ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р.
Справа № 911/132/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс",

м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп",

с. Мархалівка

2) Фізичної особи-підприємця -
Максимченко Олексія Петровича,

м. Куп'янськ

про стягнення 3 262 грн. 42 коп.

Суддя - Мальована Л.Я.

Представники:

позивач - Грищенко О.М. - (дов. № б/н від
05.03.2013 р.);

відповідачів - не з'явилися.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення солідарно з відповідачів 100
грн. трьох відсотків річних на підставі
договору про надання послуг та
стягнення з ФОП Максимченко О.П. 1 716 грн.
32 коп. 3 % річних, 1 446 грн. 10 коп.
інфляційних втрат, 800 грн. 00 коп.
адвокатських послуг.

Відповідачі в засідання суду не
з'явились, не виконали вимоги суду
викладені в ухвалі від 20.01.2014 р., про час
і місце судового засідання були
повідомлені належним чином, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи повідомленнями про вручення
поштового відправлення.

Враховуючи те, що нез'явлення
представників відповідачів не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представників відповідачів, згідно
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив:

02 березня 2010 року між ТОВ «Корпорація
агросинтез» та ФОП Максимченко
Олексієм Петровичем був укладений
договір про надання послуг відповідно
до умов викладених в ньому.

У зв'язку із не виконанням відповідачем
2 взятого на себе зобов'язання згідно
договору про надання послуг від 02
березня 2010 року, 03 лютого 2011 року ТОВ
«Корпорація агросинтез» звернулося до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою про
стягнення із ФОП Максимченко Олексія
Петровича суми заборгованості, 3 %
річних та інфляційних витрат за період
із 04.08.2010 по 03.02.2011 року згідно договору
про надання послуг від 02 березня 2010
року.

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 05 квітня 2011
року у справі № 5023/1234/11 позов ТОВ
«Корпорація агросинтез» задоволено.

Відповідно до Постанови ВДВС
Куп'янського МРУЮ Харківської області
від 19 травня 2011 року відкрито виконавче
провадження № 26480785 щодо примусового
виконання наказу господарського суду
Харківської області у справі №5023/1234/11
від 22 квітня 2011 року.

Згідно витягу із офіційного сайту
Єдиного державного реєстру виконавчих
проваджень, рішення господарського
суду Харківської області від 05 квітня
2011 року у справі №5023/1234/11 не виконано.

Відповідно до змісту ст.115
Господарсько-процесуального кодексу
України, рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України.

Згідно із ч. 2 ст. 35
Господарсько-процесуального кодексу
України, факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) під
час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із Дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу країни, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язання сторона у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Абзац 1 ч. І ст.193 ГК України встановлює,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону , інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6. 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Стаття 694 ЦК України встановлює
особливості продажу товару в кредит.
Договором купівлі-продажу може бути
передбачений продаж товару в кредит з
відстроченням або з розстроченням
платежу. Товар продається в кредит за
цінами, що діють на день продажу.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання)

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Договором, сторони передбачили, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошових
зобов'язань за цим договором
здійснюється до моменту їх виконання, а
строк позовної давності по цих вимогах
складає три роки.

Частиною 2 статті 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом

Згідно ч. 1 ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК
України зобов'язання, зокрема,
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Виходячи із цього, у ТОВ «Корпорація
агросинтез» виникло право вимоги щодо
нарахування 3% - річних та інфляційних
витрат згідно договору про надання
послуг від 02 березня 2010 року за період
із 04 лютого 2011 року.

У відповідності до ч. 1 статті 510
Цивільного кодексу України визначено,
що сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного
кодексу України передбачено, що
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином
(договором), на підставі якого старий
кредитор передає свої права новому
кредитору, а новий кредитор приймає ці
права і зобов'язується або не
зобов'язується їх оплатити.

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу
України встановлено, що правочин щодо
заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу
України встановлено, що до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням, (стаття 515
Цивільного кодексу України).

15 листопада 2012 року між ТОВ «Корпорація
Агросинтез» та ТОВ «Компанія
«Ніко-Тайс»» було укладено Угоду
№15-11/12-150 про заміну кредитора у
зобов'язані (відступлення права вимоги
в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України).
Розділом 1 даної Угоди, встановлено, що
Первісний кредитор (ТОВ «Корпорація
агросинтез») відступає Новому
кредитору (ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»)
право вимоги виконання Фізичною особою
- підприємцем Максимченко Олексієм
Петровичем (ідентифікаційний номер
), зобов'язання щодо сплати
розміру 3% - річних та інфляційних
витрат, набутих ТОВ «Корпорація
Агросинтез» на підставі договору про
надання послуг від 02 березня 2010 року, у
зв'язку із неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням Відповідачем-2
грошового зобов'язання згідно договору
про надання послуг від 02 березня 2010
року.

