ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.02.2014 Справа № 920/2115/13Господарський суд
Сумської області, у складі судді
Левченко П.І., при секретарі судового
засідання Чепульській Ю.В., розглянув
матеріали справи № 920/2115/13

за позовом - Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Уніка»,
м. Київ

до відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВАТАР ПЛАСТ», м.
Суми

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС», м. Київ

про стягнення 8969 грн. 78 коп.

за участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача - представник
Антоненко С.Д., довіреність № 17 від
01.04.2013 року, директор Корольова Н.О.

від третьої особи - не з'явився

Суть спору: позивач у своїй позовній
заяві, просить суд стягнути з
відповідача на свою користь суму
страхового відшкодування в порядку
регресу в розмірі 8969 грн. 78 коп., а також
судовий збір в розмірі 1720 грн. 50 коп.

17.12.2013 року від відповідача надійшли
письмові заперечення на позовну заяву
№ 82 від 17.12.2013 року, відповідно до яких
відповідач вважає, що даний позов ПрАТ
«Страхова компанія «Уніка» подала до
неналежного відповідача, так як
цивільно-правова відповідальність ТОВ
«АВАТАР ПЛАСТ» забезпечена страховим
полісом № АВ 2966564 від 03.05.2012 року, і
відповідно до умов полісу, 04.04.2013 року
ТОВ «АВАТАР ПЛАСТ», в особі директора
підприємства, Корольової Н.О.,
звернулося до Сумської філії ПрАТ
«Страхова група «ТАС» з повідомленням
про страхову подію, відповідно до вимог
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

На думку відповідача, єдиною умовою
відповідальності власника
транспортного засобу за шкоду, завдану
в результаті ДТП третій особі, на
загальних підставах норм цивільного
права України є відсутність такого
страхового полісу.

В судовому засіданні, яке відбулося
20.12.2013 року, відповідач заявив усне
клопотання, про залучення до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС», оскільки
рішення по даній справі може вплинути
на права або обов'язки даної особи щодо
однієї з сторін.

Приймаючи до уваги те, що між
відповідачем та ПрАТ «СГ «ТАС»
укладено страховий поліс № АВ 2966564 від
03.05.2012 року, суд, ухвалою від 20.12.2013 року
у даній справі, задовольнив клопотання
відповідача та залучив до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, Приватне акціонерне товариство
«Страхова група «ТАС».

Третя особа надала до суду письмові
пояснення від 20.01.2014 року (вх. № 853 від
20.01.2014), що на момент вчинення ДТП поліс,
укладений з відповідачем, припинив
свою дію на підставі частини другої
статті 19 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції чинній з 01.01.2005 по
05.11.2012 року), за змістом якої, якщо
забезпечений транспортний засіб
відчужується і власник не подав заяву
про припинення договору страхування,
договір припиняється з дня відчуження
такого транспортного засобу.

Тому, відповідно до наведеної правової
норми Приватне акціонерне товариство
«Страхова група «ТАС» відмовило
відповідачеві у виплаті страхового
відшкодування.

В обгрунтування своєї позиції ПрАТ «СГ
«ТАС» посилається на довідку
Управління Державної автомобільної
інспекції у Сумській області № 10/2710 від
19.06.2013 року, відповідно до якої
автомобіль «FORD», моделі С-МАХ TREND,
реєстраційний номерний знак ВМ1083АІ, на
момент страхування належав ТОВ
«Сумська інвестиційна компанія», який
в серпні 2012 року відчужено на користь
ТОВ «АВАТАР ПЛАСТ», та поставлено на
облік ВРЕР ДАІ в м. Суми, в результаті
чого змінено номерний знак з ВМ1083АІ на
ВМ3746АХ.

Відповідач подав клопотання № 05 від
28.01.2014 року, в якому просить суд
залучити в якості належного
відповідача у справі ПрАТ «Страхова
група «ТАС», оскільки на момент
укладення зі страховиком (ПрАТ
«Страхова група «ТАС») угоди про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну
третіх осіб під час експлуатації
наземного транспортного засобу,
транспортний засіб «FORD», моделі С-МАХ
TREND, номер кузова WFOEXXGCDE7E58777,
реєстраційний номерний знак ВМ1083АІ,
забезпечений полісом страхування № АВ
2966564 від 03.05.2012 року, знаходився у
володінні та експлуатації відповідача
на підставі договору оренди
транспортного засобу № 1 від 01.02.2011
року, а момент здійснення ДТП вказаний
транспортний засіб належав
відповідачеві на праві власності.

