донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

04.02.2014р. справа №5009/2770/12

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Ломовцевої Н.В.
Принцевської Н.М., Скакуна О.А.за участю
представників сторін: від позивача: не
прибуввід відповідача:не
прибуврозглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну
скаргуПриватного підприємства
«Індустріал Дом», м. Запоріжжя на
ухвалу господарського суду
Запорізької областівід24.12.2013р.за
заявоюПриватного підприємства
«Індустріал Дом», м.
Запоріжжяпроперегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Запорізької
області від 30.08.2012р.у справі№5009/2770/12
(суддя Боєва О.С.)за позовом:Приватного
підприємства «Індустріал Дом», м.
Запоріжжядо відповідача:Відкритого
акціонерного товариства «Запорізький
абразивний комбінат», м. Запоріжжя
провизнання недійсним договору
купівлі-продажу майна

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Індустріал
Дом», м. Запоріжжя звернулось до
господарського суду Запорізької
області з позовом до Відкритого
акціонерного товариства «Запорізький
абразивний комбінат», м. Запоріжжя про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу майна від 16.07.2004р. №19,
укладеного між Відкритим акціонерним
товариством «Запорізький абразивний
комбінат» та Приватним підприємством
«Індустріал Дом».

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 30.08.2012р. у
задоволенні позову відмовлено.

25.11.2013р. до господарського суду
Запорізької області надійшла заява
Приватного підприємства «Індустріал
Дом», м. Запоріжжя про перегляд рішення
господарського суду Запорізької
області від 30.08.2012р. у справі №5009/2770/12 за
нововиявленими обставинами, в якому
посилався на рішення Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2013р.
у справі № 0809/6644/2012, залишене без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 15.10.2013р. у справі №
22-ц/778/4205/13. Зазначеними процесуальними
документами встановлено те, що ПАТ
"Запорізький абразивний комбінат" не є
власником майна, яке є предметом
договору купівлі-продажу майна від
16.07.2004р. № 19. Оскільки факти, які
виявлені при розгляді справи №0809/6644/2012,
яка розглядалася в Заводському
районному суді м. Запоріжжя, мають
істотне значення для справи № 5009/2770/12,
та не були відомі ПП "Індустріал Дом"
раніше, під час розгляду справи, а стали
відомі тільки 15.10.2013р. Просив рішення
господарського суду Запорізької
області від 30.08.2012р. у справі № 5009/2770/12
скасувати та задовольнити позов в
повному обсязі.

За результатами розгляду заяви про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами господарським судом
Запорізької області постановлено
ухвалу від 24.12.2013р., якою заяву
Приватного підприємства «Індустріал
Дом», м. Запоріжжя залишено без
задоволення, а рішення господарського
суду Запорізької області від 30.08.2012р. у
справі №5009/2770/12 залишено без змін.

Не погодившись з прийнятою ухвалою,
Приватне підприємство «Індустріал
Дом», м.Запоріжжя звернулось з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Запорізької області від 24.12.2013р. по
справі №5009/2770/12 та скасувати рішення
господарського суду Запорізької
області від 30.08.2012р. у справі №5009/2770/12,
позов задовольнити.

Підставами для скасування ухвали суду
першої інстанції апелянт зазначає
порушення та неправильне застосування
судом норм процесуального та
матеріального права. Вважає, що
рішенням Заводського районного суду
міста Запоріжжя від 03.07.2013р. по справі
№0809/6644/2012 встановлено, що Відкрите
акціонерне товариство «Запорізький
абразивний комбінат», м. Запоріжжя не є
власником майна, що є предметом
Договору купівлі-продажу №19 від
16.07.2004р.

Відповідач у судове засідання не
прибув, відзив на апеляційну скаргу не
надав.

Позивач у судове засідання не прибув,
направив клопотання про розгляд справи
без участі свого представника.

Судова колегія вважає можливим
здійснити розгляд справи у відсутність
представників сторін за наявними
матеріалами справи, оскільки їх було
повідомлено про день та час судового
засідання належним чином відповідно до
вимог Господарського процесуального
кодексу України.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України, на
підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає матеріали
господарської справи та викладені в
скарзі доводи щодо застосування судом
при розгляді норм матеріального права,
що мають значення для справи.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції встановила.

