м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 904/3791/13 20.01.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Приватна середня
загальноосвітня школа
№ 5»
До 1. Державного
підприємства «Виробниче підприємство
південний машинобудівний
завод ім. О.М.Макарова»
2. Фонду державного майна України
3. Міністерства промислової політики
Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
1. Дніпропетровська міська рада
2. Виконавчий комітет
Дніпропетровської міської ради
3. Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжрайонне бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради
4. Відділ освіти Бабушкінської
5. Державне космічне агентство
про визнання будівлі об'єктом
права державної власності та такою, що
не передавалась до комунальної
власності міста, визнання позивача
добросовісним набувачем зазначеної
за участю прокуратур
Дніпропетровської області і м. Києва
Колегія суддів у складі:
Головуючий суддя Спичак О.М.
Суддя Любченко М.О.
Суддя Івченко А.М.
від позивача - Медведчикова Л.В. - дов. №
115/13 від 23.08.2013 р.;
від відповідача-1 - Нікулиця Т.В. - дов. №
186/13 від 15.01.2014 р.;
від відповідача-2 - Скрипка М.Д. - дов. №
б/н від 13.01.2014 р.;
від відповідача-3 - Мелешко В.І. - дов. №
21/1-2-101 від 24.09.2013 р.;
від третьої особи-1 - Легенченко М.О. -
дов. № 4/10-6 від 09.01.2014 р.
від третьої особи-2 - Легенченко М.О. -
дов. № 4/10-6 від 09.01.2014 р.
від третьої особи-3 - Євстигнеєв А.О. -
дов. № 19 від 08.01.2014 р.; Плахотній С.В. -
дов. № 18 від 08.01.2014 р.;
від третьої особи-4: - не з'явився;
від третьої особи-5: - не зявився;
від прокуратури м. Києва: Одуденко В.В. -
посвідчення № 009987;
В судовому засіданні 20.01.2014 судом у
відповідності до статті 85
Господарського процесуального кодексу
України проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Приватна середня
загальноосвітня школа № 5» звернулось
до Господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Державного підприємства «Виробниче
підприємство південний машинобудівний
завод ім. О.М. Макарова» про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю.
Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області від 16.05.2013
року було порушено провадження у
справі, залучено до участі у справі
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Дніпропетровську
міську раду, Виконавчий комітет
Дніпропетровської міської ради,
Комунальне підприємство «Бюро обліку
майнових прав та діяльності з
нерухомістю», Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжрайонне бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради та
Відділ освіти Бабушкінської районної
ради, призначено до розгляду на 30.05.2013.
Розгляд справи неодноразово
Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області від 02.07.2013
Господарського суду Дніпропетровської
області залучено до участі у справі №
904/3791/13 у якості відповідача-2 Фонд
державного майна України.
Господарським судом Дніпропетровської
області ухвалою від 13.08.2013 залучено до
участі у справі співвідповідача -
Міністерство промислової політики
України. Враховуючи те, що, у
відповідності до Указу Президента
України «Про оптимізацію системи
центральних органів виконавчої влади»
від 09.12.2010 року №1085/2010, відповідач-2
(Фонд державного майна України) є
центральним органом виконавчої влади
зі спеціальним статусом, а
Міністерство промислової політики
України (відповідач-3) відноситься до
центрального органу виконавчої влади,
Господарським судом Дніпропетровської
області матеріали справи № 904/3791/13,
відповідно до ч. 5 ст. 16, ст. 17
Господарського процесуального кодексу
України, направлено за виключною
підсудністю до Господарського суду
Згідно автоматичного розподілу справ
від 20.08.2013, справу № 904/3791/13 було
передано на розгляд судді Спичаку О.М.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.08.2013 справу № 904/3791/13
прийнято до провадження, та призначено
Розгляд справи неодноразово
відкладався, а позивачем неодноразово
уточнювались позовні вимоги.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.11.2013 призначено
колегіальний розгляд справи.
Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 05.11.2013 для розгляду
справи № 904/3791/13 визначено наступний
склад колегії суддів: головуючий суддя
Спичак О.М., судді Любченко М.О. та
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.11.2013 справа № 904/3791/13
прийнята до провадження у наступному
складі колегії суддів: головуючий
суддя Спичак О.М., судді Любченко М.О. та
Івченко А.М., розгляд призначено на
19.11.2013 через канцелярію Господарського
суду міста Києва від позивача надійшли
уточнення позовних вимог, в яких
позивач просив суд визнати будівлю 2Б
по Запорізькому шосе у м.
Дніпропетровську об?єктом права
державної власності та такою, що не
передавалась до комунальної власності
міста Дніпропетровська, а також
визнати позивача добросовісним
набувачем будівлі 2Б по Запорізькому
шосе у м. Дніпропетровську.
В судовому засіданні 25.11.2013 судом було
розглянуто та прийнято уточнення
позовних вимог, подані позивачем 19.11.2013,
а також відкладено розгляд справи на
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.12.2013 до участі у розгляді
справи залучено Державне космічне
агентство України в якості третьої
особи, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідачів, розгляд справи
відкладено до 20.01.2014.
В судовому засіданні 20.01.2014 р.
представник відповідача-1, на вимоги
ухвали суду від 16.12.2013 р., надав оригінал
акту приймання-передачі для огляду.
Представник позивача у даному судовому
засіданні надав усні пояснення по
справі, відповідно до яких позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача-1 надав усні
пояснення по справі, відповідно до яких
проти задоволення позовних вимог
заперечив у повному обсязі.
Представник третіх осіб - 1,2 надав усні
пояснення по суті спору відповідно до
яких проти задоволення позову
заперечив у повному обсязі.
Прокурор надав усні пояснення по
справі, відповідно до яких проти
задоволення позовних вимог заперечує.
Представник третьої особи-5 в судове
засідання не з'явився, проте на адресу
суду надіслав клопотання про розгляд
справи без участі представника третьої
Вимоги позивача (з урахуванням поданих
19.11.2013 уточнень) мотивовані тим, що на
підставі рішення відділу освіти
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради № 1261
від 21.08.1997 позивачем було отримано у
безкоштовне користування терміном на 3
роки будівлі колишнього дошкільного
закладу № 382 відділу освіти виконкому
Бабушкінської районної ради, про що
було складено акт приймання -
передавання. Позивач зазначає, що на
момент передачі йому будівлі він
вважав, що власником будівлі був відділ
освіти виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради. Також,
після спливу трьох років, за які
позивачем зокрема було здійснено
капітальний ремонт будівлі, у квітні 2000
року виконавчим комітетом
Дніпропетровської ради було прийнято
рішення № 897, за яким будівлю
колишнього дошкільного закладу № 382
було передано на баланс позивачу, і яку
позивач прийняв на баланс і розпочав
свою діяльність як приватний заклад
освіти. Отже, позивач зазначає, що саме
з січня 2001 року ним розпочалося
відкрите і безперервне володіння
будівлею по Запорізькому шосе, 2б у м.
Дніпропетровську, і яке продовжується
і на даний час, що загалом складає
більше 13 років, позивач вважав
власником будівлі відділ освіти
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради, спірне
майно набуто ним правомірно, як
добросовісним набувачем, він не знав
про дійсного власника будівлі. З огляду
на викладене, позивач просив визнати
його добросовісним набувачем будівлі
№ 2б по Запорізькому шосе у
м.Дніпропетровську з посиланням на
приписи статті 344 Цивільного кодексу
України.

