донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

27.01.2014 справа №908/1740/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівМартюхіної Н.О.
Агапов О.Л., Кододової О.В.від
скаржникаДіденко Ю.О. - за
довіреністювід кредиторане з'явився
від боржникане з'явився розглянувши
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Банк Кіпру»,
м. Київна ухвалу господарського суду
Запорізької областівід 25.11.2013 рокуу
справі№ 908/1740/13 (суддя Шевченко Т.М.)за
заявоюТовариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Бізагромаш», м. Запоріжжя до
боржникаПриватного підприємства
«Недра», м. Запоріжжяпробанкрутство
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 25.11.2013р.
відмовлено в задоволенні заяви
Публічного акціонерного товариства
"БАНК КІПРУ" (м. Київ) вх.№09-06/22035 від
11.11.2013 про визнання недійним договору
підряду № 28 від 09.10.2012, укладеного між
Приватним підприємством "НЕДРА" (м.
Запоріжжя) та Фізичною
особою-підприємцем Зиковим Андрієм
Михайловичем (Запорізька область, м.
Приморськ).

Відмовлено в задоволенні заяви
Публічного акціонерного товариства
"БАНК КІПРУ" (м. Київ) вх.№09-06/22036 від
11.11.2013 про визнання недійним договору
поруки від 19.09.2013, укладеного між
Приватним підприємством "НЕДРА" (м.
Запоріжжя), Голуб Ніною Панасівною (м.
Дніпропетровськ) та Карпенком Сергієм
Михайловичем (м. Запоріжжя).

Визнано вимоги конкурсних кредиторів:

- Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (м. Запоріжжя) в
розмірі 1540,00 грн. - вимоги третьої черги
задоволення;

- Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Бізагромаш" (м. Запоріжжя) в розмірі
365000,00 грн. - вимоги четвертої черги
задоволення;

- Комунального підприємства "Водоканал"
(м. Запоріжжя) в розмірі 631,58 грн. - вимоги
четвертої черги задоволення;

- Публічного акціонерного товариства
"БАНК КІПРУ" (м. Київ) в розмірі 2075813,84
грн. - вимоги четвертої черги
задоволення;

- Приватного підприємства "СОФІЯ ПЛЮС"
(м. Запоріжжя) в розмірі 90589,00 грн. -
вимоги четвертої черги задоволення;

- Голуб Ніни Панасівни (м.
Дніпропетровськ) в розмірі 900000,00 грн. -
вимоги четвертої черги задоволення;

- Фізичної особи - підприємця Зикова
Андрія Михайловича (Запорізька
область, м. Приморськ) в розмірі 2707889,11
грн. - вимоги четвертої черги
задоволення.

Окремо внесено до реєстру вимог
кредиторів вимоги Публічного
акціонерного товариства "БАНК КІПРУ" (м.
Київ) в розмірі 193483,75 грн. пені - шоста
черга задоволення.

Окремо внесено до реєстру вимог
кредиторів забезпечені вимоги
Публічного акціонерного товариства
"БАНК КІПРУ" (м. Київ) в розмірі 4312281,00
грн.

Затверджено реєстр вимог кредиторів.

Вимоги концерну "Міські теплові мережі"
(м. Запоріжжя) в розмірі 94969,30 грн. не
вважаються конкурсними та віднесені до
шостої черги із погашенням в
ліквідаційній процедурі.

Не погодившись з прийнятою ухвалою
суду першої інстанції, Приватне
акціонерне товариство «Банк Кіпру», м.
Київ подало до Донецького апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій просить:

- скасувати ухвалу господарського
суду Запорізької області від 25.11.2013
року по справі № 908/1740/13 в частині
відмови в задоволені заяв ПАТ «Банк
Кіпру» про визнання недійсним Договору
№ 28 підряду (будівельного підряду)
укладеного між ПП «Недра» та ФОП
Зиковим А.М. 09.10.2012 року та Договору
поруки від 19.09.2012 року укладеного між ПП
«Недра», Карпенко С. М. та Голуб Н.М.;

- ухвалу господарського суду
Запорізької області від 25.11.2013 року по
справі № 908/1740/13 в частині включення
грошових вимог ФОП Зикова А.М. на суму 2
707 889,11 грн. до реєстру вимог кредиторів
скасувати;

