м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 41/29 03.02.14
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Центр
інфотехнологій»ДоТовариства з
обмеженою відповідальністю «Україна
Житло-сервіс»Простягнення 289 348,40 грн.
Суддя Спичак О.М.
Представники сторін:
від позивача: Токаренко Я.С. - дов. №
16/10/13/Н від 16.10.2013 р.;
від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Закрите акціонерне товариство
«Енергогенеруюча компанія
«ДАРтеплоцентраль» звернулась в
Господарський суд м. Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна
Житло-сервіс» про стягнення 953 570, 81грн.
Ухвалою суду від 16.01.2009 порушено
провадження у справі № 41/29 та
призначено її до розгляду на 16.02.2009 р.
В судовому засіданні 16.02.2009 представник
позивача надав усні пояснення по суті
заявлених позовних вимог та додаткові
Крім того, в судовому засіданні 16.02.2009
представник позивача надав клопотання
про зупинення провадження по справі, у
зв'язку з неможливістю розгляду даної
справи до вирішення пов'язаної з нею
справи № 8/131 від 24.01.2009.
Представник відповідача позов не
визнав, свою правову позицію
обґрунтував у відзиві на позов.
В судовому засіданні 16.02.2008 року судом
встановлено, що постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва №
8/131 від 24.01.2008 року визнано
протиправними та скасовано
розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
30.05.2007 р. N 640, від 30.05.2007 р. N 641, від 30.05.2007 р.
N 642, від 30.05.2007 р. N 643.
Зазначена постанова залишена без змін
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.01.2009 року
За таких обставин, враховуючи те, що
справа № 41/29 та справа № 8/131 є
пов'язаними і розгляд даної справи був
неможливим до вирішення справи № 8/131,
ухвалою суду від 16.02.2009 р. зупинено
провадження у справі № 41/29 на підставі
частини 1 статті 79 Господарського
процесуального кодексу України до
набрання законної сили судовим
рішенням у справі № 8/131 за
адміністративним позовом ОСББ
«Престиж» до виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА) про
оскарження розпоряджень від 30.05.2007 р. N
640, від 30.05.2007 р. N 641, від 30.05.2007 р. N 642, від
30.05.2007 р. N 643.

30.12.2013 року на адресу Господарського
суду м. Києва надійшла заява від
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центр
інфотехнологій» про поновлення
провадження у справі 41/29 та про заміну
сторони у справі № 41/29 з Закритого
акціонерного товариства
«Енергогенеруюча компанія
«ДАРтеплоцентраль» на Товариство з
обмеженою відповідальністю «Центр
інфотехнологій», у зв'язку з
правонаступництвом останнього.

З заяви ТОВ «Центр інфотехнологій»
вбачається, що обставини, які були
підставою для зупинення провадження по
справі 41/29 відпали, зокрема, постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 року
визнано протиправними та скасовано
розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
30.05.2007 р. N 640, від 30.05.2007 р. N 641, від 30.05.2007 р.
N 642, від 30.05.2007 р. N 643.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.01.09 р. у
справі № 22-а-14381/08 вищевказану
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 р. було
залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України № К-2608/09 від 02.07.09 р. касаційні
скарги Київської міської державної
адміністрації та АЕК «Київенерго»
задоволено частково; касаційну скаргу
ЗАТ «Енергогенеруюча компанія
«ДАРтеплоцентраль» задоволено;
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва № 8/131 від 24.01.08 р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду № 22-а-14381/08 від
09.01.09 р. скасовано, а справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 28.07.10 р. у справі №
2а-673/2010 провадження у справі за
адміністративним позовом ОСББ
«Престиж» до Київської міської
державної адміністрації,третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору АЕК «Київенерго» про
визнання протиправними та скасування
розпоряджень КМДА закрито.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.10 р. у
справі № 2а-673/10 апеляційні скарги ЖБК
«Буревісник-3», ЖБК «Ремонтник», ЖБК
«Суднобудівник-18», ЖБК «Алмазний», ОСББ
«Мотор», ВАТ «Універсам № 14», ОСОБА-13 на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010
задоволено частково; ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010
скасовано як таку, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі і
направлено справу для продовження
розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 27.04.11 р. у справі №
2а-376/2011 залишено без розгляду
адміністративний позов ОСББ «Престиж»
до Виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору АЕК «Київенерго», про визнання
протиправними та скасування
розпоряджень.

У зв'язку з тим, що відпали обставини,
які зумовили зупинення провадження у
справі № 41/29, ухвалою суду від 20.01.2014 р.
було поновлено провадження у
зазначеній справі, розгляд справи
призначено на 03.02.2014 р.

Судом встановлено, що 28.09.2012 р. між
Публічним акціонерним товариством
«ЕКОСТАНДАРТ» та Публічним
акціонерним товариством
«Фортуна-банк», а 04.10.2012 р. між Публічним
акціонерним товариством
«Фортуна-банк» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Центр
інфотехнологій» були укладені
договори факторингу № 28/09/12 та № 04/10/12,
згідно з якими ТОВ «Центр
інфотехнологій» було відступлено
право грошової вимоги до боржника за
зобов'язаннями, що виникли на підставі
договору на постачання теплової
енергії у вигляді гарячої води від
01.08.2004 р. № 420002, укладеного між Закритим
акціонерним товариством
«Енергогенеруюча компанія «Укр-Кан
Пауер» (яке в подальшому було
перейменовано на Закрите акціонерне
товариство «Енергогенеруюча компанія
«ДАРтеплоцентраль», Закрите
акціонерне товариство «Екостандарт»)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Україна
Житло-сервіс».

