ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2014 р.
Справа № 914/4333/13

м. Львів

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого - судді
Кордюк Г.Т.

суддів
Давид Л.Л.

Данко Л.С.

розглянувши апеляційну скаргу
Міністерства юстиції України від 26.12.2013
року

на рішення Господарського суду
Львівської області від 18.12.2013 року

у справі № 914/4333/13

за позовом: Міністерства юстиції
України, м. Київ в інтересах держави
Україна

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
"Львівобленерго", м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Державна казначейська служба
України, м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Сихівський відділ
Державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, м. Львів

про стягнення 8 445,02 грн. збитків,
завданих Державному бюджету України
внаслідок виконання рішення
Європейського суду з прав людини

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Рубін Р.В. -
представник

від третіх осіб: не з'явились

Права та обов'язки сторін, передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід суддів не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходило, тому
протокол судового засідання ведеться з
дотриманням вимог ст. 81-1 ГПК України
без забезпечення повного фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 18.12.2013 року у
справі № 914/4333/13 (суддя - Щигельська О.І.)
у задоволені позовних вимог
Міністерства юстиції України в
інтересах держави Україна до ПАТ
"Львівобленерго", за участю третіх осіб
- Державної казначейської служби
України та Сихівського відділу ДВС
Львівського МУЮ про стягнення 8 445,02 грн.
збитків, завданих Державному бюджету
України внаслідок виконання рішення
Європейського суду з прав людини -
відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі,
місцевий господарський суд виходив з
того, що позивачем не доведено
протиправність поведінки відповідача,
що вплинула на тривалість примусового
виконання рішення національного суду,
його вину, а також те, що шкода
заподіяна державі саме внаслідок дій
чи бездіяльності ПАТ "Львівобленерго".

Також, місцевий господарський суд у
рішенні зазначив, що тривале
невиконання рішення Сокальського
районного суду Львівської області від
18.05.2006р., що набрало законної сили,
зумовлено дотриманням органами
Державної виконавчої служби України,
які здійснювали примусове виконання
рішення суду, законодавчо встановлених
норм, а саме положень Закону України
"Про заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу" та
Закону України "Про виконавче
провадження", та не залежало від волі,
дій чи бездіяльності боржника. Крім
цього, в матеріалах справи відсутні
докази оскарження дій чи бездіяльності
державного виконавця, пов'язані із
надмірною тривалістю строку
виконавчого провадження з примусового
виконання рішення національного суду
першої інстанції.

Не погоджуючись із рішенням місцевого
господарського суду, Міністерством
юстиції України подано апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
господарського суду скасувати
повністю та задоволити позовні вимог.
Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт
покликається на те, що рішенням
Європейського суду з прав людини від
05.06.2012 року у справі «За заявою Єгупової
Л.М. № 21013/07 та 10 інших заяв проти
України» (в тому числі й заяви
п.Паращинця В.Д.), Уряд України у зв'язку
з тривалим невиконанням ВАТ
"Львівобленерго" рішення Сокальського
районного суду Львівської області від
18.05.2006р. у справі № 2-612/06, зобов'язався
сплатити Паращинцю Василю Дмитровичу
840,00 євро.

Таким чином, апелянт вважає, що
невиконання відповідачем більше
чотирьох років судового рішення в
частині виплати присуджених Парашинцю
В.Д. коштів, є протиправною поведінкою в
цивільно-правовому розумінні, а
виплачена Парашинцю В.Д. сума у розмірі
8 445,02 грн. (840,00 євро) є збитками держави.
У даному випадку, причинний зв'язок
полягає у зволіканні відповідачем із
виконанням рішення національного суду
- Сокальського районного суду
Львівської області від 18.05.2006р.,
винесеного на користь Парашинця В.Д.,
наслідком чого є звернення останнього
до Європейського суду, винесення цим
судом рішення, що призвело до збитків
Державного бюджету шляхом виплати
справедливої сатисфакції,
встановленої рішенням Європейського
суду. Отже, існування
причинно-наслідкового зв'язку між
невиконання боржником своїх
зобов'язань і збитками держави є
очевидним.

