і колія №1б - ця колія
також є приймально-відправного
призначення, у тому числі для парних та
непарних вантажних поїздів.

Крім того, спірні вагони простояли на
станції затримки до 3 діб, тоді як видно
з Положення про зайнятість колій, в цей
період залізниця здійснювала подачу
відповідачу під
завантаження-вивантаження інших
вагонів.

Колегія суддів вважає за можливе
відхилити клопотання позивача про
витребування у відповідача Положення
зайнятості колій станції Допоміжна за
спірний період та інформацію про
кількість замовлених ним вагонів,
оскільки дані докази не були предметом
дослідження у суді першої інстанції, і
заявник не обґрунтував неможливість їх
подання з причин, що не залежать від
нього.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Аналізуючи подані сторонами докази,
колегія суддів прийшла до висновку, що
позивачем не доведено факту
неможливості подачі вагонів, що
надійшли спірним поїздом на колії
станції призначення за період їх
затримки. Тому слід визнати, що
підстави для затримки вагонів і як
наслідок нарахування плати за їх
користування, за час затримки, були
відсутні.

Аналогічна правова позиція
викладена у постанові ВГСУ по справі
№904/1604/13-г від 11.09.13р.

За даних обставин апеляційна скарга
публічного акціонерного товариства
"Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
підлягає задоволенню, рішення
господарського суду Дніпропетровської
- скасуванню.

03.02.14р. представником відповідача
заявлено клопотання про зміну
найменування підприємства з
Відкритого акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" на Публічне акціонерне
товариство "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат",
відповідно до наданих копій виписок з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців та
витягу зі Статуту ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат".
Колегія суддів вважає за необхідне
задовольнити заявлене клопотання та
змінити найменування відповідача.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Змінити найменування відповідача
по справі №904/6484/13 з Відкритого
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
Публічне акціонерне товариство
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат".

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
задовольнити.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 04.11.2013р.
у справі №904/6484/13 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Стягнути з державного підприємства
"Придніпровська залізниця" на користь
публічного акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" 860
грн. 25 коп. витрат по сплаті судового
збору за перегляд судового рішення
апеляційною інстанцією.

Доручити господарському суду
Дніпропетровської області видати
наказ.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 07.02.2014
року

Головуючий суддя
О.В. Чус

Суддя
Е.В. Орєшкіна

Суддя
В.В. Прудніков