ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2014 р.
Справа № 914/3093/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді
Матущака О.І.

суддів
Дубник О.П.

Скрипчук О.С.

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з додатковою
відповідальністю "Червоноградський
завод металоконструкцій" м.Червоноград

на рішення
господарського суду Львівської
області від 25.10.2013 р.

у справі №914/3093/13

за позовом
товариства з додатковою
відповідальністю "Червоноградський
завод металоконструкцій" м.Червоноград

до відповідача
приватного підприємства "Шива,
м.Львів

про
стягнення 413 899, 94 грн. заборгованості

за участю представників сторін від:

позивача: Петрик Я.В. - за
довіреністю № 308 від 11.07.2013 р.;

відповідача: Карплюк Р.П., Парфенюк В.А. -
відповідно за довіреностями б/н від
30.01.2013 р. та № 08 від 01.11.2013 р.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Львівської області у даній справі від
25.10.2013 р. (суддя Щигельська О.І.) у
задоволенні позову ТДВ
"Червоноградський завод
металоконструкцій" м.Червоноград до ПП
"Шива", м.Львів про стягнення 413 899,94 грн.,
з яких 348 598,44 грн. - вартість
виготовлених металоконструкцій та 65
301,50 грн. - за проведені монтажні роботи
відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим,
що п.2.1.6 договору № 24-02/12 на
виготовлення металоконструкцій та
здійснення монтажних робіт від 24.02.2012 р.
встановлено обов'язок виконавця
інформувати замовника про хід
виготовлення продукції.

Відповідно до ч.3 ст.877 ЦК України,
підрядник, який виявив у ході
будівництва не враховані проектною
документацією роботи і необхідність у
зв'язку з цим проведення додаткових
робіт і збільшення кошторису,
зобов'язаний повідомити про це
замовника. У разі неодержання від
замовника в розумний строк відповіді
на своє повідомлення підрядник
зобов'язаний зупинити відповідні
роботи з віднесенням збитків, завданих
цим зупиненням, на замовника.

Також п.11.5 вказаного договору
визначено, що зміни до нього можуть
вноситися за погодженням сторін і лише
шляхом підписання додаткових угод, які
є невід'ємною частиною даного договору
і мають силу у разі якщо вони викладені
у письмовій формі, підписані та
скріплені печатками сторін.

Згідно ч.ч.1,2 ст.321 ГК України, у договорі
підряду на капітальне будівництво
сторони визначають вартість робіт
(ціну договору) або спосіб її
визначення.

Вартість робіт за договором підряду
(компенсація витрат підрядника та
належна йому винагорода) може
визначатися складанням приблизного
або твердого кошторису. Кошторис
вважається твердим, якщо договором не
передбачено інше. Зміни до твердого
кошторису можуть бути внесені лише за
погодженням сторін.

До матеріалів справи позивачем
долучено листи (при супровідному листі
вх. №44154/13 від 22.10.2013 р.), з яких
вбачається, що протягом березня-червня
2013 року між ТзДВ "Червоноградським
заводом металоконструкцій"
проводились листування з ПП "Архдом" та
ТзОВ "Компанія "СпецПроектБуд" щодо
внесення змін у проект КМ та розроблену
проектну документацію КМД, які
призведуть в свою чергу до збільшення
ваги. Однак, в матеріалах справи
відсутні докази узгодження таких змін
безпосередньо із замовником - ПП "Шива".
Окрім цього, суду не доведено, що
вказане листування не стосується змін
внесених додатком №2 від 02.08.2013р. у
специфікацію №1 щодо збільшення ваги
металоконструкцій, а відтак і
загальної ціни договору.

Відповідно до ч.4 ст.877 ЦК України, якщо
підрядник не виконав обов'язку,
встановленого частиною третьою цієї
статті, він позбавляється права
вимагати від замовника плату за
виконані додаткові роботи і права на
відшкодування завданих цим збитків,
якщо не доведе, що його негайні дії були
необхідними в інтересах замовника,
зокрема у зв'язку з тим, що зупинення
роботи могло призвести до знищення або
пошкодження об'єкта будівництва.

Також ч.ч.3, 4 ст.321 ГК України
встановлено, що у разі виникнення
потреби значно перевищити приблизний
кошторис підрядник зобов'язаний
своєчасно попередити про це замовника.
Якщо підрядник не попередив замовника
про перевищення кошторису, він
зобов'язаний виконати роботу, не
вимагаючи відшкодування понесених
додаткових витрат.