- ухвалу господарського суду
Запорізької області від 25.11.2013 року по
справі № 908/1740/13 в частині включення
грошових вимог фізичної особи Голуб
Н.П. на суму 900 000,00 грн. до реєстру вимог
кредиторів скасувати;

- у включені грошових вимог ФОП
Зикова А.М. на суму 2 707 889,11 грн. до
реєстру вимог кредиторів відмовити;

- у включені грошових вимог
фізичної особи Голуб Н.П. на суму 900 000,00
грн. до реєстру вимог кредиторів
відмовити;

Тобто, заявник апеляційної скарги
оскаржує ухвалу суду від 25.11.2013 року
лише в частині включення кредиторських
вимог ФОП Зикова А.М. та ФО Голуб Н.П. із
реєстру вимог кредиторів та визнання
недійсними договорів укладених
боржником з ФОП Зиковим А.М. та ФО Голуб
Н.П. В іншій частині ухвала суду не
оспорюється.

У зв'язку з чим, апеляційна інстанція
переглядає оскаржувальну ухвалу лише в
межах заявлених вимог за апеляційною
скаргою.

В підтвердження доводів апелянт
посилається на те, що висновки суду
першої інстанції про включення вимог
фізичної особи Голуб Н.П. та ФОП Зикова
А.М. до реєстру вимог кредиторів є
безпідставними, а оскаржувальна
ухвала прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Щодо включення вимог ФОП Зикова А.М. до
реєстру вимог кредиторів, апелянт
вказує, що до господарського суду
Запорізької області з грошовими
вимогами до боржника, на суму 2 707 889,11
грн., звернувся ФОП Зиков А.М., які за
його твердженням виникли у зв'язку з
невиконанням ПП «Недра» умов Договору
№ 28 від 09.10.2012 року будівельного
підряду.

Апелянт вказує, що станом на 09.10.2012 року
(дату укладання договору підряду) щодо
майна, яке ПП «Недра» мало намір
ремонтувати, вчинялись виконавчі дії з
метою його реалізації на оприлюднених
торгах.

Вартість ремонтних робіт (2 707 889,11 грн.)
передбачена спірним договором
перевіщує вартість самого майна (2683 206,00
грн.).

Таким чином, ПП «Недра» замість того,
щоб виконати свої зобов'язання перед
Банком щодо повернення кредитних
коштів та зупинити примусову
реалізацію його майна, укладає договір
на ремонт цього самого майна, що
свідчить про фіктивність таких
кредиторських майнових вимог.

Апелянт стверджує, що ПП «Недра»
прийняло на себе зобов'язання сплатити
2 707 889,00 грн. без відповідних майнових
дій іншої сторони, оскільки виконання
договору не відбувалось і ремонтні
роботи в Спальному корпусі, що
розташовано за адресою: Запорізька
обл.., Приморський район, м. Приморськ,
вул. Курортна, буд.45 «а» фактично
здійснено не було. Витребувані судом
першої інстанції докази на
підтвердження виконаних робіт ФОП
Зиковим А.М. надані не були. Зазначені
факти є підставою для визнання
недійсним такого правочину у
відповідності до вимог ст.20 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Щодо включення вимог фізичної особи
Голуб Н.П. до реєстру вимог кредиторів,
апелянт вказує, що до господарського
суду Запорізької області з грошовими
вимогами до боржника, на суму 900 000,00грн.,
звернулась фізична особа Голуб Н.П. які
за її твердженням виникли у зв'язку з
неповерненням Карпенко С.М. зазначеної
суми , поручителем по яких виступило ПП
«Недра» на підставі договору поруки
від 19.09.2012 року.

Апелянт вказує на те, що Карпенко С.М. є
единим засновником ПП «Недра».

19.02.1982 року був укладений шлюб між
Карпенко С.М. та Голуб Т.М.-донькою Голуб
Н.П.

Голуб Н.П. є єдиним засновником ТОВ
«Компнія «Бізагромаш», ініціюючого
кредитора, з часткою в статутному
фонді 100%.

Це свідчить про пов'язаність юридичних
осіб, через наявність родинних зв'язків
між засновниками.

