м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19618/13 29.01.14

За позовом приватного підприємства
"КОМПАНІЯ ЕНЕРДЖИ"

до фізичної особи-підприємця
Шереметьєва Олексія Євгеновича

про стягнення 72.037,09 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Чернишова А.М. - за
довіреністю від 04.09.2013 № б/н;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне підприємство "КОМПАНІЯ
ЕНЕРДЖИ" звернулося до Господарського
суду із позовом до фізичної
особи-підприємця Шереметьєва Олексія
Євгеновича про стягнення з останнього
89.402,31 грн заборгованості.

Суть спору: позовні вимоги мотивовані
тим, що відповідач не належним чином
виконав свої грошові зобов'язання
перед позивачем, оскільки не своєчасно
та не в повному обсязі здійснив
розрахунок за поставлений позивачем
товар за укладеними між ними договором
поставки товару від 01.01.2013 № 765. Вказана
обставина призвела до виникнення у
відповідача перед позивачем
заборгованості за вказаним договором в
сумі 89.402,31 грн, з яких: 85.528,91 грн -
основна заборгованість; 2.650,22 грн -
проценти за користування чужими
коштами; 1.223,18 грн - 3 % річних.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного, позивач просить суд
позовні вимоги задовольнити та
стягнути з відповідача заборгованість
в сумі 89.402,31 грн у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.10.2013 прийнято позовну заяву
до розгляду та порушено провадження у
справі № 910/19618/13.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.12.2013, за поданим клопотанням
позивача, строк розгляду спору
продовжено в порядку, визначеному ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України.

До господарського суду 02.12.2013 та 29.01.2014
надійшли заяви позивача про зменшення
позовних вимог. Згідно останньої заяви,
позивач в порядку, передбаченому ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, зменшив суму основної
заборгованості до 72.037,09 грн, з яких:
68.163,69 грн - основна заборгованість; 2.650,22
грн - проценти за користування чужими
коштами; 1.223,18 грн - 3 % річних у зв'язку із
частковим погашенням відповідачем
основного боргу. Заяву позивача від
29.01.2014 судом прийнято, тому даний спір
розглядається з урахуванням зменшення
позовних вимог.

Винесені судом ухвали у даній справі
надсилалися відповідачеві на адресу
його місцезнаходження, яка відповідає
відомостям, внесених до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Крім того, у
матеріалах даної справи містяться
повідомлення поштового зв'язку про
вручення уповноваженим представникам
відповідача поштових відправлень суду.
Таким чином, враховуючи викладене,
відповідач, у розумінні ст. 64
Господарського процесуального кодексу
України, повідомлений судом про дату,
час та місце розгляду справи належним
чином.

Відповідач своїх повноважних
представників у судові засідання не
направив.

Крім того, відповідач правом наданим
ст. 59 Господарського процесуального
кодексу України не скористався,
відзиву на позов від останнього до суду
не надійшло.

Таким чином, відповідно до положень
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 29.01.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши доводи представника
позивача по суті спору та дослідивши
наявні докази у матеріалах даної
справи, Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В :

Між приватним підприємством «КОМПАНІЯ
ЕНЕРДЖИ», як постачальником, (далі -
позивач) та фізичною
особою-підприємцем Шереметьєвим
Олексієм Євгеновичем, як покупцем,
(далі - відповідач) укладено договір
поставки товару від 01.01.2013 № 765 (далі -
Договір), у відповідності до пункту 1.1
якого позивач зобов'язується передати
у власність відповідача товар у
відповідності із поданими останнім
замовленнями, а відповідач
зобов'язується приймати товар та
своєчасно сплачувати його вартість на
умовах Договору.

Як визначено сторонами Договору у його
п. 2.4, ціна, асортимент та інші
характеристики товару, що
постачається, відображаються у
накладній, яка має відповідати
замовленню. В разі, якщо асортимент чи
кількість поставленого товару не
відповідає узгодженому у специфікації
або замовленні, відповідач має право не
примати товар, а прийнятий повернути. В
цьому випадку зобов'язання позивача
щодо поставки такої партії товару
вважаються виконаними в частині, яка
стосується узгодженого товару.
Зобов'язання по оплаті неузгодженого
товару у позивача не виникають.
Неузгоджений товар повинен бути
вивезений позивачем, документи
замінені, а випадково переплачені
кошти повернуті відповідачеві в термін
3 (трьох) діб з моменту отримання
відповідного повідомлення
відповідача.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що
відповідач перераховує кошти за
поставлену партію товару після спливу
30 (тридцяти) банківських днів з моменту
отримання товару.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору (ст. 526 Цивільного Кодексу
України), а одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускаються
(ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за
своєю правовою природою є договором
поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України унормовано, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655
Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання взятих на
себе зобов'язань за Договором,
поставив, а відповідач отримав товар
загальною вартістю 101.258,22 грн, що
підтверджується видатковими
накладними, які підписані
представниками відповідача та
скріплені відбитками штампів
останнього (видаткові накладні
містяться у матеріалах даної справи у
вигляді засвідчених копій).