Крім цього, апелянт зазначає, що
тривале невиконання ПАТ
«Львівобленерго» рішення суду, і стало
причиною звернення Парашинця В.Д. до
Європейського суду з прав людини, не
пов'язане з діяльністю органів
державної виконавчої служби, на яку
покладено обов'язок саме щодо
примусового виконання рішень, оскільки
відповідачі не були позбавлені права
та можливості виконати рішення суду в
добровільному порядку. Отже, виконання
рішення покладався саме на відповідача
протягом усього строку існування
заборгованості за рішенням, а обов'язок
органу державної виконавчої служби з
примусового виконання вказаного
рішення був похідним та виник
внаслідок фактичного ухилення
відповідача від виконання покладених
на нього законодавством України
обов'язків.

Відповідач у відзиві № 112-0169 від 11.01.2014
року на апеляційну скаргу та
представник в судовому засіданні,
вимоги апелянта заперечив та просить
рішення господарського суду залишити
без змін. Зокрема, відповідач зазначає,
що відповідно до вимог Закону України
«Про виконавче провадження»,
постановами ДВС у Галицькому районі м.
Львова від 18.12.2006р. відкриті виконавчі
провадження з примусового виконання
виконавчих листів № 2-612, виданих
21.11.2006р. Сокальським районним судом
Львівської області про стягнення з ВАТ
«Львівобленерго» в користь Паращинця
В. Д. 3000 грн. моральної шкоди та 91 грн.
судових витрат.

Постановами ДВС у Галицькому районі м.
Львова від 25.12.2006р. зупинено виконавчі
провадження з примусового виконання
виконавчих листів № 2-612, виданих
21.11.2006р., у зв'язку із внесенням ВАТ
«Львівобленерго» (на підставі наказу
Міністерства палива та енергетики
України № 568 від 10.11.2005р. - позиція № 46)
до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу».

Однак, 17.12.2010 року ВАТ «Львівобленерго»
вказане рішення Сокальського
районного суду Львівської області від
18.05.2006р. у справі № 2-612/06 про стягнення в
користь Паращинця В.Д. 3000 грн. моральної
шкоди та 91 грн. судових витрат виконало
в повному обсязі, у зв'язку з чим
постановами Сихівського ВДВС ЛМУЮ від
22.12.2010р. закінчено виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-612, виданого
21.11.2006р. Сокальським районним судом
Львівської області про стягнення з ВАТ
«Львівобленерго» в користь Паращинця
В. Д. 3000 грн. моральної шкоди та 91 грн.
судових витрат, у зв'язку із фактичним
та повним виконанням рішення суду
згідно з виконавчим документом, а саме
в зв'язку з тим, що борг сплачений
боржником в добровільний термін та
перерахований стягувачу. З огляду на
наведене, відповідач вважає, що виконав
рішення суду у строки встановлені на
його виконання на у його діях відсутня
вина.

Крім цього, відповідач зазначає, що
підставою для виплати державою Україна
на користь Паращинця В. Д. будь-якої
матеріальної, моральної шкоди та
судових витрат у розмірі 840 євро (8845,02
грн.) було те, що Урядом України визнано
факт порушення норм Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод в частині тривалого невиконання
рішення національного суду у цивільній
справі, тобто державою Україна, в
інтересах якої діє позивач -
Міністерство юстиції України не
заперечуеться факт невиконання нею
свого обов'язку щодо забезпечення
своєму громадянину права на ефективний
правовий захист, а саме: не було вжито
органами державної влади України
заходів, необхідних для виконання
остаточного судового рішення та не
забезпечено державою Україна, в
інтересах якої діє позивач,
відповідність національного
законодавства України міжнародним
нормам в частині забезпечення
своєчасного виконання рішень
національних судів України.

За наявних обставин, тобто
невідповідності законодавства України
міжнародним нормам, відсутня вина та
склад протиправної поведінки в діях
ПАТ «Львівобленерго», а також
відсутній причиновий зв'язок між діями
відповідача і моральною шкодою,
заподіяною органами державної влади
України внаслідок тривалого
невиконання згаданого судового
рішення та незабезпеченням державою
Україна (в інтересах якої пред'явлено
позов) права на ефективний правовий
захист.

Позивач та треті особи у справі участь
уповноважених представників в судове
засідання не забезпечили, про причини
неявки не повідомили, хоча належним
чином були повідомлені про час та місце
судового засідання, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштових
відправлень (а.с. 183,184,186).