Підрядник не має права вимагати
збільшення твердого кошторису, а
замовник - його зменшення. У разі
істотного зростання після укладення
договору вартості матеріалів та
устаткування, які мали бути надані
підрядником, а також послуг, що
надавалися йому третіми особами,
підрядник має право вимагати
збільшення встановленої вартості
робіт, а у разі відмови замовника -
розірвання договору в установленому
порядку.

Крім цього, судом першої інстанції не
взято до уваги як належні докази
здійснення господарської операції
щодо передачі-приймання
металоконструкцій загалом на суму 348
598,44 грн. масою 25,8221 тон згідно двох
накладних № РН-411 від 15.06.2012 р. та № РН-461
від 26.06.2012 р., оскільки вони не підписані
матеріально-відповідальною особою
відповідача, що суперечить ч.1 ст.9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні".

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції дійшов висновку, що позовні
вимоги матеріалами справи не доведені,
позов про стягнення коштів
безпідставний, а тому в його
задоволенні відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
позивачем подано до Львівського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу, у якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати у повному об'ємі та прийняти
нове, яким позов задовольнити у повному
об'ємі.

Апеляційна скарга відповідача в цілому
мотивована тим, що можливість
виготовлення та монтажу
металоконструкцій на об'єкті
будівництва більшої ваги ніж 345 тон,
яка передбачена специфікацією №1,
передбачено п. 5.2 укладеного між
сторонами договору №24-02/12 на
виготовлення металоконструкцій та
здійснення монтажних робіт від 24.02.2012 р.

Хоча і представником відповідача не
підписані дві накладні № РН-411 від
15.06.2012 р. та № РН-461 від 26.06.2012 р. на
отримання металоконструкцій загалом
на суму 348 598,44 грн. масою 25,8221 тон, проте,
самим відповідачем монтаж такої
спірної ваги металоконструкцій не
заперечується, про що свідчать
пояснення його представника, надані у
судовому засіданні суду першої
інстанції, яке відбулося 25.09.2013 р.

Таким чином, помилковими є посилання
суду першої інстанції на
невідповідність зазначених видаткових
накладних вимогам ч.1 ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", якою
передбачено вимоги до первинних
бухгалтерських документів які
підтверджують факт здійснення
господарської операції щодо
товаро-матеріальних цінностей,
оскільки сам факт монтування
металоконструкцій, не заперечується
відповідачем.

Відповідач у відзиві на позов
просить суд залишити оскаржуване
рішення суду першої інстанції без змін
а апеляційну скаргу без задоволення в
основному з тих же підстав та за тих же
обставин, якими воно судом
обґрунтоване і крім того зазначив таке.
Спір між сторонами виник з приводу
неоплати відповідачем
металоконструкцій вагою 25,8221 тон суму
348 598,44 грн. та неоплати монтажу таких
металоконструкцій на суму 65 301,5 грн., що
суперечить об'єму металоконструкцій та
їх ціни, передбачених додатком № 2 до
специфікації № 1 від 02.08.2012 р., яка є
невід'ємною частиною договору №24-02/12
на виготовлення металоконструкцій та
здійснення монтажних робіт від 24.02.2012 р.

Причина збільшення ваги
металоконструкцій та робіт по їх
монтажу, всупереч умовам договору, за
переконаннями відповідача, виникла
внаслідок виготовлення окремих
складових металевих частин цілісного
об'єкту із інших металопрокатних
матеріалів, ані ж тих, які зазвичай
повинні були бути використані.
Належних металопрокатних матеріалів
для виготовлення металоконструкцій у
позивача не було, на придбання таких у
інших суб'єктів господарювання
вимагало певного часу, що у свою чергу
призвело б до порушення строку здачі
об'єкту у експлуатацію та відповідно
настання у позивача обов'язку сплатити
штрафні санкції.

Представники сторін у судових
засіданнях наполягали на доводах та
запереченнях, викладених відповідно у
апеляційній скарзі та відзиві на таку.

Розглянувши наявні у справі матеріали,
давши належну оцінку доводам
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін у
судовому засіданні, колегія суддів
апеляційного господарського суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
оскаржуване рішення суду першої
інстанції залишенню без змін, з огляду
на наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та перевірено апеляційним
господарським судом, між сторонами, ТДВ
"Червоноградський завод
металоконструкцій" (виробник за
договором) та ПП "Шива" (замовник за
договором) укладено договір №24-02/12 на
виготовлення металоконструкцій та
здійснення монтажних робіт від 24.02.2012р.,
за яким згідно п.п. 1.1, 1.2 виробник, в
порядку та на умовах визначених цим
договором та специфікаціями до нього,
які є невід'ємною частиною цього
договору, взяв на себе зобов'язання
розробити креслення КМД, самостійно
виготовити, доставити та змонтувати
металоконструкції на об'єкті замовника
за адресою: м.Львів, вул.Зубрівська, 38, а
замовник - одержати продукцію і
оплатити її вартість, згідно умов
договору та специфікацій до нього.