Апелянт стверджує, що громадянка Голуб
Н.П. грошові кошти в сумі 900 000,00 грн. не
передавала Карпенко С.М., а отже порука
ПП «Недра» не направлена на
забезпечення реального зобов'язання що
має наслідком відмову Голуб Н.П. у
включенні її до реєстру вимог
кредиторів.

Зазначені обставини є підставою для
спростовування майнових дій боржника в
силу ст.20 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
оскільки боржник за цією порукою
прийняв на себе зобов'язання без
відповідних майнових дій іншої сторони

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 25.12.2013р.
вказана скарга була прийнята до
провадження.

В судовому засіданні 27.01.13р.
представник апелянта підтримав доводи
викладені в апеляційній скарзі та
просив скасувати ухвалу
господарського суду Запорізької
області від 25.11.2013року

Представники інших кредиторів та
боржника у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явились.
Відповідно до статті 98 Господарського
процесуального кодексу України про час
і місце проведення судового засідання
сторін по справі було повідомлено
належним чином. Явка сторін у судові
засідання апеляційної інстанції не
була визнана обов'язковою.

Особливості меж перегляду справи в
апеляційній інстанції, передбачені
нормами ст. 101 ГПК України, які
полягають у тому, що у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Нормами частини 2
цієї статті передбачено, що
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування судом
норм матеріального та процесуального
права, судова колегія апеляційної
інстанції встановила наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Бізагромаш» звернулось до
господарського суду Запорізької
області із заявою про порушення справи
про банкрутство відносно Приватного
підприємства "НЕДРА".

Ухвалою суду від 03.06.2013 порушено
провадження у справі № 908/1740/13 про
банкрутство ПП "НЕДРА", визнано грошові
вимоги ініціюючого кредитора ТОВ
"Компанія "Бізагромаш" в сумі 365000,00 грн.,
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів, введено процедуру
розпорядження майном, розпорядником
майна призначено арбітражного
керуючого Головачова Віталія
Вікторовича, зобов'язано заявника - ТОВ
"Компанія "Бізагромаш" - подати до
офіційного друкованого органу - "Голос
України" або "Урядовий кур'єр"
оголошення про порушення справи про
банкрутство ПП "НЕДРА".

13.09.2013 в газеті "Голос України" № 170
опубліковано оголошення про порушення
справи про банкрутство відносно ПП
"НЕДРА".

14.10.2013 до господарського суду надійшла
заява Публічного акціонерного
товариства "БАНК КІПРУ" вх.№09-06/20186 від
14.10.2013 з вимогами до боржника. Згідно
відбитку поштового штемпелю на
конверті заява подана кредитором
10.10.2013.

Ухвалою суду від 21.10.2013 у справі №
908/1740/13 заяву ПАТ "БАНК КІПРУ" прийнято
та призначено до розгляду в
попередньому засіданні господарського
на 11.11.2013.

14.10.2013 до господарського суду надійшла
заява Голуб Ніни Панасівни вх.№09-06/20189
від 14.10.2013 з вимогами до боржника.
Згідно відбитку поштового штемпелю на
конверті заява подана кредитором
11.10.2013.

Ухвалою суду від 21.10.2013 у справі №
908/1740/13 заяву Голуб Н.П. прийнято та
призначено до розгляду в попередньому
засіданні господарського на 11.11.2013.

14.10.2013 до господарського суду надійшла
заява фізичної особи-підприємця Зикова
Андрія Михайловича вх.№09-06/20188 від
14.10.2013 з вимогами до боржника. Згідно
відбитку поштового штемпелю на
конверті заява подана кредитором
11.10.2013.

Ухвалою суду від 21.10.2013 у справі №
908/1740/13 заяву ФОП Зикова А.М. прийнято та
призначено до розгляду в попередньому
засіданні господарського суду на
11.11.2013.

11.11.2013 ПАТ "БАНК КІПРУ" подано заяви
(вх.№09-06/22035 від 11.11.2013, вх.№09-06/22036 від
11.11.2013) про визнання недійсними
договору підряду № 28 від 09.10.2012,
укладеного між боржником та ФОП
Зиковим А.М., та договору поруки від
19.09.2012, укладеного між боржником,
Карпенком С.М. і Голуб Н.М., в порядку ст.
20 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Ухвалою суду від 11.11.2013 у справі №
908/1740/13 заяви ПАТ "БАНК КІПРУ" прийнято
до розгляду, розгляд справи призначено
на 25.11.2013.

