ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

06.02.2014
Справа № 907/1232/13

За позовом Закарпатського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції в Закарпатській області, м.
Ужгород, Смереківської сільської ради,
с.Смерекова Великоберезнянського
району, Лютянської сільської ради,
с.Люта Великоберезнянського району,
Чорноголівської сільської ради,
с.Чорноголова, Великоберезнянського
району, Буківцівської сільської ради,
с. Буківцьово Великоберезнянського
району

до відповідача державного
підприємства "Великоберезнянське
лісове господарство", смт. Великий
Березний

про стягнення суми 74 848,21 грн. за
порушення лісового законодавства

Головуючий суддя Івашкович І.В.

представники:

від позивача Державної екологічної
інспекції в Закарпатській області -
Мазуренко А.Є., головний
спеціаліст-юрисконсульт, довіреність
№50/05 від 09.01.2014 р.

від позивача Смереківської сільської
ради - не з'явився

від позивача Лютянської сільської ради
- не з'явився

від позивача Чорноголівської
сільської ради - не з'явився

від позивача Буківцівської сільської
ради - не з'явився

від відповідача - Цубина М.М.,
довіреність від 08.05.13

за участю прокурора - Камінська О.В.,
старший прокурор відділу прокуратури
міста Ужгорода

СУТЬ СПОРУ: Закарпатський міжрайонний
прокурор з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері
звернувся з позовом в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції в Закарпатській області,
м.Ужгород, Смереківської сільської
ради, с.Смерекова Великоберезнянського
району, Лютянської сільської ради,
с.Люта Великоберезнянського району,
Чорноголівської сільської ради, с.
Чорноголова, Великоберезнянського
району, Буківцівської сільської ради,
с. Буківцьово Великоберезнянського
району до державного підприємства
"Великоберезнянське лісове
господарство", смт.Великий Березний про
стягнення до спеціального фонду
охорони навколишнього природного
середовища місцевих бюджетів
сільських рад Великоберезнянського
району 74 848,21 грн. за порушення лісового
законодавства.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
Закарпатським міжрайонним прокурором
з нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері проведеною
перевіркою з питань додержання вимог
лісового законодавства в частині
вжиття заходів до відшкодування шкоди,
заподіяної незаконними рубками,
встановлено, що протягом 2013 року у
лісофонді державного підприємства
"Великоберезнянське лісове
господарство" зафіксовано 7 випадків
самовільних рубок дерев загальною
кубомасою 33 м. куб. та здійснено
нарахування збитків.

Зокрема, в Чорноголівському лісництві
зафіксовано незаконну рубку у кварталі
13/28 кубомасою 1,26 м. куб. та нараховано - 3
968,50 грн. збитків, в кварталі 25/1
кубомасою 1,45 м. куб. та нараховано - 5 460,60
грн. збитків, в кварталі 8/51 кубомасою 0,3
м. куб. та нараховано - 2766,30 грн. збитків,,
в кварталі 19/13 кубомасою 0,17 м. куб. та
нараховано - 611,26 грн. збитків; в
Лютянському лісництві зафіксовано
незаконну рубку у кварталі 6/7,3
кубомасою 27,4 м. куб. та нараховано - 55
239,26 грн. збитків, у кварталі 6/18
кубомасою 2 м. куб. та нараховано - 9 745,70
грн. збитків; у Бистринському
лісництві у кварталі 19/5 кубомасою 0,31
м.куб. та нараховано - 1025,03 грн. збитків.

Збитки в розмірі 3 968,50 грн., нараховані
за незаконну рубку у кварталі 13/28
Чорноголівського лісництва,
добровільно відшкодовано порушником.

Однак у 6 випадках самовільної рубки
збитки в розмірі 74 848,21 грн. не
відшкодовано, особи порушників не
встановлені.

На підставі приписів ст. 5 Закону
України "Про охорону навколишнього
природного середовища", ст. 19 Лісового
кодексу України прокурор наголошує на
тому, що на ДП "Великоберезнянське
лісове господарство", як постійного
лісокористувача, покладено обов"язки
із забезпечення охорони, захисту
відтворення, підвищення
продуктивності лісових насаджень,
дотримання правил і норм використання
лісових ресурсів способами, які
забезпечують збереження оздоровчих і
захисних властивостей лісів, створюють
сприятливі умови для їх охорони,
захисту та відтворення. За приписами
ст. ст. 63, 64, 86, 89, 90 Лісового кодексу
України на постійних лісокористувачів
покладається організація і
забезпечення охорони і захисту лісів,
яка передбачає здійснення комплексу
заходів, спрямованих на збереження та
охорону лісів, зокрема, від незаконних
рубок.

