ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 р.
Справа № 917/2468/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Феррострой", 39800,
Полтавська область, м. Комсомольськ,
вул. Будівельників,16

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про стягнення 32688,49 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: Прищепа Л.М.

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 21.01.2014 року після
виходу з нарадчої кімнати на підставі
ст. 85 ГПК України судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення 32688,49 грн.
заборгованості згідно договору на
поставку товару № 01-10/1 від 24.09.2012 року, в
т.ч. 30000,00 грн. основного боргу, 2084,38 грн.
пені та 604,11 грн. 3% річних.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 33), відзиву на позовну
заяву до суду не надав.

У зв'язку з тим, що необхідних для
вирішення спору доказів, наявних в
матеріалах справи, достатньо і
господарський суд повідомляв належним
чином відповідача про час, дату та
місце проведення судового засідання, а
його неявка не перешкоджає розгляду
справи по суті, справа розглядається за
наявними у ній матеріалами на підставі
ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Феррострой" (позивач,
замовник) і Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (відповідач,
постачальник) був укладений договір на
поставку товару № 01-10/1 від 24.09.2012 року
(а.с. 9), відповідно до якого
постачальник зобов'язався за
дорученням замовника здійснити
поставку товарів, перелік яких
наведено в додатку № 1 (далі - товар), а
замовник - прийняти та своєчасно
оплатити товар на умовах договору (п. п.
1.1., 3.1., 3.2. договору).

Згідно п. 8.3. договору на поставку
товару № 01-10/1 від 24.09.2012 року (далі -
договір) даний договір вступає в силу з
моменту його підписання і діє до
повного виконання зобов'язань.

Положеннями п. 2.1. укладеного договору
визначено, що постачальник
зобов'язаний передати товар у
власність замовника у термін до 30.04.2013
року.

Відповідно до п. п. 4.1., 4.2. договору
замовник здійснює оплату товару шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника.
Вартість товару становить 30000,00 грн.

27.09.2012 року відповідачем було
виставлено рахунок-фактуру № 01-9/1 на
суму 30000,00 грн. (а.с. 13), який був
оплачений згідно платіжного доручення
№ 6340 від 28.09.2012 року (а.с. 19).

Разом із тим, у передбачений договором
термін, як і в подальшому, відповідач
поставку товару, обумовленого цим
договором, не здійснив.

11.02.2013 року, що підтверджується копіями
опису вкладення та повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.
15), позивачем на адресу відповідача
було направлено вимогу № 5 від 06.02.2013
року (а.с. 14) про поставку товару
протягом 7-денного строку або
повернення сплачених позивачем в
якості попередньої оплати грошових
коштів у сумі 30000,00 грн. Вимога була
отримана відповідачем 13.02.2013 року, про
що свідчить відповідна відмітка на
повідомленні про вручення поштового
відправлення, однак залишена без
задоволення.

За таких обставин позивач просить
стягнути з відповідача заборгованість
у вигляді попередньої оплати за товар у
розмірі 30000,00 грн., а також нараховані на
неї пеню в розмірі 2084,38 грн. пені та 3%
річних у розмірі 604,11 грн.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші угоди (правочини),
передбачені законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

За змістом приписів ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст. ст. 509, 510 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином, в установлений строк,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається, крім передбачених
законом випадків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 693 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього Кодексу.

Як вбачається зі спірного договору,
конкретних умов щодо здійснення
замовником попередньої оплати товару
він не містить. Водночас згідно ч. 4 ст.
538 ЦК України якщо зустрічне виконання
обов'язку здійснено однією із сторін,
незважаючи на невиконання другою
стороною свого обов'язку, друга сторона
повинна виконати свій обов'язок. Таким
чином, враховуючи факт внесення
позивачем на підставі виставленого
відповідачем рахунку-фактури
попередньої оплати, останній мав
виконати свої зобов'язання щодо
поставки товару в обумовлений
договором термін, тобто до 30.04.2013 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 693 ЦК України
якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Згідно з положеннями ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Як вже зазначалось, позивач звертався
до відповідача з вимогою за № 5 від
06.02.2013 року про здійснення у 7-денний
строк поставки товару або повернення
попередньої оплати, яка була залишена
останнім без задоволення.

Відповідно до ст. ст. 610-612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Наданими до справи доказами
підтверджуються факт існування між
сторонами правовідносин з приводу
поставки товару, факт внесення
позивачем на підставі виставленого
відповідачем рахунку-фактури
попередньої оплати за товар у сумі 30000,00
грн., факт невиконання відповідачем
взятих на себе за договором зобов'язань
щодо поставки товару в передбачений
даним договором термін, факт звернення
до відповідача з вимогою про поставку
товару або повернення суми попередньої
оплати, а також факт залишення даної
вимоги відповідачем без задоволення.

З урахуванням вищенаведеного позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача 30000,00 грн. передоплати за
товар є правомірними і обгрунтованими,
внаслідок чого підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

За змістом положень ст. ст. 216, 218, 229, 230, 231
ГК України боржник несе
господарсько-правову відповідальність
за невиконання ним грошового
зобов'язання шляхом застосування до
нього господарських санкцій.

У відповідності до ст. ст. 546, 549, 550 ЦК
України зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, неустойкою
(штрафом або пенею) - грошовою сумою або
іншим майном, яке боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 547-548 ЦК України
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вичиняється у письмовій
формі. Виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Разом із тим, в даному випадку
зобов'язання відповідача щодо
повернення попередньої оплати не є
грошовими, оскільки відповідні дії
вчиняються останнім абсолютно з інших
підстав. Аналогічну правову позицію
викладено у постанові Пленуму Вищого
господарського суду України за № 14 від
17.12.2013 року "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", а також у
постанові Верховного Суду України від
15.10.2013 року по справі за № 3-30гс13.

Крім того, спірний договір не містить
жодних умов щодо сплати пені за
прострочення поставки товару.
Посилання позивача в обгрунтування
позовних вимог про стягнення пені на п.
6.1. договору, який передбачає, що за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань за договором сторони
несуть відповідальність згідно
чинного законодавства, не може бути
визнане судом обгрунтованими, оскільки
дане положення також не містить
будь-яких конкретних умов щодо
забезпечення виконання зобов'язань, в
т.ч. шляхом застосування господарських
санкцій у вигляді пені або штрафу. Так
само судом не можуть бути взяті до
уваги посилання позивача на ч. 6 ст. 231 ГК
України, оскільки даною нормою
встановлюється розмір штрафних
санкцій за порушення грошових
зобов'язань в разі, якщо інший розмір не
визначений умовами договору або чинним
законодавством.

Приймаючи до уваги наведене вище,
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача пені та 3% річних
задоволенню не підлягають.

Клопотання про витребування
додаткових доказів по справі в порядку
ст. 38 ГПК України від сторін не
надходили.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України та ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Сторони
вільні у наданні до суду своїх доказів
та у доведенні перед судом їх
переконливості.

Таким чином, господарський суд,
застосовуючи основні конституційні
засади судочинства, принцип
верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у спорі, чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спорів, дійшов висновку про часткове
задоволення позову.

Судові витрати у відповідності до ст. 49
ГПК України покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Феррострой" (39800,
Полтавська область, м.
Комсомольськ, вул. Будівельників,16. код
згідно ) - 30000,00 грн.
попередньої оплати та 1579,00 грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 27.01.2014 року.

Суддя
Гетя Н.Г.