ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 січня 2014 р. Справа
№ 903/1543/13

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Волинь-зерно-продукт", Ківерцівський
р-н., с. Липляни.

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Луцьк.

про стягнення 22 527,47 грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: Савчук Т.О. - довіреність
№2 від 27.01.2014р.

від відповідача: не прибув

Суть спору: позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Волинь-зерно-продукт" звернувся із
позовом до відповідача - фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 та просив стягнути
22 527,47 грн. заборгованості за
поставлений товар, в т.ч. 14 750,00 грн.
основного боргу, 103,25 грн. індексу
інфляції, 2 451,33 грн. - 20 % річних, 4 425,00
штрафних санкцій та 1 067,89 пені.

В підтвердження позовних вимог
посилається на копію договору
купівлі-продажу Вп№ 11023 від 11.02.2013р.,
видаткові накладні №530 від 13.02.2013р., №592
від 19.02.2013р., №621 від 21.02.2013р.;
товарно-транспортні накладні
№ВЗП000005753 від 13.02.2013р., №ВПЗ000005812 від
19.02.2013р., №ВЗП000005841 від 21.02.2013р.;
довіреність №3 від 18.02.2013р.

Представник позивача на вимогу ухвали
суду від 26.12.2013р. через канцелярію подав
наступні документи: детальний
розрахунок пені; витяг з ЄДРПОУ по
відповідачу; довідку з управління
державної казначейської служби про
зарахування судового збору до
держбюджету; письмове підтвердження
щодо відсутності в провадженні судів
України або іншого органу, що має
компетенцію на вирішення даного спору,
справи зі спору між тими ж сторонами,
про той же предмет і з тих самих
підстав, а також рішення
вищезазначених органів з такого спору;
оригінал договору купівлі-продажу Вп
№11023 від 11.02.2013р.; оригінали накладних:
№530 від 13.02.2013, №592 від 19.02.2013р., №621 від
21.02.2013р.

Представник позивача судовому
засіданні подав заяву про зменшення
розміру позовних вимог, відповідно до
якої стягнення штрафу нараховано на
підставі п.7.2. договору в сумі 4 425,00грн.
відмовляється, уточнив період за який
нараховано до стягнення 20% річних та
розмір пені, яка підлягає до стягнення
в сумі 1 058,21грн, а всього просить
стягнути 18 362,79, в т.ч. : 14 750,00грн. -
основного боргу, 1 058,21 грн. - пені, 2
451,33грн. - 20% річних та 103,25грн. - індекс
інфляції.

Вказана заява, відповідаючи вимогам ст.
22 Господарського процесуального
кодексу України, не суперечить
законодавству України, не порушує
чиї-небудь права і охоронювані законом
інтереси, є прийнятою судом.

Згідно пункту 17 інформаційного листа
Вищого господарського суду України N
01-8/2351 від 20.10.2006 "Про деякі питання
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році та
в першому півріччі 2006 року" та пункту 6
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-8/482 від
13.08.2008р., в разі зменшення позовних
вимог, якщо його прийнято
господарським судом, має місце нова
ціна позову, виходячи із якої
вирішується спір. При цьому будь-які
підстави для припинення провадження у
справі в частині зменшення позовних
вимог у господарського суду відсутні.

В судовому засіданні представник
позивача уточнені позовні вимоги
підтримав у повному об'ємі.

Представник відповідача в призначене
судове засідання не прибув. Ухвала суду
від 26.12.2013р. про порушення провадження у
справі, яка була направлена
рекомендованим листом на юридичну
адресу відповідача (АДРЕСА_1 ),
повернулась з відміткою відділення
поштового зв'язку "за закінченням
терміну зберігання".

Згідно приписів ст.75 ГПК та п.2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві" у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Суд вважає , що неявка представника
відповідача в судове засідання, не є
підставою для відкладення розгляду
справи, оскільки Господарський
процесуальний кодекс України не
містить вимог щодо відповідальних
осіб, які можуть представляти інтереси
сторін в господарському суді. Надання
повноважень на представництво
інтересів сторони в процесі не
обмежено будь-яким певним колом осіб, а
тому неможливість явки в судове
засідання конкретного представника,
не є правовою підставою для
відкладення розгляду справи. Стаття 22
ГПК України передбачає широке коло
процесуальних прав сторін, поряд із цим
встановлює для сторін обов'язок
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Оскільки, в матеріалах справи є всі
достатні документи, необхідні для
розгляду справи по суті, суд дійшов
висновку про судовий розгляд справи
без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд,-

в с т а н о в и в:

11 лютого 2013р. між продавцем (позивачем) -
Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Волинь-зерно-продукт" та покупцем
(відповідачем) - фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 був
укладений договір купівлі-продажу Вп№
11023.

