ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
Справа № 915/2122/13

м.
Миколаїв

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Миколаївобленерго" /54017,
м.Миколаїв, вул.Громадянська, 40/

до відповідача: Державного
підприємства "Підприємство
Ольшанської виправної колонії
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Миколаївській області
(№53)" /57113, Миколаївська область,
Миколаївський район, смт.Ольшанське,
вул.Промислова, 1/

про: стягнення 21014,45 грн.

Суддя Васильєва Л.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача: Гайдаржий А.В.
(довіреність № 01/53-240 від 27.12.2013р.)

Від відповідача: Глядченко О.Ю.
(довіреність №53/1/4-2349 від 15.08.2013р.)

Суть спору: позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення з
відповідача заборгованості за
договором про постачання електричної
енергії № 38/1 від 20.10.2007р. в сумі 21014,45
грн.

Відповідач у відзиві позовні вимоги
визнає частково. Зазначає, що за
спожиту електроенергію у серпні ним
було сплачено 10700,00 грн., у вересні ним
було сплачено 10000,00 грн., у жовтні ним
було сплачено 10000,00 грн. Відповідач
визнає нараховану пеню у сумі 507,44 грн.
та 3 % річних у сумі 116,56 грн.

У судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги визнав у
повному обсязі.

Розглянувши надані докази, заслухавши
в судовому засіданні пояснення
представника сторін - суд

встановив:

20.10.2007 р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір № 38/1
про постачання електричної енергії.

За умовами п. 1 договору позивач
зобов'язався продавати електричну
енергію відповідачу для забезпечення
потреб електроустановок споживача з
приєднаною потужністю 150 кВт., а
відповідач зобов'язався оплачувати
вартість використаної (купленої)
електричної енергії, а також
здійснювати інші платежі згідно з
умовами цього договору.

Відповідно до п.п. 2.2.2, 2.3.3 договору,
позивач зобов'язався відпускати
відповідачу електроенергію, а
відповідач зобов'язався оплачувати
вартість електричної енергії, а також
здійснювати інші платежі згідно з
умовами цього договору та додатків № 10
та № 4 до договору.

Відповідно до п. 1 Додатку № 10 до
договору розрахунковим вважається
період з 20 числа до такого ж числа
наступного місяця.

Пунктом 1 Додатку № 4 до договору
встановлено, що відповідач знімає
покази засобів обліку щомісячно до 20
числа і в цей же день повідомляє про
них позивача за встановленою договором
формою.

Відповідно до п. 3 додатку № 10 до
договору рахунок на оплату за
фактично спожиту за розрахунковий
період електроенергію має бути
оплачений споживачем протягом 5
операційних днів з дня отримання .

На виконання умов договору позивач
відпустив відповідачу електроенергію
у наступних обсягах:

у серпні 2013р. в обсязі 10922 кВт/год.
вартістю 10615,58 грн., що підтверджується
актом про використану електроенергію
за серпень 2013р. та рахунком № 38/1/8/1 від
20.08.2013р.;

у вересні 2013р. в обсязі 8016 кВт/год.
вартістю 6802,14 грн., що підтверджується
актом про використану електроенергію
за вересень 2013р. та рахунком № 38/1/9/1 від
23.09.2013р.;

у жовтні 2013р. в обсязі 6001 кВт/год.
вартістю 6901,81 грн., що підтверджується
актом про використану електроенергію
за жовтень 2013р. та рахунками № 38/1/10/1
від 22.10.2013р. та 38/1/10/1 від 31.10.2013р.

Таким чином, за період з серпня по
жовтень 2013р. позивач поставив
відповідачу активну електроенергію в
загальному обсязі 24939 кВт/год. на
загальну суму 25319,53 грн.

Разом з тим, в порушення умов договору
відповідач вартість спожитої
електроенергії сплатив частково, в
сумі 4929,08 грн., таким чином
заборгованість відповідача станом на
день звернення до суду із позовом
склала 20390,45 грн.

Після звернення позивача із позовом до
суду відповідачем заборгованість
була частково погашена в сумі 8000,00 грн.,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи платіжними
дорученнями.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне в цій частині припинити
провадження у справі на підставі п. 1.1
ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України, у зв'язку з
відсутністю предмету спору.

Нормами ст. ст. 629, 525, 526 Цивільного
кодексу України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Пунктом 7 додатку 10 до договору сторони
передбачили, що у разі несвоєчасної
оплати обумовлених даним додатком
платежів, споживач сплачує
енергопостачальній організації пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ що діяла в період за який
здійснюється нарахування, 3% річних з
простроченої суми.

Отже, за невиконання належним чином
грошових зобов'язань згідно з вимогами
діючого законодавства України у
встановлений строк, позивачем цілком
обґрунтовано нараховано до стягнення
з відповідача пеню в сумі 507,44 грн., 3%
річних в сумі 116,56 грн.

За правилами ст.ст. 32, 33 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не спростував вимоги
позивача, не надав суду відповідні
докази, які свідчать про відсутність
заборгованості перед кредитором за
договірними зобов'язаннями.

В спірних правовідносинах
відповідачем дійсно порушені норми та
приписи діючого законодавства, в
зв'язку з чим позивач цілком правомірно
звернувся до господарського суду з
відповідним позовом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
заявлені позивачем відповідно до вимог
чинного законодавства, матеріалами
справи підтверджені, отже підлягають
задоволенню частково в сумі 12390,45 грн.
основного боргу, 507,44 грн. пені, 116,56 грн.
3% річних.

Враховуючи, що спір виник з вини
відповідача, заборгованість була ним
частково погашена після звернення
позивача із позовом до суду, судовий
збір підлягає стягненню з відповідача
у повному обсязі.

Керуючись ст. 32, 33, 44, 49, п. 1-1 ст. 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Підприємство Ольшанської виправної
колонії Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Миколаївській області (№53)" /57113,
Миколаївська область, Миколаївський
район, смт.Ольшанське, вул. Промислова,
1, / на користь Публічного
акціонерного товариства
"Миколаївобленерго" /54017, м.Миколаїв,
вул.Громадянська, 40, / 12390,45
грн. основного боргу, 507,44 грн. пені, 116,56
грн. 3% річних, судовий збір в сумі 1720,50
грн.

Видати наказ.

В частині стягнення 8000,00 грн.
провадження у справі припинити.

Рішення у відповідності зі ст.85
Господарського процесуального кодексу
України набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі,
мають право оскаржити в апеляційному
порядку рішення повністю або частково
у порядку і строки встановлені ст.93
Господарського процесуального кодексу
України.

Суддя
Л.I. Васильєва

Повний текст рішення складено
та підписано 07.02.2014 р.