Проте, суд відмовив у задоволенні
вищенаведеного клопотання
відповідача, оскільки заміна
первісного відповідача належним
відповідачем допускається лише за
згодою позивача, яка має бути викладена
у його письмовій заяві, чи зафіксована
в протоколі судового засідання, а як
свідчать матеріали справи, від
позивача до суду такої письмової заяви
не надходило та не повідомлялось про це
суд у будь-який інший спосіб під час
слухання даної справи, а позовні вимоги
пред'явлені позивачем лише до
відповідача у справі.

Представники позивача та третьої особи
не скористались своїм правом на участь
у судовому засіданні, про дату, час і
місце проведення якого повідомлені
належним чином, про що свідчать:
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення,
повернуте на адресу господарського
суду Сумської області відділенням
поштового зв'язку, та відомості про
явку сторін зазначені у протоколі
судового засідання від 20.01.2014 року у
справі № 920/2115/13 (а. с. 100-101).

У відповідності до абзацу 2 пункту 3.9.1
постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» № 18
від 26.12.2011р., у разі присутності сторони
або іншого учасника судового процесу в
судовому засіданні протокол судового
засідання, в якому відображені
відомості про явку сторін (пункт 4
статті 801 ГПК України), є належним
підтвердженням повідомлення такої
сторони (іншого учасника судового
процесу) про час і місце наступного
судового засідання.

Враховуючи достатність часу, наданого
учасникам судового процесу для
підготовки до судового засідання та
підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України,
статтями 43 та 33 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає, що ним в межах наданих йому
повноважень сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у ній матеріалами за
відсутності представника позивача та
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
відповідача та оцінивши надані докази,
суд

ВСТАНОВИВ:

14.12.2011 року між Публічним акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль» та
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Уніка» (позивачем)
укладено договір добровільного
комплексного страхування на
транспорті № 001325/4002/0000819 транспортного
засобу «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний
номерний знак ВМ3445АР.

03.04.2013 року, у м. Суми по пл.
Незалежності, 1, відбулося зіткнення
(дорожньо-транспортна пригода)
автомобіля «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний
номерний знак ВМ3445АР, під керуванням
Мельника Олександра Олексійовича та
автомобіля «FORD», моделі С-МАХ TREND,
реєстраційний номерний знак ВМ3746АХ,
під керуванням Корольової Наталії
Олександрівни.

Позивач зазначає, що ДТП відбулося в
результаті порушення Корольовою
Наталією Олександрівною Правил
дорожнього руху України, що
підтверджується постановою Зарічного
районного суду м. Суми від 16.04.2013 року у
справі № 591/2998/13-п, відповідно до якої
визнано вину Корольової Наталії
Олександрівни у вчиненні
правопорушення, передбаченого статтею
124 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, та застосовано до
останньої адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач на виконання вимог статті 27
Закону України «Про страхування» та
статті 993 Цивільного кодексу України,
здійснила виплату страхового
відшкодування на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в розмірі 8969
грн. 78 коп. та набула права вимоги на
підставі вищезазначених правових норм
до особи, відповідальної за завдані
збитки, якою позивач вважає
відповідача, як власника транспортного
засобу автомобіля «FORD», моделі С-МАХ
TREND, реєстраційний номерний знак
ВМ3746АХ, компенсації шкоди, завданої
власнику автомобіля «MITSUBISHI LANCER»,
реєстраційний номерний знак ВМ3445АР,
внаслідок ДТП, застрахованого на
підставі договору добровільного
комплексного страхування на
транспорті № 001325/4002/0000819 від 14.12.2011 року,
укладеного між Публічним акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль» та
позивачем.

Відповідач проти позову заперечує та
зазначає, що з позовною заявою про
відшкодування шкоди в порядку регресу
в розмірі 8969 грн. 78 коп. не згодний
повністю, оскільки вважає, що виконав
всі зобов'язання, як страхувальник, за
умовами страхового полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів за шкоду заподіяну третім
особам № АВ 2966564 від 03.05.2012 року.

