ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р.Справа № 916/3415/13

За позовом: Одеської міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Антей"

про внесення змін до договору оренди
земельної ділянки

Суддя Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь
представники сторін:

від позивача: Макєєв О.О., довіреність
№558/исх-гс від 13.11.2013 р.

від відповідача: Грицик В.І.,
довіреність від 28.10.13 р.

В судовому засіданні 05.02.2014р. приймали
участь:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Грицик В.І.,
довіреність від 28.10.13 р.

СУТЬ СПОРУ: про внесення змін до
договору оренди землі від 25.01.05 р.,
укладеного між Одеською міською рабою
та Товариством з обмеженою
відповідальністю „Антей",
зареєстрованого в Одеській
регіональній філії ДП „Центр ДЗК" про
що у Державному реєстрі земель внесено
запис від 05.03.2005р. за №72, земельної
ділянки загальною площею 3163 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Одеса,
вул.Новощепний ряд, 15-17, в частині зміни
розміру орендної плати на підставі
рішень Одеської міської ради від 28.12.2010
р. № 41-VІ „Про затвердження технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земель міста Одеси", від 20.09.2011 р.
№ 1268- VІ „Про внесення змін до рішення
Одеської міської ради від 28.12.2010 р. № 41-
VІ „Про затвердження технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земель міста Одеси"", від 20.09.2011 р.
№1267-VІ „Про затвердження фіксованих
відсотків при визначенні ставок
орендної плати за земельні ділянки в
місті Одесі", встановивши ставку
орендної плати 5% від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки,
шляхом викладення умов договору в
наступній редакції:

Пункт 2.3. договору викласти в такій
редакції: „п.2.3. Нормативна грошова
оцінка земельної ділянки становить 10
464 649, 49 грн.;"

Пункт 4.1. договору викласти в такій
редакції: „п.4.1. Орендна плата
вноситься Орендарем у грошовій
безготівковій формі у розмірі:
165,423х3163=523 232,47 грн. на рік, де 165,423 -
ставка орендної плати за 1 кв.м.
земельної ділянки на рік".

Позивач на заявлених позовних вимогах
наполягає, подав суду витребувані
документи згідно заяви від 03.02.14 р. вх.№
2720/14, уточнення до позовної заяви від
23.01.14 р. за вх.№ 1833/14, де виклав позовні
вимоги в остаточній редакції.

Первинні позовні вимоги позивача
складали: про внесення змін до договору
оренди землі від 05.03.05 р. за №72,
укладеного між Одеської міською радою
та ТОВ „Антей" на земельну ділянку
площею 3163 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Одеса, вул. Новощепний ряд,
15-17, в частині зміни розміру орендної
плати на підставі рішень Одеської
міської ради від 28.12.2010 р. №41-VІ „Про
затвердження технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель
міста Одеси", від 20.09.2011 р. № 1268-VІ „Про
внесення змін до рішення Одеської
міської ради від 28.12.2010 р. № 41-VІ „Про
затвердження технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель
міста Одеси", від 20.09.2011 р. № 1267-VІ „Про
затвердження фіксованих відсотків при
визначенні ставок орендної плати за
земельні ділянки в місті Одесі"; про
встановлення ставки орендної плати 5%
від нормативної грошової оцінки земель
міста Одеси, що складає 523 232,47 грн. на
рік.