Згідно п.п 1.1. вказаного договору
продавець зобов'язався продавати
покупцеві зернові та олійні культури,
шрот в асортименті, кормосуміш в
асортименті, складники для виробництва
кормосуміші, крупу в асортименті,
борошно в асортименті, сіль в
асортименті, макаронні вироби в
асортименті, цукор, мішкотара,
мінеральні добрива та інший товар,
згідно накладних та /або специфікацій
на кожну конкретну партію товару, які є
невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 3.5. договору передбачено, що
покупець зобов'язався провести оплату
100% вартості кожної конкретної партії
товару на протязі 3-ох банківських днів
з моменту отримання відповідної партії
товару.

Відповідно до п.7.3., 7.4 договору
передбачено, що у разі порушення
строків оплати покупець сплачує
продавцю штраф у розмірі 30% від
вартості поставленого та неоплаченого
або несвоєчасно оплаченого товару.
Крім того, покупець зобов'язаний
сплатити на користь продавця вартість
неоплаченого товару з урахуванням
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 20% річних від
простроченої суми. За порушення
термінів оплати товару покупець
сплачує продавцю пеню за кожний день
прострочення оплати у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла протягом затримки оплати.

На виконання умов договору, позивач
передав, а відповідач прийняв товар на
загальну суму 14 750,00 грн. Даний факт
стверджується видатковими накладними
№ 530 від 13.02.2013р., №592 від 19.02.2013р, №621 від
21.02.2013р.(а.с.12-15).

Проте, відповідач взяті на себе, згідно
договору, зобов'язання в частині
проведення розрахунків за поставку
товару не виконав, в зв'язку з чим у
останнього виникла заборгованість,
котра на момент розгляду справи
становить 22 527,47 грн.

Відповідно до ст. 144 Господарського
кодексу України, ст.11 Цивільного
кодексу України обов'язки суб'єктів
господарювання виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод,
непередбачених законом, але таких які
йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли
цивільні права та обов'язки на підставі
договору купівлі-продажу Вп№ 11023 від
11.02.2013р.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона(продавець) передає або
зобов'язується передати у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України, ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор -прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено законом або
договором, не випливає із суті
зобов'язання. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Водночас, відповідно до ст.625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
врахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За таких обставин, нарахована
позивачем пеня за період з 18.02.2013р. по
25.08.2013р. в сумі 1 058,21 грн. підлягає до
задоволення повністю.

У зв'язку із зазначеними обставинами,
нараховані позивачем за період з
20.02.2013р. по 23.02.2013р. згідно накладної №530
, за період з 26.02.2013р. по 23.02.2013р. згідно
накладної №592 та з 27.02.2013р по 23.02.2013р. за
накладною №621 20% річних в сумі 2 451,33 грн.
також підлягають до задоволення
повністю.

Отже, позов підлягає до задоволення
повністю в сумі 18 102,47 грн. в т.ч. 14 750,00
грн. основної заборгованості, 1 058,21 грн.
- пені та 2 451,33 грн. - 20 % річних.

Оскільки розгляд справи в суді
доведено з вини відповідача, то судові
витрати по справі, на підставі ст. 44,49
ГПК України, слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 144, 193, Господарського
кодексу України, ст.ст. 11, 526, 527, 530, 625, 655
Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1.Позов задоволити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (43000, АДРЕСА_1) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Волинь-зерно-продукт" (45240, Волинська
обл., Ківерцівський р-н, с. Липляни, вул.
Червоноармійська, буд.22, ) 18
362,79 грн. заборгованості в т.ч. 14 750,00 грн.
- основного боргу, 1 058,21 грн. - пені, 2 451,33
грн. - 20 % річних, 103,25грн. - індексу
інфляції та 1 720,50 грн. в повернення
витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду, у
відповідності до ст.85 ГПК України,
набирає законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його прийняття, а
у разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, воно набирає законної
сили після закінчення 10-денного строку
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено

30.01.14

Суддя
В. М. Дем`як