м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Івано-Франківської міської
до Івано-Франківської
Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Апеляцiйний суд
Iвано-Франкiвської області
про зобов'язання укласти
Колегія суддів Трофименко Т.Ю.
Від позивача Косар М.Є. - по дов.
№233 від 28.11.2013р.
Від відповідача не з»явився
Від третьої особи не з»явився
Обставини справи :
Івано-Франківська міська асоціація
адвокатів звернулась до
Господарського суду міста Києва з
вимогою про зобов'язання Івано -
Франківської Обласної Ради укласти з
Івано-Франківською міською асоціацією
адвокатів договір оренди частини
нежитлового приміщення першого
поверху загальною площею 172,2 кв.м. по
вул. Грюнвальдській, 11 в м.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.11.2013р. порушено провадження
призначено у судовому засіданні на
02.12.2013 р. за участю представників
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 02.12.2013р., відповідно до ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України, було відкладено розгляд
справи до 23.12.2013р. у зв'язку з неявкою в
судове засідання представників сторін.
17.12.2013р. через загальний відділ
діловодства господарського суду міста
Києва від представника позивача
надійшли додаткові документи по справі
на вимогу ухвали суду.
В процесі провадження представником
відповідача подано письмовий відзив на
позов, відповідно до якого
Івано-Франківська обласна рада
заперечує проти задоволення позовних
вимог в повному обсязі.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.12.2013р., відповідно до ст. ст.
69, 77 Господарського процесуального
кодексу України, було продовжено строк
вирішення спору на п'ятнадцять днів та
оголошено в судовому засіданні перерву
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.01.2014 р. призначено
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 15.01.2014 р. доручено
складі: Трофименко Т.Ю. (головуюча),
Ващенко Т.М., Смирнова Ю.М.
При розгляді судом даної справи, судом
встановлено, що балансоутримувачем
спірного приміщення є Апеляцiйний суд
Iвано-Франкiвської областi.
Відповідно до ст. 27 Господарського
процесуального кодексу України, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, можуть вступити
у справу на стороні позивача або
відповідача до прийняття рішення
господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на
їх права або обов'язки щодо однієї з
сторін. Їх може бути залучено до участі
у справі також за клопотанням сторін,
прокурора. Якщо господарський суд при
прийнятті позовної заяви, вчиненні дій
по підготовці справи до розгляду або
під час розгляду справи встановить, що
рішення господарського суду може
вплинути на права і обов'язки осіб, що
не є стороною у справі, господарський
суд залучає таких осіб до участі у
справі як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог, користуються
процесуальними правами і несуть
процесуальні обов'язки сторін, крім
права на зміну підстави і предмета
позову, збільшення чи зменшення
розміру позовних вимог, а також на
відмову від позову або визнання позову.

Ухвалою від 15.01.2014р. суд прийняв справу
до колегіального розгляду, залучив до
участі у розгляді даної справи третю
особу, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Апеляцiйний суд
Iвано-Франкiвської областi, розгляд
справи призначив на 05.02.2014р.

В судовому засіданні 05.02.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Вимоги вмотивовані тим, що позивач
орендує спірне приміщення протягом 19
років. Останній договір оренди було
укладено 01.11.2010 року, строк його дії
визначено сторонами з 01.11.2010 року по
01.11.2012р.

Після прийняття Закону України « Про
державний бюджет на 2012 рік», листом за
вих. № 303 від 19.09.2012 року позивач
звернувся до відповідача із заявою про
необхідність приведення діючого
договору оренди у відповідність із ч. 1
ст. 17 Закону України « Про оренду
державного та комунального майна»,
шляхом внесення змін в частині терміну
його дії, який не може бути меншим ніж
п'ять років.

Відповідач посилаючись на
встановлений Порядок передачі в
оренду майна спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області (затвердженого рішенням сесії
обласної Ради від 10.06.2011 року № 166-62011 (
надалі Порядок № 166- 6/2011), вимагав
подати погодження апеляційного суду
Івано-Франківської області, як
балансоутримувача майна.

Відповідно до ч. 1 статті 17 Закону
України « Про оренду державного та
комунального майна», термін договору
оренди не може бути меншим, ніж п'ять
років, якщо орендар не пропонує менший
термін.

За таких обставин позивач вважає, що
після прийняття Закону України «Про
державний бюджет на 2012 рік», укладений
договір оренди від 01.11.2010 року слід
вважати продовженим (пролонгованим) до
п'яти років з дня його укладення.

01.11.2012 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про укладення,
переукладення, продовження договору
оренди на новий строк з підстав,
передбачених п.п.3.3.2, 7.8 умов Договору
оренди від 01.11.2010 року, по результатах
розгляду відповідач заявив, що об'єкт
оренди не пропонуватиметься в оренду, а
використовуватиметься
балансоутримувачем Будинку
правосуддя.