Також, в обґрунтування вимоги про
визнання будівлі № 2б по Запорізькому
шосе у м.Дніпропетровську об?єктом
права державної власності та такою, що
не передавалась до комунальної
власності міста Дніпропетровська,
позивач посилався на те, що спірне
майно знаходилось в управлінні
соціально-культурно-побутової служби
Виробничого об'єднання «Південний
машинобудівний завод», яке належить до
державної власності, і в подальшому
перейшло до сфери управління
Державного космічного агентства
України, як і все належне йому майно.

Відповідач-1 у письмовому відзиві на
позов проти заявлених вимог
заперечував, посилаючись на те, у
порядку виконання рішення урядової
комісії від 18.07.1995 «Про заходи щодо
стабілізації фінансово-економічного
стану виробничого об?єднання
«Південний машинобудівний завод»
відносно передачі до комунальної
власності об?єктів соціальної сфери»
та розпорядження Голови
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації від 22.04.1997 № 144-р «Про
передачу у власність області майна
Управління
соціально-культурно-побутової служби
Виробничого об?єднання «Південний
машинобудівний завод», наказом
генерального директора від 11.08.1997 № 370
«Про передачу у власність області
об?єктів соціальної інфраструктури
Виробничого об?єднання «Південний
машинобудівний завод», був
затверджений Перелік об?єктів
управління
соціально-культурно-побутової служби
Виробничого об?єднання «Південний
машинобудівний завод», відповідно до
якого у власність Дніпропетровської
області було передано усі дошкільні
заклади у кількості 26 шт., у т.ч.
дошкільний заклад № 382, розташований по
Запорізькому шосе, 2б у м.
Дніпропетровську, що підтверджується
актом передачі основних засобів,
затверджений міністром промислової
політики України та заступником Голови
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації.