Господарський суд, дослідивши та
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, дійшов висновку, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до поданих позивачем
матеріалів, 04.04.2013 року до нього
звернувся страхувальник із заявою про
виплату страхового відшкодування та
надав всі необхідні документи,
відповідно до ДТП, яке сталося 03.04.2013
року у м. Суми по пл. Незалежності, 1, за
участю автомобіля «MITSUBISHI LANCER»,
реєстраційний номерний знак ВМ3445АР,
під керуванням Мельника Олександра
Олексійовича та автомобіля «FORD»,
моделі С-МАХ TREND, реєстраційний
номерний знак ВМ3746АХ, під керуванням
Корольової Наталії Олександрівни.

Згідно рахунку на оплату № 116 від 08.04.2013
року, складеного Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Автомобільна компанія «Преміум Авто»,
сума відновлюваного ремонту
автомобіля «MITSUBISHI LANCER» становить 8969
грн. 78 коп. (а. с. 10).

Відповідно до звіту № 68 про вартість
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу «MITSUBISHI
LANCER», реєстраційний номерний знак
ВМ3445АР, складеного 08.04.2013 року,
матеріальний збиток, завданий власнику
зазначеного автомобіля, складає 8969 грн.
87 коп.

Відповідно до статті 9 вищезгаданого
Закону, страхове відшкодування - це
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договором майнового страхування при
настанні страхового випадку. Франшиза -
це частина збитків, що не
відшкодовується страховиком згідно з
договором страхування.

Тобто, страхове відшкодування
становить собою суму завданих
страхувальнику збитків за мінусом
франшизи, розмір якої встановлюються в
договорі страхування.

Договором добровільного комплексного
страхування на транспорті № 001325/4002/0000819
від 14.12.2011 року, передбачено франшизу у
розмірі 0 % від страхової суми.

На підставі наведеного позивачем
здійснено розрахунок суми страхового
відшкодування та складено страховий
акт № 00113637 від 18.04.2013 року, за яким сума
страхового відшкодування, що підлягає
виплаті, становить 8969 грн. 78 коп. (а. с. 8).
Зазначену суму страхового
відшкодування в розмірі 8969 грн. 78 коп.
позивач сплатив страхувальнику, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 013905 від 22.04.2013 року (а. с. 41), відповідно
до вимог пункту 3 статті 20 Закону
України «Про страхування», який
передбачає, що при настанні страхового
випадку страховик зобов'язаний
здійснити виплату страхового
відшкодування, розмір якого
визначається умовами договору.

Відповідно до частини другої статті 1187
Цивільного кодексу України, шкода
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 27 Закону України
«Про страхування» та статті 993
Цивільного кодексу України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Відповідно до пункту 1 статті 1191
Цивільного кодексу України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Отже, на думку позивача, до нього у
порядку регресу перейшло право на
отримання від відповідача, як власника
автомобіля «FORD», моделі С-МАХ TREND,
реєстраційний номерний знак ВМ3746АХ,
компенсації шкоди, завданої власнику
автомобіля «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний
номерний знак ВМ3445АР, внаслідок ДТП.

Суд, з урахування фактичних обставин
справи, вважає таку думку позивача
неправомірною та зазначає наступне.

На момент зіткнення автомобіль «FORD»,
моделі С-МАХ TREND, реєстраційний
номерний знак ВМ3746АХ, під керуванням
Корольової Н.О., директора ТОВ «АВАТАР
ПЛАСТ», був забезпечений полісом
цивільної відповідальності власників
наземних транспортних засобів за
шкоду, заподіяну третім особам № АВ
2966564 від 03.05.2012 року (а. с. 59).

Зазначений страховий поліс № АВ 2966564
від 03.05.2012 року укладено між ПрАТ «СГ
«ТАС» (третьою особою у даній справі) та
відповідачем, строком дії з 04.05.2012 по
03.05.13 року. Відповідач, відповідно до
платіжного доручення № 182 від 03.05.2012
року (а. с. 67) сплатив на користь третьої
особи страховий платіж в розмірі 352 грн.
12 коп.

04.04.2013 року відповідач, в особі
директора підприємства Корольової Н.О.,
звернувся до Сумської філії ПрАТ «СГ
«ТАС» з повідомленням про страхову
подію, виконавши всі зобов'язання, як
страхувальник, за умовами страхового
полісу обов'язкового страхування
цивільної відповідальності власників
наземних транспортних засобів за
шкоду, заподіяну третім особам № АВ
2966564 від 03.05.2012 року.

