Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

від "03" лютого 2014 р.
Справа № 906/1910/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Соловей Л.А. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Терехов О.Л.,
довіреність №2565-О від 16.08.2013р.;

від відповідача: ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" (м.Дніпропетровськ)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(м.Житомир)

про стягнення 71489,03 грн.

Позивач звернувся з позовом про
стягнення з відповідача 71489,03грн., з
яких: 50000,00грн. заборгованість за
кредитом, 14745,27грн. заборгованість по
відсоткам за користування кредитом,
4043,76грн. пеня та 2700,00грн. заборгованість
по комісії за користування кредитом.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача письмового
відзиву на позовну заяву не надав, в
судовому засіданні визнав наявність
заборгованості за Договором від
29.11.2011р. в повному обсязі, посилається
на відсутність в даний час коштів для
проведення розрахунків з банком.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 29
листопада 2011 року на підставі поданої
заяви та картки із зразками підписів та
відбитком печатки, ФОП ОСОБА_2 (клієнт,
відповідач) відкрито поточний рахунок
(а.с.11) для здійснення грошових
операцій, згідно якої відповідач
погодився з "Умовами та правилами
надання банківських послуг", у тому
числі з Умовами та правилами
обслуговування за розрахунковими
картками, що розміщені в мережі
Інтернет на сайті www.privatbank.ua, тарифами
банку, які разом із цією заявою та
карткою зі зразками підписів і
відбитка печатки складають Договір
банківського обслуговування від
29.11.2011року.

Цим підписом відповідач приєднався і
зобов'язався виконувати умови,
викладені в Умовах та правилах надання
банківських послуг, тарифах позивача -
договорі банківського обслуговування.

Якщо сторони домовилися укласти
договір у певній формі, він вважається
укладеним з моменту надання йому цієї
форми, навіть якщо законом ця форма для
даного виду договорів не вимагалася
(ч.2. ст.639 Цивільного кодексу України).

Суд вважає допустимою та такою, що
відповідає чинному законодавству,
форму укладення кредитного договору
через визначення його істотних умов у
заяві про відкриття поточного рахунку
та затверджених банком Умов і Правил
надання банківських послуг, які
оприлюднені через сайт банку.

Відповідно до умов зазначеного
договору відповідачу було встановлено
кредитний ліміт, на поточний рахунок
НОМЕР_2, в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт
банк, Інтернет клієнт банк, sms
повідомлення або інших), що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

Згідно з п. 3.18.1.16. Умов, при укладанні
договорів і угод, чи вчинення інших дій,
що свідчать про приєднання Клієнта до
"Умов і правил надання банківських
послуг" (або у формі "Заяви про
відкриття поточного рахунку та картки
із зразками підписів і відбитка
печатки" або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
/ Інтернет клієнт-банк, або у формі
обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), Банк і Клієнт допускають
використання підписів Клієнта у
вигляді електронно-цифрового підпису
та / або підтвердження через пароль,
спрямований Банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі Клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
електронний цифровий підпис" -
Електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки).
Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму.

Згідно п.3.18.1.1 Умов та правил надання
банківських послуг, кредитний ліміт на
поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів
відповідача, в межах кредитного ліміту.
Про розмір ліміту Банк повідомляє
Клієнта на свій вибір або в письмовій
формі, або через встановлені засоби
електронного зв'язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п.3.18.1.3 зазначених вище
Умов, кредит надається в обмін на
зобов'язання Клієнта щодо його
повернення, сплаті процентів та
винагороди.

Пунктом 3.18.1.8 Умов передбачено, що
проведення платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться Банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг" (або у
формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або
у формі обміну паперовій або
електронній інформацією, або в
будь-якій іншій формі - "Угода").

Ліміт може бути змінений Банком в
односторонньому порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послуг, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами Банку.
Підписавши Угоду, Клієнт висловлює
свою згоду на те, що зміна ліміту
проводиться Банком в односторонньому
порядку шляхом повідомлення Клієнта на
свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (п. 3.18.1.6. Умов).