Так, в обґрунтування заявлених
позовних вимог позивач зазначає, що
25.01.05 р. на підставі укладеного між
Одеською міською радою та ТОВ „Антей"
договору оренди, було надано
відповідачу в оренду земельну ділянку,
загальною площею 3163 кв.м., розташовану
за адресою: м.Одеса, вул.Новощепний
ряд,15-17, терміном дії до 25 років, для
експлуатації та обслуговування споруд
ярмарку продовольчих та
непродовольчих товарів. Відповідно до
умов договору, розмір орендної плати
переглядається у разі введення в дію
нової нормативної грошової оцінки
земель м.Одеси та в інших випадках
передбачених законодавством. Саме
рішеннями Одеської міської ради від
28.12.10 р. №41-VІ, від 20.09.11 р. № 1268-VІ була
затверджена нова грошова оцінка земель
м.Одеси для розрахунку річної орендної
плати. Звідси, посилаючись на положення
ст.ст.632, 654, 651, ч.3 ст.762 ЦК України, ст.188
ГК України, ст.288, п.274.1. ст.274
Податкового кодексу України, ст.30
Закону України „Про оренду землі",
ст.ст. 5, 20, 23 Закону України „Про оцінку
земель", п.13 Типового договору оренди
землі, затвердженого Постановою КМУ
від 03.03.04 р. № 220 позивач вбачає підстави
для внесення змін в договір від 21.01.05 р.
щодо збільшення розміру орендної
плати, відповідно до чого Одеським
міським управлінням земельних
ресурсів, яке уповноважено від імені
Одеської міської ради вчиняти дії,
пов'язані з підготовкою внесення змін
до договорів оренди земельних ділянок
у межах м. Одеси було направлено на
адресу відповідача пропозицію від
07.11.11р. за № 01-25/3610 в якій запропоновано
внести зміни до договору оренди від
05.03.05 р., в частині розміру орендної
плати на підставі рішення Одеської
міської ради від 28.12.10 р. № 41-VІ. Однак, у
встановлений ч.ч.3, 4 ст.188 ГК України
термін ТОВ не надало відповіді на
зазначену пропозицію, отже,
відмовилося вносити зміни до договору
оренди в частині розміру орендної
плати, що стало підставою для Одеської
міської ради звернутись до суду з даним
позовом.

Відповідач, заявлений позивачем позов
не визнає, подав до суду клопотання від
23.12.13 р. вх.№ 39324/13 з додатком
витребуваних документів, відзив на
позовну заяву від 23.12.13 р. вх.№ 39323/13,
додаткові заперечення від 29.01.14 р. за
вх.№ 2338/14, в яких відмічає, що п.4.4
договору визначено можливість
збільшення орендодавцем орендної
плати у випадку збільшення відповідно
до законів України розміру земельного
податку. На момент укладення договору
від 25.01.05 р. діяв ЗУ „Про плату за землю",
ст.7 якого передбачено, що ставки
земельного податку з земель, грошову
оцінку яких встановлено, визначається
у розмірі 1 відсотка від їх грошової
оцінки. Такіж положення містить п.274.1
ст.274 ПК України, отже розмір земельного
податку з моменту укладення договору
оренди землі від 25.01.05 р. не змінився,
тому підстав для збільшення орендної
плати у позивача відсутні.

Крім того, із договору від 05.03.05 р.
орендні правовідносини виникли між
позивачем і відповідачем у 2005 р., тому
на них не поширюється дія Податкового
кодексу України, зокрема його ст.288,
прийнятого в 2010 р з огляду на приписи
ст.58 Конституції України, так як закони
та інші нормативно-правові акти не
мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.
Звідси, за відсутності в ЗУ „Про оренду
землі" та Податковому кодексі України
вимог щодо приведення умов раніше
укладених договорів оренди землі (в
частині розміру орендної плати) у
відповідність з цим Законом, в силу
вимог ст.58 Конституції України, ст.288
Податкового кодексу України не має
зворотної дії і до спірних орендних
правовідносин не застосовується,
оскільки стосується договорів оренди
землі, укладених після набрання ним
чинності.

