ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2014 р.
Справа № 914/4566/13

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю Комерційна
науково-інженерна фірма "Композит" (79053,
вул. Володимира Великого, 33, м. Львів;
ідентифікаційний код 13810924)

Відповідач: Приватне підприємство
"Знаюбудінвест" (79053, вул. Володимира
Великого, 63/257, м. Львів;
ідентифікаційний код 22369421)

про стягнення заборгованості у сумі
60448,52 грн.

суддя Фартушок Т.Б.

секретар Полюхович Х.М.

Представники:

Позивача: Єрохін В.В. - представник,
довіреність в матеріалах справи;

Відповідача: не з'явився.

Суть спору:

Товариством з обмеженою
відповідальністю Комерційна
науково-інженерна фірма "Композит"
заявлено позов до Приватного
підприємства "Знаюбудінвест" з вимогою
стягнення боргу у сумі 48966,00грн., що
виник у зв'язку з порушенням
Відповідачем грошових зобов'язань (з
оплати за виконані роботи),
передбачених умовами Договору №08-05/2011
від 20.05.2011 року.

Крім цього, заявлено вимогу про
стягнення з Відповідача 2570,71грн. 3%
річних від простроченого платежу та
8911,81грн. пені.

06.12.2013р. Ухвалою Господарського суду
Львівської області порушено
провадження у справі та розгляд справи
призначено на 11год. 10хв. 15.01.2014р. Розгляд
справи відкладався з причин та підстав,
зазначених в ухвалі Господарського
суду Львівської області по даній
справі від 15.01.2014р.

Представнику Позивача по явці
оголошено права і обов'язки, визначені
ст.ст. 20, 22, 28, 38 Господарського
процесуального кодексу України. Крім
того, в ухвалах господарського суду
Львівської області по даній справі, які
скеровані Сторонам (підтвердженням
чого є дані реєстрів вихідної
кореспонденції Господарського суду
Львівської області, наявні в
матеріалах справи повідомлення про
вручення поштових відправлень, та
письмові повідомлення про відкладення
розгляду справи) зазначено, що права та
обов'язки учасників визначені ст.ст. 20,
22, 28, 38 Господарського процесуального
кодексу України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Представник Позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримав повністю, надав пояснення по
суті спору з обґрунтуванням підстав
для стягнення боргу з Відповідача.

Представник Відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, був належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового засідання, в тому числі
з врахуванням вимог ч.1 ст.64 ГПК України,
підтвердженням чого є повідомлення про
вручення поштового відправлення,
довідка про з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на час
розгляду справи та дані вихідної
кореспонденції господарського суду
Львівської області.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч.3
ст.43 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
створює сторонам та іншим особам, які
беруть участь у справі, необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу,
в ухвалі господарського суду
Львівської області про порушення
провадження у справі (на необхідність
виконання вимог якої зазначалось в
ухвалах про відкладення розгляду
справи), окрім подання відзиву на
позовну заяву, сторін зобов'язувалось
надати всі докази в обґрунтування
правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.38 (витребування
доказів) Господарського
процесуального кодексу України (якою, в
тому числі, передбачені права сторін,
про що зазначалось в кожній з ухвал
господарського суду по даній справі),
сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати докази
вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів; у разі задоволення клопотання
суд своєю ухвалою витребовує необхідні
докази. Зі змісту наведеної статті
вбачається, що протягом розгляду
справи суд позбавлений можливості
самостійно збирати докази, і вправі
витребовувати такі виключно за
клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає,
що судом, згідно вимог Господарського
процесуального кодексу України,
надавалась в повному обсязі можливість
Учасникам процесу щодо обґрунтування
їх правової позиції по суті спору та
подання доказів, чим забезпечено
принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7
Господарського процесуального кодексу
України судові рішення приймаються за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

В судовому засіданні суд оглянув
оригінали документів, долучених до
матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
у ній матеріалами відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України.

Крім того, враховуючи терміни та строки
поштових перебігів, беручи до уваги
положення ч.ч.1, 3 ст.69 ГПК України, у суду
відсутні правові підстави для
подальшого відкладення розгляду
справи.

Розглянувши матеріали справи в їх
сукупності, дослідивши матеріали
справи, та оцінивши докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представника Позивача, суд встановив
наступне:

Щодо стягнення 48966,00грн. основного
боргу.

20.05.2011р. Приватне підприємство
"Знаюбудінвест" (Замовник) та
Товариство з обмеженою
відповідальністю Комерційна
науково-інженерна фірма "Композит"
(Підрядник) уклали Договір №08-05/2011 з
додатками (далі-Договір), згідно з
умовами якого (п.1.1) Замовник доручає, а
Підрядник зобов'язується виконати, у
відповідності до умов Договору
будівельні роботи, а саме: улаштування
штукатурки та стяжок у житловому
будинку, який перебуває в процесі
будівництва та знаходиться за адресою:
м. Львів, вул. Наукова, 2а, корпус 2,
згідно проектної документації, ДБН,
СниП та ТУ в узгоджені з Замовником
терміни, а Замовник зобов'язується
прийняти роботи та оплатити її
вартість.