За страховим актом № 140868/27/2013 від 26.06.2013
року, третя особа відмовила
відповідачеві у виплаті страхового
відшкодування за зазначеною вище
страховою подією, керуючись частиною
другою статті 19 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», згідно якої, якщо
забезпечений транспортний засіб
відчужується і власник не подав заяву
про припинення дії договору
страхування, договір припиняється з
дня відчуження такого транспортного
засобу.

Виходячи з наявних у справі матеріалів
та доказів, суд вважає відмову третьої
особи у виплаті відповідачеві
страхового відшкодування та визнання
укладеного між ними страхового полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів за шкоду завдану третім особам
№ АВ 2966564 від 03.05.2013 року таким, що
припинив свою дію, у зв'язку зі зміною
власника, забезпеченого даним полісом
транспортного засобу, такою, що не
відповідає чинному законодавству
України.

Правовідносини, які виникли в даному
випадку між відповідачем та третьою
особою у справі, регулюються Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», що регулює відносини у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів і спрямований на забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та майну потерпілих при
експлуатації наземних транспортних
засобів на території України.

Відповідно до пункту 1.6 статті 1
названого Закону, власники
транспортних засобів - юридичні та
фізичні особи, які відповідно до
законів України є власниками або
законними володільцями (користувачами)
наземних транспортних засобів на
підставі права власності, права
господарського відання, оперативного
управління, на основі договору оренди
або правомірно експлуатують
транспортний засіб на інших законних
підставах; пункт 1.7. зазначеної
правової норми визначає, що
забезпечений транспортний засіб -
транспортний засіб, зазначений у
чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, за умови його
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована; а
за приписами пункту 1.8. даної статті
Закону страховий поліс - єдина форма
внутрішнього договору страхування, яка
посвідчує укладення такого договору.

Таким чином, до власників транспортних
засобів віднесені всі дієздатні
фізичні особи та юридичні особи, які
правомірно експлуатують транспортний
засіб та уклали зі страховою компанією
договори обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну
третіх осіб під час експлуатації
наземного транспортного засобу (стали
страхувальниками).

Зазначені в Законі України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» дві умови, а саме:
правомірність експлуатації
транспортного засобу і укладення
експлуатуючим транспортний засіб
угоди зі страховиком про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, майну третіх осіб під
час експлуатації наземного
транспортного засобу, є вичерпними
умовами для отримання страхового
відшкодування в разі настання
страхового випадку.

На момент укладання зі страховиком
угоди про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну
третіх осіб під час експлуатації
наземного транспортного засобу,
транспортний засіб «FORD», моделі С-МАХ
TREND, реєстраційний номерний знак
ВМ3746АХ, знаходився в експлуатації
відповідача згідно договору оренди
транспортного засобу № 1 від 01.02.2011
року, який укладено між відповідачем та
ТОВ «Сумська агросервісна компанія».

Відповідно до статті 979 Цивільного
кодексу України, за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
іншій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній в договорі
страхування, грошову суму (страхову
виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати умови договору».

Таким чином, сторонами договору
страхування є дві сторони, що уклали
договір і набули згідно умов договору
свої права і обов'язки.

Відповідно до пункту 17.1. статті 17
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», страховики
зобов'язані укладати договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
(внутрішній договір страхування,
міжнародний договір страхування,
міжнародний договір «Зелена картка»)
відповідно до цього Закону та чинного
законодавства України.

Пунктом 17.6. зазначеної правової норми
визначено, що особливості укладення
договорів обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
встановлюються у порядку, визначеному
Уповноваженим органом за поданням
МТСБ.

Так, у відповідності до Інструкції про
порядок заповнення бланку поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів зразка 2011 року, форма якого
затверджена розпорядженням
Дерфінпослуг від 29.08.2011 року (протокол
Президії МТСБУ від 01.09.2011 року № 279/2011),
страхувальнику надано право, а не
встановлено обов'язок, при зміні
ідентифікуючих даних звернутися до
страховика і переоформити поліс на
інший.

Згідно розділу «Переоформлення
полісу» даної Інструкції,
переоформлення полісу являє собою
видачу нового полісу на заміну
існуючому (чинному) полісу, без зміни
його фінансової складової та істотних
умов страхування. Переоформлення
полісу допускається у разі: зміни
деяких ідентифікуючих відомостей, як
то: прізвища, ім'я особи,
відповідальність якої застрахована за
чинним полісом, адреси її проживання
(якщо не змінюється зона переважного
використання транспортного засобу),
серії та номеру посвідчення водія,
та/або державного реєстраційного знаку
(у разі його заміни) транспортного
засобу, по відношенню до якого був
виданий попередній (діючий) поліс. За
умов, що виходять за межі означених
вище, дія договору припиняється та
укладається новий договір
обов'язкового страхування авто
цивільної відповідальності.