Відповідач-2 - Фонд державного майна
України - у письмовому відзиві на позов
проти позову заперечував і зазначав
про те, що Фонд державного майна
України не є органом управління
спірного майна. До того ж, на думку
Фонду, позивач був обізнаний про те, що
він володіє чужою річчю.

Третя особа -1 - Дніпропетровська міська
рада - у письмових поясненнях по суті
спору (поданих до суду 18.06.2013) вказувала
на те, що позивач безоплатно
використовує спірне майно на підставі
рішення виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів № 2161 від 21.08.1997 та №
897 від 18.04.2000,а отже, заволодів спірним
майном з волі власника, що виключає
застосування статті 344 Цивільного
кодексу України. Також, третя особа-1 у
письмових поясненнях вказувала про те,
що позивачем невірно обрано спосіб
захисту порушеного права, адже вимога
про визнання добросовісним набувачем
не відповідає способам захисту
порушеного права, передбаченим ст. 16
Цивільного кодексу України;
відповідач-1 не є ні власником спірного
майна, ні органом уповноваженим
розпоряджатися цим майном, оскільки
таким органом на час передачі майна з
балансу ДП ВО «Південний
машинобудівний завод» було
Міністерство промислової політики
України, яке шляхом затвердження акту
приймання - передачі майна наведеного
підприємства узгодило передачу
спірного майна до комунальної
власності.

Третя особа-3 - КП «Дніпропетровське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради - у надісланих суду
документах, повідомляло про те, що не
має змоги надати пояснення чи
заперечення по даній справі у зв?язку з
тим, що інвентаризаційна справа за
адресою Запорізьке шосе, 2б у м.
Дніпропетровську вилучена 17.05.2012
згідно вимоги прокуратури
Дніпропетровської області від 10.05.2012 №
07/3123.

Третя особа-4 - Відділ освіти
Бабушкінської районної ради - згідно
наявних у справі пояснень (поданих до
суду 18.06.2013) вказувала на те, що спірна
будівля не належить до державної
власності, адже була передана у 1997 році
до комунальної власності і зарахована
на баланс відділу освіти, а також не
використовувалась позивачем на
підставі статті 344 Цивільного кодексу
України, яка застосуванню до
правовідносин сторін у даному випадку
не підлягає.

Прокуратура Дніпропетровської області
у письмових поясненнях по справі
вказувала зокрема на те, що позивачем
невірно обрано спосіб захисту
порушеного права, адже вимога про
визнання добросовісним набувачем не
відповідає способам захисту
порушеного права, передбаченим ст. 16
Цивільного кодексу України.

Розглянувши надані матеріали справи,
заслухавши присутніх представників
сторін, врахувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті,
Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ

У порядку виконання рішення урядової
комісії від 18.07.1995 «Про заходи щодо
стабілізації фінансово-економічного
стану виробничого об?єднання
«Південний машинобудівний завод»
відносно передачі до комунальної
власності об?єктів соціальної сфери»
та розпорядження голови
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації від 22.04.1997 № 144-р «Про
передачу у власність області майна
Управління
соціально-культурно-побутової служби
Виробничого об?єднання «Південний
машинобудівний завод», наказом
генерального директора від 11.08.1997 № 370
«Про передачу у власність області
об?єктів соціальної інфраструктури
Виробничого об?єднання «Південний
машинобудівний завод», був
затверджений Перелік об?єктів
управління
соціально-культурно-побутової служби
Виробничого об?єднання «Південний
машинобудівний завод», відповідно до
якого у власність Дніпропетровської
області було передано усі дошкільні
заклади у кількості 26 шт., у т.ч.
дошкільний заклад № 382, розташований по
Запорізькому шосе, 2б у м.
Дніпропетровську, який було передано
за актом передачі основних засобів,
затвердженим міністром промислової
політики України та заступником Голови
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації.

19.06.1997 виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів прийнято рішення №
833 «Про передачу дошкільного закладу №
382 за адресою: Запорізьке шосе, 2б»
виробничого об?єднання «Південний
машинобудівний завод», згідно якого
вирішено передати дошкільний заклад №
382 за адресою: Запорізьке шосе, 2б
виробничого об?єднання «Південний
машинобудівний завод» та його майно на
баланс відділу освіти виконкому
Бабушкінської райради.