Приписами п.4 Договору передбачено, що
вартість робіт визначається у
відповідності до розцінок (Додаток №1),
який є невід'ємною частиною Договору,
по фактичних обсягах виконаних робіт.
Протягом 3-х днів з моменту укладення
Договору, Замовник перераховує
Підряднику аванс у розмірі 100000,00грн.
роботи оплачуються Замовником по факту
виконання робіт протягом 5 робочих днів
після підписання Сторонами Акта
виконаних робіт.

Згідно п.5.1 Договору, Підрядник
зобов'язується розпочати виконання
робіт протягом 3 робочих днів з моменту
отримання матеріалів, необхідної
документації та перерахування авансу.
Роботи виконуються поетапно. Підрядник
зобов'язується виконати штукатурні
роботи в повному обсязі до 31.08.2011р.
Улаштування стяжок в повному обсязі до
31.09.2011р. (п.5.2).

У п.6.2 Договору зазначено, що за
наявності застережень у Замовника щодо
якості виконання робіт, він негайно
повідомляє про це Виконавця. В такому
випадку акт виконаних робіт не
підписується, а складається дефектний
акт з вказівкою на недоліки, які
Виконавець зобов'язується усунути на
протязі 5 робочих днів за власний
рахунок. Після усунення недоліків
Замовник зобов'язаний підписати Акт
виконаних робіт на протязі 2 робочих
днів.

Положенням п.9 Договору передбачено, що
усі суперечки між Сторонами
вирішуються шляхом переговорів. У
випадку недосягнення згоди,
розв'язуються у відповідності до
чинного законодавства України в
господарському суді Львівської
області.

Пунктом 10.1 передбачено, що Договір
набирає чинності з моменту підписання
його Сторонами та діє до моменту його
остаточного виконання.

На виконання умов Договору та для
підтвердження прийняття зобов'язань за
Договором, Позивачем виконано роботи у
повному обсязі, а Відповідачем
прийнято виконані роботи (зауважень до
якості виконаних робіт у Замовника не
було), за Актом виконання підрядних
робіт №1 за червень 2011р. на суму
78000,00грн. з ПДВ; Актом виконання
підрядних робіт №2 за липень 2011р. на
суму 69000,00грн. з ПДВ; Актом виконання
підрядних робіт №3 за серпень 2011р. на
суму 66000,00грн. з ПДВ; Актом виконання
підрядних робіт №4 за вересень 2011р. на
суму 16200,00грн. з ПДВ; Актом виконання
підрядних робіт №5 за вересень 2011р. на
суму 23940,00грн. з ПДВ; Актом виконання
підрядних робіт №6 за вересень 2011р. на
суму 69000,00грн. з ПДВ; Актом виконання
підрядних робіт №7 за жовтень 2011р. на
суму 9756,00грн. з ПДВ; Актом виконання
підрядних робіт №8 за жовтень 2011р. на
суму 11640,00грн. з ПДВ; Актом виконання
підрядних робіт №9 за жовтень 2011р. на
суму 29550,00грн. з ПДВ та Актом виконання
підрядних робіт №10 за жовтень 2011р. на
суму 34080,00грн. з ПДВ, який Сторонами
підписаний та скріплений печатками.

Всього Позивачем виконано, а
Відповідачем прийнято робіт на
загальну суму 407166,00грн.

При цьому підписання Відповідачем
Актів виконання підрядних робіт, які є
первинним обліковим документом у
розумінні Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" і яка відповідає
вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону
і Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами ч. 1 ст. 692 ЦК України.
(Інформаційний лист Вищого
господарського суду України від
17.07.2012р. №01-06/928/2012).

За поставлений товар Відповідач
розрахувався лише частково в розмірі
358200,00грн., що підтверджується Актом
звірки взаєморозрахунків станом на
07.11.2011р., яким також підтверджуються і
здійснені поставки, в тому числі
реквізити, дати та суми таких.

Загальна сума боргу, яка неоплачена
Відповідачем становить 48966,00грн.

13.09.2012 року Позивач направив
Відповідачу Претензію №40 на №66 від
16.08.2012р. з вимогою погашення суми боргу,
проте, Відповідач наявний в нього борг
в повному розмірі не сплатив.

Отже, сума боргу Відповідача перед
Позивачем за виконані роботи складає
48966,00грн.

Суд зазначає, що Сторонами також
підписано та скріплено відбитками
печаток Акт звірки взаємних
розрахунків станом на 07.08.2012р.,
відповідно до якого Сторонами
підтверджено 48966,00грн. боргу.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

У ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України
зазначено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії , а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що господарські
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів і договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків; договір є відплатним, якщо
інше не встановлено договором, законом
або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК
України передбачено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України
передбачено, що боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок.

