ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р.
Справа № 910/14866/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя
Медуниця О.Є., суддя Шепітько І.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Бочарової Н.В. за
дорученням б/н від 10.10.2013 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу
відповідача (вх. № 3831Х/1-32) на рішення
господарського суду Харківської
області від 25 листопада 2013 року у
справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком» в особі
Київської міської філії, м.Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Велтон. Телеком»,
м.Харків

про стягнення коштів в сумі 19701,02 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 25 листопада 2013
року (суддя Калініченко Н.В.) позов
задоволено. Стягнуто з ТОВ
"Велтон.Телеком" на користь ПАТ
"Укртелеком" в особі Київської міської
філії заборгованість по орендній плати
у розмірі 19246,09 грн., пеню у розмірі 376,73
грн., 3% річних у розмірі 78,20 грн. та 1720,50
грн. судового збору. Відмовлено
відповідачу в задоволенні клопотання
про відстрочення виконання рішення у
справі.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення господарського
суду Харківської області від 25
листопада 2013 року змінити, а саме абзац
4 наступним змістом «Відстрочити
виконання рішення суду на два місяці з
дня набрання рішенням законної сили», в
іншій частині рішення залишити без
змін. Вказує на те, що господарський суд
першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні клопотання про
відстрочення виконання рішення, не
прийняв до уваги складний фінансовий
стан відповідача, що підтверджується
балансом та звітом про фінансові
результати за 9 місяців 2013 року,
відповідно до якого збитки складають
18221 тис.грн., кредиторська
заборгованість 149846 тис.грн., а
дебіторська заборгованість перед
відповідачем складає 689712,19 грн., в тому
числі заборгованість абонентів за
надані відповідачем телекомунікаційні
послуги складає 6194947,97 грн.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не
надав, у судове засідання не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив,
про час та місце проведення судового
засідання повідомлений належним чином
про що в матеріалах справи є зворотнє
повідомлення про вручення ухвали суду.

2

Приймаючи до уваги належне
повідомлення позивача про час та місце
проведення судового засідання, колегія
суддів вважає можливим розглядати
апеляційну скаргу у справі відповідно
до ст. 75 ГПК України без участі
представника позивача за наявними в
матеріалах справи документами.

Розглянувши наявні матеріали справи,
перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин та
докази на їх підтвердження, юридичну
оцінку, правильність застосування
господарським судом Харківської
області норм матеріального та
процесуального права та доводи
апеляційної скарги в межах вимог,
передбачених ст. 101 ГПК України,
заслухавши пояснення представника
відповідача, колегія суддів встановила
наступне.

Як встановлено господарським судом та
вбачається з матеріалів справи, 01
листопада 2012 року Публічним
акціонерним товариством "Укртелеком" в
особі Київської міської філії
(орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Велтон.Телеком" (орендар) укладено
Договір № 38-29/1581-15 оренди нерухомого
майна товариства (технологічні
приміщення) (а.с.7-17).

Відповідно до пункту 1.1 Договору
орендодавець передає, а орендар бере у
строкове платне користування частину
нежитлового приміщення, яке
розташоване в м. Києві: на 2 поверсі
3-поверхового будинку № 27-А по вул.
Райдужній (АТС-540), загальною площею 2 кв.
м. - технологічного приміщення для
розміщення обладнання зв'язку; на 2
поверсі 4-поверхового будинку № 8-Б по
вул. Будівельників (АТС-559), загальною
площею 2 кв. м. - технологічного
приміщення для розміщення обладнання
зв'язку; на 2 поверсі 4-поверхового
будинку № 3 по вул. Вербицького (АТС-560),
загальною площею 2 кв. м. -
технологічного приміщення для
розміщення обладнання зв'язку.

Згідно п. 2.1 Договору передача
орендареві майна в користування
здійснюється одночасно з підписанням
повноваженими представниками сторін
акта приймання-передачі майна (додаток
1), вказаного в пункті 1.1 цього Договору.