Посилання позивача на визначення
нормативної грошової оцінки
орендованої земельної ділянки на
підставі рішення Одеської міської ради
від 28.12.10 р. № 41-VІ „Про затвердження
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земель міста Одеси" є
безпідставними, так як відповідно до ч.5
ст.59 ЗУ „Про місцеве самоврядування в
Україні" рішення міської ради
нормативно-правового характеру
набирають чинності з дня їх офіційного
оприлюднення, якщо радою не
встановлено більш пізній строк
введення цих рішень у дію. Пунктом 2
рішення міськради № 41-VІ сама
нормативна грошова оцінка земель міста
Одеси є додатком до рішення і вводиться
в дію з 01.01.11 р., але до цього часу не
опублікована в жодному з друкованих
видань, тобто до цього часу Технічна
документація з нормативної грошової
оцінки земель міста Одеси, затверджена
рішенням міськради від 28.12.10 р. № 41-VІ не
набрала чинності. В газеті „Одеський
вестник" №5 від 13.01.11 р. опублікований
лише текст рішення № 41-VІ, тому
нормативну грошову оцінку земель міста
Одеси, затверджену рішенням міськради
від 28.12.10 р. № 41-VІ взагалі не можна
застосовувати при визначені розміру
орендної плати.

Також, суттєвою підставою
необґрунтованості заявлених позивачем
позовних вимог відповідач вважає ту
обставину, що міська рада просить суд
встановити нормативно-грошову оцінку
земельної ділянки, що орендується ТОВ
„Антей" в новому розмірі 10 464 649,49 грн.,
при цьому в порушення приписів ст.ст.
33-34 ГПК України не надала суду жодних
належних та допустимих доказів нового
розміру нормативно-грошової оцінки
земельної ділянки площею 3163 кв.м.,
розташованої в м. Одесі, вул. Новощепний
ряд, 15-17, зокрема витягу з
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки, як то передбачено ст.20 Закону
України „Про оцінку земель", про
існування якого позивачем не зазначено
ані в позовній заяві, ані в уточненнях
до позовної заяви. Звідси,
необгрунтованим відповідач вважає
розрахунок позивача нової орендної
плати в розмірі 523 232,47грн.

Посилання позивача на існування умов
договору якими передбачено, що розмір
орендної плати переглядається у разі
введення в дію нової нормативної
грошової оцінки земель м. Одеси не
відповідають дійсності, оскільки такої
умови договір оренди від 25.01.05 р.
взагалі не містить. Даний договір
мстить п.4.4. яким передбачено
можливість внесення змін до договору
щодо розміру орендної плати за згодою
обох сторін, шляхом укладення
відповідних, нотаріально посвідчених
угод.

Судом задоволено клопотання
відповідача від 29.01.14 р. вх.№ 2-357/14 про
розгляд справи по суті та винесення
судового рішення за відсутності
представника позивача в судовому
засіданні.

Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи, заслухавши доводи
представників сторін, суд встановив
наступне:

25.01.05 р. між Одеською міською радою
(Орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю „Антей"
(Орендар) був укладений договір оренди
землі, посвідчений нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу Чужовською Н.О. зареєстрований в
реєстрі за № 150 та зареєстрований в
Одеському міському управлінні ОРФ ЦДЗК
про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 05.03.05 р. за №72, п.
1.1. якого передбачено, що Орендодавець
на підставі ЗУ „Про оренду землі" за
рішенням Одеської міської ради №
2741-ХХІV від 15.06.04 р. надає, а Орендар
приймає у строкове платне володіння,
користування земельну ділянку площею
3163кв.м., що знаходиться у м. Одесі,
Приморський район, вул. Новощепний ряд,
15,17, згідно з планом земельної ділянки,
який є невід'ємною частиною договору.

В оренду передається земельна ділянка
загальною площею 3163 кв.м. угіддя:
капітальна одноповерхова забудова - 375
кв.м.; тимчасова забудова - 362 кв.м.; під
спорудами 583 кв.м.; під проїздами,
проходами та площадками - 1843 кв.м.
Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 5813941,93 грн. Договір
укладено терміном на 25 років, для
експлуатації та обслуговування споруд
ярмарки продовольчих та
непродовольчих товарів (п.п. 2.1., 2.2., 3.1.
договору).