Новий кредитор одержує право замість
Первісного кредитора вимагати від
Боржника сплати грошової суми в
нарахованому розмірі 3% - річних та
інфляційних втрат, за період існування
прострочення виконання Боржником
грошового зобов'язання згідно договору
про надання послуг від 02 березня 2010
року (пункт 1.2. Угоди).

На виконання умов п. 4.1. угоди ТОВ
«Корпорація агросинтез» було передано
Позивачу перелік документів, що
підтверджують права вимоги виконання
Відповідачем-2 обумовленого
зобов'язання.

У відповідності до ч. 1 статті 516
Цивільного кодексу України
передбачено, що заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності до пункту 4.3. Угоди, ТОВ
«Корпорація Агросинтез» повідомленням
від 15.11.2012 року про зміну кредитора у
зобов'язані, належним чином повідомило
ФОП Максимченко Олексія Петровича про
зазначені вище обставини.

З моменту укладення даної Угоди, Новий
кредитор наділяється всіма правами
Первісного кредитора, що випливають із
умов договору про надання послуг від 02
березня 2010 року, по відношенню до
Боржника щодо нарахування пені, 3% -
річних та інфляційних втрат, у зв'язку
із подальшим неналежним, несвоєчасним
та неповним виконанням Боржником
грошового зобов'язання згідно договору
про надання послуг від 02 березня 2010
року - пункт 2.3. Угоди.

Отож, враховуючи те, що заборгованість
на сьогодні не погашена, Позивачу
передано вищезазначені вимоги у
відповідності до норм чинного
законодавства України та із
дотриманням положень статті 514 ЦК
України, Позивач є належним та законним
кредитором Відповідача-2 щодо
отримання нарахування 3% - річних та
інфляційних втрат за весь час
існування непогашеного розміру боргу,
в тому числі й станом на 27 грудня 2013
року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за Угодою №15-11/12-150 про
заміну кредитора у зобов'язані
(відступлення права вимоги в порядку
ст. ст. 512-519 ЦК України) від 15 листопада
2012 року, 21 грудня 2012 року між ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС»» (Кредитор) та
ТОВ «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» (Поручитель)
було укладено Договір поруки №21-12-2012-4,
за умовами якого Поручитель
поручається перед Кредитором за
виконання обов'язку Фізичною особою -
підприємцем Максимченко Олексієм
Петровичем (ідентифікаційний номер
) щодо виконання грошового
зобов'язання щодо сплати розміру 3%
річних у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
Боржником грошового зобов'язання
згідно договору поставки та Угоди,
передбаченою ст. 2 Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під
основним договором в цьому Договорі
розуміють Угоду №15-11/12-150 про заміну
кредитора у зобов'язані (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 15 листопада 2012 року,
укладену згідно договору про надання
послуг від 02 березня 2010 року.

У розділах 3 та 4 Договору поруки
Поручителем та кредитором погоджено
обсяг відповідальності Поручителя та
розмір поруки, а саме відповідальність
Поручителя перед Кредитором
обмежується сплатою розміру 3% річних у
сумі 100 (сто) гривень 00 копійок, а у разі
порушення (невиконання чи неналежного
виконання) Боржником обов'язку за
основною угодою, Кредитор вправі
звернутися із вимогою про виконання як
до Боржника, так і до Поручителя, які
несуть солідарну відповідальність
перед Кредитором, Згідно ст. 554
Цивільного кодексу України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Позивач додатково звернувся до
Відповідача-1 із вимогою вих. №27-4/12 від
27 грудня 2012 Року, котра була одержана
Відповідачем-1 29 грудня 2012 року, проте
залишена без виконання, Відповідно до
змісту ст. 543 Цивільного кодексу
України у разі солідарного обов'язку
боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі.