Розглядаючи позовні вимоги Приватного
підприємства «Індустріал Дом»,
м.Запоріжжя до Відкритого акціонерного
товариства «Запорізький абразивний
комбінат», м.Запоріжжя про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
майна господарський суд дійшов
висновку, що рішенням апеляційного
суду Запорізької області у справі
№22-3622/07 від 25.10.2007р., судом було
встановлено, що Відкрите акціонерне
товариство «Запорізький абразивний
комбінат» є власником рухомого майна
за Договором від 16.07.2004р. №19.

Звертаючись до господарського суду з
заявою про перегляд рішення
господарського суду Запорізької
області від 30.08.2012р. у справі №5009/2770/12 за
нововиявленими обставинами, Приватне
підприємство «Індустріал Дом», м.
Запоріжжя посилалось на факт
встановлення рішенням Заводського
районного суду міста Запоріжжя від
03.07.2013р. по справі №0809/6644/2012, яке
залишено без змін ухвалою Апеляційного
суду Запорізької області від 15.10.2013р. по
справі №22-ц/778/4205/13 того, що ПАТ
«Запорізький абразивний комбінат» не є
власником майна, яке було продано
відповідно до Договору №19
купівлі-продажу майна від 16.07.2004р., про
що заявнику не було відомо під час
розгляду справи №5009/2770/12.

Відповідно до статті 112 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами, що мають
істотне значення для справи і не могли
бути відомі заявникові.

До нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

На підставі статті 112 Господарського
процесуального кодексу України
суттєвими умовами для перегляду
судового рішення є такі складові:
істотність нововиявлених обставин для
вирішення спору і виявлення їх після
прийняття судового рішення зі справи.

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення.

При цьому, нововиявленими обставинами
є матеріально-правові факти, що входять
до підстав позову або висунутих проти
нього заперечень іншої сторони та інші
юридичні факти, що мають значення для
вирішення спору, які характеризуються
наявністю вищезазначених ознак в
сукупності.

За приписами частини 1 статті 113
Господарського процесуального кодексу
України, судове рішення господарського
суду може бути переглянуто за
нововиявленими обставинами за заявою
сторони, прокурора, третіх осіб,
поданою протягом одного місяця з дня
встановлення обставин, що стали
підставою для перегляду судового
рішення.

Відповідно до пункту 2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. № 17 "Про деякі
питання практики перегляду рішень,
ухвал, постанов за нововиявленими
обставинами" до нововиявлених обставин
відносяться матеріально-правові факти,
на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші факти,
які мають значення для правильного
вирішення спору або розгляду справи
про банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).
Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто
підтверджені належними і допустимими
доказами.

Відповідно до пункту 8.7. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. № 17 "Про деякі
питання практики перегляду рішень,
ухвал, постанов за нововиявленими
обставинами" законом не передбачено
здійснення перегляду судового рішення
за нововиявленими обставинами у
повному обсязі.

Отже, господарський суд переглядає
судове рішення за нововиявленими
обставинами лише в тих межах, в яких ці
обставини впливають на суть рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами, господарський суд
посилається на підстави відмови у
задоволенні позовних вимог ПАТ
«Запорізький абразивний комбінат» про
стягнення збитків по справі №0809/6644/2012,
а саме на недоведеність усіх елементів
складу цивільного правопорушення
відповідача, як про те визначив
Заводський районний суд міста
Запоріжжя.

Судова колегія не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для перегляду
рішення за нововиявленими обставинами
з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України
обставини, визнані господарським судом
загальновідомими, не потребують
доказування. Факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

З матеріалів справи вбачається, що
рішення господарського суду
Запорізької області від 30.08.2012р. по
справі №5009/27709/12 ґрунтується на рішенні
апеляційного суду Запорізької області
№22-3622/07 від 25.10.2007р., в якому ніби - то
встановлено факт того, що ВАТ
«Запорізький абразивний комбінат» є
власником рухомого майна за Договором
№19 від 16.07.2004р. У зв'язку з чим,
господарський суд відмовив у визнанні
недійсним договору купівлі-продажу
майна.

