ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

30.01.2014Справа № 901/4225/13За позовом
Управління Державної служби охорони
при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Миколаївській області

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 1 600,00 грн.

Суддя С.А. Чумаченко

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Управління Державної
служби охорони при Управлінні
Міністерства внутрішніх справ України
в Миколаївській області звернулося до
Господарського суду Автономної
Республіки Крим із позовною заявою до
відповідача - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості у сумі 1 600,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.04.2013
між сторонами було укладено договір
№053/1771 на спостереження за станом
охоронно-пожежної сигналізації на
об'єкті підрозділом Державної служби
охорони при Міністерстві внутрішніх
справ України. Згідно умов договору
замовник зобов'язаний своєчасно і в
повному обсязі здійснювати оплату за
цим Договором. В порушення умов
Договору відповідач не виконав
належним чином своє зобов'язання щодо
оплати наданих охоронних послуг за
липень-жовтень 2013 року, внаслідок чого
на момент подання позову сума
заборгованості відповідача перед
позивачем складає 1600 грн. 40 коп., що і
стало підставою для звернення позивача
із позовною заявою до суду.

30.01.2014 до дня слухання від позивача
надійшло клопотання про розгляд справи
без участі його представника.

Відповідач явку не забезпечив, про день
та місце судового засідання був
сповіщений рекомендованою
кореспонденцією, відзив та витребувані
судом документи не надав.

Про час та місце розгляду справи
фізична особа - підприємець ОСОБА_2 був
повідомлений належним чином за
адресою юридичної реєстрації, вказаною
у витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії № 17923434 від
13.01.2014 (а.с.31).

Відповідно до положень постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.

Таким чином, фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 був повідомлений
належним чином про час та місце
розгляду даної справи, однак, правами,
наданими сторонам статтею 22
Господарського процесуального кодексу
України, не скористалось.

Розгляд справи неодноразово
відкладався в порядку статті 77
Господарського процесуального кодексу
України.

Суд вважає, що матеріали справи в
достатній мірі характеризують
правовідносини, що склалися між
сторонами, та вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2013 між Управлінням Державної служби
охорони при Управлінні Міністерства
внутрішніх справи України в
Миколаївській області та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено
договір № 053/1771 на
спостереження за станом
охоронно-пожежної сигналізації об'єкті
підрозділом Державної служби охорони
при Міністерстві внутрішніх справ
України (а.с.9-12).

На виконання умов Договору під
технічну охорону взято об'єкт
Замовника згідно Дислокації (додаток 1
до Договору) - закусочна за адресою:
АДРЕСА_1. (а.с. 13).

Згідно з пунктами 2.1 зазначеного
Договору замовник доручив, а
виконавець зобов'язався здійснювати
охорону майна замовника на об'єкті та
технічне обслуговування сигналізації
на цьому об'єкті. Виконавець приймає
майно замовника на зберігання і не
вступає у володіння ним.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що
ціна охоронних послуг є договірною і
визначається сторонами в розрахунку
(додаток № 2 до договору (а.с14) та
протоколі узгодження договірної ціни
(додаток № 4).

Згідно протоколу узгодження
договірної ціни сторони погодились з
наступним вартість охорони майна в
місяць на одному об'єкті замовника
становить 400,00 грн., в тому числі:
вартість спостереження в місяць на
одному об'єкті замовника становить 165,00
грн. ; вартість утримання групи
затримання в місяць на одному об'єкті
замовника становить 165,00грн.; вартість
обслуговування однієї умовної одиниці
сигналізації в рік становить 20,00 грн.;
вартість утримання телефонної лінії в
рік на одному об'єкті Замовника
становить 120,00 грн. (а.с.16).

Відповідно до пункту 3.2 договору
вартість охоронних послуг по Договору
на кожний окремий місяць
розраховується Сторонами па підставі
Дислокації та Розрахунку (додаток 2 до
Договору) відповідно до кількості
годин надання цих послуг в кожному
окремому місяці та їх вартості.

Оплата за послуги охорони здійснюється
замовником на умовах попередньої
оплаті: перерахування грошових коштів
на банківський рахунок охорони.
Зобов'язання замовника здійснювати
оплату послуг охорони не знаходиться в
залежності від наявності коштів,
отримання рахунку і виконаних робіт,
тощо(пункт 3.3 договору).

Згідно з пунктом 3.4.1 договору оплата за
надані послуги охорони (згідно
отриманого рахунку) здійснюється
замовником шляхом перерахування
грошових коштів на банківський рахунок
охорони не пізніше 15 числа кожного
місяця за цей місяць.

Замовник зобов'язаний своєчасно і в
повному обсязі здійснювати оплату за
цим Договором (пункт 5.3.2 договору).

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов вищезазначеного
договору, позивачем надавались
відповідачу послуги з охорони та на
адресу відповідача надсилались акти
прийому-здачі виконаних робіт/послуг
за серпень-жовтень 2013 року (а.с.19-21), які
підписані сторонами.