Розглянувши в судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та оцінивши наявні в
ній докази, заслухавши доводи та
заперечення представника відповідача,
апеляційний господарський суд вважає,
що рішення господарського суду
належить залишити без змін, апеляційну
скаргу без задоволення, виходячи з
наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, рішенням Сокальського районного
суду Львівської області від 18.05.2006р.
(а.с. 18) у справі № 2-612/06, яке набрало
законної сили 30.10.2006р., зобов'язано ВАТ
"Львівобленерго" (після зміни
найменування - ПАТ "Львівобленерго")
відновити електропостачання у будинку
та сплатити на користь Паращинця В.Д. 3
000,00 грн. моральної шкоди та 91,00 грн.
судових витрат по справі. На виконання
вказаного рішення судом 21.11.2006р. видано
виконавчий лист №2-612.

Постановами Державної виконавчої
служби у Галицькому районі м. Львова
від 18.12.2006р. відкриті виконавчі
провадження ВП №2615689 (а.с. 43) та ВП №2614375
(а.с. 44) з примусового виконання
виконавчого листа № 2-612, виданого
21.11.2006р. Сокальським районним судом
Львівської області про стягнення з ВАТ
"Львівобленерго" в користь Паращинця
В.Д. 91,00грн. судових витрат та 3000грн.
моральної шкоди відповідно.

На виконання положень Закону України
"Про заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу", на
підставі наказу Мінпаливенерго
України № 568 від 10.11.2005р., ВАТ
"Львівобленерго" 28.11.2005р. внесене до
реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до
вищанаведеного Закону (а.с. 47).

У зв'язку з вищенаведеним, постановами
Державної виконавчої служби у
Галицькому районі м. Львова від 25.12.2006р.
(а.с. 45, 46) виконавчі провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-612, виданого 21.11.2006р., зупинено
до закінчення дії процедури погашення,
визначеної Законом України "Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу".

Однак, 17.12.2010 року ВАТ «Львівобленерго»
в добровільному порядку виконало
рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 18.05.2006р. та
сплатило на користь Паращинця В.Д. 3 000,00
грн. моральної шкоди і 91,00 грн. судових
витрат, у зв'язку з чим постановами
Сихівського ВДВС Львівського міського
управління юстиції ВП №4596930 від 22.12.2010р.
(а.с. 23) та ВП №4597017 від 24.01.2011р. (а.с. 22)
закінчено виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-612, виданого 21.11.2006р.
Сокальським районним судом Львівської
області про стягнення з ВАТ
"Львівобленерго" на користь Паращинця
Василя Дмитровича 91,00грн. судових
витрат та 3000грн. моральної шкоди.

Відтак, фактичне виконання рішення
суду, що, як вже зазначалось, набрало
законної сили наприкінці 2006 року, в
повному обсязі відбулось лише на
початку 2011 року.

Зважаючи на тривалий строк виконання
рішення, ухваленого на його користь,
Паращинець В.Д. звернувся до
Європейського суду з прав людини із
заявою №49993/10.

При розгляді в Європейському суді
справи «За заявою Єгупової Л.М. №21013/07
та 10 інших заяв проти України» (в тому
числі й заяви п.Паращинця В.Д.), (а.с. 10, 13)
Урядом України подано односторонні
декларації з метою вирішення справ
заявників. Як зазначено у рішенні
Європейського суду з прав людини у
справі "Людмила Єгупова проти України
та інші заяви", цими деклараціями Уряд
визнав надмірну тривалість виконання
рішень, ухвалених на користь заявників,
та зобов'язався виконати рішення, які
досі підлягають виконанню. Уряд також
запропонував сплатити заявникам різні
суми відшкодування (розмір
відшкодувань зазначено у таблиці,
долученій до копії рішення).

Так, у зв'язку з тривалим невиконанням
ВАТ "Львівобленерго" рішення
Сокальського районного суду
Львівської області від 18.05.2006р. держава
зобов'язалася сплатити Паращинцю
Василю Дмитровичу 840,00 євро.

На виконання взятих Урядом України
зобов'язань, з Державного бюджету
України на рахунок Паращинця В.Д.
сплачено 8 445,02 гривень, що на день
здійснення платежу еквівалентно 840,00
євро та підтверджується платіжним
дорученням № 1824 від 06.09.2012р. (а.с. 17).
Вказаним рішенням Європейського суду з
прав людини встановлено, що зазначена
сума є відшкодуванням будь-якої
матеріальної та моральної шкоди, а
також компенсацією судових витрат.

Предметом позову є матеріально-правова
вимога позивача до відповідача,
стосовно якої він просить ухвалити
судове рішення. Підставою позову є
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги і докази, що стверджують
позов, зокрема факти матеріально -
правового характеру, що визначаються
нормами матеріального права, які
регулюють спірні відносини, їх
виникнення, зміну, припинення.