Згідно Статуту позивача, затвердженого
рішенням єдиного учасника ТОВ
«Приватна середня загальноосвітня
школа № 5» № 1 від 22.09.2011, та
зареєстрованого у встановленому
порядку, ТОВ «Приватна середня
загальноосвітня школа № 5» створено на
основі приватної середньої
загальноосвітньої шкоди № 5,
зареєстрованої виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів 19.07.1997,
реєстраційний номер 245 та є
правонаступником всіх її прав та
обов?язків.

30.07.1997 відділом освіти міськвиконкому
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів прийнято рішення
«Про передачу приміщення дошкільного
закладу № 382 на баланс відділу освіти
виконкому Бабушкінської райради», за
яким приміщення дошкільного закладу №
382 за адресою: Запорізьке шосе, 2б та
його майно передані на баланс відділу
освіти виконкому Бабушкінської
райради (п. 1), доручено відділу освіти
виконкому Бабушкінської райради
передати в оренду приміщення
дошкільного закладу № 382 приватній
школі № 5 і скласти угоду про
довгострокову оренду.

21.08.1997 виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів було прийнято
рішення № 2161 «Про передачу дошкільного
закладу № 382 відділу освіти виконкому
Бабушкінської районної ради у
безкоштовне користування середній
приватній школі №5», згідно якого
враховуючи те, що приватна школа № 5 за
свій рахунок проводить ремонт
приміщення, покрівлі, сантехніки
колишнього д/з № 382, передано у
безкоштовне користування приміщення
колишнього дошкільного закладу № 382
відділу освіти виконкому
Бабушкінської райради за адресою:
Запорізьке шосе, 2б приватній середній
школі № 5 терміном на 3 роки.

18.04.2000 виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради було
прийнято рішення № 897 «Про передачу
будівлі та прилеглої території за
адресою: Запорізьке шосе, 2б на баланс
ТОВ «Приватна середня загальноосвітня
школа № 5», згідно якого будівлю та
прилеглу територію адресою: Запорізьке
шосе, 2б передано на баланс ТОВ
«Приватна середня загальноосвітня
школа № 5 (п. 1), також вказано, що у разі
необхідності будівлю повернути
відділу освіти Бабушкінської райради
для використання за призначенням (п. 2.3).

08.06.2005 міським Головою
Дніпропетровської міської ради було
прийнято розпорядження «Про
присвоєння адреси будівлі по
Запорізькому шосе», згідно якого
присвоєно будівлі по Запорізькому шосе
адресу - Запорізьке шосе, 12 (колишня
адреса: Запорізьке шосе, 2Б) (п. 1),
відзначено, що присвоєння адреси не
підтверджує право власності на
нерухоме майно та земельну ділянку (п.
2).

16.06.2010 Дніпропетровська міська рада
прийняла рішення № 39/58 "Про прийняття
на баланс КП "Бюро обліку майнових прав
та діяльності з нерухомістю" будівлі за
адресою: Запорізьке шосе, 2-б", пунктом 2
якого зобов'язала ТОВ "Приватна середня
загальноосвітня школа № 5" передати
будівлю за адресою м.Дніпропетровськ,
Запорізьке шосе, 2-б на баланс
Комунальному підприємству "Бюро обліку
майнових прав та діяльності з
нерухомістю" Дніпропетровської
міської ради.

Позивачем для долучення до матеріалів
справи надано належним чином
засвідчені копії наступних документів
в обґрунтування правомірності і
безперервності набуття ним права
власності за набувальною давністю:

- Технічний паспорт на будівлю по
вул. Запорізьке шосе, 12, складений та
затверджений КП Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації, з поверховим
плануванням та журналом обміру площ
приміщень будівлі;

- Докази виконання позивачем
ремонтних робіт в будівлі Запорізьке
шосе, 12 (колишня адреса: Запорізьке
шосе, 2Б), а саме: локальні кошториси,
відомості з ремонтних ресурсів, акти
приймання виконаних підрядних робіт за
період з березня 2007 року по грудень 2009
року, дефектні акти, звіти про
кількість працюючих працівників,
докази сплати земельного податку за
період з січня 2006 по лютий 2013 років,
відомості фактичних платежів по
утриманню будівлі за період з 1997 року
по 2013 рік на суму 1 539 756,23 грн.,
платіжні доручення про сплату
експлуатаційних платежів за період
користування будівлею.

