донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

04.02.2014р. справа №908/3840/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівЛомовцевої Н.В.
Принцевської Н.М., Скакуна О.А.при
секретарі судового засідання
Прилуцьких М.І.за участю представників
сторін: від позивача: ОСОБА_5 договір
про надання правової допомоги №б/н від
01.09.2013р.від відповідача:ОСОБА_6
довіреність №6831 від 15.11.2012р.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргуФізичної -
особи підприємця ОСОБА_7, м. Енергодар
Запорізької області на рішення
господарського суду Запорізької
області від25.12.2013р.по справі№908/3840/13
(суддя Горохов І.С.)за
позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю «Конка-Оріхів», м.
Оріхів Запорізької областідо
відповідача:Фізичної - особи
підприємця ОСОБА_7, м. Енергодар
Запорізької областіпровизнання
недійсним договору №297 від 01.01.2011р.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Конка-Оріхів», м.
Оріхів Запорізької області звернулось
до господарського суду Запорізької
області з позовом до Фізичної - особи
підприємця ОСОБА_7, м. Енергодар
Запорізької області про визнання
недійсним договору поставки від
01.01.2011р. за №297.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 25.12.2013р. у
справі №908/3840/13 (суддя Горохов І.С.)
позов задоволено. Визнано недійсним
договір поставки від 01.01.2011р. за №297,
укладений між Фізичною - особою
підприємцем ОСОБА_7 та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Конка-Оріхів». Стягнуто з ФОП ОСОБА_7
на користь ТОВ «Конка-Оріхів» судовий
збір у розмірі 1147грн.00коп.

Відповідач, не погодившись з прийнятим
судовим рішенням, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду та прийняти
нове рішення, яким у позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначає, що оспорюване
рішення прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки місцевим господарським судом
не надано належної оцінки наданим
доказам по справі, неповно з'ясовано
обставини справи. Посилається на те, що
умови договору виконувались протягом
2011-2012рр., що підтверджується
видатковими накладними. Зазначає, що на
договорі, акті звірки
взаєморозрахунків станом на 31.05.2012р. та
усіх первинних документах проставлені
печатки позивача, а останнім цей факт
не заперечується, та відповідач не
посилається на незаконне використання
його печатки. Апелянт обґрунтовує свою
позицію статтею 241 Цивільного кодексу
України, зокрема тим, що наступне
схвалення юридичною особою правочину,
вчиненого від її імені представником,
який не мав належних повноважень,
унеможливлює визнання такого
правочину недійсним. Тобто, на його
думку, наведене стосується й тих
випадків, коли правочин вчинений не
представником юридичної особи з
перевищенням повноважень, а особою, яка
взагалі не мала повноважень щодо
вчинення даного правочину. У зв'язку з
викладеним, скаржник вважає, що договір
поставки є укладеним та сторонами
виконувався.

Позивач у судове засідання прибув,
надав відзив на апеляційну скаргу.
Заперечував проти доводів апеляційної
скарги. Заявив клопотання про
призначення судової технічної
експертизи справжності відтиску
печатки ТОВ «Конка-Оріхів» (її
підробки) на спірному договорі.

Відповідач просив задовольнити
апеляційну скаргу. Проти задоволення
клопотання позивача заперечував,
вважає його таким, що направлений на
затягування розгляду справи.

Клопотання про призначення судової
технічної експертизи судовою колегією
не задоволено, оскільки випливає з
доводів апеляційної скарги і фактично
є одним із видів заперечення саме на ці
доводи. Отже клопотання направлено не з
метою спростування висновків
господарського суду, а як заперечення
на доводи апеляційної скарги.

Судове засідання апеляційної
інстанції здійснювалось за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
у порядку розгляду апеляційної скарги
встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України, на
підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає матеріали
господарської справи та викладені в
скарзі доводи щодо застосування судом
при розгляді норм матеріального та
процесуального права, що мають
значення для справи. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, заслухавши
пояснення повноважних представників
сторін, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, судова колегія апеляційної
інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.01.2011р. між Товариством з обмежено
відповідальністю "Конка-Оріхів"
(Позивач) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_7 (Відповідач)
підписано договір поставки № 297, за
умовами якого Постачальник
зобов'язується поставити, а Покупець
прийняти та оплатити товар в
асортименті, кількості і строки
передбачені договором.