Орендна плата вноситься Орендарем у
грошовій формі у розмірі: - за земельну
ділянку площею 3163 кв.м.: 27,57*3163=87203,91 грн.
на рік, де 27,57 - ставка орендної плати за
1 кв.м земельної ділянки на рік. Орендар
не звільняється від орендної плати і
сплачує її незалежно від результатів
його діяльності. Умови цього договору
щодо розміру орендної плати можуть
бути змінені за згодою обох сторін,
шляхом укладення відповідних угод, які
мають бути нотаріально посвідчені та
будуть невід'ємними частинами цього
договору. Орендодавець має право
вимагати збільшення орендної плати у
випадку збільшення відповідно до
закону України розміру земельного
податку. Зміна умов договору
здійснюється у письмовій формі за
взаємною згодою сторін. Цей договір
набирає чинності після підписання
сторонами та його державної
реєстрації, згідно зі ст.18 ЗУ „Про
оренду землі" (п.п. 4.1., 4.4., 12.1., 14.1.
договору).

Згідно акту від 12.10.04 р. було визначено
межі орендованої відповідачем
земельної ділянки в натурі, фактично
передано її в оренду за актом від 05.03.05
р. прийома-передачі земельної ділянки
за адресою м.Одеса, вул. Новощепний ряд,
15-17, що передається в оренду ТОВ
„Антей", та додатками до договору
оренди є план земельних ділянок,
ситуаційна схема. Доказами оплати
орендної плати відповідачем слугують
подані останнім до матеріалів справи
платіжні доручення.

Обґрунтовуючи заявлений позов позивач
вказує на те, що відповідно рішень
Одеської міської ради від 28.12.10 р. № 41-VІ,
від 20.09.11 р. № 1268-VІ, від 20.09.11 р. №1267-VІ
нормативно грошова оцінка земельної
ділянки становить 10 464 649,49 грн. від
якої підлягає встановленню ставка
орендної плати в 5%, відповідно до чого
орендна плата відповідачу має бути
визначена в розмірі 523 232,47 грн. на рік.

Відповідач вважає позовні вимоги
позивача необгрунтованими, зокрема не
набрання чинності Технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земель міста Одеси, з підстав не
здійснення її публікації, відсутність
витягу з нормативно-грошової оцінки
орендованої земельної ділянки,
відсутність в договорі оренди від 25.01.05
р. умов перегляду орендної плати в
односторонньому порядку, безпідставне
поширення позивачем до орендних
взаємовідносин сторін дії Податкового
кодексу України, прийнятого в 2010 р. в
порушення приписів ст.58 Конституції
України, що є підставою для відмови в
задоволенні заявлених міською радою
позовних вимог.

Так, проаналізувавши наявні в
матеріалах справи документи, подані
сторонами докази та викладені ними
правові позиції, суд вбачає підстави
для задоволення заявлених позивачем
позовних вимог з огляду на наступні
положення законодавства.

Засадами чинного Цивільного кодексу
України в редакції від 16.01.03 р.
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства (ст. 15 ЦК
України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства (п. 1 ст.626, ст.627, п.1 ст. 628
ЦК України).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.653 ЦК України у
разі зміни договору зобов'язання
сторін змінюються відповідно до
змінених умов щодо предмета, місця,
строків виконання тощо. У разі зміни
або розірвання договору зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
досягнення домовленості про зміну або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором чи не обумовлено
характером його зміни. Якщо договір
змінюється або розривається у
судовому порядку, зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
набрання рішенням суду про зміну або
розірвання договору законної сили.
Сторони не мають права вимагати
повернення того, що було виконане ними
за зобов'язанням до моменту зміни або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як передбачено ч.1 ст.654 ЦК України зміна
або розірвання договору вчиняється в
такій самій формі, що й договір, що
змінюється або розривається, якщо інше
не встановлено договором або законом
чи не випливає із звичаїв ділового
обороту.

За положеннями ст.1 Закону України „Про
оренду землі" №161-XIV від 06.10.1998р. оренда
землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Відповідно до ст.13 Закону України „Про
оренду землі" договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Положення ч.ч.1, 2 ст.21 Закону України
„Про оренду землі" визначають, що
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

Згідно ст.30 Закону України „Про оренду
землі" зміна умов договору оренди землі
здійснюється за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку.

