ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.
Справа № 911/4800/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Черногуза А.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА» до
Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
«Провіта» про відшкодування шкоди в
порядку регресу,

представники :

позивача: не з'явились;

відповідача: Бондаренко С.В. (дов. № 03-08/3
від 08.01.2014).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА» до Товариства
з додатковою відповідальністю
Страхова компанія «Провіта» про
відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач у зв'язку із здійсненням
страхової виплати за страховим
випадком отримав право, яке
страхувальник має до особи,
відповідальної за завдані збитки - в
даному випадку до відповідача як особи,
що застрахувала цивільну
відповідальність.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 26.12.2013 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 21.01.2014.

В судовому засіданні 21.01.2014 суд
заслухав пояснення представника
відповідача, він визнав позовні вимоги
частково. Позивач в судове засідання не
з'явився, проте ним було подано
клопотання про розгляд справи без його
участі.

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про судове засідання
та те, що реалізація норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо витребування
господарським судом у сторін
документів і матеріалів, необхідних
для вирішення спору, безпосередньо
залежить від суб'єктивної реалізації
сторонами їх диспозитивного права
подавати та витребовувати через суд
докази, а також враховуючи положення п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

Установив:

26.12.2011 між Приватним акціонерним
товариством «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА» (страховик) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Карготек Україна»
(страхувальник) було укладено договір
страхування транспортного засобу №
7477842, відповідно до якого було
застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з
експлуатацію автомобіля Skoda Octavia Combi,
державний номер АС9058АТ.

Згідно відомостей про
дорожньо-транспортну пригоду № 9111121,
наданих ВДАІ, 19.11.2012 сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля ВАЗ 21099, державний номер
АА5696МВ, під керуванням Дерев'яги Сергія
Сергійовича (поліс АВ6079183, виданий
Товариством з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
«Провіта») та автомобіля Skoda, державний
номер АС9058АТ, під керуванням Купцова
Володимира Володимировича (власник
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Карготек Україна»),
внаслідок чого автомобілю Skoda,
державний номер АС9058АТ було завдано
механічних пошкоджень.

Постановою Подільського районного
суду м. Києва від 04.12.2012 у справі №
2607/14307/12 Дерев'ягу Сергія Сергійовича
визнано винним у скоєнні вказаної
дорожньо-транспортної пригоди та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Слід врахувати, що преюдиціальне
значення для господарського суду мають
вирок суду з кримінальної справи, що
набрав законної сили, щодо певних подій
та ким вони вчинені або рішення суду з
цивільної справи, що набрало законної
сили, щодо фактів, які встановлені
судом. В інших випадках питання щодо
вини конкретних осіб вирішується
господарським судом самостійно за
результатами дослідження всіх
обставин та матеріалів справ, у тому
числі матеріалів слідчих органів
(аналогічна правова позиція викладена
в п. 4 роз'яснення Вищого арбітражного
суду України від 01.04.1994 року № 02-5/215 "Про
деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних з відшкодуванням
шкоди").

Відтак, проаналізувавши обставини, за
яких було заподіяно шкоду автомобілю
Skoda, державний номер АС9058АТ та наявні
матеріали справи, господарський суд
дійшов висновку, що саме дії водія
Дерев'яги Сергія Сергійовича, що
керував автомобілем ВАЗ 21099, державний
номер АА5696МВ знаходяться у причинному
зв'язку з виникненням даної
дорожньо-транспортної пригоди, а
відтак і в спричиненні матеріальної
шкоди Товариству з обмеженою
відповідальністю «Карготек Україна»,
що підтверджується наявними
матеріалами справи, зокрема Постановою
Подільського районного суду м. Києва
від 04.12.2012 у справі № 2607/14307/12.

Відповідно до звіту про оцінку
автомобіля № 716 від 06.12.2012, наданого
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Екліс»,
матеріальний збиток, завданий власнику
автомобіля Skoda, державний номер АС9058АТ
складає 10788,94 грн (копія міститься в
матеріалах справи).

Відповідно до розрахунку страхового
відшкодування та страхового акту № 7280
від 25.12.2012 сума страхового
відшкодування склала 13486,00 грн (копії
вказаних документів містяться у
матеріалах справи).