Також, згідно п.п. 2.2.3, 5.1, 5.2 договору,
замовник зобов'язаний оплатити
вартість конструкцій.

Загальна вартість договору визначена в
специфікації №1 від 24.02.2013 р., що є
невід'ємною частиною договору та
становить 5 623 500,00грн.

Загальна вартість може змінюватись в
залежності від внесених змін до цього
договору та фактичної ваги
металоконструкцій.

При укладенні договору, п.п. 3.1, 3.2
сторони погодили, що за одиницю виміру
виготовленої продукції прийнято
теоретичну тону, а об'єм виготовлення
вказується в специфікаціях, які є
невід'ємною частиною даного договору.

Так, у специфікації №1 зазначено, що
загальна вага металоконструкцій за
договором становить 345,00 тон.

Згідно з п.п. 3.2.2, 3.2.3 договору, фактична
вага металоконструкцій визначається
по теоретичній вазі заготовок деталей,
з яких складаються конструкції,
помножена на коефіцієнт розкрою
металопрокату - 1,04.

Фактичний об'єм виготовлення
визначається кресленням КМД, які
виготовляє виробник (згідно п.2.1.2
даного договору).

Відповідно до п.3.2.4 договору, при
внесенні змін в проект КМ, які
приводять до змін ваги
металоконструкцій, сторони погоджують
ці зміни письмово.

Враховуючи вищенаведене та у зв'язку із
змінами креслень КМ, що відбулись під
час виготовлення металоконструкцій та
призвели до збільшення ваги згідно
креслень КМ, додатком №2 від 02.08.2012р. до
вказаної специфікації внесено зміни, а
саме - визначено, що загальна вага
металоконструкцій складає 380,00 тон., а
загальна вартість договору - 6 141 560,00
грн.

Згідно п.6.1 договору, оплата
відбувається на умовах, вказаних у п.4
специфікації №1 від 24.02.2012 р., що є
невід'ємною частиною даного договору.

Так, п.п. 4.1, 4.2, 4.2.1 специфікації №1
передбачено внесення авансового
платежу в розмірі 50% вартості
виготовлення металоконструкцій.
Доплата за поставлені
металоконструкції здійснюється
наступним чином: після поставки на
об'єкт замовника кожної партії
продукції вагою 50 тон, виробник
виставляє рахунок на доплату вартості
поставленого об'єму металоконструкцій.
Замовник зобов'язаний оплатити даний
рахунок на протязі 10 банківських днів з
моменту поставки вказаної партії
конструкцій.

Відповідно до п.4.3 зазначеної
специфікації, виплата за виконані
роботи здійснюється на підставі акту
здачі-прийняття робіт і залежить від
об'єму виконаних робіт. Акт
здачі-прийняття робіт складається та
затверджується сторонами кожні 14
календарних днів з моменту виконання
робіт. Остаточна вартість монтажних
робіт визначається, згідно з п.4.3.2
специфікації, після підписання
сторонами кінцевого акту
здачі-прийняття робіт.

Згідно довідки про вартість виконаних
будівельних робіт та акту №1 приймання
виконаних будівельних робіт за
договором №24-02/12 від 24.02.2012 р.,
підписаних 10.09.2012 р. представниками
сторін та скріплених їх печатками, з
початку будівництва по звітний місяць
включно (вересень 2012 року) вартість
будівельних робіт склала 6 106 973,32 грн.

ПП "Шива", на виконання умов договору,
проведено оплату отриманих
конструкцій на загальну суму 6 072 506,21
грн., що підтверджується банківськими
виписками. Зважаючи на те, що п. 6.4
договору передбачено право замовника
на відтермінування оплати 5% монтажних
робіт, суд першої інстанції прийшов до
правомірного висновку, що відповідачем
взяті на себе за договором зобов'язання
по оплаті металоконструкцій та їх
монтажу, виконано належним чином та у
повному об'ємі.