Відповідно до пп.288.5.1., п.288.5 ст.288
Податкового кодексу України розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом. Згідно п.274.1 ст.274 ПК
України ставка податку на земельні
ділянки, нормативну грошову оцінку
яких проведено, встановлюється у
розмірі 1 відсотка від їх нормативної
грошової оцінки, за винятком земельних
ділянок, зазначених у ст.ст.272, 273 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України
„Про місцеве самоврядування в Україні"
№280/97-ВР від 21.05.1997р. рішення ради
нормативно-правового характеру
набирають чинності з дня їх офіційного
оприлюднення, якщо радою не
встановлено більш пізній строк
введення цих рішень у дію.

За положеннями ст.20 Закону
України „Про оцінку земель" №1378-IV від
11.12.2003р. за результатами бонітування
ґрунтів, економічної оцінки земель та
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок складається технічна
документація, а за результатами
проведення експертної грошової оцінки
земельних ділянок складається звіт.
Дані про нормативну грошову оцінку
окремої земельної ділянки
оформляються як витяг з технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земель. Розробники технічної
документації з бонітування ґрунтів,
економічної оцінки земель та
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок, а також звітів про проведення
експертної грошової оцінки земельних
ділянок зобов'язані безоплатно
передавати копії матеріалів у
Державний фонд документації із
землеустрою. Користування матеріалами
Державного фонду документації із
землеустрою здійснюється в порядку,
встановленому законодавством України.

Положення ч.3 ст.23 Закону України „Про
оцінку земель" передбачають, що витяг з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку окремої земельної
ділянки видається центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до Указу Президента України
„Про Державне агентство земельних
ресурсів України" №445/2011 від 08.04.2011р.
Державне агентство земельних ресурсів
України (Держземагентство України) є
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері земельних
відносин та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності.

Так, положення п.2.18. Постанови Пленуму
ВГСУ „Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" №6 від 17.05.2011р.
визначають, що вирішення спорів про
внесення змін до договору пов'язане із
застосуванням положення частини
першої статті 626 ЦК України, відповідно
до якої договір є узгодженим
волевиявленням двох або більше сторін,
і тому суд не може зобов'язати іншу
сторону договору внести зміни до нього.
Отже, зацікавлена сторона у випадках,
передбачених законом, може просити суд
про внесення зміни до договору згідно з
рішенням суду, а не про зобов'язання
відповідача внести такі зміни до
договору.

Відповідно до п.2.19. Постанови Пленуму
ВГСУ „Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" №6 від 17.05.2011р. у
разі прийняття уповноваженим органом
рішення про внесення змін до ставок
орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братися судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в установленому
законом порядку. Судам слід
враховувати, що розмір орендної плати
за землю визначається сторонами у
договорі, в тому числі може визначатися
шляхом встановлення відсоткового
відношення до нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, що
відповідає чинному законодавству
України, зокрема, приписам частини
першої статті 15, статті 21 Закону
України "Про оренду землі". Статтею 30
Закону України "Про оренду землі"
передбачено, що зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку. Оскільки орендна плата за
земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати може бути підставою
для перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору. При
цьому надсилання відповідачеві
пропозицій щодо внесення змін до
договору оренди є правом, а не
обов'язком позивача, тому недотримання
останнім вимог частини другої статті 188
ГК України щодо надсилання іншій
стороні пропозицій про зміну умов
договору не позбавляє його права
звернутися до господарського суду з
позовом про зміну умов договору за
наявності спору (тобто за відсутності
згоди відповідача на зміну умов
договору). При цьому згідно з частиною
третьою статті 653 ЦК України якщо
договір змінюється або розривається в
судовому порядку, зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
набрання рішенням суду про зміну або
розірвання договору законної сили.