Враховуючи те, що ні відповідач-2 в
повному обсязі, ні відповідач-1 в сумі
100,00 грн., не сплатили заборгованість, що
виникла за Угодою №15-11/12-150 про заміну
кредитора у зобов'язані (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 15 листопада 2012 року,
укладену згідно договору про надання
послуг від 02 березня 2010 року, позивач за
захистом свого права звернувся до
господарського суду з даним позовом. На
день розгляду справи від відповідача 1
(ТОВ «ПК Трейдсервісгруп») надійшов
відзив на позов в якому повідомив, що не
в змозі задовольнити позовні вимоги у
зв'язку із скрутним фінансовим
становищем на підприємстві, просить
розглянути справу без участі його
представника.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

З пункту 6.3. роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 21.02.2013
року № 7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
V України» вбачається, що Витрати
позивачів та відповідачів, третіх осіб,
пов'язані з оплатою ними послуг
адвокатів, адвокатських бюро, колегій,
фірм, контор та інших адвокатських
об'єднань з надання правової допомоги
щодо ведення справи в господарському
суді, розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Крім того, позивач просить покласти на
відповідача витрати, пов'язані з
оплатою послуг адвоката в розмірі 800,00
грн.

На підтвердження своїх вимог в цій
частині позивачем надано суду, зокрема,
договір про надання адвокатських
послуг № 24-4/12 від 24.12.2012 року, копію акту
здачі-приймання виконаних робіт щодо
надання адвокатських послуг, копію
свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2009
року, копію платіжного доручення № 170
від 24.12.2012 року на суму 800,00 грн.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуг
перекладача, адвоката, та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову -
на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл витрат,
які підлягають сплаті за послуги
адвоката, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
названих витрат не повинен бути
неспіврозмірним, тобто явно завищеним
(Інформаційний лист Вищого
господарського суду України № 01-8/155 від
13.02.2002р.).

Пунктом 6.5 роз'яснень президії Вищого
арбітражного суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" № 7 від 21.02.2013 р.
передбачено, що Вирішуючи питання про
такий розподіл, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
судових витрат, не пов'язаних зі
сплатою судового збору, не повинен бути
неспіврозмірним, тобто явно завищеним
порівняно з ціною позову. У зв'язку з
цим суд з урахуванням конкретних
обставин, зокрема ціни позову, може
обмежити даний розмір з огляду на
розумну необхідність судових витрат
для даної справи.

При вирішенні питань, пов'язаних з
оплатою послуг адвоката, слід також
враховувати викладене в абзаці
третьому пункту 11 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України №
01-8/973 "Про деякі питання практики
застосування у вирішенні спорів
окремих норм процесуального права" №
01-8/973 від 14.12.2007р., за яким у визначенні
розумно необхідного розміру сум, які
підлягають сплаті за послуги адвоката,
можуть братися до уваги, зокрема: час,
який міг би витратити на підготовку
матеріалів кваліфікований фахівець;
вартість оплати відповідних послуг
адвокатів, яка склалася в країні або в
регіоні; тривалість розгляду і
складність справи тощо.

Дослідивши матеріали справи та
визначаючи роль адвоката Грищенко О.М.
у всебічному, повному та об'єктивному
розгляді справи № 911/3488/13, суд вважає
заявлену суму витрат на послуги
адвоката в розмірі 800 грн. 00 коп.
співрозмірною з ціною позову,
обґрунтованою та правомірною.

Отже, вимоги позивача про солідарне
стягнення з відповідачів 100 грн. 00 коп. 3
% річних та стягнення з ФОП Максимченко
О.П. 1 716 грн. 32 коп. 3 % річних, 1 446 грн. 10
коп. інфляційних втрат ґрунтуються на
матеріалах справи та відповідають
вимогам закону, і тому підлягають
задоволенню, витрати по сплаті
судового збору покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 625 ЦК України, ст. ст.
44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Фізичної особи -
підприємця Максимченко Олексія
Петровича (63700, Харківська обл., м.
Куп'янськ, код ) та Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
Трейсервісгруп» (08633, Київська обл.,
Васильківський район, с. Мархалівка,
вул. Комсомольська, 22, код 38267861) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, буд. 38, оф. 23, код 38039872) - 100
(сто) грн. 00 коп. трьох відсотків річних.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
Максимченко Олексія Петровича (63700,
Харківська обл., м. Куп'янськ, код )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, буд. 38, оф. 23, код 38039872) - 1 716
(одна тисяча сімсот шістнадцять) грн. 32
коп. трьох відсотків річних, 1 446 (одна
тисяч чотириста сорок шість) грн. 10 коп.
інфляційних втрат.

Стягнути солідарно з Фізичної особи -
підприємця Максимченко Олексія
Петровича (63700, Харківська обл., м.
Куп'янськ, код ) та Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
Трейсервісгруп» (08633, Київська обл.,
Васильківський район, с. Мархалівка,
вул. Комсомольська, 22, код 38267861) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, буд. 38, оф. 23, код 38039872) - 800
(вісімсот) грн. 00 коп. адвокатських
витрат та 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після вступу рішення в
законну силу.

Суддя
Мальована Л.Я.