Виходячи з фактичних матеріалів
справи, ідентифікуючі відомості
страхувальника (найменування, ЄДРПОУ,
адреса розташування), що зазначені в
договорі страхування, не змінилися.
Ідентифікуючі відомості забезпеченого
транспортного засобу (номер кузова,
марка, модель, рік випуску, зона
використання) також не змінилися. Змін
зазнав лише державний реєстраційний
номер, але застрахованим є
транспортний засіб, а не державний
реєстраційний номер.

Зміни ідентифікуючих відомостей не
виходять за межі, означені в
Інструкції, тому дія договору
ОСЦПВВНТЗ № А 0275330 від 03.05.2012 року та
полісу № АВ2966564, укладеного між
«СГ»ТАС» та ТОВ «АВАТАР ПЛАСТ», не
припиняється. Не припиняється і
відповідальність страховика перед
потерпілим в ДТП.

Отже, з наведеного випливає, що
відповідач, у розумінні пункту 1.6
статті 1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», є власником транспортного
засобу «FORD», моделі С-МАХ TREND, номер
кузова WFOEXXGCDE7E58777, реєстраційний
номерний знак ВМ3746АХ, як на момент
вчинення дорожньо-транспортної
пригоди, так і на момент укладення
страхового полісу № АВ 2966564 від 03.05.2012
року, строком дії з 04.05.2012 по 03.05.2013 року.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1
статті 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально. Це
зобов'язання у даному випадку було
виконано Корольовою Н.О.

Таким чином, відмова третьої особи у
виплаті страхового відшкодування
позивачеві як потерпілій особі в
порядку регресу не відповідає чинному
законодавству України, оскільки
відповідач виконав всі зобов'язання, як
страхувальник, за умовами страхового
полісу обов'язкового страхування
цивільної відповідальності власників
наземних транспортних засобів за шкоду
заподіяну третім особам № АВ 2966564 від
03.05.2012 року, а саме сплатив суму
страхового платежу та у відповідності
до вимог підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті
33 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» повідомив третю
особу про настання
дорожньо-транспортної пригоди, договір
відповідача з третьою особою та
згаданий страховий поліс були на
момент дорожньо-транспортної пригоди
чинними.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого
Кодексу, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються
учасниками судового процесу.
Обставини, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 43 Господарського
процесуального кодексу України
визначає, що господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до пункту 1.3 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» № 18 від 26.12.2011,
господарський суд за клопотанням
сторони або за своєю ініціативою має
право до прийняття рішення залучити до
участі у справі іншого відповідача,
якщо у спірних правовідносинах він
виступає або може виступати як
зобов'язана сторона. Заміна первісного
відповідача належним відповідачем
допускається лише за згодою позивача,
яка має бути викладена в його письмовій
заяві чи зафіксована в протоколі
судового засідання. Якщо ж такої згоди
не надано, то господарський суд у
залежності від конкретних обставин
справи вчиняє одну з таких дій: 1)
розглядає справу в межах змилених
позовних вимог і відмовляє в позові,
оскільки відповідач не є належним; 2)
залучає до участі у справі з власної
ініціативи іншого відповідача згідно з
частиною першою статті 24
Господарського процесуального кодексу
України.

За вимогами статті 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання страхового
випадку, страховик, в даному випадку
третя особа, у межах страхових сум,
зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. У разі
настання події, яка є підставою для
проведення регламентної виплати, МТСБУ
у межах страхових сум, що були чинними
на день настання такої події,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

З вищевикладеного випливає, що
позивачем подано позов до неналежного
відповідача, оскільки у даному випадку
третя особа - ПрАТ «СГ «ТАС» повинна
здійснити відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок вищезгаданої
дорожньо-транспортної пригоди
позивачеві на підставі страхового
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ 2966564 від 03.05.2012 року,
укладеного між третьою особою та
відповідачем.

За таких обставин, в позові позивачеві
має бути відмовлено, оскільки
відповідач не є належним.

Відповідно до вимог статей 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір покладається на
позивача.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 06.02.2014 року.

Суддя П.І. Левченко