Посилаючись на порушення відповідачем
вказаних нормативних приписів,
незабезпечення ним охорони і
збереження лісів від незаконних рубок,
прокурор стверджує про наявність
правових підстав для покладення на
відповідача згідно зі ст. ст. 105, 107
Лісового кодексу України, ст. ст. 68, 69
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
відповідальності у вигляді
відшкодування заподіяної шкоди у
розмірі та порядку, визначеному
законодавством.

Прокурор та уповноважений представник
позивача позовні вимоги підтримали
повністю з мотивів, наведених у
позовній заяві та додаткових
поясненнях.

Зокрема, згідно з письмовими
поясненнями №51-43-13вих.13 від 20.12.14
зазначено про те, що відповідно до
посадової інструкції майстра лісу ДП
"Великоберезнянське лісове
господарство" до його обов'язків
входить здійснення безпосередньої
охорони лісу та ввіреному йому майна
за ним в обході, а також проведення
роботи по попередженню, запобіганню та
припиненню незаконних рубок. Отже,
через неналежне виконання своїх
обов"язків майстри лісу не забезпечили
охорону лісу від незаконних рубок, чим
спричинено шкоду лісовому
господарству. Відповідно до ст. 1172
Цивільного кодексу України юридична
особа відшкодовує шкоду, завдану її
працівником під час виконання ним
своїх трудових обов'язків.

Додатковими поясненнями від 20.01.2014 р.
№51-43-13 вих.14 (77) вказано на те, що згідно
акту 2/5 огляду місця вчинення
правопорушення лісового законодавства
кварталі 25/1 Чорноголівського
лісництва та акту 4/9 огляду місця
вчинення правопорушення лісового
законодавства в кварталі 6/18
Лютянського лісництва виявлено осіб -
лісопорушників Ман М.Р. та Готра І.Ю.
Наголошено, що відповідачем не вжито в
межах своїх повноважень заходів щодо
притягнення вказаних осіб до
відповідальності, протоколи про
адміністративні правопорушення
відносно вказаних лісопорушників не
складалися, що свідчить про
бездіяльність відповідача щодо
виконання обов'язків з забезпечення
охорони, захисту і збереження лісових
ресурсів. Крім того, не було притягнуто
до відповідальності майстра лісу
Фаркаша П.М., на території охорони якого
неодноразово виявлено факти
незаконних рубок.

Прокурором подано копію листа
прокуратури Великоберезнянського
району від 30.01.14 №96-139 вих.14(143), згідно з
яким повідомлено про перебування на
даний час у провадженні кримінальних
проваджень за фактом незаконних рубок
у Лютянському лісництві в кварталі
6/7,3;6/18 на суму 64984,96 грн. Кримінальне
провадження за фактом незаконних рубок
у Чорноголівському лісництві кварталі
25/1 закрито. Щодо інших фактів
самовільних рубок, то такі у ЄРДР не
реєструвались.

Уповноваженим представником позивача
Державної екологічної інспекції у
Закарпатській області подано
пояснення по суті позову, згідно з
якими підтримано позовні вимоги в
повному обсязі.

Уповноважений представник відповідача
усно та поданим письмовим відзивом
заперечує проти задоволення позовних
вимог повністю.

Зокрема, відповідач наголошує, що факти
незаконних рубок, що стали підставою
для звернення прокурора з даним
позовом, були виявлені службовими
особами ДП "Великоберезнянське лісове
господарство", про що складено
відповідні акти, які в порядку ст. 214
Кримінального процесуального кодексу
України спрямовані до Перечинського РВ
УМВС України у Закарпатській області.
Однак, у відповідача відсутні
відомості щодо результатів розгляду
вказаних заяв органами внутрішніх
справ та щодо прийнятих рішень за
фактами скоєння незаконних рубок дерев
на території Чорноголівського,
Лютянського, Бистрицького лісництва ДП
"Великоберезнянське лісове
господарство".