За результатами попереднього
засідання господарського суду та
розгляду заяв ПАТ "БАНК КІПРУ" 25.11.2013
було винесено ухвалу.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ПАТ "БАНК КІПРУ" подано
заяви про визнання недійсними договору
підряду № 28 від 09.10.2012, укладеного між
боржником та ФОП Зиковим А.М. (далі -
договір підряду), та договору поруки
від 19.09.2012 (далі - договір поруки),
укладеного між боржником, Карпенком
С.М. і Голуб Н.М., в порядку ст. 20 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

ПАТ "БАНК КІПРУ" вважає заборгованість
боржника перед ФОП Зиковим А.М. та Голуб
Н.М. фіктивною, оскільки за умовами
спірних договорів боржник взяв на себе
зобов'язання без відповідних майнових
дій з іншої сторони.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
відповідно до ст. 20 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон про банкрутство) правочини
(договори) або майнові дії боржника, які
були вчинені боржником після порушення
справи про банкрутство або протягом
одного року, що передував порушенню
справи про банкрутство, можуть бути
відповідно визнані недійсними або
спростовані господарським судом у
межах провадження у справі про
банкрутство за заявою арбітражного
керуючого або конкурсного кредитора з
таких підстав:

- боржник безоплатно здійснив
відчуження майна, прийняв на себе
зобов'язання без відповідних майнових
дій іншої сторони, відмовився від
власних майнових вимог;

- боржник виконав майнові зобов'язання
раніше встановленого строку;

- боржник до порушення справи про
банкрутство взяв на себе зобов'язання,
в результаті чого він став
неплатоспроможним або виконання його
грошових зобов'язань перед іншими
кредиторами повністю або частково
стало неможливим;

- боржник здійснив відчуження або
придбав майно за цінами відповідно
нижчими або вищими від ринкових, за
умови, що в момент прийняття
зобов'язання або внаслідок його
виконання майна боржника було (стало)
недостатньо для задоволення вимог
кредиторів;

- боржник оплатив кредитору або прийняв
майно в рахунок виконання грошових
вимог у день, коли сума вимог
кредиторів боржнику перевищувала
вартість майна;

- боржник прийняв на себе заставні
зобов'язання для забезпечення
виконання грошових вимог.

У разі визнання недійсними правочинів
(договорів) або спростування майнових
дій боржника на підставах,
передбачених частиною першою цієї
статті, кредитор зобов'язаний
повернути в ліквідаційну масу майно,
яке він отримав від боржника, а у разі
неможливості повернути майно в натурі -
відшкодувати його вартість у грошових
одиницях за ринковими цінами, що
існували на момент здійснення
правочину або вчинення майнової дії.

Кредитор за недійсним правочином
(договором) або спростованою майновою
дією має право вибору: погашення свого
боргу в першу чергу в процедурі
банкрутства або виконання зобов'язання
боржником у натурі після припинення
провадження у справі про банкрутство.

За результатами розгляду заяви
арбітражного керуючого або
конкурсного кредитора про визнання
недійсним правочину (договору) або
спростування майнових дій боржника
господарський суд виносить ухвалу.

