ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

13.02.2014р.
Справа №905/953/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Колос», м.Макіївка

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю агропромислової
компанії «Іст Фарм-

Груп», м.Амвросіївка

про стягнення 11315,41 грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача:

від відповідача:

В засіданні брали участь:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Колос», м.Макіївка,
позивач, звернувся до господарського
суду Донецької області з позовом до
відповідача, Товариства з обмеженою
відповідальністю агропромислової
компанії «Іст Фарм-Груп»,
м.Амвросіївка, про стягнення 11315,41 грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви
та доданих до неї документів, судом
встановлено наступне:

Згідно п.3 ст.57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про
судовий збір" судовий збір - збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду
(ст.2 цього Закону).

За приписами ст.3 цього Закону судовий
збір справляється, в тому числі, за
подання до суду позовної заяви та іншої
заяви, передбаченої процесуальним
законодавством.

Відповідно до п.3 Інформаційного листа
від 21.11.2011р. N01-06/1625/2011 Вищого
господарського суду України на даний
час зберігає чинність Інструкція про
порядок обчислення та справляння
державного мита, затверджена наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 22.04.1993р. №15. У
вирішенні питань, пов'язаних зі сплатою
та поверненням сум судового збору при
розгляді справ господарськими судами,
останніми мають враховуватися
відповідні положення названої
Інструкції в частині, що не суперечить
Закону.

Інструкцією про порядок обчислення та
справляння державного мита,
передбачено правило, за яким до
позовної заяви повинен бути доданий
оригінал платіжного доручення про
перерахування державного мита з
відміткою установи банку про
зарахування державного мита до
державного бюджету України. Цей напис
повинен скріплюватись першим та другим
підписами посадових осіб і відбитком
печатки кредитної установи із
зазначенням дати виконання платіжного
доручення.

Дослідивши матеріали позовної заяви та
доданих до неї документів судом
встановлено, що до позовної заяви в
якості доказу сплати позивачем
судового збору надане платіжне
доручення №85 від 29.01.2014р., засвідчене
фірмовою печаткою ТОВ "Колос", без
будь-якої печатки, відмітки
банківської установи. При цьому, на
зворотній стороні платіжного
доручення відсутні підписи посадових
осіб банку; дата зарахування та
виконання платіжного доручення; напис
«Зараховано в доход бюджету в сумі ...»
та кругла печатка банку.

Враховуючи викладене, надане суду
позивачем платіжне доручення №85 від
29.01.2014р. не може бути належним доказом
сплати судового збору.

Відповідно до п.4 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву та додані до неї
документи без розгляду у випадку
ненадання доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Частиною 1 ст.56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор чи
його заступник зобов'язані при поданні
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Згідно п.2 ст.57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Дослідивши матеріали позовної заяви
разом з доданими до неї документами,
суд встановив, що всупереч вимог
зазначених норм, в якості доказу
відправки копії позову відповідачу,
позивачем додано лише рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення від 15.02.2014р.

Проте, надане Товариством з обмеженою
відповідальністю «Колос», м.Макіївка
до позовної заяви рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення від 15.02.2014р. за
відсутності опису вкладення або списку
відправлень, не може вважатися
належним доказом надіслання копії
позовної заяви з додатком відповідачу.

За приписом п.6 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву та додані до неї
документи без розгляду, якщо не надано
належного доказу направлення копії
позову з додатками сторонам.

За таких обставин, враховуючи вимоги
п.п.4, 6 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява та додані до неї
документи підлягають поверненню
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Колос», м.Макіївка
без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись
п.п.4, 6 ст.63, ст.86 Господарського
процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву та додані до
неї документи Товариству з обмеженою
відповідальністю «Колос», м.Макіївка
без розгляду.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Суддя
Г.В. Левшина