КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2014 р.
Справа№ 910/14289/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Марчуку
О.Л.

за участю представників:

від позивача Шиян В.В. -
дов. б/н від 08.01.2014р.

від відповідача Стаценко Н.В.
- №2-93д від 17.12.2013р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства

«Укргазвидобування»

на рішення

господарського суду міста Києва

від 03.10.2013р. (суддя
Привалова А.І.)

у справі №910/14289/13

за позовом Приватного
акціонерного товариства

«Комбінат
виробничих підприємств»

(далі - ПрАТ
«Комбінат виробничих підприємств»)

до Публічного
акціонерного товариства

«Укргазвидобування»

(далі - ПАТ
«Укргазвидобування»)

про стягнення 103 661,76
грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 03.10.2013р. у справі №910/14289/13
позовні вимоги задоволено повністю,
стягнуто з ПАТ «Укргазвидобування» на
користь ПрАТ «Комбінат виробничих
підприємств» 103 661,76 грн. боргу та 2 073,24
грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись зі згаданим рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку, просив скасувати
та прийняти нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю. В
обґрунтування своїх вимог зазначив, що
судом першої інстанції не враховано, що
за умовами п.3.4. укладеного між
позивачем та відповідачем договору
поставки №84/12 від 25.04.2012р. (далі -
Договір) позивач письмово повідомляє
відповідача і вантажоотримувача про
готовність до відвантаження шляхом
надіслання листа. Такі листи від
позивача на адресу відповідача не
надходили, що свідчить про порушення
позивачем вимог п.3.4. Договору. Крім
цього, позивачем не надано суду
будь-яких доказів на підтвердження
факту надсилання на адресу відповідача
рознарядки на отримання товару згідно
п.3.4.1. Договору. За твердженнями
апелянта, позивач в супереч приписам
Договору на свій ризик вирішив питання
щодо необхідності поставки товару, чим
порушив вимоги п.3.4.1. Договору.
Відповідач в силу ст.10 Закону України
«Про засади функціонування ринку
природного газу» зобов'язаний
продавати весь обсяг видобутого
товарного природного газу винятково
Національній акціонерній компанії
«Нафтогаз України» та не вправі
реалізовувати такий газ будь-яким
іншим суб'єктам господарювання чи
фізичним особам. В зв'язку з
систематичним порушенням Національною
акціонерною компанією «Нафтогаз
України» строків оплати за поставлений
природний газ, відповідач не мав
можливості своєчасно здійснювати
оплату поставленої продукції за
Договором. В свою чергу місцевий суд не
взяв до уваги тяжкий фінансовий стан
відповідача та прийняв рішення про
стягнення з нього всієї заявленої до
стягнення суми, що вказує на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи тощо.

В судовому засіданні апеляційного
господарського суду представник
апелянта факт отримання відповідачем
поставленого товару не заперечував,
доводи апеляційної скарги підтримав,
просив її задовольнити, оскаржене
рішення скасувати та прийняти нове,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю за наведених в
скарзі підстав.

Представник позивача доводи скарги
заперечив, просив не брати їх до уваги,
а відтак рішення місцевого суду як
законне та обґрунтоване залишити без
змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши доводи апеляційної
скарги, дослідивши долучені до
матеріалів справи письмові докази,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
скарга не підлягає задоволенню за
таких обставин.

Так, ПрАТ «Комбінат виробничих
підприємств» звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до ПАТ «Укргазвидобування» про
стягнення 103 661,76 грн. Позовні вимоги
обґрунтовано порушенням відповідачем
умов Договору в частині розрахунку за
отриманий товар, внаслідок чого у нього
виникла заборгованість на суму 103 661,76
грн. тощо.

Суд першої інстанції, заслухавши
пояснення представників сторін,
розглянувши подані документи і
матеріали, дійшов висновку про
обґрунтованість позову, а відтак його
задовольнив.

Так, задовольняючи позов, місцевий суд
посилався на те, що на момент розгляду
спору відповідачем не спростовано
факту отримання товару та не надано
доказів його повної оплати, в зв'язку з
чим позовна вимога про стягнення суми
основного боргу в розмірі 103 661,76 грн.
підлягає задоволенню тощо.

Як встановлено матеріалами справи,
25.04.2012р. між ПрАТ «Комбінат виробничих
підприємств», як постачальником, та ПАТ
«Укргазвидобування», як покупцем,
укладено Договір, за умовами п.1.1. якого
постачальник передає, а покупець
приймає і оплачує на умовах Договору
визначений у специфікації товар.

Відповідно до ч.1 ст.265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст.712 ЦК України
встановлено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Як встановлено місцевим судом, на
виконання Договору позивачем в період
з 25.05.2012р. по 21.12.2012р. за видатковими
накладними, копії яких долучені до
матеріалів справи, поставлено
відповідачу товарів на загальну суму 115
950,96 гривень. Факт отримання товару
відповідачем також підтверджується
довіреностями на отримання
товарно-матеріальних цінностей, не
заперечується й відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлено іншого
строку оплати товару.

Покупець проводить оплату по факту
поставки товару на підставі рахунку та
акту приймання-передачі або накладної,
шляхом перерахування коштів на рахунок
постачальника, з урахуванням ПДВ, на
умовах, зазначених у специфікаціях
(п.5.1. Договору).

Відповідно до п.3 специфікації, яка є
додатком до Договору, сторони
встановили строк оплати - по факту
поставки 120 днів.

Зобов'язанням на підставі ч.1 ст.509 ЦК
України є правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ст.ст.525, 526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання мають
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання на підставі
ст.610 ЦК України є його невиконання або
виконання з порушенням визначених
змістом зобов'язання умов (неналежне
виконання).

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
відповідач в порушення взятих на себе
зобов'язань за отриманий товар
розрахувався частково, заборгувавши
таким чином позивачу 103 661,76 гривень.

Приписами ч.1 ст.203 ГК України визначено,
що господарське зобов'язання, всі умови
якого виконано належним чином,
припиняється, якщо виконання прийнято
управненою стороною.

Апелянтом не надано суду доказів
належного виконання ним
господарського зобов'язання в частині
повної оплати поставленого товару за
Договором, як і не надано доказів
відмови від поставки товару або
небажання отримувати такий товар.
Таким чином, посилання апелянта на
відсутність письмових повідомлень зі
сторони позивача про готовність до
відвантаження товару на підставі п.3.4.
Договору є безпідставними та свідчать
про недобросовісне виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
Договором.

В свою чергу такими, що не заслуговують
на увагу, є доводи апелянта про те, що
місцевим судом не враховано тяжкого
фінансового стану відповідача, як
результат прийнято рішення про
стягнення з останнього всієї заявленої
до стягнення суми, адже ч.1 ст.625 ЦК
України встановлено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

З огляду на наведене, місцевий суд
дійшов правильного висновку, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 103
661,76 грн. як законні, обґрунтовані та
доведені належними та допустимими
доказами підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновками місцевого суду, як
законними, обґрунтованими обставинами
й матеріалами справи, детальний аналіз
яких, як і нормативне обґрунтування
прийнятого судового рішення наведено
місцевим судом, підстав для скасування
його не знаходить. Доводи апелянта по
суті скарги, як безпідставні й
необґрунтовані не заслуговують на
увагу, оскільки не підтверджуються
жодними доказами по справі й не
спростовують викладених в судовому
рішенні висновків.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва від 03.10.2013р. у справі
№910/14289/13 - без змін.

Матеріали справи №910/14289/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
С.Я. Дикунська

Судді
С.О. Алданова

Н.М. Коршун