Пунктом 3.18.6.1. Умов визначено, що
обслуговування кредитного ліміту на
поточному рахунку Клієнта
здійснюється з моменту подачі Клієнтом
до Банку заяви на приєднання до "Умов та
правил надання банківських послуг" та /
або з моменту надання Клієнтом
розрахункових документів на
використання коштів у рамках
кредитного ліміту в межах зазначених у
них сум, і діє в обсязі перерахованих
засобів до повного виконання
зобов'язань сторонами.

Свої зобов'язання за Договором від
29.11.2011року позивач виконав в повному
обсязі, надавши відповідачу кредитний
ліміт в розмірі 50000,00грн., що
підтверджується випискою з рахунку
(а.с.14).

Проте, відповідач кредитні кошти у
строк, встановлений договором не
виконав.

Позивач направляв на адресу
відповідача вимогу від 14.11.2013р. за
№11130ZRZ2S12Z про погашення заборгованості
у сумі 70897,56грн., однак вимога залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення (а.с.49-50).

За вказаних обставин, позивач
звернувся до господарського суду
Житомирської області з позовною заявою
про стягнення з відповідача
заборгованості на підставі договору
банківського обслуговування.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд визнає вимоги
позивача такими, що підлягають
задоволенню, враховуючи наступне:

Згідно положень статей 11, 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання
виникають, зокрема з договору.

Відповідно до ч.1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше осіб, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Як встановлено судом, внаслідок
укладання між сторонами Договору
банківського обслуговування від
29.11.2011р., позивач та відповідач набули
відповідних прав та обов'язків.

Зокрема, у позивача виникло
зобов'язання надати відповідачу
кредитний ліміт в сумі 50000,00грн. із
сплатою відсотків, а у відповідача
виникло зобов'язання використати
отримані кредитні кошти відповідно до
умов договору, вчасно їх повернути та
сплатити проценти та інші платежі, які
передбачені або випливають з договору
Договору банківського обслуговування.

Відповідно до умов Договору
банківського обслуговування, ФОП
ОСОБА_2 було видано кредитні кошти в
загальній сумі 50000,00грн., що
підтверджується випискою по особовому
рахунку боржника за період з 29.11.2011р. по
22.01.2014р. (а.с.57).

Таким чином, зазначеними матеріалами
справи підтверджується, що позивачем
було виконано зобов'язання за Договору
банківського обслуговування.

Відповідно до п. 3.18.4.1.3 зазначених Умов,
у випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнулінню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання Клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними.

Як вбачається із наданих позивачем
доказів, а саме: виписки з рахунку
відповідача, відповідач в порушення п.
3.18.4.1.3 "Умов та правил надання
банківських послуг" допустив
прострочку в оплаті.

За розрахунком позивача
заборгованість по тілу кредиту
становить 50000,00грн. (а.с.12-13).

Крім того, на підставі Договору
банківського обслуговування від
29.11.2011р. за період з 29.11.2011р. по 20.11.2013р.
нараховано відсотки за користування
кредитними коштами на загальну суму
14745,27грн., які відповідачем не сплачені
(а.с.12-13).

Відповідно до п.3.18.4 Умов, за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

Згідно п. 3.18.4.1.1 Умов, за період
користування кредитом з моменту
виникнення дебетового сальдо до дати
обнуління дебетового сальдо в одну з
дат з наступного 20-го до 25-го числа
місяця, розрахунок процентів
здійснюється за процентною ставкою в
розмірі 0% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості.

При не обнулінні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулінню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнулінню (п. 3.18.4.1.2. Умов).

Пунктом 3.18.4.1.3 Умов передбачено, що при
порушенні Клієнтом будь-якого
грошового зобов'язання, Клієнт сплачує
Банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 48% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості. У
разі порушення Клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права Банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого Умовами і правилами
надання банківських послуг, Клієнт
сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня (п.3.18.4.1.4
Умов).