Між сторонами здійснено зарахування
зустрічних однорідних вимог, строк
виконання яких настав, на суму 4.400,00 грн,
а саме за зобов'язаннями, які виникли у
відповідача за Договором від 01.01.2013 №
765, а у позивача за договором
маркетингових послуг від 01.01.2013 № 765/Б.

У подальшому відповідач повернув
позивачеві частину отриманого товару
на суму 8.021,14 грн.

Спір між сторонами судового процесу
виник внаслідок порушення з боку
відповідача строку оплати товару, який
закріплений у пункті 4.2 Договору,
відповідач вартість отриманого товару
на користь позивача оплатив частково в
сумі 20.673,39 грн.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного,
заборгованість відповідача перед
позивачем складає 68.163,69 грн.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України унормовано, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України).

Учасники господарських відносин, що
порушили майнові права або законні
інтереси інших суб'єктів, зобов'язані
поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду (ч. 1 ст.
222 Господарського кодексу України).

Суд зазначає, що при розгляді даного
спору жодного підтвердження щодо факту
погашення відповідачем перед
позивачем заборгованості в сумі 68.163,69
грн за Договором, сторонами судового
процесу до суду не подано.

Обов'язок доказування відповідно до
пункту 4 частини третьої статті 129
Конституції України та статті 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Отже, сукупність встановлених судом
фактів, які підтверджуються наявними у
матеріалах справи доказами, дають суду
підстави дійти висновку, що обставини,
на які позивач посилається як на
підставу своїх вимог, є доведеними, а
позовна вимога про стягнення з
відповідача основного боргу -
правомірною, відтак, позовна вимога в
частині стягнення з відповідача
основного боргу підлягає задоволенню
повністю, а саме в сумі 68.163,69 грн.

З огляду на те, що відповідач своїми
діями порушив зобов'язання за
Договором (ст. 610 Цивільного кодексу
України), то він вважається таким, що
прострочив виконання (ст. 612 Цивільного
кодексу України), тому є підстави для
застосування відповідальності,
встановленої договором та законом.

Позивачем заявлені позовні вимоги про
стягнення з відповідача процентів за
користування чужими грошовими коштами
на підставі ст.ст. 536, 1048 ЦК України, а
також про застосування до відповідача
відповідальності за прострочення
відповідачем грошового зобов'язання за
Договором шляхом стягнення з
останнього 3 % річних.

Розглядаючи спір в частині
застосування до відповідача
господарської санкції, шляхом
стягнення з останнього процентів за
користування чужими грошовими коштами,
суд зазначає таке.

Договір поставки товару від 01.01.2013 № 765
не містить окремої умови щодо сплати
відповідачем позивачеві, у разі
прострочення оплати товару, процентів
за користування чужими грошовими
коштами.

Чинним законодавством не передбачено
можливість застосування до договору
поставки положень про позику, договори
поставки і позики є різними за своєю
правовою природою та регулюють різні
види правовідносин, тому застосування
до спірних правовідносин положення ст.
1048 ЦК України є безпідставним, а тому
вимога позивача про стягнення з
відповідача процентів за користування
чужими грошовими коштами в сумі 2.650,22
грн задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже, беручи до уваги те, що
відповідачем допущено порушення у його
зобов'язанні за Договором, суд вважає,
що заявлена позивачем вимога про
стягнення з відповідача трьох
відсотків річних в сумі 1.223,18 грн є
правомірною та такою, що підлягає
задоволенню повністю, за розрахунками
позивача, які перевірені та визнані
судом вірними.

З огляду на те, що даний спір виник
внаслідок неправильних дій з боку
відповідача, суд, в порядку
передбаченому ч. 1 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладає судовий збір на фізичну
особу-підприємця Шереметьєва Олексія
Євгеновича.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
Шереметьєва Олексія Євгеновича (03186, м.
Київ, Солом'янський район, Чоколівський
бульвар, буд. 19, квартира 36;
ідентифікаційний номер , з
будь-якого його рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду) на користь приватного
підприємства «КОМПАНІЯ ЕНЕРДЖИ» (02660, м.
Київ, проспект Визволителів, буд. 3;
ідентифікаційний код 36602036, на будь-який
його рахунок, виявлений державним
виконавцем під час виконавчого
провадження) основну заборгованість в
сумі 68.163,69 (шістдесят вісім тисяч сто
шістдесят три) грн 69 коп.; три відсотки
річних в сумі 1.223,18 (одна тисяча двісті
двадцять три) грн 18 коп.; витрати по
сплаті судового збору в сумі 1.720,50 (дві
тисячі вісімсот сім) грн 40 коп.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 05 лютого 2014
року.

Суддя
С.В. Балац