В свою чергу, Дніпропетровською
міською радою для долучення до
матеріалів справи надано засвідчені
копії наступних судових рішень:

- Рішення Господарського суду
Дніпропетровської області від 13.09.2012 в
справі № 14/345-10, яким задоволено
первісний позов Дніпропетровської
міської ради до ТОВ «Приватна середня
загальноосвітня школа № 5» про
зобов?язання Товариства з обмеженою
відповідальністю "Приватна середня
загальноосвітня школа № 5" виконати
рішення Дніпропетровської міської
ради № 39/58 від 16.06.2010 року "Про прийняття
на баланс КП "Бюро обліку майнових прав
та діяльності з нерухомістю" будівлі за
адресою: Запорізьке шосе, 2-б" шляхом
передачі Товариством з обмеженою
відповідальністю "Приватна середня
загальноосвітня школа № 5" зі свого
балансу на баланс комунального
підприємства "Бюро обліку майнових
прав та діяльності з нерухомістю"
Дніпропетровської міської ради
будівлю за адресою: м. Дніпропетровськ,
Запорізьке шосе, 2-б. У задоволенні
зустрічного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Приватна
середня загальноосвітня школа № 5" про
визнання права власності на будівлю за
адресою: Запорізьке шосе, 2-б -
відмовлено.

Рішення суду в частині задоволення
первісного позову мотивовано
посиланням на приписи ст. 73 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" та ст. 23 Господарського
кодексу України, Статтею 1 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" ст. 391 Цивільного кодексу
України та тим, що 16.06.2010
Дніпропетровська міська рада прийняла
рішення № 39/58 "Про прийняття на баланс
КП "Бюро обліку майнових прав та
діяльності з нерухомістю" будівлі за
адресою: Запорізьке шосе, 2-б", пунктом 2
якого зобов'язала ТОВ "Приватна середня
загальноосвітня школа № 5" передати
будівлю за адресою м.Дніпропетровськ,
Запорізьке шосе, 2-б на баланс
Комунальному підприємству "Бюро обліку
майнових прав та діяльності з
нерухомістю" Дніпропетровської
міської ради. Комунальне підприємство
"Бюро обліку майнових прав та
діяльності з нерухомістю"
Дніпропетровської міської ради двічі
зверталося до ТОВ "Приватна
середня загальноосвітня школа № 5"
(листи № 263 від 09.07.2010 року та № 301 від
26.07.2010 року) з проханням виконати
рішення Дніпропетровської міської
ради та передати майно. Зазначені листи
були отримані ТОВ "Приватна середня
загальноосвітня школа № 5", що
підтверджується довідкою
Дніпропетровської дирекції УДППЗ
"Укрпошта" № 5-02-1371-1372 від 14.09.2010 року,
але на них не було отримано жодної
відповіді.

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову
мотивовано відсутністю факту
прийняття в експлуатацію здійснених
ТОВ "Приватна середня загальноосвітня
школа № 5" робіт з ремонту спірного
майна, твердження про здійснення робіт,
що призвели до створення нової речі -
закінченого будівництвом об'єкту
нерухомості, є безпідставними. Крім
того, спірна будівля є закладом
народної освіти і згідно з ч. 2 ст. 18 та ч.
4 ст. 63 Закону України "Про освіту" не
підлягає вилученню. Заборону на
вилучення, приватизацію чи відчуження
у будь-який спосіб майна закладів
народної освіти також встановлено
ст.ст. 16, 38 Закону України "Про дошкільну
освіту", ст.ст. 11, 44 Закону України "Про
загальну середню освіту".

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
30.05.2013 апеляційну скаргу на рішення
Господарського суду Дніпропетровської
області від 13.09.2012 в справі № 14/345-10-
повернуто скаржнику.

Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області від 23.04.2013 в
справі № 14/345-10 (яка залишена без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
04.07.2013), відмовлено ТОВ "Приватна
середня загальноосвітня школа № 5" у
перегляді рішення Господарського суду
Дніпропетровської області від 13.09.2012 в
справі № 14/345-10 за нововиявленими
обставинами, а наведене рішення суду
залишено без змін.

- Рішення Господарського суду
Дніпропетровської області від 13.12.2012 в
справі № 23/5005/8939/2012, яким відмовлено
ТОВ "Приватна середня загальноосвітня
школа № 5" у задоволенін позову до
Дніпропетровської міської ради про
стягнення 9 211 566,53 грн. матеріальних
витрат при здійсненні реконструкції
будівлі за адресою: Запорізьке шосе, 2-б
у м. Дніпропетровську.

Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

У преамбулі та статті 6 параграфу 1
Конвенції про захист прав та свобод
людини, рішення Європейського суду з
прав людини від 25.07.2002 року у справі за
заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг"
проти України", а також рішенні
Європейського суду з прав людини від
28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95
"Брумареску проти Румунії" встановлено,
що існує усталена судова практика
конвенційних органів щодо визначення
основним елементом верховенства права
принципу правової певності, який
передбачає серед іншого і те, що у
будь-якому спорі рішення суду, яке
вступило в законну силу, не може бути
поставлено під сумнів.