У п. 3.1 Договору зазначено, що орендна
плата встановлюється орендодавцем за
домовленістю сторін (за договірною
ціною) на підставі його внутрішніх
нормативних актів і відповідно до
фіксованого розміру місячної орендної
плати згідно додатку № 3 становить 1021,00
грн. з ПДВ (20%) за 1 кв. м. технологічних
приміщень. Орендна плата за перший
місяць оренди за 6 кв. м. всієї
орендованої площі становить 6126,00 грн. з
ПДВ (20%) та не підлягає корегуванню на
індекс інфляції протягом всього строку
дії договору оренди.

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що
орендна плата перераховується
відповідачем у безготівковому порядку
на поточний банківський рахунок
позивача не пізніше 27 числа місяця,
наступного за розрахунковим, згідно з
рахунками, які виставляються позивачем
не пізніше 17 числа місяця, наступного
за розрахунковим та надаються
відповідачу разом з актом про послуги
та податковою накладною.

Відповідно до п. 6.1.3 Договору, орендар
зобов'язувався своєчасно і в повному
обсязі вносити орендну плату та інші
платежі, передбачені цим договором.

З Акту приймання-передачі від 01
листопада 2012 року вбачається, що
орендодавець передав, а орендар
прийняв нежитлові приміщення,
зазначені в п.1.1 Договору № 38-29/1581-15
оренди нерухомого майна (а.с. 14).

З Акту демонтажу обладнання від 25
грудня 2012 року вбачається, що
представниками ТОВ "Велтон.Телеком"
демонтовано та вивезено з ЦСП АТС-559
(вул. Будівельників, 8-Б)
телекомунікаційну шафу, яка
знаходиться на балансі ТОВ
"Велтон.Телеком" (а.с, 106).

З матеріалів справи також вбачається,
що 28 грудня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством "Укртелеком" в
особі Київської міської філії
(орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Велтон.Телеком" (орендар) підписано
Додаткову угоду № 1-56-15 до Договору №
38-29/1581-15 оренди нерухомого майна
товариства від 01 листопада 2012 року
(а.с.102,103).

У вказаній Додатковій угоді
зазначено, що сторони дійшли згоди
п. 1.1 « 1.Предмет договору» договору
оренди нежитлових приміщень № 38-29/1581-15
від 01.11.2012 року викласти в наступній
редакції: «Орендодавець передає, а
орендар бере у строкове платне
користування частину нежитлового
приміщення, яке розташоване в м.
Києві: на 2 поверсі 3-поверхового
будинку № 27-А по вул. Райдужній (АТС-540),
загальною площею 2 кв. м. -
технологічного приміщення для
розміщення обладнання зв'язку; на 2
поверсі 4-поверхового будинку № 3 по
вул. Вербицького (АТС-560), загальною
площею 2 кв. м. - технологічного
приміщення для розміщення обладнання
зв'язку. П. 3.1 «Умови розрахунку»
викладено в наступній редакції: "3.2.
Орендна плата встановлюється
позивачем за домовленістю сторін (за
договірною ціною) на підставі його
внутрішніх нормативних актів і
відповідно до фіксованого розміру
місячної орендної плати згідно додатку
№ 3 становить 1021,00 грн. з ПДВ (20%) за 1 кв.
м. технологічних приміщень. Орендна
плата за перший місяць оренди за 4 кв. м.
всієї орендованої площі становить 4 084,00
грн. з ПДВ (20%) та не підлягає
корегуванню на індекс інфляції
протягом всього строку дії договору
оренди". Дію додатку № 1 ("Акт
приймання-передачі Майна») зупинено з
31.12.2012 року та вважати таким, що втратив
чинність. Введено в дію з 31 грудня 2012
року новий "Акт приймання-передачі
майна" як додаток № 1/1 до Договору №
38-29/1581-15 від 01.11.2012 року, що діє на
протязі строку дії цього договору.
Введено в дію з 31.12.2012 року новий
«Розрахунок плати за оренду нерухомого
майна», що діє на протязі строку дії
Договору (а.с.102,103).