Вказує, що прокурором при зверненні з
даним позовом не враховано приписів п.4
ч.1 ст. 19 Лісового кодексу України щодо
права постійного лісокористувача на
відшкодування збитків, а також ст. 68
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
ст. 40 Закону України "Про рослинний
світ", згідно з якими відповідальність
за заподіяння шкоди навколишньому
природному середовищу несуть особи,
винні у вчиненні вказаного
правопорушення.

Стверджує також, що необхідні за
правилами ст. 1166 Цивільного кодексу
України елементи цивільного
правопорушення, за наявності яких
настає відповідальність за завдану
майнову шкоду, у діях відповідача
відсутні, а повністю наявні у діях
невстановлених органом слідства осіб.
Посилається при цьому на правову
позицію згідно з роз"ясненням Вищого
арбітражного суду України №02-5/744 від
27.04.2001р. "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов"язаних із
застосуванням законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища". Безпідставним вважає
посилання прокурора на ч.1 ст. 1172
Цивільного кодексу України, оскільки
не наведено жодного доказу заподіяння
збитків в розмірі 74848,21 грн.
працівниками (службовими особами) ДП
"Великоберезнянське ЛГ".

Уповноважений представник
відповідача просить суд звернути увагу
на ті обставини, що спірні порушення
були виявлені самим відповідачем, а не
під час проведення перевірки Державною
екологічною інспекцією в
Закарпатській області або прокурором.
Після виявлення вказаних порушень
відповідач належним чином звернувся до
органів внутрішніх справ з
відповідними заявами, що свідчить про
вжиття ним заходів щодо притягнення
винних осіб до відповідальності.
Вважає, що прокуратурою в межах своєї
компетенції не було вжито заходів щодо
встановлення винних осіб, які
безпосередньо вчинили незаконну рубку
та щодо притягнення їх до
відповідальності.

На підставі правового аналізу доводів
та заперечень учасників судового
розгляду, поданих документальних
доказів в їх сукупності суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 16 та ч. 1 ст. 17 Лісового
кодексу України право користування
лісами здійснюється в порядку
постійного та тимчасового
користування лісами. У постійне
користування ліси на землях державної
власності для ведення лісового
господарства без встановлення строку
надаються спеціалізованим державним
лісогосподарським підприємствам,
іншим державним підприємствам,
установам та організаціям, у яких
створено спеціалізовані
лісогосподарські підрозділи.

Згідно з вимогами ст.64 Лісового
кодексу України підприємства,
установи, організації і громадяни
здійснюють ведення лісового
господарства з урахуванням
господарського призначення лісів,
природних умов та зобов'язані, зокрема,
здійснювати охорону лісів від пожеж,
захист від шкідників і хвороб,
незаконних рубок та інших пошкоджень.

У відповідності до ст. 86 Лісового
кодексу України передбачено, що
організація охорони і захисту лісів
передбачає здійснення комплексу
заходів, спрямованих на збереження
лісів від пожеж, незаконних рубок,
пошкодження, ослаблення та іншого
шкідливого впливу, захист від
шкідників і хвороб. Забезпечення
охорони і захисту лісів покладається
на центральний орган виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
лісового господарства, та органи
місцевого самоврядування, власників
лісів і постійних лісокористувачів
відповідно до цього Кодексу.

Приписами ст.105 Лісового кодексу
України встановлено, що порушення
лісового законодавства тягне за собою
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність відповідно до закону.
Відповідальність за порушення
лісового законодавства несуть,
зокрема, особи, винні у незаконному
вирубуванні та пошкодженні дерев і
чагарників.

Відповідно до ст.107 Лісового кодексу
України підприємства, установи,
організації і громадяни зобов'язані
відшкодувати шкоду, заподіяну лісу
внаслідок порушення лісового
законодавства, у розмірах і порядку,
визначених законодавством України.

Аналогічні положення щодо обов"язку
підприємств, установ, організацій та
громадян відшкодовувати шкоду,
заподіяну ними внаслідок порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
містяться у ст. ст. 68, 69 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища"

Із системного аналізу вищенаведених
правових норм випливає, що встановлену
законом цивільно-правову
відповідальність за порушення
лісового законодавства, зокрема, за
незаконне вирубування дерев несуть
особи, винні у такому порушенні. Таку
відповідальність мають нести як особи,
які безпосередньо здійснили
самовільну вирубку дерев, так і
постійні лісокористувачі, внаслідок
протиправної бездіяльності яких та
незабезпечення їх працівниками
охорони і захисту лісів допущено
незаконні рубки на відповідній ділянці
лісового масиву.