В силу положень ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного
кодексу України).

У ч.1 ст.612 Цивільного Кодексу України
зазначено, що Боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України, ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Згідно ч.1 ст. 854 Цивільного кодексу
України, якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

З врахуванням наведеного, в тому числі
того, що Відповідачем порушено
зобов'язання щодо оплати за виконані
роботи згідно Договору №08-05/2011 від
20.05.2013 року, в тому числі станом на час
подання позову та порушення
провадження у справі - на суму 48966,00грн.;
беручи до уваги те, що станом на час
вирішення спору по суті в матеріалах
справи відсутні, Учасниками процесу не
наведені доводи та не надані докази
здійснення Відповідачем оплати
48966,00грн. боргу повністю чи частково;
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги щодо стягнення з Відповідача на
користь Позивача 48966,00грн. основного
боргу підлягають до задоволення в
розмірі 48966,00грн.

Щодо стягнення 8911,81грн. пені.

Позивач просить також стягнути 8911,81грн.
пені, розрахунок якої додано до
позовної заяви (проте, в розрахунку
зазначено розмір пені - 8910,81грн.).

У п. 8.5 Договору зазначено, що у разі
невиконання Замовником договірних
зобов'язань по оплаті виконаних робіт,
він сплачує Виконавцю пеню у розмірі 0,1%
від суми прострочення за кожен день
прострочення.

Згідно з ст.ст.549, 611, 625 Цивільного
кодексу України, ст.230 Господарського
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: сплата неустойки;
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання;
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання;
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу
України визначено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін;
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Перевіривши правильність розрахунку
пені суд зазначає, що такий розраховано
Позивачем невірно, оскільки: Позивачем
розраховано пеню у розмірі 0,1% від суми
прострочення за кожен день
прострочення, що суперечить положенням
ст.ст. 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань";
Позивачем не в повній мірі враховано,
що згідно п.4 Договору, Замовник
перераховує Підряднику аванс у розмірі
100000,00грн.; роботи оплачуються
Замовником по факту виконання робіт
протягом 5 робочих днів після
підписання Сторонами Акта виконаних
робіт; також, Позивачем при розрахунку
не в повній мірі враховано положення ч.6
ст.232 ГК України, в тому числі щодо
обчислення 6-ти місячного терміну з
моменту, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Враховуючи вищенаведене, беручи до
уваги доводи мотивувальної частини
рішення щодо стягнення основного
боргу, перевіривши правильність
проведеного розрахунку пені, суд
приходить до висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позову в частині стягнення з
Відповідача на користь Позивача
5902,72грн. пені, в частині стягнення
3009,09грн. пені слід відмовити.

Щодо стягнення 2570,71грн. 3% річних.

В прохальній частині позовної заяви
Позивач також просить стягнути з
Відповідача 2570,71грн. 3% річних,
розрахунок яких надано в додатках до
позовної заяви.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання;
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши правильність розрахунку 3%
річних суд зазначає, що такий
розраховано Позивачем невірно,
оскільки не враховано динаміки зміни
боргу з врахуванням часткових оплат та
положень п.4 Договору.

Проте, перевіривши правильність
розрахунку 3% річних суд зазначає, що
розмір таких є більшим, аніж заявлено
Позивачем до стягнення. При цьому, за
відсутності клопотання, передбаченого
п.2 ст.83 ГПК України, в суда відсутні
правові підстави для виходу за межі
позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене,
перевіривши правильність розрахунку 3%
річних, суд приходить до висновку, що в
частині стягнення 3% річних у сумі
2570,71грн. позовні вимоги підлягають до
задоволення.

28.01.2014 року у відповідності до вимог ст.
85 Господарського процесуального
кодексу України оголошено вступну та
резолютивну частини рішення, про що
зазначено в протоколі судового
засідання. Повний текст рішення
виготовлений та підписаний, з
врахуванням вихідних, 03.02.2014р.

Враховуючи те, що спір виник з вини
Відповідача та результати розгляду
спору, норма ч. 1 ст. 49 ГПКУ є підставою
для покладення на нього судових витрат
у справі.

Виходячи з наведеного та керуючись
нормами ст.ст. 4-3, 4-7, 20, 22, 28, 32, 33, 34, 36, 43, 49,
75, 77, 82-87, 115-116 ГПК України, - суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства
"Знаюбудінвест" (79053, вул.Володимира
Великого, 63/257, м. Львів;
ідентифікаційний код 22369421) на користь
Товариство з обмеженою
відповідальністю Комерційна
науково-інженерна фірма "Композит" (79053,
вул.Володимира Великого, 33, м.Львів;
ідентифікаційний код 13810924) 48966грн.
основного боргу, 2570,71грн. 3% річних,
5902,72грн. пені., а також 1634,48грн. судового
збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному та касаційному порядку.

Суддя
Фартушок Т.Б.