З Акту приймання-передачі від 31.12.2012
року вбачається, що орендодавець
передав, а орендар прийняв нежитлове
приміщення яке розташоване в м. Києві:
на 2 поверсі 3-поверхового будинку № 27-А
по вул. Райдужній (АТС-540), загальною
площею 2 кв. м. - технологічного
приміщення для розміщення обладнання
зв'язку; на 2 поверсі 4-поверхового
будинку № 3 по вул. Вербицького (АТС-560),
загальною площею 2 кв. м. -
технологічного приміщення для
розміщення обладнання зв'язку (а.с.104).

В обґрунтування вимог позивач
посилається на те, що свої зобов'язання
з оплати за вищевказаним Договором
оренди нежитлових приміщень
відповідач не виконав, у зв'язку з чим
його заборгованість за період з 28
лютого 2013 року по 19 липня 2013 року
складає 19246,09 грн.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтвердив, що зобов'язання
перед позивачем за Договором № 38-29/1581-15
не виконано у зв'язку з чим утворилась
заборгованість в розмірі 19246,09 грн., що
підтверджується розрахунком позивача
(а.с.24).

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити, що
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Вказані норми чинного
законодавства передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно відлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що

прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

У ст. ст. 216, 217, 218 Господарського кодексу
України зазначено, що учаснику
господарських відносин відповідає
за невиконання або неналежне
виконання господарського зобов'язання.

Матеріали справи свідчать про те, що
між сторонами у справі виникли
зобов'язання, які за своєю правовою
природою є правовідносинами, що
випливають із договору найму (оренди),
згідно якого та в силу ст. 759 Цивільного
кодексу України, наймодавець передає
або зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Відповідно до ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.5 ст.762 Цивільного
кодексу України, плата за користування
майном вноситься щомісячно, якщо інше
не встановлено Договором.

Приймаючи до уваги, що відповідач ні
суду першої інстанції, ні суду
апеляційної інстанції доказів сплати
заборгованості не надав та визнав
вимоги позивача, колегія суддів вважає,
що господарський суд дійшов
обгрунтованого висновку що позовні
вимоги в частині стягнення а
відповідача заборгованості по
орендній платі за період з 28 лютого 2013
року по 19 липня 2013 року у розмірі 19246,09
грн. доведені та підлягають
задоволенню.

Що стосується позовних вимог про
стягнення з відповідача пені у розмірі
376,73 грн. та 3% річних у розмірі 78,20 грн.
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне (а.с.25).

Положеннями ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Ст. 610 Цивільного кодексу України
встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Ст. 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 та ч. З ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

В ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктом 8.2 Договору оренди № 38-29/1581-15
встановлено, що у разі наявності
заборгованості по орендній платі чи
іншим витратам за договором за
попередній місяць станом на 27 число
поточного місяця, відповідачу
нараховується пеня від суми
простроченого платежу в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, починаючи з 28 числа поточного
місяця до дати погашення
заборгованості (а.с.7-17).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що за прострочення
виконання

зобов'язань за Договором оренди №
38-29/1581-15 позивачем нараховано 3% річних у
розмірі 78,20 грн. та пені в розмірі 376,73
грн. Вказані розрахунки відповідачем
не оскаржуються (а.с.25).

Приймаючи до уваги, що відповідач
не виконав свої зобов'язання за
Договором оренди № 38-29/1581-15, колегія
суддів вважає, що господарський суд
обґрунтовано стягнув з відповідача на
користь позивача 3% річних у розмірі 78,20
грн. та пені в розмірі 376,73 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач 11 листопада 2013 року подав
через канцелярію господарського суду
клопотання про відстрочення
виконання рішення у справі на два
місяці з дня набрання рішенням
суду законної сили, в якому зазначив,
що відповідач не має заперечень щодо
заявлених позовних вимог у даній
справі (а.с.110,111).

В обґрунтування наданого клопотання
відповідач посилається на складне

фінансове становище підприємства,
вказує на недостатність грошових
коштів на банківських рахунках, а також
зазначає, що протягом вересня-жовтня 2013
року господарським судом Харківської
області порушено десять судових
справ за позовними заявами ПАТ
"Укртелеком" на загальну суму позовних
вимог 1427 538,68 грн., з яких за п'ятьма
справами винесені судові рішення про
стягнення з відповідача 293248,24 грн., у
зв'язку з чим просить суд відстрочити
виконання рішення у справі строком на
два місяці.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до ст. 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України
і є обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно зі ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

У п.6 ч.1 ст. 83 ГПК України унормовано
можливість відстрочення чи
розстрочення виконання рішення суду
при прийнятті судом рішення по справі.