Врегульовані вищевказаними нормами
наслідки порушення вимог
природоохоронного ( в т.ч. лісового)
законодавства у вигляді обов'язку
винної особи відшкодувати заподіяні
збитки відповідають загальним
положенням Цивільного та
Господарського кодексів України, які
визначають поняття та порядок
відшкодування збитків.

За статтею 22 Цивільного кодексу
України встановлено загальні правила
відшкодування збитків та передбачено,
зокрема, що особа, якій завдано збитків
у результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Відшкодування збитків у сфері
господарювання врегламентовано
нормами гл. 25 Господарського кодексу
України. Згідно зі ст. 224 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

В даному випадку спірні правовідносини
щодо відшкодування збитків, заподіяних
порушенням лісового законодавства,
кваліфікуються як відносини із
відшкодування позадоговірної шкоди.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України
встановлено загальні підстави
відшкодування шкоди у позадоговірних
(деліктних) зобов'язаннях та
передбачено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала;
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Позадоговірна (деліктна)
відповідальність, яка є видом
цивільно-правової відповідальності,
настає при існуванні складу
правопорушення, що включає такі
елементи, як: шкода, протиправна
поведінка, причинний зв'язок між шкодою
і протиправною поведінкою, вина.

За правилами ст. ст. 4-3, 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. В деліктних
правовідносинах саме на позивача
покладається обов'язок довести
наявність шкоди та її розмір,
протиправність (незаконність)
поведінки заподіювача шкоди та
причинний зв'язок такої поведінки із
заподіяною шкодою. Відсутність хоча б
одного з цих елементів виключає
відповідальність за заподіяну шкоду.
Відповідач при доведенні вказаних
елементів правопорушення повинен
довести відсутність своєї вини.

Із фактичних обставин і матеріалів
справи слідує, що спірні порушення
вимог лісового законодавства, а саме,
факти незаконних рубок дерев було
виявлено посадовими особами ДП
"Великоберезнянське лісове
господарство" при здійсненні в межах
виконання своїх посадових обов"язків
лісового обходу в межах лісових
масивів Чорноголівського лісництва у
кварталах №13/28, №25/1, № 8/51, №19/13;
Лютянського лісництва у кварталах
№6/7,3, №6/18; Бистринського лісництва у
кварталі №19/5. Факти виявлених
незаконних рубок дерев
підтверджуються складеними посадовими
особами ДП "Великоберезнянське лісове
господарство" актом планової ревізії
№3 від 22.04.13, актом планової ревізії №6
від 23.04.13, актом планової ревізії №4 від
24.04.13, актом №3/8 огляду місця вчинення
правопорушення лісового законодавства
від 27.08.13, актом №4/9 огляду місця
вчинення правопорушення лісового
законодавства від 02.09.13, актом №2/5
огляду місця вчинення правопорушення
лісового законодавства від 31.05.13. При
цьому слід зазначити, що згідно з актом
№4/9 від 02.09.13, актом №2/5 від 31.05.13
виявлено самих порушників - гр. Ман М.Р.
та гр. Готра І.Ю.

Актом планової ревізії №3 лісового
обходу №3 від 22.04.13, актом планової
ревізії №6 лісового обходу №6 від 23.04.13
та актом №2/5 огляду місця вчинення
правопорушення лісового законодавства
від 31.05.2013 р., складеними по
Чорноголівському лісництві,
зафіксовано незаконну рубку дерев в
кварталі 25/1 кубомасою 1,45 м. куб. (порода
ялина) та встановлено розмір шкоди 5 460,60
грн.; в кварталі 8/51 кубомасою 0,3 м. куб.
(порода граб) та встановлено розмір
шкоди 2766,30 грн.; в кварталі 19/13 кубомасою
0,17 м. куб. (порода бук) та встановлено
розмір шкоди 611,26 грн. Актом 3/8 огляду
місця вчинення правопорушення
лісового законодавства від 27.08.2013 р. та
актом 4/9 огляду місця вчинення
правопорушення лісового законодавства
від 02.09.2013 р., складеними по Лютянському
лісництві, зафіксовано незаконну рубку
у кварталі 6/7,3 кубомасою 27,4 м. куб.
(порода ялиця біла)та встановлено
розмір шкоди 55 239,26 грн.; у кварталі 6/18
кубомасою 3,05 м. куб. (порода ялиця біла)
та встановлено розмір шкоди 9 745,70 грн.;
актом планової ревізії №4 лісового
обходу №4 від 26.03.13, складеним по
Бистрицькому лісництву, у кварталі 19/5
кубомасою 0,31 м. куб. (порода граб, верба)
та встановлено розмір шкоди 1025,03 грн.