Згідно з п.1.2 вказаного договору
асортимент, кількість та вартість
товару, що поставляється вказується у
видаткових накладних, які визначаються
сторонами специфікацією і
оформлюються Постачальником
відповідно до замовлення Покупця, та є
невід'ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п.п. 2.4. та 2.6. спірного
договору приймання-передача товару
здійснюється в місці поставки
повноважними представниками сторін.
Оформлення приймання-передача товару
здійснюється шляхом підписання
представниками сторін видаткових
накладних, накладних на зворотну тару
ті інших товаросупроводжувальних
документів.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірний договір є договором поставки,
що підпадає під правове регулювання
норм статей 264-271 Господарського
кодексу України та істотними умовами
договору поставки, зокрема, є предмет,
ціна, строк дії договору, умови
поставки, термін її здійснення, якісні
показники та кількість товару, що
постачається.

Договір поставки № 297 та додатки до
нього містять підпис зроблений від
імені директора ТОВ "Конка-Оріхів"
ОСОБА_9.

Відповідно до протоколу загальних
зборів учасників ТОВ "Конка-Оріхів" №1
від 06.10.2006р. та наказу № 1 від 06.10.2006р. на
посаду директора товариства
призначено ОСОБА_9.

Відповідно до п. 5.3.1 статуту ТОВ
"Конка-Оріхів" питання щодо
господарської діяльності товариства, в
тому числі укладання угод (контрактів)
та договорів, віднесені до компетенцій
директора товариства.

Позивач, звертаючись з позовом до
господарського суду, просив визнати
недійсним вищезазначений договір
поставки, у зв'язку з тим, що директор
ТОВ «Конка-Оріхів» ОСОБА_9 не
підписував даний договір та у
подальшому не виконувався.

Рішенням місцевого господарського
суду позов задоволено, визнано
недійсним договір поставки від 01.01.2011р.
за №297. Рішення обґрунтоване тим, що
договір з боку позивача укладений
особою, яка не мала необхідний обсяг
цивільної дієздатності, що в свою чергу
є порушенням ч.2 ст. 207. Цивільного
кодексу України і є підставою для
визнання його недійсним.

Судова колегія погоджується з такими
висновками господарського суду з
огляду на наступне.

Як встановлено господарським судом,
під час розгляду справи № 5009/2899/12 за
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_7 до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "Конка -
Оріхів" про стягнення заборгованості
суддею Азізбекян Т.А. для з'ясування
питання щодо дійсності підпису
директора ТОВ "Конка-Оріхів" ОСОБА_9
було призначено судову почеркознавчу
експертизу, проведення якої доручено
експертам Дніпропетровського науково -
дослідного інституту судових
експертиз (судовий експерт
Будзієвський М.Ю.).

За результатами проведеного
експертного дослідження складено
висновок судової почеркознавчої
експертизи № 136-13 від 01.11.2013р., в якому
визначено, що:

-підпис, зроблений від імені ОСОБА_9, та
розміщений в графі "Від покупця"
оригіналу договору поставки № 297 від
01.01.2011р. виконаний не ОСОБА_9, а іншою
особою з наслідуванням його
справжнього підпису;

- підписи, зроблені від імені ОСОБА_9, та
розміщені в графах "Підпис", від імені
директора та головного бухгалтера
оригіналу кільцевої довіреності до
договору поставки № 297 від 01.01.2011р., яка
виконаної разом з оригіналом договору
поставки № 297 від 01.01.2011р., виконані не
ОСОБА_9, а іншою особою з наслідуванням
його справжнього підпису.

- підпис, зроблений від імені ОСОБА_9, та
розміщений в графі "Підпис", від імені
директора оригіналу договору поставки
№ 297 від 01.01.2011р. виконаний не ОСОБА_9, а
іншою особою.