В п. 16 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 28.03.2013 N
01-06/606/2013 "Про Закон України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції Закону України від 22.12.2011 N
4212-VI)" вказано, що під майновими діями
боржника слід розуміти виконання
боржником зобов'язань за вже укладеним
до початку відповідного року
правочином (договором) на шкоду власним
інтересам або інтересам інших
кредиторів. Наведене стосується,
зокрема виконання зобов'язання раніше
встановленого строку (терміну), відмови
від власних майнових вимог, сплати
коштів кредитору або прийняття майна в
рахунок виконання грошових вимог у
день, коли сума вимог кредиторів до
боржника перевищувала вартість майна
тощо. Що ж до визнання недійсними
правочинів (договорів), то воно може
мати місце у випадках відчуження
боржником безоплатно майна, прийняття
боржником на себе зобов'язань без
необхідних дій майнового характеру
іншої сторони, прийняття на себе
заставних зобов'язань на забезпечення
виконання грошових вимог. Правові
наслідки спростування майнових дій та
визнання недійсними правочинів
(договорів) є однаковими і стосуються
включення чи повернення майна боржника
до ліквідаційної маси. У зв'язку з цим
визнання недійсними правочинів
(договорів) та спростування майнових
дій боржника у відповідних випадках не
тягне за собою припинення
правовідносин, що склалися, тому
кредитор за недійсним правочином
(договором) або спростованою майновою
дією має право вибору - погашення свого
боргу в першу чергу в процедурі
банкрутства або виконання зобов'язання
боржником у натурі після припинення
провадження у справі про банкрутство.
Право ініціювати такі процедури надано
як арбітражному керуючому, так і
конкурсному кредитору. Відповідна
заява може бути розглянута на будь-якій
стадії провадження у справі про
банкрутство.

Виходячи з аналізу статті 20 Закону про
банкрутство та роз'яснень, викладених в
інформаційному листі, можна зробити
висновок, що норма вказаної статті
регулює відносини, що виникли між
боржником, кредитором та іншими
особами з приводу дій боржника щодо
розпорядження своїм майном, вчинені в
період до порушення справи про
банкрутство або після порушення справи
про банкрутство. Вказана стаття
визначає підстави оспорювання
майнових дій боржника з метою
забезпечення зберігання майна в
інтересах кредиторів або повернення
майна боржника, у разі його вибуття, до
ліквідаційної маси.

Оцінюючи договори підряду та поруки на
предмет їх недійсності з підстав,
визначених у статті 20 Закону про
банкрутство, суд приходить до висновку,
що спірні правовідносини не підпадають
під дію цієї статті, оскільки вчинені
правочини не призвели до фактичного
зменшення активів боржника, про що
йдеться у статті 20 Закону про
банкрутство, адже майно з власності чи
володіння боржника не вибувало, в
заставу не передавалось, грошові кошти
контрагентам не перераховувались,
будь-які інші виплати або передача
майнових прав не здійснювались.

Суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне підкреслити, що за змістом
норм статті 20 Закону про банкрутство,
метою застосування даної статті є
повернення майна боржника до
ліквідаційної маси або з метою
подальшого включення цього майна до
ліквідаційної маси. Таким чином,
застосування цієї статті закону
визначається не тільки фактом
наявності угод боржника, за якими він
має зобов'язання, але і фактичним
вибуттям майна з власності боржника за
цими угодами.

Тому, встановивши обставини того, що
зменшення активів боржника за цими
угодами не відбулось, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд перщої
інстанції правомірно не застосував до
спірних правовідносин статті 20 Закону
про банкрутство.

Згідно вищенаведеного, колегією суддів
апеляційної інстанції встановлено, що
вимоги апелянта про визнання
недійсними договору підряду № 28 від
09.10.2012 та договору поруки від 19.09.2012
судом першої інстанції було правомірно
незадоволено.

Відповідно до статті 25 Закону про
банкрутство попереднє засідання
господарського суду проводиться не
пізніше двох місяців та десяти днів, а у
разі великої кількості кредиторів - не
пізніше трьох місяців після проведення
підготовчого засідання суду. Про
попереднє засідання суду
повідомляються сторони, а також інші
учасники провадження у справі про
банкрутство, визнані такими відповідно
до цього Закону. Обов'язок щодо такого
повідомлення суд може покласти на
розпорядника майна або боржника.

У попередньому засіданні
господарський суд розглядає всі вимоги
кредиторів, у тому числі щодо яких були
заперечення боржника і які не були
внесені розпорядником майна до реєстру
вимог кредиторів, а також ті, що визнані
боржником та внесені розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів, і
вирішує питання про його затвердження.

