м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22760/13 29.01.14

За позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Маріупольгаз" Донецької
області

до Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" м. Києва

про укладення договору.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача Жар Д.В.,

від відповідача Бернацька О.В.

СУТЬ СПОРУ :

у січні 2013 року Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Маріупольгаз" звернулося
в суд з указаним позовом, вимоги за яким
уточнило заявою № 503 від 32 січня 2014 р.

Позивач зазначав, що 22 жовтня 2013 р. він
запропонував відповідачу укласти
типовий договір на розподіл природного
газу № 08/1864-13, надіславши проект
відповідного договору.

Посилаючись на те, що всупереч вимог ст.
12 Закону України "Про трубопровідний
транспорт", ст. 4 Закону України "Про
засади функціонування ринку
природного газу", Закону України "Про
природні монополії", постанови
Кабінету Міністрів України № 1729 від 27
грудня 2001 р. "Про забезпечення
споживачів природним газом", постанови
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики № 1164 від 6 вересня 2012 р. "Про
затвердження Типового договору на
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами", які
передбачають обов'язкове укладення
такого договору, відповідач не
повернув йому підписаний примірник
договору, тим самим безпідставно не
погодив запропоновані ним умови
договору, позивач просив задовольнити
позов, уклавши договір на розподіл
природного газу магістральними
трубопроводами у запропонованій ним
редакції.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву,
його представник у судовому засіданні
проти позову заперечував, посилаючись
на безпідставність заявлених вимог,
наявність між ними чинного договору №
14/738/13 від 18 січня 2013 р. на розподіл
природного газу, відсутність обов'язку
по укладенню з позивачем ще одного
однопредметного договору.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
суд вважає, що у позові слід відмовити з
таких підстав.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2013 р.
позивач листом № 08-2244 від 21 жовтня 2010 р.
запропонував відповідачу укласти
типовий договір на розподіл природного
газу № 08/1864-13, надіславши проект
відповідного договору

За умовами запропонованого договору
позивач зобов'язувався надати послуги
з транспортування природного газу
газорозподільними мережами до межі
балансової належності об'єктів
відповідача або його споживачів
відповідно до актів розмежування
балансової належності газопроводів та
експлуатаційної відповідальності
сторін, а відповідач - прийняти та
оплатити надані послуги на умовах
цього договору.

Строк дії договору встановлений з дня
його підписання до 31 грудня 2014 року.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями сторін, наявним у
матеріалах справи проектом договору,
листом позивача.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 14 Закону України
"Про засади функціонування ринку
природного газу" розподіл природного
газу здійснюється відповідно до
договору, за яким газорозподільне
підприємство зобов'язується
транспортувати природний газ,
довірений йому замовником,
газорозподільними мережами до пункту
приймання-передачі газу та передати
його споживачу, який відповідно до
законодавства має право на одержання
зазначеного газу, а замовник
зобов'язується сплатити за доставку
газу за встановленою в договорі платою.
Обов'язкові умови для газорозподільних
підприємств та споживачів послуг, що
надаються такими підприємствами,
встановлюються в типовому договорі про
транспортування природного газу
газорозподільними мережами

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 12 Закону
України "Про трубопровідний транспорт"
підприємства, установи та організації
трубопровідного транспорту здійснюють
приймання, збереження, перевантаження
і транспортування трубопроводами, у
тому числі з метою транзиту,
вуглеводнів, хімічних продуктів, води
та інших продуктів і речовин на основі
договорів з урахуванням економічної
ефективності та пропускної
спроможності магістральних
трубопроводів.

У відповідності до вищевказаних вимог
законодавства, а також вимог ч. 6 ст. 179
ГК України укладення договору на
розподіл природного газу є
обов'язковим для сторін по справі.

З матеріалів справи слідує, що 18 січня
2013 р. між сторонами по справі вже
укладений договір № 14/738/13 від 18 січня
2013 р. на розподіл природного газу.

Відповідно до умов п. 11.1 цього договору
він набирає чинності з дня його
підписання та скріплення печатками і
розповсюджує свою дію на відносини
сторін, що склалися з 1 січня 2013 р. і діє
в частині надання послуг до 31 грудня 2013
р., а в частині проведення розрахунків
за надані послуги - до повного
виконання зобов'язань. Договір
вважається продовженим на аналогічний
період, якщо за місяць до закінчення
строку дії договору жодною із сторін не
буде заявлено про припинення його дії
або перегляд його умов.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями сторін, наявним у
матеріалах справи копіями
вищевказаних договору та додаткової
угоди.

За умовами зазначеного договору
сторони врегулювали відносини між
собою з приводу надання позивачем
послуг транспортування природного
газу газорозподільними мережами до
межі балансової належності об'єктів
відповідача або його споживачів
відповідно до актів розмежування
балансової належності газопроводів та
експлуатаційної відповідальності
сторін.

Доказів вчинення сторонами у справі в
установленому порядку заяв про
припинення вказаного договору або
перегляд його умов суду не надано.

Таким чином, станом на час звернення
позивача з пропозицією укласти новий
договір, подачі позову та розгляду
справи судом відносини сторін з
приводу розподілу природного газу
врегульовані чинним між ними
договором.

Отже, встановлений обов'язок укласти з
позивачем договір про транспортування
природного газу відповідачем виконано
і право позивача з цього приводу не
порушено. Укладення ж нового договору
про той же предмет, що врегульовував би
ті ж самі відносини, за наявності
чинного договору законодавством не
передбачено.

За таких обставин у позові відповідно
до вимог ст. 16 ЦК України, ст. 179 ГК
України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені
по справі господарські витрати
стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід
покласти позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, ст. 82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

у позові Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Маріупольгаз" Донецької
області відмовити.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва

П.І.Паламар