Предметом даного спору є вимога
позивача про відшкодування за рахунок
відповідача збитків, завданих
Державному бюджету України внаслідок
виплати відшкодування за рішенням
Європейського суду з прав людини.
Позовні вимоги Міністерством юстиції
України обґрунтовано тим, що порушення
ВАТ "Львівобленерго" норм Конституції
України, цивільного законодавства та
зволікання із виконанням рішення
Сокальського районного суду
Львівської області від 18.05.2006р.
зумовило звернення Паращинця В.Д. до
Європейського суду з прав людини, що у
свою чергу спричинило негативні
наслідки у вигляді нанесення збитків
державі, оскільки для досягнення
дружнього врегулювання у зазначеній
справі проти України Паращинцю В.Д.
виплачено 8 445,02 грн.

17.07.1997 року Україна ратифікувала
Європейську конвенцію про захист прав
людини і основоположних свобод від
04.11.1950 р., яка набула чинності 11.09.1997
року.

Згідно зі ст. 46 Конвенції, Високі
Договірні Сторони зобов'язуються
виконувати остаточне рішення
Європейського суду з прав людини у
будь-якій справі, в якій вони є
сторонами.

23.02.2006 року Верховна Рада України
прийняла Закон України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»
згідно зі ст. 2 якого рішення
Європейського суду з прав людини є
обов'язковими для виконання Україною
відповідно до вимог ст. 46 вищевказаної
Конвенції.

Відповідно до ст.ст. 3, 8 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV (із
змінами і доповненнями), виконання
рішення здійснюється за рахунок
Державного бюджету України у 3-місячний
строк з моменту набуття рішенням
статусу остаточного. Крім цього, цим
Законом (ч. 4 ст. 9) передбачено обов'язок
Органу представництва звертатись до
суду з позовом про відшкодування
збитків, завданих Державному бюджету
України внаслідок виплати
відшкодування стягувачу.

Органом представництва є орган,
відповідальний за забезпечення
представництва України в
Європейському суді з прав людини та
виконання його рішень (ст. 1 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини»). Відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 31.05.2006 року № 784 «Про заходи щодо
реалізації Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини»», таким органом є Міністерство
юстиції України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» та статей 15 - 17 ЦК України,
Міністерство юстиції України, як орган
державної влади, звертається до суду за
захистом цивільних прав та інтересів
держави, шляхом відшкодування
заподіяних збитків у межах, на підставі
та у спосіб, що встановлені
конституцією України.

Отже, у даному випадку після виплати
особі на виконання рішення
Європейського суду з прав людини
присуджених сум у вигляді
відшкодування моральної шкоди за
рахунок коштів Державного бюджету
України до держави Україна переходить
право зворотної вимоги (регресу) до
винної особи у розмірі виплаченого
відшкодування у разі встановлення її
вини в порушенні Україною міжнародних
зобов'язань, а також причинного зв'язку
між її діями та моральною шкодою,
завданою таким порушенням.

Вважаючи, що сплачена державою
заявнику сума у розмірі 8 445,02грн. є
збитками Державного бюджету України,
Міністерство юстиції України в
інтересах держави Україна звернулось з
позовом до ПАТ "Львівобленерго" про
стягнення зазначеної суми.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду передбачено ст.
1166 Цивільного кодексу України,
відповідно до норм якої, майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правом фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини. Тобто,
наявність вини заподіювача шкоди
призюмується - відсутність вини
доводиться заподіювачем шкоди.

Для настання цивільно-правової
відповідальності необхідна наявність
наступних складових правопорушення: а)
протиправна поведінка заподіювача
шкоди; б) наявність шкоди; в) причинний
зв'язок між протиправною поведінкою та
шкодою; г) вина заподіювача шкоди.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Законом України "Про виконавче
провадження" (в редакції Закону від
15.03.2006 р. №3541-IV, чинній на момент
примусового виконання рішення суду),
визначено, що виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення)
(ст.1 Закону). Примусове виконання
рішень, згідно з ч. 1 ст. 2 Закону,
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Підставою для стягнення моральної
шкоди з держави Україна на користь
Паращинця В.Д. було рішення
Європейського суду з прав людини, під
час прийняття якого Урядом України
було визнано надмірну тривалість
виконання рішення у справі вказаного
заявника. Тобто державою Україна не
заперечується факт невиконання нею
свого обов'язку щодо забезпечення
своєму громадянину права на ефективний
правовий захист, а саме: не було вжито
органами державної влади України
заходів, необхідних для виконання
остаточного судового рішення.