За результатами розгляду вимог
кредиторів господарський суд виносить
ухвалу, в якій зазначаються:

- розмір та перелік усіх визнаних судом
вимог кредиторів, які вносяться
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів;

- розмір та перелік не визнаних судом
вимог кредиторів;

- дата проведення зборів кредиторів та
комітету кредиторів;

- дата підсумкового засідання суду, на
якому буде винесено ухвалу про санацію
боржника чи постанову про визнання
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури, чи ухвалу про
припинення провадження у справі про
банкрутство або ухвалу про продовження
строку процедури розпорядження майном
та відкладення підсумкового засідання
суду, яке має відбутися у строки,
встановлені частиною другою статті 22
цього Закону.

У реєстрі вимог кредиторів повинні
міститися відомості про кожного
кредитора, розмір його вимог за
грошовими зобов'язаннями, черговість
задоволення кожної вимоги.

Неустойка (штраф, пеня) враховується в
реєстрі вимог кредиторів окремо від
основних зобов'язань у шосту чергу та
може бути предметом мирової угоди.

Погашення неустойки (штрафу, пені) у
справі про банкрутство можливе лише в
ліквідаційній процедурі при
спрощеному порядку розгляду справи про
банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону про
банкрутство конкурсні кредитори за
вимогами, які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
зобов'язані подати до господарського
суду письмові заяви з вимогами до
боржника, а також документи, що їх
підтверджують, протягом тридцяти днів
від дня офіційного оприлюднення
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство. Відлік строку
на заявлення грошових вимог кредиторів
до боржника починається з дня
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення провадження у справі про
банкрутство. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.

Публікація оголошення про порушення
справи про банкрутство ПП "НЕДРА"
відбулась 13.09.2013 в газеті "Голос
України" № 170.

Строк подачі конкурсними кредиторами
своїх вимог до боржника сплинув 14.10.2013.

Після публікації оголошення з
грошовими вимогами до боржника
звернулись такі кредитори: ДПІ у
Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ
Міндоходів у Запорізькій області; КП
"Водоканал"; ПАТ "БАНК КІПРУ"; Голуб Н.П.;
ФОП Зиков А.М.; ПП "СОФІЯ ПЛЮС"; концерн
"МТМ".

За приписами статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд, у визначеному законом порядку,
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Згідно з приписами статті 34
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Під належністю доказу
розуміється наявність об'єктивного
зв'язку між змістом судових доказів і
фактами, що є об'єктом судового
дослідження. Належними слід визнавати
докази, які містять відомості про
факти, що входять у предмет доказування
у справі, та інші факти, що мають
значення для правильного вирішення
спору. Допустимість доказів означає, що
у випадках, передбачених нормами
матеріального права, певні обставини
повинні підтверджуватися певними
засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.
Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
полягає не лише в поданні особами
доказів, а й у доведенні їх
переконливості. Отже, обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Статтею 43
Господарського процесуального кодексу
України унормовано, що господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Так, судом апеляційної інстанції
встановлено, що Голуб Н.П. з вимогами до
боржника звернулась 11.10.2013, про що
свідчить відбиток поштового штемпелю
на конверті, тобто із дотриманням
строку на заявлення грошових вимог до
боржника.

Згідно матеріалів справи встановлено,
що кредиторські вимоги Голуб Н.П.
ґрунтуються на договорі поруки від
19.09.2012, за умови якого ПП "НЕДРА"(боржник)
поручилось перед Голуб Н.П. за
виконання Карпенком С.М. зобов'язань
щодо повернення позики в розмірі 900000,00
грн., отриманої на підставі розписки
від 19.09.2012, у строк до 19.03.2013. 29.04.2013 ПП
"НЕДРА" отримало вимогу від Голуб Н.П.
щодо погашення заборгованості в
розмірі 900000,00 грн. Докази погашення
боргу перед Голуб Н.П. не надано.

На підтвердження своїх кредиторських
вимог ФО Голуб Н.П. надала:

- копію розписки від 19.09.2012 року;

- Копію договору поруки від 19.09.2012
року;

- Копія вимоги до Карпенко С.М. про
повернення грошових коштів від 21.03.2013;

- Копія вимоги до ПП «Недра» про
повернення грошових коштів від 29.04.2013
року.

Інших доказів на підтвердження своїх
вимог кредитор не надав.

Як видно із Витягу Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців станом на
09.01.2013 року Карпенко Сергій Михайлович
є єдиним засновником ПП «Недра» та його
керівником.