Отже, зміна умов договору оренди землі
здійснюється за взаємною згодою сторін
та в разі недосягнення згоди щодо зміни
умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку, тому
посилання відповідача щодо можливого
внесення змін до договору оренди землі
від 25.01.05 р. тільки шляхом укладення
нотаріально посвідчених додаткових
угод є недоречними.

Також, з врахуванням того що так як
орендна плата за земельні ділянки
державної та комунальної власності є
регульованою ціною, то законодавча
зміна граничного розміру цієї плати,
зокрема згідно прийнятого в 2010 р.
Податкового кодексу України, може бути
підставою для перегляду розміру
орендної плати, встановленої умовами
договору, а відповідно позиція
відповідача щодо неправомірності
застосування до договору від 25.01.05 р.,
зокрема п.274.1 ст.274 Податкового кодексу
України не заслуговує на увагу суду.

Стосовно зазначення відповідачем про
не набрання чинності в порядку п.5 ст.59
ЗУ „Про місцеве самоврядування в
Україні" затвердженої відповідно до
прийнятого Одеською міською радою
рішення від 28.12.10 р. № 41-VІ Технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земель міста Одеси, на підставі
якої позивачем було визначено
нормативну грошову оцінку орендованої
ТОВ „Антей" за договором від 25.01.05 р.
земельної ділянки, слід відзначити
таке, що за умови не надання
відповідачем належних та допустимих
доказів щодо відсутності публікації в
офіційному друкованому виданні даної
Технічної документації, суд вважає
таку позицію відповідача не доведеною
в розумінні положень ст. 34 ГПК України,
якою передбачено що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи; обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Водночас, в процесі розгляду справи
судом було встановлено не доведення
позивачем визначення розміру щорічної
орендної плати в сумі 523 232,47 грн.,
розрахованої із нормативної грошової
оцінки земельної ділянки в розмірі 10
464 649,49грн., а саме позивачем не подано
суду фактичних доказів які би
підтверджували підставність
викладення п.2.3 договору від 25.01.05 р. в
редакції наведеній в уточненнях до
позовної заяви від 23.01.14 р. за вх.№ 1833/14,
тобто визначеність нормативної
грошової оцінки земельної ділянки за
ставкою 10 464 649,49грн. При цьому, на
вимогу суду, зазначену в ухвалах від
11.12.13 р., від 23.12.13 р., від 20.01.14р., від 29.01.14
р. позивач не подав до суду витяг з
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки складений згідно ст.20, п.3 ст.23
Закону України „Про оцінку земель"
відповідним центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин,
саме згідно якої має здійснюватись
розрахунок орендної плати.

За таких умов, є недоведеними та
необгрунтованими заявлені позивачем
позовні вимоги щодо внесення змін до
договору оренди землі від 25.01.05 р. щодо
визначення нормативної грошової
оцінки земельної ділянки в розмірі 10
464 649,49 грн. та відповідно до цього
визначення орендної плати в сумі 523
232,47 грн. на рік., а відтак заявлені
позивачем позовні вимоги не підлягають
судом задоволенню.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК
України).

Враховуючи вищевикладене, суд,
відмовляє в повній мірі в задоволені
заявлених позивачем позовних вимог
щодо внесення змін до договору оренди
землі від 25.01.05 р., укладеного між
Одеською міською рабою та Товариством
з обмеженою відповідальністю „Антей",
зареєстрованого в Одеській
регіональній філії ДП „Центр ДЗК" про
що у Державному реєстрі земель внесено
запис від 05.03.2005р. за №72.

Згідно ст.ст.44, 49 ГПК України за умови
відмови судом в задоволені заявлених
позивачем позовних вимог понесені
витрати по оплаті судового збору в сумі
1147 грн. покладаються на останнього.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82- 85 ГПК України
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити позивачу в задоволенні
позову повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили згідно зі ст. 85 ГПК
України, після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 10.02.2014р.

Суддя
Малярчук І.А.