Згідно з п. 7.1.1 Постанови Пленум Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№ 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
визначено, що відстрочка - це
відкладення чи перенесення виконання
рішення на новий строк, який
визначається господарським судом.

Відповідно до ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити
або розстрочити виконання рішення,
ухвали, постанови, змінити спосіб та
порядок їх виконання.

Вказаною нормою визначено
процесуальну можливість вирішення
питань, пов'язаних із проблемами, що
виникають під час виконання рішення
господарського суду. У процесі
виконання рішення ймовірне виникнення
обставин, що ускладнюють його
виконання або роблять його неможливим.

Зазначена стаття не обмежує право
господарського суду певними
обставинами, при наявності яких
господарський суд може відстрочити
виконання прийнятого ним рішення,
проте визначальним фактором при
наданні відстрочки є винятковість цих
випадків та їх об'єктивний вплив на
виконання судового рішення.

Відстрочка або розстрочка виконання
рішення, ухвали, постанови, зміна
способу та порядку їх виконання
допускаються у виняткових випадках і
залежно від обставин справи, у зв'язку з
чим суд оцінює докази за правилами ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що вирішуючи питання про
відстрочку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансований стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів в
економіці держави та інші обставини
справи, які б свідчили про можливість
надання відповідачу відстрочки
виконання судового рішення.

Як встановлено господарським судом та
вбачається з копій платіжних доручень
за період 15 - 19 листопада 2013 року
(а.с.153-155) відповідачем в інших справах
на виконання рішень суду здійснено
перерахування коштів на загальну суму
538827,11 грн., тобто таке перерахування
відбулося під час оголошеної судом
перерви в засіданні суду та спростовує
факт неможливості виконання
відповідачем рішення суду (з
врахуванням строку набрання рішенням
законної сили).

Наведене свідчить про те, що посилання
відповідача на відсутність коштів для
здійснення виконання рішення суду та
на підтвердження бухгалтерських
документів є штучними та
спростовуються матеріалами справи.

Також колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що діяльність
підприємства-відповідача пов'язана із
постійним надходженням грошових
коштів від споживачів, про що свідчать
проведені відповідачем розрахунки за
іншими справами та наявність
розбіжностей між надходженням коштів
та бухгалтерською документацією.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести суду ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не наведено виняткових обставин в
розумінні ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, за
наявності яких можливе надання
відстрочки виконання рішення.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що рішення
господарського суду Харківської
області у даній справі прийнято 25
листопада 2013 року, відповідач просив
відстрочити виконання рішення суду на
два місяці.

Приймаючи до уваги викладене, колегія
суддів не вбачає підстав для
відстрочення виконання рішення у даній
справі та погоджується з позицією суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні клопотання про
відстрочення виконання рішення суду.

Таким чином, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення в рішенні місцевого
господарського суду, колегія суддів
дійшла висновків про те, що місцевий
господарський суд розглянув всебічно,
повно та об'єктивно в судовому процесі
всі обставини справи в їх сукупності,
належним чином проаналізував
правовідносини, що виникли між
сторонами, та вірно застосував
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апелянта про порушення і
неправильне застосування
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті оскаржуваного рішення не
знайшли свого підтвердження.

На підставі наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про те, що прийняте
господарським судом рішення
відповідає статтям 43, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
вимогам щодо законності та
обґрунтованості, підстав для його
скасування з мотивів, наведених в
апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення
господарського суду Харківської
області від 25 листопада 2013 року
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга відповідача
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105
ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 25 листопада 2013
року у справі № 910/14866/13 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили

Повна постанова складена 03.02.2014
року.

Головуючий суддя
Черленяк М.І.

Суддя
Медуниця О.Є.

Суддя
Шепітько І.І.