Всього розмір шкоди, заподіяної
внаслідок вищенаведених виявлених
незаконних рубок дерев складає суму
74848,15 грн., яку заявлено до стягнення з
відповідача згідно з даним позовом.

Як слідує з матеріалів справи,
розрахунок розміру шкоди проведено
самим відповідачем.

Доданими відповідачем документальними
доказами підтверджено, що за
наслідками виявлення його посадовими
особами незаконних рубок дерев
відповідні матеріали було своєчасно
скеровано до Перечинського РВ УМВС
України в Закарпатській області для
проведення перевірки в установленому
законом порядку.

За результатами вказаних звернень у
ЄРДР внесено відомості про кримінальні
правопорушення за фактами незаконних
рубок по Лютянському лісництві в
кварталах 6/7,3;6/18 на суму 64984,96 грн. За
фактом незаконної рубки у
Чорноголівському лісництві квартал 25/1
кримінальне провадження закрито за
відсутністю складу кримінального
правопорушення. Щодо інших виявлених
фактів незаконних рубок результати
досудового розслідування відсутні,
такі порушення у ЄРДР не реєструвались.
Зазначене підтверджується копіями
документів, доданими згідно із заявою
№51-43-13 вих.14 від 31.01.14 Закарпатського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері.

Таким чином, позовні вимоги як в
частині доведення виявлених порушень
лісового законодавства, так і розміру
заподіяної шкоди, фактично грунтуються
на документах, складених відповідачем.
Факти спірних порушень лісового
законодавства виявлено самим
відповідачем, яким одночасно вжито
заходи, спрямовані на проведення
перевірки правоохоронними органами
відповідно до вимог чинного
законодавства та в межах встановленої
компетенції.

Вищенаведеним спростовується як факт
вчинення спірних незаконних рубок
внаслідок протиправної бездіяльності
посадових осіб ДП "Великоберезнянське
ЛГ", так і існування безпосереднього
причинно-наслідкового між такою
бездіяльністю та спричиненням шкоди.

При цьому суд констатує висновок про
відсутність доведеного в
установленому порядку факту
протиправної бездіяльності з боку
посадових осіб відповідача, якою могло
бути спричинено незаконну вирубку
дерев. Так, прокурором та позивачами не
подано належних доказів притягнення
працівників відповідача до
адміністративної або кримінальної
відповідальності. Обставини внесення
прокурором в порядку ст. ст.20, 23 Закону
України "Про прокуратуру" подання про
усунення порушень вимог лісового
законодавства, відповідно до якого
зобов"язано директора ДП
"Великоберезнянське ЛГ" вирішити
питання про притягнення до
відповідальності лісників Лешко М.П.,
Щербанич А.І., Юричканич В.І., Фаркаш П.М.,
Макарович В.І., та надіслання ДП
"Великоберезнянське ЛГ" прокурору
матеріалів щодо результатів розгляду
вказаного подання (додано копію згідно
із заявою №51-43-13 вих.14 (54) від 14.01.14),
свідчать про відсутність фактів
притягнення до відповідальності
посадових осіб відповідача. Правова
позиція щодо необхідності подання
належних доказів притягнення до
встановленої законом відповідальності
працівників постійних
лісокористувачів, через неналежне
виконання якими своїх службових
обов"язків допущено незаконні рубки
лісових насаджень, викладено, зокрема,
у постановах Вищого господарського
суду України від 28.01.2014р. по справі
5019/418/12, від 22.10.2013 по справі №909/138/13-г,
від 29.07.2013 по справі №5010/1287/2012-П-13/90).

