ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.02.2014
Справа № 905/6046/13

Господарський суд Донецької області, у
складі судді Зекунов Е.В., при секретарі
судового засідання Павленко М.С.
розглянувши матеріали

за позовомПублічного акціонерного
товариства "ДТЕК Донецькобленерго"до
Державного підприємства
"Укршахтгідрозахист"про стягнення
855427грн. 02 коп.Представники сторін: від
позивача: від відповідача: Позняр С.В.
-представник за довіреністю. не
з'явився.;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне
товариство "ДТЕК Донецькобленерго"
звернувся з позовом про стягнення з
Державного підприємства
"Укршахтгідрозахист" заборгованості на
загальну суму 855427грн. 02 коп., у тому
числі:

- суму заборгованості за спожиту
активну електроенергію за період лютий
2013 р. - червень 2013 р. в розмірі 742 735,25
грн. (сімсот сорок дві тисячі сімсот
тридцять п'ять грн. 25 коп.)

- суму заборгованості за спожиту
реактивну електроенергію за період
лютий 2013 р. - червень 2013 р. в розмірі 3
415,89грн (три тисячі чотириста
п'ятнадцять грн.. 89 коп.)

- суму пені у розмірі 63 796,73грн .,
нарахованої у період з 01.02.2013. по 31.07.13 р.
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті електричної
енергії за період липень 2012 року -
червень 2013

- суму 3% річних у розмірі 37 303,94 грн.,
нарахованої у період з 26.09.2012р. по 31.07.13
р., за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті електричної
енергії за період квітень - грудень
2010р,квітень 2011-червень 2013 р.

- суму інфляційних у розмірі 8 175,21 грн.,
нарахованої у період 01.12.12р. по 31.05.13 р.
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті електричної
енергії за період квітень - грудень
2010р., квітень 2011-червень 2013 р.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем умов договору
постачання електричної енергії №54 від
29.10.2010 щодо повної та своєчасної оплати
вартості спожитої протягом
липня-вересня 2013 року електричної
енергії.

Відповідач в судовому засіданні 10.09.2013
р. надав відзив на позов, в якому
підтверджує розмір заборгованості за
спожиту активну електроенергію за
період лютий 2013 р. - червень 2013 р. в
розмірі 742 735,25 грн. та за спожиту
реактивну електроенергію за період
лютий 2013 р. - червень 2013 р. в розмірі 3
415,89грн. Відповідач проти задоволення
вимог про стягнення 3% річних та
інфляційних заперечує, а пеню просить
зменшити на 50%.

Ухвалою суду від 17.10.2013 року продовжено
строк розгляду справи на 15 днів, за
клопотанням представників сторін.

05 листопада 2013 року провадження о
справі зупинено до розгляду заяви про
роз'яснення рішення у справі 5006/46/11/2012р.

Розпорядженням голови суду, справу №
905/6046/13 передано на повторний
автоматичний розподіл, у зв'язку із
знаходженням судді Малікової Е.І. на
лікарняному.

Після автоматичного розподілу справу
передано на розгляд судді Зекунова Е.В.
та ухвалою суду від 27.01.2014 року
провадження по справі поновлено.

У судовому засіданні представник
позивача заперечував проти
задоволення клопотання відповідача
про зменшення розміру пені.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Відповідно до пункту 3.9.2. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що відповідача був
повідомлений про розгляд справи
належним чином, проте правом бути
присутнім в судовому засіданні не
скористався, тому справа розглядається
за наявними в ній матеріалами згідно
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про наступне.

29.10.2010 між Відкритим акціонерним
товариством "Донецькобленерго"
(постачальник електричної енергії),
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "ДТЕК
Донецькобленерго" та Державним
підприємством "Укршахтгідрозахист"
(споживач) укладено договір №54 про
постачання електричної енергії (далі -
Договір).

Згідно з п. 1 договору постачальник
продає електричну енергію споживачу
для забезпечення електроустановок
споживача із загальною приєднаною
потужністю 250 кВа, а споживач оплачує
постачальнику вартість використаної
(купленої) електричної енергії та
здійснює інші платежі згідно з умовами
цього договору.