В силу частини 3 статті 4 ГПК України,
статті 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини"
згадані судові рішення та зміст самої
Конвенції про захист прав та свобод
людини є пріоритетним джерелом права
для національного суду.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги чи заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Як встановлено судом, позивач
зазначає, що саме з січня 2001 року ним
розпочалося відкрите і безперервне
володіння будівлею по Запорізькому
шосе, 2б у м. Дніпропетровську, і яке
продовжується і на даний час, що
загалом складає більше 13 років, позивач
вважав власником будівлі відділ освіти
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради, спірне
майно набуто ним правомірно, як
добросовісним набувачем, він не знав
про дійсного власника будівлі. З огляду
на викладене, позивач просив визнати
його добросовісним набувачем будівлі
№ 2б по Запорізькому шосе у
м.Дніпропетровську з посиланням на
приписи статті 344 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК правила статті
344 ЦК про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.
Таким чином, питання про набуття права
власності на нерухоме майно не могло
вирішуватися судом раніше 1 січня 2011
року.

Згідно з пунктом 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК правила статті
344 ЦК про набувальну давність
поширюються на випадки, коли володіння
майном почалося за три роки до набрання
чинності ЦК. Таким чином, граничний час,
з якого потрібно починати відлік
набувальної давності на чуже майно, 01
січня 2001 року. При цьому слід визнати,
що якщо строк давнісного володіння
почався раніше 1 січня 2001 року, то до
строку, який дає право на набуття права
власності за набувальною давністю,
зараховується лише строк після 1 січня
2001 року. У той же час, якщо перебіг
строку володіння за давністю почався
після цієї дати, то у строк набувальної
давності цей період зараховується
повністю.

Статтею 344 Цивільного кодексу України
визначено, що особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом. Набуття
права власності на земельну ділянку за
набувальною давністю регулюється
законом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації (ч. 1).

Ч. 2 статті 344 Цивільного кодексу
України встановлює, що особа, яка
заявляє про давність володіння, може
приєднати до часу свого володіння
увесь час, протягом якого цим майном
володіла особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є.

Ч. 3 статті 344 Цивільного кодексу
України встановлює, якщо особа
заволоділа майном на підставі договору
з його власником, який після закінчення
строку договору не пред'явив вимоги про
його повернення, вона набуває право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно через п'ятнадцять, а на
рухоме майно - через п'ять років з часу
спливу позовної давності. Втрата не з
своєї волі майна його володільцем не
перериває набувальної давності у разі
повернення майна протягом одного року
або пред'явлення протягом цього строку
позову про його витребування.

Ч. 4 статті 344 Цивільного кодексу
України визначає, що право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Отже, суд, враховуючи приписи наведеної
статті, дійшов висновку, що для набуття
позивачем права власності на нерухоме
майно, перебігу строку набувальної
давності недостатньо. Давнісний
володілець повинен довести в
сукупності факти добросовісності,
відкритості, безперервності і
тривалості свого володіння.

Добросовісність як одна із загальних
засад цивільного судочинства означає
фактичну чесність суб'єктів у їх
поведінці, прагнення сумлінно
захистити цивільні права та
забезпечити виконання цивільних
обов'язків. Відкритість володіння
полягає у тому, що особа не заперечує
фактичного володіння спірним майном
протягом тривалого часу. Також,
позивач, як незаконний володілець,
повинен довести ту обставину, що
протягом всього часу володіння майном
він був впевнений, що на це майно не
претендують інші особи, і він отримав
це майно з підстав, достатніх для того,
щоб мати право власності на нього.

Отже, судовою колегією при вирішенні
даного спору враховуються наступні
умови чинного законодавства щодо
підстав виникнення у особи права
власності за набувальною давністю, які
мають існувати в сукупності:

- право власності на нерухоме майно
можна набувати за набувальною давністю
лише після 1 січня 2011 року;

- задоволення судом вимог про визнання
за володільцем права власності на
нерухоме майно на підставі статті 334
Цивільного кодексу України можливе
лише за наявності необхідних умов:
добросовісності заволодіння,
відкритості, безперервності,
безтитульності володіння;

- за набувальною давністю може бути
набуто право власності на нерухоме
майно, яке не має власника, або власник
якого невідомий, або власник
відмовився від права власності на
належне йому нерухоме майно та майно,
що придбане добросовісним набувачем і
у витребуванні якого його власнику
було відмовлено;