Тобто, експерт у висновку зазначив, що
підпис був здійснений не представником
ТОВ "Конка-Оріхів" ОСОБА_9, а іншою
невідомою особою.

Висновок судової експертизи, яку було
проведено в межах провадження з іншої
справи, в тому числі цивільної,
кримінальної, адміністративної,
оцінюється господарським судом у
вирішенні господарського спору на
загальних підставах як доказ зі справи,
за умови, що цей висновок містить
відповіді на питання, які виникають у
такому спорі, і поданий до
господарського суду в належним чином
засвідченій копії.

Статтею 202 Цивільного кодексу України
визначено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу
України встановлені загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного
кодексу України правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Згідно з частиною 1 статті 215
Цивільного Кодексу України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього кодексу, зокрема:
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу
України передбачено, що недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Дослідивши матеріали справи, зокрема
висновок експерта № 136-13 від 01.11.2013р.,
колегія суддів вбачає, що договір
поставки № 297 від 01.01.2011р. підписано від
імені ТОВ "Конка-Оріхів" не
уповноваженою особою - не директором
ОСОБА_9, а іншою (невстановленою) особою,
яка здійснила підробку його підпису та
почерку. У зв'язку з чим, господарський
суд дійшов правомірного висновку,
стосовно того, що правочин (договір
поставки № 297 від 01.01.2011р.) з боку
позивача укладений особою, яка не мала
необхідний обсяг цивільної
дієздатності, що в свою чергу є
порушенням ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу
України і є підставою для визнання його
недійсним.

За приписами статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Посилання скаржника на те, що умови
договору виконувались протягом
2011-2012рр., що підтверджується
видатковими накладними та актом звірки
взаєморозрахунків станом на 31.05.2012р. є
безпідставними, оскільки зазначені
видаткові накладні та акт звірки
взаєморозрахунків не містять
посилання на спірний договір. Крім
того, виходячи з п.1.2 видаткова накладна
є невід'ємною частиною даного договору,
тобто повинна мати посилання на цей
договір та має бути підписана особою,
якою підписувався договір або за його
дорученням в установленому законом
порядку.

Доводи апелянта на наявність відбитку
печатки ТОВ "Конка-Оріхів" на спірному
договорі та первинних документах не
спростовує відсутність підпису
уповноваженої особи позивача на них, що
є порушенням ч. 2 ст. 203 Цивільного
кодексу України та не може
ототожнюватись з необхідністю
підписання юридичною особою правочину
уповноваженою на це її установчими
документами як це передбачено ч. 2 ст. 207
Цивільного кодексу України.

При таких обставинах, посилання
відповідача на статтю 241 Цивільного
кодексу щодо наступного схвалення
юридичною особою правочину, вчиненого
від її імені представником, який не мав
належних повноважень, що унеможливлює
визнання такого правочину недійсним
судова колегія вважає необґрунтованим,
оскільки в матеріалах справи відсутні
докази, які б свідчили про подальше
схвалення правочину з боку позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком місцевого
господарського суду щодо задоволення
позовних вимог та визнання недійсним
договору поставки.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд вважає, що судом
першої інстанції повно, всебічно і
об'єктивно з'ясовано обставини справи,
винесено рішення у відповідності до
норм матеріального і процесуального
права, тому апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення
господарського суду Запорізької
області від 25.12.2013р. у справі №908/3840/13
підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків викладених у
рішенні суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті держаного мита за
подання апеляційної скарги
покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної - особи
підприємця ОСОБА_7, м. Енергодар
Запорізької області на рішення
господарського суду Запорізької
області від 25.12.2013р. у справі №908/3840/13
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 25.12.2013р. у
справі №908/3840/13 - залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з набрання постановою
апеляційного господарського суду
законної сили.

Головуючий
Н.В. Ломовцева

Судді:
Н.М. Принцевська

О.А. Скакун

Надруковано 7 прим.:

2прим.-Позивачу;

2прим.-Відповідачу;

1прим.-У справу;

1прим.-ГСЗО;

1прим.-ДАГС.