Дослідивши зміст договору поруки від
19.09.2012 року апеляційним судом
встановлено, що він укладений між
кредитором Голуб Н.П., боржником
Карпенко С.М. та поручителем ПП «Недра»
в особі директора Карпенко С.М.

Як вказувалось вище, п.1,п.3 ст.23 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» грошові
вимоги до боржника підтверджуються
документально. Відповідно до ст.1047
Цивільного кодексу України, договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа , -
незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або кількості
речей.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційним
судом встановлено, що сума позики в
розмірі 900000,00 грн., Карпенко С.М. перед
Голуб Н.П., перевищує більш ніж у десять
разів встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян (а саме 17 грн.), то відповідно
повинен був бути складений договір
позики у письмовій формі. Однак,
договір позики в розмірі 900000,00 грн.,
Карпенко С.М. перед Голуб Н.П. до заяви з
кредиторськими вимогами від 14.10.2013 року
доданий не був, в матеріалах справи
відсутній.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції, вказує на те, що
розписка Карпенко С.М. від 19.09.2012 року не
є належним доказом укладання договору
у формі передбаченій законодавством. З
огляду на недоведеність позики,
кредиторські вимоги Голуб Н.П. в сумі 900
000,00 грн. не підлягають включенню до
реєстру вимог кредиторів.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ФОП Зиков А.М. з
вимогами до боржника звернувся 11.10.2013,
про що свідчить відбиток поштового
штемпелю на конверті, тобто із
дотриманням строку на заявлення
грошових вимог до боржника.

Згідно матеріалів справи встановлено,
що вимоги ФОП Зикова А.М. ґрунтуються на
договорі підряду № 28 від 09.10.2012.
Відповідно до п. 2.1 договору підряду
ціна робіт складає 2707889,11 грн. Згідно
довідки про вартість виконаних
будівельних робіт за травень 2013 року
(форма КБ-3) становить 2707889,11 грн. Факт
виконання ФОП Зиковим А.М. робіт
підтверджується актом приймання
виконаних будівельних робіт за травень
2013 року (форма КБ-2) та довідкою про
вартість будівельних робіт за травень
2013 року(форма КБ-3) Роботи боржником
прийнято без зауважень, акт підписано
обома сторонами та скріплений
печатками.

Так, колегія суддів апеляційної
інстанції зазначає, що відповідно до
п.4.2. договору підряду (будівельного
підряду) № 28 від 09.10.2012 року підставою
для розрахунку вартості робіт є акти
приймання виконаних підрядних робіт
(форма КБ-2в) та довідки про вартість
виконаних робіт (форма КБ-3), які
підписуються Сторонами та
засвідчуються печатками.

Дослідивши зазначені довідку та акт
виконаних робіт за травень 2013 року, які
підписані генпідрядником ФОП Зиковим
А.М. та замовником ПП «Недра» та
засвідчені печатками, судом
встановлено, що зазначені документи
свідчать про виконання іншого
договору, а саме договору будівельного
підряду № 01/11 від 01.12.2012 року.

Проте, підставою для визнання ФОП
Зиковим А.М. кредитором, стали
документи, які додані до заяви з
кредиторськими вимогами, а саме:

- копія Свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи підприємця
Зикова А.М.:

- копія Довідки про взяття на облік
платника податку ФОП Зикова А.М. (Форма
№ 4-ОПП);

- копія свідоцтва платника єдиного
податку;

- копія договору - підряду від
09.10.2012 року № 28;

- копія локального кошторису;

- копія довідки про договірну ціну;

- копія підсумкової відомості
ресурсів;

- довідка про вартість виконаних
будівельних робіт від 22.05.2013 року;

- акт № 1 приймання виконаних
будівельних робіт від 22.05.2013 року;

- акт звіряння розрахунків від
26.09.2013 року;

Тобто, в обгрунтування своїх грошових
вимог, ФОП Зиков А.М. посилається на
інший договір підряду - з іншим номером
та датою - № 28 від 09.10.2012 року, який
наданий кредитором та міститься в
матеріалах справи.