- відлік строку набувальної давності
починається з моменту заволодіння
нерухомим майном; у випадку коли
володілець заволодів майном на
підставі певного договору з його
власником, строк набувальної власності
обчислюється з моменту спливу строку
позовної давності;

- у разі втрати майна володільцем не зі
своєї волі (усунення володільця від
володіння нерухомим майном),
неповернення майна у володіння та
незвернення з позовом про витребування
такого майна протягом року строк
набувальної давності переривається; у
разі повернення нерухомого майна у
володіння чи пред'явлення позову про
його витребування строк набувальної
давності не переривається, а період,
протягом якого володілець не з власної
волі був позбавлений володіння,
зараховується до строку набувальної
давності.

Наведене узгоджується зокрема і з
приписами, викладеними у листі Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
28.01.2013 р. N 24-150/0/4-13 «Про практику
застосування судами законодавства під
час розгляду цивільних справ про
захист права власності та інших
речових прав».

Отже, враховуючи наведене судом
встановлено, що станом на момент
вирішення спору позивачем не було
доведено належними та допустимими
доказами в розумінні ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, що на момент передачі йому
спірного майна, він добросовісно його
набув, не знаючи його власника, а
вказана обставина спростовується
наявними у справі матеріалами, зокрема
рішенням виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів № 2161 від 21.08.1997 «Про
передачу дошкільного закладу № 382
відділу освіти виконкому
Бабушкінської районної ради у
безкоштовне користування середній
приватній школі №5», яким спірне майно
було передано саме у користування.

В свою чергу, як встановлено судом та
підтверджується наявними матеріалами
справи, у порядку виконання рішення
урядової комісії від 18.07.1995 «Про заходи
щодо стабілізації
фінансово-економічного стану
виробничого об?єднання «Південний
машинобудівний завод» відносно
передачі до комунальної власності
об?єктів соціальної сфери» та
розпорядження голови
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації від 22.04.1997 № 144-р «Про
передачу у власність області майна
Управління
соціально-культурно-побутової служби
Виробничого об?єднання «Південний
машинобудівний завод», наказом
генерального директора від 11.08.1997 № 370
«Про передачу у власність області
об?єктів соціальної інфраструктури
Виробничого об?єднання «Південний
машинобудівний завод», був
затверджений Перелік об?єктів
управління
соціально-культурно-побутової служби
Виробничого об?єднання «Південний
машинобудівний завод», відповідно до
якого у власність Дніпропетровської
області було передано усі дошкільні
заклади у кількості 26 шт., у т.ч.
дошкільний заклад № 382, розташований по
Запорізькому шосе, 2б у м.
Дніпропетровську, який було передано
за актом передачі основних засобів,
затвердженим міністром промислової
політики України та заступником Голови
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації.

Отже, спірне майно мало статус
державного до моменту його передачі
від Виробничого об?єднання «Південний
машинобудівний завод» за актом
передачі основних засобів,
затвердженим міністром промислової
політики України та заступником Голови
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, у власність
Дніпропетровської області, і
відповідно, набуло статус
комунального, внаслідок чого органом,
який на той час був уповноважений
розпоряджатись комунальним майном, а
саме виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів було прийнято
рішення № 833 від 19.06.1997 «Про передачу
дошкільного закладу № 382 за адресою:
Запорізьке шосе, 2б» виробничого
об?єднання «Південний машинобудівний
завод», згідно якого вирішено передати
дошкільний заклад № 382 за адресою:
Запорізьке шосе, 2б виробничого
об?єднання «Південний машинобудівний
завод» та його майно на баланс відділу
освіти виконкому Бабушкінської
райради.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження.

Згідно п. 5 ст. 16 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", від
імені та в інтересах територіальних
громад права суб'єкта комунальної
власності здійснюють відповідні ради.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
судом встановлено, що власник спірного
майна був завжди відомий, а саме:
спочатку це була держава в особі
відповідного державного підприємства,
а внаслідок передачі спірного майна до
комунальної власності об?єктів
соціальної сфери в процесі
стабілізації фінансово-економічного
стану виробничого об?єднання
«Південний машинобудівний завод» -
власником спірного майна стала
відповідна територіальна громада
міста Дніпропетровська, і станом на
момент вирішення спору територіальна
громада міста Дніпропетровська в особі
відповідної ради жодним чином у
встановленому законом порядку не
відмовлялась від права власності на
спірне майно. До того ж, рішенням
Господарського суду Дніпропетровської
області від 13.09.2012 в справі № 14/345-10, яке
набрало законної сили і яке у
відповідності до статті 35
Господарського процесуального кодексу
України є обов'язковим при вирішенні
даного спору щодо встановлених у ньому
фактів щодо спірного майна, зобов'язано
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Приватна середня
загальноосвітня школа № 5" виконати
рішення Дніпропетровської міської
ради № 39/58 від 16.06.2010 року "Про прийняття
на баланс КП "Бюро обліку майнових прав
та діяльності з нерухомістю" будівлі за
адресою: Запорізьке шосе, 2-б" шляхом
передачі Товариством з обмеженою
відповідальністю "Приватна середня
загальноосвітня школа № 5" зі свого
балансу на баланс комунального
підприємства "Бюро обліку майнових
прав та діяльності з нерухомістю"
Дніпропетровської міської ради
будівлю за адресою: м. Дніпропетровськ,
Запорізьке шосе, 2-б.