На сьогоднішній день сума
заборгованості відповідачем не
сплачена.

Дослідивши надані сторонами у
підтвердження своїх доводів і
заперечень докази, заслухавши
пояснення представника позивача, суд
приходить до висновку, що заявлений
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
визначено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на правовідносини, які виникли
між сторонами у даному спорі, та
характеру їх дій, встановлено, що між
Управлінням Державної служби охорони
при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Миколаївській області та Фізичною
особи-підприємцем ОСОБА_2 виникли
правовідносини, що підпадають під дію
норм про договір про надання послуг.

Відповідно ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно пункту 3.3 договору, оплата за
послуги охорони здійснюється
замовником на умовах попередньої
оплаті: перерахування грошових коштів
на банківський рахунок охорони.
Зобов'язання замовника здійснювати
оплату послуг охорони не знаходиться в
залежності від наявності коштів,
отримання рахунку і виконаних робіт,
тощо.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем виконані свої зобов'язання
за договором, а саме - надані послуги з
охорони, проте у встановлений
договором строк відповідачем не
оплачені.

Одночасно, слід звернути увагу на те, що
відповідачем підписані Акти звірки
взаємних розрахунків (а.с. 18-20), що на
думку суду свідчить про обізнаність
відповідача про наявність у нього
обов'язку сплатити 1 600, 00
грн. вартості наданих послуг.

Таким чином, станом на сьогоднішній
день за відповідачем склалась
заборгованість у розмірі 1600,00 грн.

Доказів погашення заборгованості
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
не надано.

Договір № 053/1771 від 01.12.2012 на
спостереження за станом
охоронно-пожежної сигналізації об'єкті
підрозділом Державної служби охорони
при Міністерстві внутрішніх справ
України ніким не оскаржений, є
дійсними та такими, що відповідає
нормам чинного законодавства України.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, виходячи зі змісту статей
32, 33 Господарського процесуального
кодексу України, Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 під час
розгляду даної справи не був доведений
суду факт оплати та не надано належних
доказів погашення заборгованості за
договором № 053/1771 від 01.12.2012 у розмірі
1600,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд
задовольняє позовні вимоги позивача
щодо стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості у розмірі 1 600,00 грн.

Крім того, позивачем було надано заяву
про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 судових витрат
в розмірі 333,09 грн., які
пов'язані з явкою представника
позивача у судове засідання
господарського суду по даній справі.

Слід зазначити, що позивачем надані
докази проїзду з м. Миколаєва до м.
Сімферополя - 175,79 грн., чек № 47686; проїзд
з м. Сімферополя до м.
Миколаєва - 141,30 грн. + 16,00
грн.(бронювання), чеки № 47687, № 47688, на
загальну суму 333,09 грн.(а.с.48).

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно частини 2 пункту 1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України, від 21.02.2013, № 7 «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України», до інших витрат у
розумінні статті 44 ГПК відносяться,
зокрема: суми, які підлягають сплаті
особам, викликаним до господарського
суду для дачі пояснень з питань, що
виникають під час розгляду справи
(стаття 30 названого Кодексу); витрати
сторін та інших учасників судового
процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх
представників у засідання
господарського суду, за умови, що таку
явку судом було визнано обов'язковою.

Пунктом 6.2 вищезазначеної визначено, що
судовим експертам, перекладачам, іншим
особам, викликаним до господарського
суду для дачі пояснень,
відшкодовуються: вартість проїзду до
місця виклику і назад залізничним,
автомобільним, водним і повітряним
транспортом; страхові платежі за
державне страхування на транспорті,
вартість попереднього продажу
проїзних документів, проїзд
автомобільним транспортом (крім таксі)
до залізничної станції, аеропорту, якщо
вони знаходяться за межами населеного
пункту. В усіх зазначених випадках
відшкодуванню підлягає мінімальна
вартість проїзду та мінімальна (для
населеного пункту, в якому знаходиться
господарський суд) вартість проживання
в готелі. Документально підтверджені
відомості про таку вартість та про
фактичні витрати на проїзд і
проживання подаються заінтересованими
особами.

Таким чином, суд вважає, що заява
Управління Державної служби охорони
при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Миколаївській області щодо стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
судових витрат є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору
відносяться на відповідача згідно з
положеннями статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 30.01.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення, відповідно до статті 85
Господарського процесуального
кодексу України. Повне рішення
складено 04.02.2014.

Керуючись статтями 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 заборгованості у
сумі 1 600,00 грн., судові витрати у розмірі
333,09 грн., а також судовий
збір у розмірі 1 720,50 грн.

3. Наказ видати після набрання
рішення законної сили.

Суддя С.А.
Чумаченко

Розсилка простою кореспонденцією:

1. Управління Державної служби
охорони при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Миколаївській області (вул. Шевченка, 52,
м. Миколаїв, Україна, 54001).

Розсилка рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням:

1. Фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2).