Відповідно до п. 9.5 Договору цей договір
набуває чинності з дня його підписання
і укладається на термін до 31.12.2010.
Договір вважається продовженим на
наступний календарний рік, якщо за
місяць до закінчення терміну дії
Договору жодною із сторін не буде
заявлено про припинення його дії або
перегляд його умов.

Оскільки в матеріалах справи відсутні
докази надсилання на адреси сторін
заяв про припинення договору, та
сторонами підтверджується, що вказані
заяви не надсилались, суд приходить до
висновку, що строк дії договору
неодноразово щорічно продовжувався на
наступні календарні роки і на тих самих
умовах, які були ним передбачені.

Додатковою угодою від 21.06.2012 до
договору сторони погодили вважати
продовженим Договір на строк до 31.12.2012
включно.

Таким чином, у заявлений до стягнення
період договір був чинним.

Відповідно до п. 2.1 договору
постачальник електричної енергії
зобов'язався постачати споживачу
електроенергію. Згідно з п. 2.3.4 та п. 2.3.5
договору споживач зобов'язався
оплачувати постачальнику електричної
енергії вартість електричної енергії
згідно з умовами Додатку № 5 "Порядок
розрахунків за електроенергію", а також
здійснювати оплату за перетікання
реактивної електричної енергії
електроустановками споживача згідно з
Додатком № 6 "Порядок розрахунків за
перетікання реактивної енергії".

Порядок розрахунків за електричну
енергію узгоджений сторонами в розділі
9 договору та додатку № 5 "Порядок
розрахунків за електроенергію" до
договору.

Відповідно до п. 9 додатку № 5 до
договору остаточний розрахунок
споживача за електричну енергію,
спожиту протягом розрахункового
періоду, а також інші платежі,
передбачені цим договором та ПКЕЕ
здійснюється споживачем на підставі
виставленого постачальником
електричної енергії рахунка грошовими
коштами на рахунки постачальника
електричної енергії, які вказані в
розділі 10 договору, у терміни, що не
перевищують 10 операційних днів від дня
отримання рахунку.

Позивач належним чином виконував свої
зобов'язання з постачання Відповідачу
електричної енергії, та поставив за
період з лютого 2013 року по червень 2013
року активної електроенергії та
реактивної електроенергії , що
підтверджується актами
прийняття-передавання товарної
продукції. .

Позивач оформив та направив
відповідачу рахунки за період з лютого
20103 року по червень 2013 року за спожиту
активну електроенергію на загальну
суму 742 735,25 грн. та за спожиту реактивну
електроенергію на загальну суму 3 415,89
грн., а останній отримав рахунки за
спожиту електроенергію, що
підтверджується листами, відмітками на
поштових повідомленнях та квитанціями

Відповідачем не заперечується факт
споживання ним зазначеної кількості
електричної енергії за період з лютого
20103 року по червень 2013 року.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику" та п. 1.3 Правил
користування електричною енергією,
споживання енергії можливе лише на
підставі договору з
енергопостачальником.

Правила регулюють взаємовідносини, які
виникають в процесі продажу і купівлі
електричної енергії між виробниками
або постачальниками електричної
енергії та споживачами (на роздрібному
ринку електричної енергії). Дія Правил
поширюється на всіх юридичних осіб та
фізичних осіб (крім населення).

Частиною другою статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 714
Цивільного кодексу України, якою
передбачено, що за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму їх
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Пунктом 2 ст. 275 Господарського кодексу
України передбачено, що відпуск
енергії без оформлення договору
енергопостачання не допускається.

Частинами 6, 7 ст. 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
відпущену енергію.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За приписами статей 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Судом встановлено, що позивач свої
зобов'язання за договором виконав
належним чином, а саме поставив
відповідачу електричну енергію за
період з лютого 20103 року по червень 2013
року, що підтверджується матеріалами
справи, у тому числі актами
приймання-передачі, рахунками за
електроенергію, які були отримані
представником відповідача.