Колегія суддів не може погодитись з
такими висновками суду, оскільки при
розгляді справи №22-3622/07 не
досліджувалися документи, які б надали
можливість зробити висновок щодо
власника майна.

Водночас, з наданої позивачем копії
рішення Заводського районного суду
міста Запоріжжя від 03.07.2013р. по справі
№0809/6644/2012, вбачається що зазначеним
судом досліджувалося питання щодо
належності спірного майна на праві
власності відповідачу та встановлено,
що Відкрите акціонерне товариство
«Запорізький абразивний комбінат»,
м.Запоріжжя не є власником майна, що є
предметом Договору купівлі-продажу №19
від 16.07.2004р.

При цьому слід розрізняти факти
встановлені судом, які не потребують
доказування в розумінні ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України та висновки суду, які є
правовою оцінкою таких фактів та не
мають преюдиціального значення.

Тобто, при розгляді справи №22-3622/07 не
досліджувалися правовстановлюючі
документи на майно, тому неможна
встановити належність права власності
на це майно.

Крім того, факти, які виявлені під час
розгляду справи №0809/6644/2012 мають
істотне значення для справи №5009/2770/12 та
не були відомі ПП «Індустріал Дом»
раніше, під час розгляду справи, а стали
відомі тільки 15 жовтня 2013р.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що наведені обставини є
фактичними даними, що спростовують
факти, які було покладено в основу
прийнятого по справі рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог, є
нововиявленими обставинами, які не
були відомі заявникові на час розгляду
справи, мають істотне значення для
розгляду справи, тобто врахування їх
судом мало б наслідком прийняття
іншого судового рішення, ніж те, яке
було прийняте.

Переглядаючи рішення господарського
суду Запорізької області від 30.08.2012р. у
справі №5009/2770/12 колегія суддів
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
16.07.04р. між Приватним підприємством
«Індустріал Дом» (Покупець) та
Відкритим акціонерним товариством
«Запорізький абразивний комбінат»
(Продавець) був укладений Договір
купівлі-продажу майна № 19.

За вказаним вище Договором, Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю майно перелік якого приведений
в додатку № 1, що є невід'ємною частиною
Договору, а Покупець зобов'язується
сплатити за майно ціну, визначену
Договором, та прийняти вказане майно.
Майно знаходиться за адресою: м. Пологи,
вул.Червоногвардійська, 33-б (п.п. 1.1, 1.1.1
Договору).

Пунктом 1.2 Договору встановлено, що
право власності на майно переходить до
Покупця після повної сплати вартості
майна згідно з п. 1.1 Договору.

Згідно з п.п. 2.2, 2.3 Договору, загальна
сума Договору дорівнює загальній
вартості майна, що передається за даним
Договором, враховуючи усі додатки,
підписані сторонами. Вартість
вказаного в Договорі майна становить:
1900220 грн. (один мільйон дев'ятсот тисяч
двісті двадцять грн. 00 коп.) в тому числі
ПДВ 316703,33 грн. (триста шістнадцять тисяч
сімсот три грн. 33 коп.).

Відповідно до п. 2.5 Договору зазначено,
що за домовленістю сторін розрахунки
за майно здійснюються таким чином:
Покупець перераховує на розрахунковий
рахунок Продавця всю вартість майна
повністю або частками у термін 10 тижнів
від моменту підписання цього Договору.
Покупець має право достроково
перерахувати вартість майна Продавцю.

Передача майна супроводжується
передачею наступних документів: акт
прийому-передачі;
монтажно-будівельної,
конструкторської, технічної та
технологічної документації -паспорти,
формуляри та інше (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 8.1 Договору, Договір
набирає чинності з моменту його
підписання та діє до повного виконання
зобов'язань.

Додаток № 1 до Договору містить перелік
майна на загальну суму 1900220,00 грн.