Окрім того, доданими до позовної
заяви та додаткових пояснень прокурора
документами жодним чином не
підтверджено та не обгрунтовано розмір
самої заподіяної шкоди, хоча обов"язок
по доведенню виникнення шкоди та її
розміру, як елементу складу цивільного
правовопорушення, лежить на
позивачеві. Так, в обгрунтування суми
74848,21 грн. заявленої до стягнення з
відповідача шкоди до позовної заяви
додано розрахунки, які складено
працівниками відповідача. Такі
розрахунки не містять жодного
посилання на застосування при
визначенні розміру шкоди відповідних
затверджених такс чи методик. Зокрема,
у розрахунках міститься посилання на
те, що такі розроблено відповідно до
постанови КМУ від 23.07.2008р. №665, однак
відсутнє посилання, за якими саме
затвердженими цією постановою таксами
обчислено розмір шкоди. Прокурором
згідно із заявою від 06.02.14 подано
узагальнений розрахунок заподіяної
шкоди, який також не містить посилання
на застосовані такси чи методики. Окрім
того, надані в обгрунтування розміру
шкоди розрахунки не містять будь-яких
розшифровок вихідних даних, за якими
здійснено відповідні обчислення.
Згідно з правовою позицією, викладеною
в пункті 6.1 роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 27.06.2001р.
№ 02-5/744 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
застосуванням законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища", у розгляді справ зі спорів
про відшкодування шкоди, заподіяної
зеленим насадженням їх незаконною
вирубкою, господарським судам слід
перевіряти, яким чином (зокрема із
застосуванням яких вимірювальних
засобів) проводилися заміри пнів та чи
відображені ці дані у акті. За
відсутності відповідних даних у
господарського суду немає підстав для
задоволення позову.

Натомість, в даному випадку такі дані, в
т.ч. діметр пнів, відсутні у документах,
складених по факту виявлення спірних
незаконних рубок

Аналізуючи фактичні обставини справи в
їх сукупності, суд критично оцінює
докази, надані у підтвердження самого
факту виявлених порушень, якими, як
вказано вище, є документи, складені
посадовими особами відповідача.

Так, наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 10.09.2008р. № 464 (зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 15.01.2008р.
за №18/16034) затверджено Порядок
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, який регламентує
процедуру проведення перевірок з
питань здійснення державного контролю
у сфері охорони навколишнього
природного середовища та оформлення їх
результатів.

Відповідно до пункту 1.4 вказаного
Порядку передбачено, що акт перевірки є
документом, який фіксує факт
проведення планових, позапланових
перевірок суб'єктів господарювання і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог
законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища
та його дотримання. Порядком (п.4.13)
передбачено, що за результатами
відповідних перевірок складається
уніфікований акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного
законодавства.

Таким чином, належним доказом на
підтвердження факту порушення вимог
природохоронного законодавства та,
відповідно, існування підстав для
покладення на винних осіб обов"язку
щодо відшкодування заподіяної шкоди, є
складений державним інспектором
відповідно до вищенаведених
нормативно встановлених вимог
уніфікований акт перевірки.

В даному випадку відповідний акт з
фіксацією спірних порушень вимог
природоохоронного (лісового)
законодавства з боку Державної
екологічної інспекції у Закарпатській
області не складався.

Виходячи з вищевикладених
обгрунтувань, суд констатує висновок
про недоведеність позивачем та
прокурором належними та допустимими
доказами існування елементів складу
цивільного правопорушення у діяннях
відповідача та, відповідно,
передбачених законом підстав для
покладення на відповідача обов"язку з
відшкодування заявленої до стягнення
шкоди в розмірі 74 848,21 грн. за порушення
лісового законодавства.

Стосовно вирішення питання щодо
розподілу судових витрат, суд
констатує наступне.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 5 Закону України
"Про судовий збір" органи прокуратури
при здійсненні своїх повноважень
звільняються від сплати судового
збору.

У відповідності до правової позиції,
викладеної в п. 4.6 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, у разі повної або часткової
відмови в позові судовий збір
стягується з визначеного прокурором
позивача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

Враховуючи ті обставини, що позивач -
Державна екологічна інспекція в
Закарпатській області у спірних
правовідносинах є органом, який
безпосередньо уповноважений державою
на здійснення функцій управління в
спірних правовідносинах та враховуючи
той факт, що у відповідності до Закону
України "Про судовий збір" Державна
екологічна інспекція в Закарпатській
області не є звільнена від сплати
судового збору, суд покладає обов'язок
по відшкодуванню судового збору в
дохід державного бюджету України в
розмірі 1827,00 грн. на позивача - Державну
екологічну інспекцію в Закарпатській
області.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржено в порядку,
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Повний текст рішення складено 11.02.2014 р.

Суддя
Івашкович І.В.