Договір будівельного підряду № 01/11 від
01.12.2012 року кредитором не надано до
матеріалів справи та в заяві про
визнання кредитором про цей договір не
вказується. Тобто в матеріалах справи
відсутні належні та допустимі докази
на підтвердження факту виконання
договору будівельного підряду № 28 від
09.10.2012 року, оскільки кредитором
Зиковим А.М виконувався зовсім інший
договір. Суд першої інстанції на ці
обставини уваги не звернув, та прийняв
в якості доказів первинні документи
виконання підрядних робіт, за
відсутності договору, на виконання
якого вони складенні.

Це зумовлює й відсутність
встановленого строку виконання
вказаного договору, оскільки кредитор
в своїй заяві та суд першої інстанції
посилаються на те, що пунктом 4.2
договору вказаний строк оплати, а саме
10 календарних днів з моменту
підписання сторонами акти приймання
виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в)
та довідки про вартість виконаних
робіт (форма КБ-3).

Проте, договір № 01/11 від 01.12.2012 року в
матеріалах справи відсутній, що
унеможливлює встановлення дати
виникнення боргу за вказаними
правовідносинами з боржником, а
наявний в матеріалах справи договір №
28 від 09.10.2012 року - подібних умов
взагалі не містить.

Як вбачається зі змісту заяви з
кредиторськими вимогами ФОП Зикова
А.М., ним вказується, що п.4.2. договору
підряду (будівельного підряду) № 28 від
09.10.2012 року визначений строк оплати
виконаних робіт 10 календарних днів з
моменту підписання сторонами акти
приймання виконаних підрядних робіт
(форма КБ-2в) та довідки про вартість
виконаних робіт (форма КБ-3).

Однак, окрім підстав для розрахунку в
п.4.2 договору строки оплати за
виконання підрядних робіт не вказані.
Таким чином, строк виникнення права
вимоги за розрахунками по виконання
підрядних робіт договором підряду
(будівельного підряду) № 28 від 09.10.2012
року не встановлені.

Згідно вищевказаного, колегія суддів
апеляційної інстанції вказує, що
належних доказів на підтвердження
кредиторських вимог на суму 2707889,11 грн.
ФОП Зиковим А.М. не надано. З огляду на
ці обставини, вимоги ФОП Зиковим А.М. в
сумі 2707889,11 грн. не підлягають включенню
до реєстру вимог кредиторів.

Таким чином, колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
дійшла до висновку, що доводи заявника
апеляційної скарги підлягають
частковому задоволенню, а саме в
частині скасування ухвали
господарського суду Запорізької
області від 25.11.2013р. у справі № 908/1740/13
щодо включення грошових вимог ФОП
Зикова А.М. на суму 2 707 889,11 грн. до
реєстру вимог кредиторів та включені
грошових вимог фізичної особи Голуб
Н.П. на суму 900 000,00 грн. до реєстру вимог
кредиторів. В частині задоволення
скарги, щодо задоволення заяв ПАТ «Банк
Кіпру» про визнання недійсним Договору
№ 28 підряду (будівельного підряду)
укладеного між ПП «Недра» та ФОП
Зиковим А.М. 09.10.2012 року та Договору
поруки від 19.09.2012 року укладеного між ПП
«Недра», Карпенко С. М. та Голуб Н.М., суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне відмовити.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Банк Кіпру»,
м. Київ на ухвалу господарського суду
Запорізької області від 25.11.2013р. по
справі № 908/1740/13 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду
Запорізької області від 25.11.2013р. у
справі № 908/1740/13 в частині включення
грошових вимог ФОП Зикова А.М. на суму 2
707 889,11 грн. до реєстру вимог кредиторів
та включення грошових вимог фізичної
особи Голуб Н.П. на суму 900 000,00 грн. до
реєстру вимог кредиторів -скасувати.

Відмовити у визнанні вимог конкурсного
кредитора ФО Голуб Н.П в розмірі 900 000,00
грн. - вимоги четвертої черги
задоволення.

Відмовити у визнанні вимог конкурсного
кредитора ФОП Зиков А.М. в розмірі 2 707
889,11 грн. - вимоги четвертої черги
задоволення.

В іншій частині - ухвалу залишити без
змін.

Справу направити на розгляд до
господарського суду Запорізької
області.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Н.О. Мартюхіна

Судді:
О.Л. Агапов

О.В. Кододова