Однак, відповідач порушив умови
договору, оплату за поставлену
електричну енергію у повному обсязі не
здійснив, рахунки за спожиту за період
з лютого 20103 року по червень 2013 року за
спожиту активну електроенергію на
загальну суму 742 735,25 грн. та за спожиту
реактивну електроенергію на загальну
суму 3 415,89 грн. не оплатив.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо в зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Посилаючись на неналежне виконання
відповідачем своїх зобов'язань щодо
оплати електричної енергії, позивач
звернувся до суду та просить стягнути з
відповідача заборгованість за
поставлену активну електричну енергію
у розмірі 742 735,25 грн. і реактивну
електричну енергію у розмірі 3 415,89 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом ( п. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України).

Відповідачем зобов'язання з оплати
спожитої електроенергії в порядку та
строки, встановлені Договором, не
виконані.

Заборгованість відповідача за спожиту
за період з лютого 20103 року по червень
2013 року за спожиту активну
електроенергію складає 742 735,25 грн. та
за спожиту реактивну електроенергію
складає 3 415,89 грн., що підтверджується
матеріалами справи.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
факту порушення договірних зобов'язань
суду не надав, наявність
заборгованості не оспорив, а також не
надав доказів погашення
заборгованості за договором.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
заборгованості за період з лютого 20103
року по червень 2013 року за спожиту
активну електроенергію на загальну
суму 742 735,25 грн. та за спожиту реактивну
електроенергію на загальну суму 3 415,89
грн. підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з
відповідача пеню у сумі 63 796,73грн., 3%
річних у сумі 37 303,94 грн. та інфляційні у
розмірі 8 175,21 грн.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач належним чином виконував свої
зобов'язання з постачання Відповідачу
електричної енергії, тоді як
Відповідач, в свою чергу, не в повному
обсязі сплачував використану
електричну енергію, в зв'язку з чим у
Відповідача утворилася заборгованість
за спожиту електричну енергію, яка була
оплачена Позивачем з порушенням
термінів, встановлених умовами
договору .

Рішенням господарського суду
Донецької області по справі № 5006/46/11/2012
від 05.06.2012 та №905/1839/13 від 28.03.2013 з
Відповідача на користь Позивача було
стягнуто заборгованість за активну
електроенергію та реактивну
електроенергію.

Рішенням господарського суду
Донецької області по справі № 905/1839/13
від 28.03.2013 стягнута з заборгованість за
спожиту активну електроенергію за
період березень 2012 року - січень 2013 року
у розмірі 1 567 730,82 гривень,
заборгованість за спожиту реактивну
електроенергію за період березень 2012
року - січень 2013 року у розмірі 15 129,79
гривень, пеню за період з 26.03.2012 по 28.02.2013
у розмірі 85 674,78 гривень за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань по
оплаті електричної енергії за період
вересень - грудень 2011 року, січень 2012
року - січень 2013 року, три відсотки
річних за період з 26.03.2012 по 28.02.2013 у
розмірі 33 530,58 гривень за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань по
оплаті електричної енергії за період
вересень - грудень 2011 року, січень 2012
року - січень 2013 року, інфляційні
нарахування за період з 01.04.2012 по 31.01.2013
у розмірі 7 519,06 гривень за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань по
оплаті електричної енергії за період
жовтень 2011 року - листопада 2012 р.