Як вбачається з наданих заявником
договорів факторингу № 28/09/12 від 28.09.2012
р. та № 04/10/12 від 04.10.2012 р. у зобов'язанні,
що виникло на підставі договору на
постачання теплової енергії у вигляді
гарячої води від 01.08.2004 р. № 420002 було
змінено кредитора - Закрите акціонерне
товариство «Енергогенеруюча компанія
«ДАРтеплоцентраль» (назва змінена на
Публічне акціонерне товариство
«ЕКОСТАНДАРТ»), а правонаступником
усіх його прав стало Товариство з
обмеженою відповідальністю «Центр
інфотехнологій».

Враховуючи вищевикладене, ухвалою суду
від 20.01.2014 р. було замінено сторону
(позивача) у справі № 41/29 з Закритого
акціонерного товариства
«Енергогенеруюча компанія
«ДАРтеплоцентраль» на Товариство з
обмеженою відповідальністю «Центр
інфотехнологій».

Представники позивача у судовому
засіданні 03.02.2014 р. надав заяву про
уточнення позовних вимог відповідно до
якої просив суд стягнути з відповідача
289 348,40 грн. основного боргу.

Представник відповідача у судове
засідання 03.02.2014 р. не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату та час судового розгляду справи
був повідомлений належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-08/140
від 15.03.2010 року «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 03.02.2014 року на
підставі ст. 85 ГПК України оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Закритим акціонерним товариством
«Енергогенеруюча компанія «УКр-Кан
Пауер» (енергопостачальна організація)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Україна
Житло-сервіс» (покупець) був укладений
договір № 420002 від 01.08.2004 р. про
постачання теплової енергії у гарячій
воді, відповідно до умов якого
енергопостачальна організація
виробляє, систематично постачає та
передає покупцю теплову енергію у
вигляді гарячої води, а споживач
приймає товар та своєчасно здійснює за
нього оплату на умовах договору.

Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором енергопостачання.

У відповідності до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України, за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі-енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Пунктом 6.4 договору № 420002 від 01.08.2004 р.
встановлено, що покупець щомісяця з 12
по 14 число отримує в
енергопостачальній організації
оформлені бланки актів звірки
розрахунків за прийняту теплову
енергію на початок розрахункового
періоду, табуляграми та доручення на
сплату прийнятої теплової енергії за
поточний місяць з урахуванням
недоплати або переплати за попередній
місяць. Один примірник підписаного
акту покупець повертає в
енергопостачальну організацію не
пізніше 15 числа поточного місяця

В пункті 6.5 даного договору зазначено,
що покупець самостійно сплачує за
прийняту теплову енергію згідно
отриманого платіжного доручення не
пізніше 28 числа поточного місяця.

Згідно пункту 10.1. договору № 420002 від
01.08.2004 р., даний договір укладений на
термін з 01.08.2004 до 01.08.2005 р. і вважається
продовженим на такий же строк, якщо за
місяць до закінчення терміну його дії
жодною зі сторін не буде заявлено про
протилежне.

Позивач у своїй позовній заяві
стверджував, що ним належним чином
виконувалися зобов'язання за договором
№ 420002 від 01.08.2004 р., тоді як відповідач
свої зобов'язання за зазначеним
договором належним чином не виконав,
внаслідок чого, за період з 01.10.2008 р. до
30.11.2008 р. у нього виникла заборгованість
за використану теплову енергію, яка
станом на 03.02.2014 р. становить 289 348,40 грн.,
що підтверджується довідкою про
розрахунок основного боргу.

Враховуючи наведене, позивач просить
суд стягнути з відповідача 289 348,40 грн.
основного боргу за спожиту теплову
енергію згідно договору № 420002 від
01.08.2008 р. про постачання теплової
енергії у гарячій воді.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк
(термін) його виконання. Дотримання
строку виконання є одним із критеріїв
належного виконання зобов'язання,
оскільки прострочення є одним із
проявів порушення зобов'язання. Строк
(термін) виконання зобов'язання за
загальним правилом, узгоджується
сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

В ході судового розгляду справи судом
було встановлено, що зобов'язання щодо
оплати заборгованості за період з
01.10.2008 р. до 30.11.2008 р. у розмірі 289 348,40 грн.
відповідач не виконав, незважаючи на
те, що строк виконання цих зобов'язань
настав.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи те, що наявні у
справі матеріали свідчать про
обґрунтованість вимог позивача в
частині стягнення 289 348 грн. основного
боргу, а відповідач в установленому
законом порядку обставини, які
повідомлені позивачем, не спростував,
розміру позовних вимог не оспорив та не
довів суду належними і допустимими
доказами належного виконання ним своїх
зобов'язань, то позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Центр
інфотехнологій» про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна
Житло-сервіс» суми основного боргу у
розмірі 289 348,40 грн. визнається судом
таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна
Житло-сервіс» (місцезнаходження: 02002, м.
Київ, проспект Юрія Гагаріна, 14 а, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Центр
інфотехнологій» (місцезнаходження: 01054,
м. Київ, вул. Тургенєвська, 22, ) 289 348 (двісті вісімдесят дев'ять
тисяч триста сорок вісім) грн. 40 коп.
основного боргу, 2 893 (дві тисячі
вісімсот дев'яносто три) грн. 48 коп.
витрат по сплаті державного мита та 118
(сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

08.02.2014 р.

Суддя
Спичак О.М.