Згідно з ч. 1 статті 325 Цивільного
кодексу України, право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 326 Цивільного кодексу
України, у державній власності є майно,
у тому числі грошові кошти, яке
належить державі Україна. Від імені та
в інтересах держави Україна право
власності здійснюють відповідно
органи державної влади. Управління
майном, що є у державній власності,
здійснюється державними органами, а у
випадках, передбачених законом, може
здійснюватися іншими суб'єктами.

Посилання позивача як на підставу
добросовісності набуття і
безперервності володіння ним спірним
майном на те, що ні відповідачі, ні
Дніпропетровська міська рада не
заявляли будь-яких майнових вимог щодо
будівлі 2Б по Запорізькому шосе у м.
Дніпропетровську - судом відхиляється
як безпідставне та необґрунтоване та
таке, що суперечить наведеним приписам
закону, адже невчинення будь-яких дій
щодо спірного майна жодним чином не
свідчить про відмову від права
власності або про відсутність намірів
його витребувати.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що вимога позивача про
визнання його добросовісним набувачем
будівлі 2Б по Запорізькому шосе у м.
Дніпропетровську згідно статті 344
Цивільного кодексу України - не була
доведена позивачем належними та
допустимими доказами в розумінні ст. 33,
34 Господарського процесуального
кодексу України, не є законною та
обґрунтованою, а тому задоволенню не
підлягає.

Також, розглянувши вимогу
позивача про визнання будівлі 2Б по
Запорізькому шосе у м.
Дніпропетровську об?єктом права
державної власності та такою, що не
передавалась до комунальної власності
міста Дніпропетровська - суд дійшов
висновку, що вона задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 317 Цивільного
кодексу України власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Частиною 2 ст. 328 Цивільного кодексу
України передбачено, що право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше не випливає із
закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 386 Цивільного
кодексу України держава забезпечує
рівний захист прав усіх суб'єктів права
власності. Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження.

Згідно п. 5 ст. 16 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", від
імені та в інтересах територіальних
громад права суб'єкта комунальної
власності здійснюють відповідні ради.

За приписами ст.1 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
правом комунальної власності є право
територіальної громади володіти,
доцільно, економно, ефективно
користуватися і розпоряджатися на свій
розсуд і в своїх інтересах майном, що
належить їй, як безпосередньо, так і
через органи місцевого самоврядування.

Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням 50
народних депутатів України щодо
офіційного тлумачення окремих
положень частини першої статті 4
Цивільного процесуального кодексу
України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа
про охоронюваний законом інтерес)
визначено, що поняття "охоронюваний
законом інтерес", що вживається в
частині першій статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

Отже, прав та охоронюваних законом
інтересів позивача щодо спірного майна
відповідачі не порушували, позивачем
не подано суду жодних доказів
наявності у нього майнових прав
власника спірного майна, набутого у
встановленому законом порядку, спірне
майно перебуває у комунальній
власності міста Дніпропетровська, а
тому повноваження щодо визначення
правового статусу майна, вчинення дій
по його розпорядженню, використанню та
володінню, і відповідно, захист
наведених повноважень власника
належить саме відповідній
територіальній громаді в особі органу
місцевого самоврядування, що
передбачено зокрема ст.ст. 1, 16 п. 5, 60
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні". Позивач не
надав докази того, що він уповноважений
діяти від імені власника майна з метою
захисту у встановленому законом
порядку права власності.

З огляду на викладене, законні та
обґрунтовані підстави для задоволення
позову ТОВ «Приватна середня
загальноосвітня школа № 5»(з
урахуванням поданих 19.11.2013 уточнень) - у
суду відсутні.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

2. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання: 25.01.2014 р.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя
О.М.Спичак

Суддя
М.О.Любченко

Суддя
А.М.Івченко