Рішеннями господарського суду
Донецької області по справі 5006/46/11/2012
від 05.06. позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Донецькобленерго» задоволені
частково. З Державного підприємства
«Укршахтгідрозахист» заборгованість
за спожиту активну електроенергію в
розмірі 604261,57 грн., заборгованість за
спожиту електричну енергію в розмірі
8729,56 грн., пеню в розмірі 31785,11 грн., суму
3% річних від простроченої суми
заборгованості в розмірі 8980,34 грн., суму
інфляційних нарахувань в розмірі 2064,07
грн. Вказана заборгованість включає
заборгованість за період жовтень,
листопад, грудень 2011р та січень, лютий
2012р Донарахування 3% річних згідно
позовної заяви здійснено за період з
28.06.11по 25.03.12р. Таким чином, загальна
сума 3% річних від простроченої суми
заборгованості складає
8792,20грн.Донарахування пені згідно
позовної заяви було здійснено за
період з 28.06.11 по 25.03.12р.Донарахування
інфляції згідно позовної заяви
здійснено за період з 01.08.2011р по 29.02.2012р..
Відповідач систематично несвоєчасно
та не у повному обсязі здійснює
розрахунки за куповану за договором
електричну енергію, у зв'язку з чим
Позивач та мав безспірні грошові
вимоги до Відповідача за несплату
заборгованості за електричну енергію,
що підтверджується рішеннями
господарського суду Донецької області
.Рішеннями господарського суду
Донецької області 15.03.2011р. по справі №
38/13, від 06.07.2011р. по справі № 7/146 , від
15.08.2011р. по справі № 24/82, від 21.04.2011р. по
справі № 25/52 з Відповідача на користь
Позивача було стягнуто заборгованість
за активну електроенергію та за
реактивну електроенергію На
заборгованість, підтверджену рішенням
суду Позивач здійснив донарахування 3%
річних за період з 01.09.2011 р. по 25.03.2012 р.,
інфляційних нарахувань - за період з
01.09.2011 р. по 29.02.2012р.. пеня за період з
01.09.2011 р. по 29.11.2011р. на суму 47,64грн.

07 лютого 2014 року позивач надав суду
уточнюючий розрахунок позовних вимог
щодо стягнення пені, інфляційних та 3%
річних.

Згідно даного розрахунку:

- сума пені нарахована за період з
01.02.2013. по 31.07.13 р. за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань по
оплаті електричної енергії за період
липень 2012 року - червень 2013 року
складає 63 796 грн. 73 коп.

- суму 3% річних нарахована за період з
26.09.2012р. по 31.07.13 р., за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань по
оплаті електричної енергії за період
квітень - грудень 2010р,квітень
2011-червень 2013 р. складає 37 303 грн. 94 коп.

- суму інфляційних нарахована а період
з 01.12.12р. по 31.05.13 р. за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань по
оплаті електричної енергії за період
квітень - грудень 2010р,квітень
2011-червень 2013 р. складає 660 грн. 04 коп.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просив стягнути з відповідача
суму інфляційних у розмірі 8 175,21 грн.,
нараховану у період 01.12.12р. по 31.05.13 р. за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті електричної
енергії за період квітень - грудень
2010р,квітень 2011-червень 2013 р., проте,
згідно розрахунку від 07.02.2014р. сума
інфляційних за цей період складає 606
грн. 04 коп.

Згідно до статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. Оскільки
позивач не скористався своїм правом
щодо зменшення розміру позовних вимог,
суд вирішує спір в межах заявленого
позову.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання
(ст. 218 Господарського кодексу України).

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу
України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до п. 4.2.1 договору за
порушення термінів, визначених
додатком №5 "Порядок розрахунків" до
цього договору, споживач сплачує
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день
прострочення платежу, враховуючи день
фактичної оплати.

Судом перевірено наданий позивачем
розрахунок пені, у зв'язку з чим суд
приходить до висновку, що вказаний
розрахунок здійснено арифметично
вірно та у відповідності до вимог
чинного законодавства.

З огляду на те, що відповідач не виконав
взяті на себе зобов'язання з оплати
спожитої електричної енергії,
відповідальність у вигляді пені за
прострочення виконання зобов'язання
передбачена договором, вимоги позивача
про стягнення з відповідача пені є
правомірними за розрахунком позивача
перевіреним судом.

У відзиві на позовну заяву
відповідачем заявлено клопотання про
зменшення розміру пені на 50% у зв'язку з
важким матеріальним становищем
підприємства відповідача.

Позивач проти вказаного клопотання
заперечив.