Доводи позивача про те, що протягом
квітня-вересня 2012 року ним на виконання
договірних зобов'язань виготовлено та
передано замовнику металоконструкцій
на загальну суму 5 465 534,50 грн. та
змонтовано продукцію на суму 1 074 601,74
грн., внаслідок чого загальна сума
договору склала 6 540 136,24 грн. та
відповідно відповідачем частково не
оплачено отримані металоконструкції
та їх монтаж на суму 413 899,94 грн.
спростовуються тим, що у відповідь на
лист-вимогу позивача №53 від 11.02.2013 р.
про оплату 348 598,44 грн. (вартість
металоконструкцій згідно двох
зазначених вище видаткових накладних),
ПП "Шива" зазначено, що вказані
металоконструкції суперечать
технічному завданню замовника (лист №37
від 20.02.2013 р.), розрахунок на вказану
суму не проведено. Листом ПП "Шива" №100
від 17.06.2013 р. відмовлено позивачу у
виконанні вимог листа №258 від 05.06.2013 р.
про оплату заборгованості у сумі 413 899,94
грн.

Видаткові накладні №РН-411 від 15.06.2012 р.
на суму 232 255,39 грн. та №РН-461 від 26.06.2012 р.
на суму 116343,05 грн., замовником не
підписані.

Відповідно до п.8.1 договору, приймання
продукції по кількості, якості та
комплектності здійснюється замовником
на момент отримання її на складі
замовника і здійснюється у
відповідності до інструкцій П-6 та П-7.
Приймання-передачі продукції
здійснюється у відповідності до
графіка, узгодженого з виробником.

Хоча самим відповідачем не
заперечується факт наявності спірної
ваги металоконструкцій у загальному
об'ємі таких, проте, відповідно до ч.1
ст.9 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

До первинних документів, якими
підтверджується виконання
господарського договору належать
видаткові накладні, які мають бути
складені у період дії договору, на
виконання якого така накладна
складається для підтвердження
господарської операції, та містити
інформацію, згідно якої
ідентифікується здійснення
господарської операції на виконання
певного господарського договору.

Відповідно до ч.2 ст.9 вказаного Закону,
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відтак, суд першої інстанції прийшов
до правомірного висновку, що факт
отримання відповідачем
товарно-матеріальних цінностей, а саме
металоконструкцій, не підтверджується
належним чином оформленими первинними
документами - видатковими накладними.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є
зокрема договори та інші правочини.

На підставі ч.1 ст.837, ч.1 ст. 875, ч.1-2 ст.877,
ч.ч.1,2 ст.890 ЦК України, за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за зобов'язанням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

За договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати і
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Підрядник зобов'язаний здійснювати
будівництво та пов'язані з ним
будівельні роботи відповідно до
проектної документації, що визначає
обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які
ставляться до робіт та до кошторису, що
визначає ціну робіт. Підрядник
зобов'язаний виконати усі роботи,
визначені у проектній документації та
в кошторисі (проектно-кошторисній
документації), якщо інше не встановлено
договором будівельного підряду.
Договором будівельного підряду мають
бути визначені склад і зміст
проектно-кошторисної документації, а
також має бути визначено, яка із сторін
і в який строк зобов'язана надати
відповідну документацію.

Підрядник зобов'язаний виконувати
роботи відповідно до вихідних даних
для проведення проектування та згідно
з договором; погоджувати готову
проектно-кошторисну документацію із
замовником, а в разі необхідності -
також з уповноваженими органами
державної влади та органами місцевого
самоврядування.

Відповідно до п.7.1, п. 2.1.1 договору,
металоконструкції, які виготовляються
по даному договору, повинні
відповідати рівню якості, який
прийнятий на Україні, вимогам проекту
КМ, креслення КМД і технічними умовами
на виготовлення, БНіП Ш-18-75.

Виробник повинен виготовити та довести
до відома замовника креслення КМД на
підставі переданого замовником
проекту.

Для виготовлення робочих креслень КМД
на підставі наданого відповідачем
проекту за договором, позивач уклав з
ПП "Архдом" договір на проведення
проектних робіт №2/0312 від 08.03.2012 р.

Як стверджує позивач, продукція за
договором виготовлялась відповідно до
розроблених ПП "Архдом" креслень КМД,
які відповідають наданому замовником
проекту конструкцій металевих (КМ),
розроблених ТзОВ "Компанією
"СпецПроектБуд", однак, загальна вага
металоконструкцій склала 404,8544т., що
перевищує встановлену договором.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що креслення КМД доведені ТзДВ
"Червоноградський завод
металоконструкцій" до відома замовника
- ПП "Шива".

Договором, а саме п.2.1.6, встановлено
обов'язок виконавця інформувати
замовника про хід виготовлення
продукції.

Відповідно до ч.3 ст.877 ЦК України,
підрядник, який виявив у ході
будівництва не враховані проектною
документацією роботи і необхідність у
зв'язку з цим проведення додаткових
робіт і збільшення кошторису,
зобов'язаний повідомити про це
замовника. У разі неодержання від
замовника в розумний строк відповіді
на своє повідомлення підрядник
зобов'язаний зупинити відповідні
роботи з віднесенням збитків, завданих
цим зупиненням, на замовника.