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні строки, вони вважаються
простроченими.

Відповідно до п.3.18.2.3.4 Умов, Банк має
право при порушенні Клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого Умовами, змінити умови
кредитування, вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

Пунктом 3.18.4.4 Умов встановлено, що
клієнт сплачує банку винагороду за
використання ліміту відповідно до
п.п.3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного
місяця в розмірі 0,9% від суми
максимального сальдо кредиту, що
існував на кінець банківського дня за
попередній місяць, в порядку
передбаченому умовами та правилами
надання банківських послуг.

Матеріали справи свідчать, що
відповідач допустив порушення строків
оплати, визначених Договором
банківського обслуговування від
29.11.2011р., внаслідок чого за останнім
виникла заборгованість по основній
сумі кредиту в сумі 50000,00грн.,
заборгованість по несплачених
відсотках у розмірі 14745,27грн. та
заборгованість з комісії за
користування кредитом в сумі 2700,00грн.

У відповідності до ст.1046 Цивільного
кодексу України, за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України
встановлено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Водночас, статтею 1049 Цивільного
кодексу України встановлено обов'язок
позичальника повернути позику у строк
та в порядку, що встановлені
договором; якщо договором строк
повернення позики визначений моментом
пред'явлення вимоги, позика має бути
повернена позичальником протягом
тридцяти днів від дня пред'явлення
позикодавцем вимоги про це, якщо інше
не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок (ч.3 ст.1049 ЦК України).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідач визнав наявність
заборгованості перед банком за
Договором банківського обслуговування
від 29.11.2011року.

Враховуючи наведене, суд вважає
позовні вимоги в частині стягнення
50000,00грн. заборгованості за кредитом,
14745,27грн. заборгованості по несплачених
відсотках та 2700,00грн. заборгованості з
комісії за користування кредитом
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім того, позивач за порушення строків
погашення заборгованості по кредиту
нарахував відповідачу пеню в сумі
4043,76грн.

Відповідно до 3.18.5.1 вказаних Умов, при
порушенні Клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, термінів
повернення кредиту, винагороди, Клієнт
сплачує Банку за кожний випадок
порушення пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу. А в разі
реалізації Банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у
розмірі, зазначеному в п.3.18.4.1.3. від суми
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
у гривні.

Згідно пп.3.18.5.4 Умов, нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбаченої пп.3.18.0.5.1,
3.18.5.2, 3.18.5.3, здійснюється протягом 3
(трьох) років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
Клієнтом.

Згідно п.3 ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Частиною 3 ст.549 ЦК України передбачено,
що пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Наведені норми свідчать, що за
порушення грошового зобов'язання
боржник на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити неустойку
(штраф, пеню).

Перевіривши проведені позивачем
нарахування пені за несвоєчасну сплату
кредиту, наведені у розрахунку (а.с. 12-13),
господарський суд встановив, що
проведені позивачем нарахування пені в
сумі 4043,76грн. пені є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та
предмету не оспорив, доказів сплати
боргу суду не надав, наявність
заборгованості перед Банком визнав.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, заявлені у відповідності
до вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами на
суму 71489,03грн., з яких: 50000,00грн.
заборгованість за кредитом, 14745,27грн.
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 2700,00грн.
заборгованість по комісії за
користування кредитом та 4043,76грн. пеня .

Витрати, пов'язані з оплатою судового
збору покладаються на відповідача,
оскільки він спонукав позивача
звернутись з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1)

на користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк", 49094, м.Дніпропетровськ,
вул.Набережна Перемоги, 50, )

- 50000,00грн. заборгованості за кредитом;

- 14745,27грн. заборгованості по відсоткам
за користування кредитом;

- 4043,76грн. пені;

- 2700,00грн. заборгованості по комісії за
користування кредитом;

- 1720,50грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя
Соловей Л.А.