Як встановлено господарським судом,
31.08.04р. Продавцем та фізичною особою
Нехаєвим В.М. складено акт
прийому-передачі рухомого майна на
відповідальне збереження, відповідно
до якого підтверджується, що Продавцем
передано, а Нехаєвим В.М. прийнято на
відповідальне збереження спірне майно
на загальну суму 1900220,00 грн.

Позивач перерахував на рахунок
відповідача суму у розмірі 600050,00 грн.,
що підтверджується платіжними
дорученнями: № 1 від 29.12.04р., № 2 від
01.02.05р., № 3 від 31.03.05р., № 4 від 31.03.05р., № 8
від 01.04.05р., № 9 від 07.04.05р., № 64 від 14.10.05р.,
№69 від 31.10.05р.

Позивач зазначає, що 10.05.06р.
відповідачем на його адресу було
надіслано лист №14/1399, згідно якого
повідомив Приватне підприємство
«Індустріал Дом» про передачу майна, що
є предметом Договору купівлі-продажу №
19 в оренду ПП «Гарант Плюс» за
договором оренди від 01.04.06р.

Як зазначає позивач, з моменту
укладання між позивачем та
відповідачем Договору купівлі-продажу
№ 19, відповідачем неодноразово
передавалось майно третім особам.

Позивач зазначає, що відповідач
звернувся до Заводського районного
суду м.Запоріжжя з позовом до ПП
«Індустріал Дом», Нехаєва В.М., Нехаєвої
Л.І., НехаєвоїС.М. та просив суд
витребувати з чужого незаконного
володіння, шляхом стягнення з
відповідачів обладнання, яке є
предметом Договору купівлі-продажу № 19
від 16.07.04р. Приватне підприємство
«Індустріал Дом» вказує на те, що в
процесі розгляду зазначеної вище
справи, відповідач не надав суду
правовстановлюючих документів на
майно та від позову відмовився.

Таким чином, позивачу стало відомо, що
відповідач не є власником майна,
проданого йому за Договором № 19 від
16.07.04., оскільки, у відповідача відсутні
правовстановлюючі документи на
зазначене майно, в зв'язку з чим позивач
зазначив, що відповідач продав
позивачу майно, яке не було його
власністю, а отже, Договір № 19
купівлі-продажу майна від 16.07.04р.
підлягає визнанню недійсним, оскільки
суперечить чинному законодавству.

Крім того, позивач під час подання
заяви про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення господарського
суду Запорізької області від 30.08.2012р. у
справі №5009/2770/12 надав суду рішення
Заводського районного суду міста
Запоріжжі від 03.07.2013р. по справі
№0809/6644/2012 за позовом ПАТ «Запорізький
абразивний комбінат» до Нехаєва
Валерія Миколайовича за участю третьої
особи: ПП «Індустріал Дом» про
відшкодування збитків.

Ознайомившись з зазначеним рішенням
судова колегія встановила, що в ньому
досліджувалося питання щодо
належності спірного майна на праві
власності ВАТ «Запорізький абразивний
комбінат».

Зокрема, під час розгляду справи
Заводським районним судом
витребувалися докази підтвердження
права власності проданого майна. ПАТ
«Запорізький абразивний комбінат» в
якості доказів надало
інвентаризаційний опис №22 від 01.05.1994р.,
але зазначеним описом зафіксовано
зняття фактичних залишків обладнання,
що знаходилось за іншою адресою та
належного ОП «Прогрес» станом на
01.06.1994р.

Також ПАТ «Запорізький абразивний
комбінат» надало суду наказ РВ Фонду
державного майна України в Запорізькій
області від 25.10.1995р. №1379 «Про
перетворення Запорізького абразивного
комбінату у відкрите акціонерне
товариство» та План приватизації
державного майна Запорізького
абразивного комбінату, затверджений
начальником РВ Фонду державного майна
України в Запорізькій області 25.10.1995р.

Зазначені письмові докази свідчать про
те, що Запорізький абразивний комбінат
перетворено у відкрите акціонерне
товариство 25.10.1995р.