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Карготек Україна»
звернулось до страховика з заявами про
настання страхового випадку та виплату
страхового відшкодування.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України "Про
страхування" страховий випадок - подія,
передбачена договором страхування або
законодавством, яка відбулася і, з
настанням якої, виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Таким чином, у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, що мала
місце 19.11.2012 настав страховий випадок у
страхувальника позивача.

Судом встановлено, що на виконання
своїх договірних зобов'язань позивач
сплатив суму страхового відшкодування
у розмірі 13486,00 грн, що підтверджується
копією платіжного доручення № 4013 від
09.01.2013.

Підставою позову, як зазначає позивач,
є те, що виплативши страхове
відшкодування, Приватне акціонерне
товариство «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА» набуло право
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяні збитки.

При цьому, позивач вважає, що
відповідальною особою за заподіяні
збитки є Товариство з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Провіта", оскільки цивільно-правова
відповідальність Дерев'яги Сергія
Сергійовича була застрахована у
відповідача за полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів АВ6079183.

Згідно ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: 1) шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Під джерелом підвищеної небезпеки
належить визнавати будь-яку
діяльність, здійснення якої створює
підвищену імовірність заподіяння
шкоди через неможливість контролю за
нею людини, а також діяльність по
використанню, транспортуванню,
зберіганню предметів, речовин і інших
об'єктів виробничого, господарського
чи іншого призначення, які мають такі ж
властивості. Майнова відповідальність
за шкоду, заподіяну діями таких джерел,
має наставати як при цілеспрямованому
їх використанні, так і при мимовільному
прояві їх шкідливих властивостей
(наприклад, у випадку заподіяння шкоди
внаслідок мимовільного руху
автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки на підставі права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо) (Аналогічна правова позиція
викладена в п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" від
27.03.1992 року № 6).

Одночасно, згідно ст. 3 Закону України
"Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, положення Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", як спеціального закону,
передбачають відшкодування
страховиком цивільно-правової
відповідальності лише оціненої шкоди,
тобто розміру шкоди, визначеного за
результатами проведеної суб'єктом
оціночної діяльності оцінки, а не
рахунку СТО (аналогічна правова
позиція міститься в постанові Вищого
господарського суду України від 30.07.2013
у справі № 910/1333/13).

Як вже зазначалось, вартість
матеріального збитку склала 10788,94 грн.

Як визначено абз. 1 п. 36.1 ст. 36 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільної відповідальності власників
транспортних засобів" виплата
страхового відшкодування (регламентна
виплата) здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином, до Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА»,
як страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором
страхування, перейшло право вимоги, яке
потерпіла особа мала до відповідача, як
особи, відповідальної за завдані
збитки, відповідно до положень Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільної відповідальності власників
транспортних засобів".

Згідно ч. 1 ст. 12.1. Закон України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. З
матеріалів справи вбачається, що
франшиза за полісом АВ6079183 становить 0
грн.

Так, на виконання вимог ст. 993
Цивільного кодексу України та ст. 27
Закону України "Про страхування"
позивач звернувся до відповідача з
заявою про виплату страхового
відшкодування від 06.08.2013 № 2210-17/11.
Вказана заява була залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

З огляду на викладене, до позивача як
страховика, який виплатив страхове
відшкодування, перейшло право вимоги,
яке потерпіла мала до Товариства з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "Провіта" як особи, на яку
законом покладено обов'язок
відшкодувати завдані збитки в межах,
передбачених полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів та звіту про
оцінку матеріального збитку.

Оскільки, позивачем заявлена вимога
про стягнення з відповідача 13486,00 грн,
що перевищує розмір оціненої шкоди, суд
вважає дану вимогу такою, що підлягає
задоволенню частково у сумі 10788,94 грн
(розмір оціненої шкоди згідно з
висновком суб'єкта оціночної
діяльності).

Водночас, суд зазначає, що згідно ст. 1194
Цивільного кодексу України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням). Відтак, позивач не
позбавлений права звернутись з позовом
до винної особи з метою стягнення
різниці між розміром фактичних витрат
та вартістю матеріального збитку.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються судом на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
44, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта» () на
користь Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА» () 10788,94 грн страхового
відшкодування та 1720,50 грн судового
збору.

3. Видати наказ.

Суддя
А.Ф.
Черногуз