Однак, відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 15 Закону
України "Про виконавче провадження" (в
редакції Закону від 15.03.2006 р. №3541-IV, що
діяла на момент винесення постанов про
зупинення провадження) виконавче
провадження підлягає обов'язковому
зупиненню у випадку внесення
підприємства паливно-енергетичного
комплексу до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу".

Як зазначалось вище, згідно з Випискою
з реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу (а.с.
47), які беруть участь у процедурі
погашення заборгованості відповідно
до Закону України "Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу", ПАТ
"Львівобленерго" внесене до реєстру
28.11.2005р., на підставі наказу
Мінпаливенерго України № 568 від 10.11.2005р.

З огляду на наведене, у відповідності
до вимог ч. 1 ст. 36 Закону України "Про
виконавче провадження" (в редакції
Закону від 15.03.2006 р. №3541-IV), державний
виконавець виносить вмотивовану
постанову про зупинення виконавчого
провадження з підстав, передбачених у
статтях 34 і 35 цього Закону, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Постанову про
зупинення виконавчого провадження з
підстав, передбачених статтею 34 цього
Закону, державний виконавець виносить
не пізніше наступного дня, коли йому
стало відомо про такі обставини. Копія
постанови надсилається у 3-денний строк
сторонам та суду або іншому органу
(посадовій особі), які видали
виконавчий документ.

Також, абз. 6 п. 3.7. ст. 3 Закону України
"Про заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу" (в
редакції від 28.07.2006 р. № 51-V, що діяла на
момент винесення постанов)
встановлено, що виконавчі провадження
та заходи примусового виконання рішень
щодо цього підприємства, що підлягають
виконанню в порядку, встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження" підлягають зупиненню на
строк участі підприємства
паливно-енергетичного комплексу у
процедурі погашення заборгованості.
Про це також зазначено у ч.2 ст.36 Закону
України "Про виконавче провадження"
(редакція від 14.04.2006р.).

Як вбачається з матеріалів справи,
постановами Державної виконавчої
служби у Галицькому районі м. Львова
від 25.12.2006р. (а.с. 45, 46) виконавчі
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-612, виданого
21.11.2006р., зупинено до закінчення дії
процедури погашення, визначеної
Законом України "Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу".

Законодавчо визначений строк дії
зазначеної процедури погашення
заборгованості неодноразово
продовжувався шляхом внесення змін до
Закону України "Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування паливно-енергетичного
комплексу".

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що тривале
невиконання рішення суду, що набрало
законної сили, зумовлено дотриманням
органами Державної виконавчої служби
України, які здійснювали примусове
виконання рішення суду, законодавчо
встановлених норм та не залежало від
волі, дій чи бездіяльності боржника.
При цьому, із встановлених обставин не
вбачається наявності вини ПАТ
«Львівобленерго» у тривалому
невиконанні органами державної влади
України рішення Сокальського
районного суду Львівської області від
18.05.2006р., винесеного на користь
Паращинця В.Д., а також причинного
зв'язку між діями підприємства і
моральною шкодою, заподіяною органами
державної влади України внаслідок
тривалого невиконання вказаного
судового рішення. Такий висновок
апеляційної інстанції узгоджується із
практикою Верховного Суду України,
правова позиція якого викладена у
постанові від 20.12.2010 року № 3-59гс10 у
справі № 20/21.

Окрім цього, як вірно зазначив місцевий
господарський суд, в матеріалах справи
відсутні докази оскарження дій чи
бездіяльності державного виконавця,
пов'язані із надмірною тривалістю
строку виконавчого провадження з
примусового виконання рішення
національного суду першої інстанції.

Щодо доводів апелянта, то колегія
суддів такі до уваги не приймає,
оскільки вважає їх безпідставними та
необґрунтованими, та такими, що
спростовані вищенаведеним та
матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 18.12.2013 року у
даній справі залишити без змін,
апеляційну скаргу Міністерства
юстиції України - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України в порядку та строки,
встановлені ст.ст. 109, 110 ГПК України.

Головуючий - суддя
Кордюк Г.Т.

суддя
Давид Л.Л.

суддя
Данко Л.С.