Наданий суду інвентаризаційний опис
№22 від 01.05.1994р. складено стосовно
іншого підприємства за іншою адресою,
за 1 рік 4 місяці до перетворення
Запорізького абразивного комбінату у
відкрите акціонерне товариство.

Таким чином, в зазначеному рішенні
встановлено той факт, що ПАТ
«Запорізький абразивний комбінат» не є
власником майна, яке було продано
відповідно до договору купівлі-продажу
№19 від 16 липня 2004 року, що підпадає під
регулювання ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 215
Цивільного кодексу України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього кодексу, зокрема:
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу
України передбачено, що недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Відповідно до статті 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
передбачено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Статті 204 Цивільного кодексу України
визначає, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з доводами апелянта, що на
час укладення спірного договору
купівлі-продажу відповідач не був
власником майна у відношенні якого
його було укладено, а отже не мав
достатнього обсягу дієздатності на
розпорядження таким майном з огляду на
наступне.

Статтею 316 Цивільного кодексу України
встановлено, що правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу
України передбачено, що власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Отже, стороною за договором
купівлі-продажу може виступати особа,
якій об'єкт продажу належить на праві
власності або на підставі
приналежності іншого речового права,
зміст якого передбачає повноваження на
розпорядження та користування
ввіреним майном.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд вважає, що суд першої
інстанції дійшов неправомірного
висновку про відмову у задоволені
позовних вимог.

На підставі викладеного, судова
колегія апеляційної інстанції дійшла
висновку, що апеляційна скарга
Приватного підприємства «Індустріал
Дом», м. Запоріжжя підлягає
задоволенню, а рішення господарського
суду Запорізької області від 30.08.2012р. у
справі №905/756/13-г підлягає скасуванню з
винесенням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Індустріал Дом», м.
Запоріжжя на ухвалу господарського
суду Запорізької області від 24.12.2013р. у
справі №5009/2770/12 задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Запорізької області від 24.12.2013р. у
справі №5009/2770/12 скасувати.

Заяву Приватного підприємства
«Індустріал Дом», м. Запоріжжя про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами
задовольнити.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 30.08.2012р. у
справі №5009/2770/12 за результатами
перегляду рішення за нововиявленими
обставинами скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов
Приватного підприємства «Індустріал
Дом», м.Запоріжжя до Відкритого
акціонерного товариства «Запорізький
абразивний комбінат», м.Запоріжжя про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу майна задовольнити.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу майна від 16.07.2004р. №19,
укладений між Приватним підприємством
«Індустріал Дом», м. Запоріжжя та
Відкритим акціонерним товариством
«Запорізький абразивний комбінат», м.
Запоріжжя.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Запорізький абразивний
комбінат» (вул.Димитрова, буд. 44, м.
Запоріжжя, 69014, ) на користь
Приватного підприємства «Індустріал
Дом» (вул.Республіканська, буд. 57, кв. 40,
м.Запоріжжя, 69067, ) судовий
збір за подання позовної заяви у
розмірі 1073,00грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Запорізький абразивний
комбінат» (вул.Димитрова, буд. 44, м.
Запоріжжя, 69014, ) на користь
Приватного підприємства «Індустріал
Дом» (вул.Республіканська, буд. 57, кв. 40,
м.Запоріжжя, 69067, ) судовий
збір за подання заяви про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами у розмірі 573,50грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Запорізький абразивний
комбінат» (вул.Димитрова, буд. 44, м.
Запоріжжя, 69014, ) на користь
Приватного підприємства «Індустріал
Дом» (вул.Республіканська, буд. 57, кв. 40,
м.Запоріжжя, 69067, ) судовий
збір за подання апеляційної скарги у
розмірі 609,00грн.

Господарському суду Запорізької
області видати відповідні накази.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з набрання постановою
апеляційного господарського суду
законної сили.

Головуючий
Н.В. Ломовцева

Судді:
Н.М. Принцевська

О.А. Скакун

Надруковано 6 прим.:

2прим.-позивачу;

1прим.-відповідачу;

1прим.-у справу,

1прим.-ДАГС,

1прим.-ГСЗО.