Відповідно до приписів п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд має право у
виняткових випадках зменшити розмір
пені, яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду за
наявності обставин, які мають істотне
значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського
кодексу України у разі, якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно зі збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги доводи клопотання
відповідача, а також враховуючи
майнові інтереси обох сторін, суд
прийшов висновку, що на підставі ст. 233
Господарського кодексу України та п. 3.
ст. 83 Господарського процесуального
кодексу України сума пені підлягає
зменшенню на 20% до 51037 грн. 38 коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки факт прострочення
відповідачем виконання грошового
зобов'язання з оплати спожитої
електричної енергії на користь
позивача встановлений судом та по суті
відповідачем не спростований, вимоги
позивача про стягнення з відповідача 3%
річних визнаються судом
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню за розрахунком
позивача перевіреним судом та
неоспореним відповідачем.

Щодо стягнення суми інфляційних
нарахувань, то вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню, на
суму 606 грн. 04 коп., що обгрунтовується
розрахунком позивача від 07.02.2014 року.

За змістом статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Усупереч вказаним нормам, відповідач
не надав господарському суду доказів,
які спростовують позовні вимоги.
Матеріали справи не містять доказів
своєчасної повної оплати відповідачем
заборгованості позивачу.

Згідно статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене господарський
суд вважає, що позовні вимоги ПАТ "ДТЕК
Донецькобленерго" до Державного
підприємства "Укршахтгідрозахист"
заборгованості на загальну суму
855427грн. 02 коп. підлягають частковому
задоволенню..

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Донецькобленерго" до Державного
підприємства "Укршахтгідрозахист" про
стягнення заборгованості суму 855427грн.
02 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Укршахтгідрозахист" (вул. Абакумова,1,
м. Макіївка, 86104, з будь
якого рахунку виявленого державним
виконавцем під час виконавчого
провадження) на користь Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Донецькобленерго" (пр. Леніна, 11, м.
Горлівка, 84601, код 00131268) заборгованість
на суму 835098 (вісімсот тридцять п'ять
тисяч дев'яносто вісім) грн. 50 коп.. яка
складається із:

- суми заборгованості за спожиту
активну електроенергію за період лютий
2013 р. - червень 2013 р. в розмірі 742 735 грн.
(сімсот сорок дві тисячі сімсот
тридцять п'ять) 25 коп.

- суми заборгованості за спожиту
реактивну електроенергію за період
лютий 2013 р. - червень 2013 р. в розмірі 3 415
грн. (три тисячі чотириста п'ятнадцять
грн.) 89 коп.

- суму пені у розмірі 51037 грн. 38 коп.,
нараховану у період з 01.02.2013. по 31.07.13 р.
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті електричної
енергії за період липень 2012 року -
червень 2013

- суму 3% річних у розмірі 37 303 грн. 94 коп.,
нарахованої у період з 26.09.2012р. по 31.07.13
р., за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті електричної
енергії за період квітень - грудень
2010р,квітень 2011-червень 2013 р.

- суму інфляційних у розмірі 606 грн. 04
коп., нараховану у період 01.12.12р. по 31.05.13
р. за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті електричної
енергії за період квітень - грудень
2010р,квітень 2011-червень 2013 р.

Стягнути з Державного підприємства
"Укршахтгідрозахист" (вул. Абакумова,1,
м. Макіївка, 86104, з будь
якого рахунку виявленого державним
виконавцем під час виконавчого
провадження) на користь Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Донецькобленерго" (пр. Леніна, 11, м.
Горлівка, 84601, код 00131268) судовий збір у
сумі 16957 (шістнадцять тисяч дев'ятсот
п'ятдесят сім) грн. 61 коп.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті,
його вступну та резолютивну частини
проголошено у судовому засіданні 07
лютого 2014 року.

Повний текст рішення складено та
підписано 12 лютого 2014 року.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької
області набирає законної сили за
правилами, встановленими частиною 5
статті 85 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене до Донецького
апеляційного господарського суду в
порядку, передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

Суддя
Е.В. Зекунов