Пунктом 11.5 договору визначено, що зміни
до нього можуть вноситися за
погодженням сторін і лише шляхом
підписання додаткових угод, які є
невід'ємною частиною даного договору і
мають силу у разі якщо вони викладені у
письмовій формі, підписані та
скріплені печатками сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.321 ГК України, у
договорі підряду на капітальне
будівництво сторони визначають
вартість робіт (ціну договору) або
спосіб її визначення.

Вартість робіт за договором підряду
(компенсація витрат підрядника та
належна йому винагорода) може
визначатися складанням приблизного
або твердого кошторису. Кошторис
вважається твердим, якщо договором не
передбачено інше. Зміни до твердого
кошторису можуть бути внесені лише за
погодженням сторін.

В матеріалах справи містяться листи
(при припровідному листі вх. №44154/13 від
22.10.2013 р.), з яких вбачається, що протягом
березня-червня 2013 року між ТзДВ
"Червоноградським заводом
металоконструкцій" проводились
листування з ПП "Архдом" та ТзОВ
"Компанія "СпецПроектБуд" щодо внесення
змін у проект КМ та розроблену проектну
документацію КМД, які призведуть в свою
чергу до збільшення ваги.

Проте, в матеріалах справи відсутні
докази узгодження таких змін
безпосередньо із замовником - ПП "Шива".
Окрім цього, позивачем не доведено, що
вказане листування не стосується змін
внесених додатком №2 від 02.08.2013р. у
специфікацію №1 щодо збільшення ваги
металоконструкцій, а відтак і
загальної ціни договору.

Відповідно до ч.4 ст.877 ЦК України, якщо
підрядник не виконав обов'язку,
встановленого частиною третьою цієї
статті, він позбавляється права
вимагати від замовника плату за
виконані додаткові роботи і права на
відшкодування завданих цим збитків,
якщо не доведе, що його негайні дії були
необхідними в інтересах замовника,
зокрема у зв'язку з тим, що зупинення
роботи могло призвести до знищення або
пошкодження об'єкта будівництва.

Також ч.ч.3 та 4 ст.321 ГК України
передбачено, що у разі виникнення
потреби значно перевищити приблизний
кошторис підрядник зобов'язаний
своєчасно попередити про це замовника.
Якщо підрядник не попередив замовника
про перевищення кошторису, він
зобов'язаний виконати роботу, не
вимагаючи відшкодування понесених
додаткових витрат. Підрядник не має
права вимагати збільшення твердого
кошторису, а замовник - його зменшення.
У разі істотного зростання після
укладення договору вартості
матеріалів та устаткування, які мали
бути надані підрядником, а також
послуг, що надавалися йому третіми
особами, підрядник має право вимагати
збільшення встановленої вартості
робіт, а у разі відмови замовника -
розірвання договору в установленому
порядку.

Разом з тим, необхідно зазначити, що
посилання скаржника на п.5.2 договору,
згідно якого, загальна вартість даного
договору може змінюватись в залежності
від внесених змін до цього договору та
фактичної ваги металоконструкцій, є
необґрунтованими та не можуть бути
підставою для скасування рішення суду,
з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, згідно п.11.5
цього ж договору, зміни до нього можуть
вноситися за погодженням сторін і лише
шляхом підписання додаткових угод, які
є невід'ємною частиною даного договору
і мають силу у разі якщо вони викладені
у письмовій формі, підписані та
скріплені печатками сторін.

А відтак, застосування п.5.2 договору
можливе лише з врахуванням вимог п.11.5
даного договору, що сторонами
здійснено не було.

З огляду на викладене, вірним є
висновок суду першої інстанції, що
позивач всупереч вимог чинного
законодавства, самостійно, в
односторонньому порядку і без
погодження із замовником, збільшив
розмір виготовлених металоконструкцій
та послуг по їх монтажу на власний
ризик, що звільняє відповідача від
обов'язку здійснити за них оплату.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували обґрунтованість вимог,
заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд прийшов до висновку,
що прийняте судом першої інстанції та
оскаржуване відповідачем рішення,
прийняте із дотриманням норм чинного
законодавства та у відповідності до
обставин справи, тому підстав для його
зміни чи скасування, колегія суддів,не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський
суд:

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Львівської області 25.10.2013 р. у справі

№ 914/3093/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в
касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути до
господарського суду Львівської
області.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 28.01.2014 р.

Головуючий-суддя
Матущак О.І.

Судді
Дубник О.П.

Скрипчук О.С.