Відповідно до п.7.8 Договору, договір
оренди підлягає продовженню при умові,
що орендар належним чином виконував
умови цього договору, в тому числі,
своєчасно сплачував орендну плату і не
пізніше, як за 30 календарних днів до
закінчення терміну дії подав заяву про
його продовження.

Протягом всього періоду орендних
відносин, позивач належним чином
виконували свої обов'язки за договором,
в установленому розмірі, порядку і
строки сплачував та по даний час
сплачує орендну плату.

В судове засідання 05.02.2014р. представник
відповідача не з»явився. Від
відповідача до суду надійшло
клопотанні про відкладення розгляду
справи. Клопотання мотивоване тим, що
представник відповідача приймає
участь в іншому судовому процесі.

Представник позивача при вирішенні
даного клопотання покедадається на
розсуд суду.

Суд розглянувши дане клопотання та
заслухавши думку представника
позивача вважає, що дане клопотання не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного:

Відповідно до ст. 28 Господарського
процесуального кодексу України справи
юридичних осіб у господарському суді
ведуть їх органи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
свого представника.

Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Громадяни можуть вести свої справи в
господарському суді особисто або через
представників, повноваження яких
підтверджується нотаріально
посвідченою довіреністю.

З огляду на викладене, відповідач не
позбавлений був права направити в
судове засідання іншого представника.

Крім того, до поданого суду клопотання
не надано належних доказів того, що
представник відповідача приймає
участь в іншому судовому процесі.

В надному суду письмовому відзиві
відповідач проти задоволення позову
заперечує з наступних підстав:

Будівля на вул. Грюнвальдській, 11 ум.
Івано-Франківську перебуває у спільній
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст області та передана в
оперативне управління Апеляційному
суду Івано-Франківської області.

01 листопада 2010 року між сторонами по
справі було укладено договір оренди
нерухомого майна. Договір є припиненим
01.11.2012 року. Івано-Франківською
обласною радою подано позов до
Господарського суду
Івано-Франківської області про
виселення Івано-Франківської міської
асоціації адвокатів, рішенням суду від
04 жовтня 2013 року по справі № 909/596/13
позов Івано-Франківської обласної ради
задоволено.

На лист Івано-Франківської міської
асоціації адвокатів від 14.06.2013 р. за №216
щодо укладення договору оренди обласна
рада повідомила Івано- Франківську
міську асоціацію адвокатів про те, що
не має наміру передавати в оренду
зазначені приміщення та вказала на
безпідставність вимог щодо укладення
договору оренди. Окрім того, користувач
будівлею - Апеляційний суд
Івано-Франківської області - планує
використовувати приміщення для
власних потреб.

Представник третьої соосби в судове
засідання не з»явився. Про час та місце
розгляду справи судом повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
рекомендованого відправлення (ухвалу
суду представник третьої особи отримав
27.01.2013р.) Завя, клопотань від третьої
особи на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Оскільки наявних в матеріалах справи
документів достатньо для її розгляду,
суд вважає, що неявка представника
відповідача та представника третьої
особи в судове засідання не
перешкоджає розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 05.02.2014р.,
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд:

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України договір - є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного
права, яка визначається як
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. До зобов'язань, що виникають
з договорів, застосовуються загальні
положення про зобов'язання, якщо інше
не випливає із закону або самого
договору. Як і будь-який правочин, він є
вольовим актом, оскільки виражає
спільну волю сторін, що втілюється у
договорі. Змістом договору є, власне, ті
умови, на яких сторони погоджуються
виконувати договір, і вони мають
дотримуватися взятих на себе
зобов'язань.

Відповідно до Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" об'єктом оренди є нерухоме майно
(будівлі, споруди, приміщення) (п. 1 ст. 4
Закону) орендодавцями є органи,
уповноважені органами місцевого
самоврядування, управляти нерухомим
майном, яке перебуває у комунальній
власності (ст. 5 Закону).

01 листопада 2010 року між
Івано-Франківською обласною радою
(надалі відповідач) та
Івано-Франківською міською асоціацією
адвокатів (надалі позивач) укладено
договір оренди нерухомого майна,
відповідно до умов якого відповідач
передав, а позивач прийняв в строкове
платне користування частину
приміщення першого поверху, загальною
площею 172,2 кв.м., яке знаходиться за
адресою м. Івано-Франківськ, вул.
Грюнвальдська,11 (п.1.1 Договору).

Факт передачі вищезазначеного
приміщення підтверджується актом
приймання-передачі від 01.11.2010 року,
копія якого знаходиться в матеріалах
справи.

Відповідно до п.1 ст. 4 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" термін, на який укладається
договір оренди є істотною умовою
договору оренди.

Частина 1 статті 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" визначає, що термін договору
оренди визначається за погодженням
сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Термін дії зазначеного договору
встановлено з 01.11.2010 року по 01.11.2012 року
(п. 7.1 Договору).

Рішенням сесії Івано-Франківської
обласної ради від 30.12.2011 року №391-12/2011
приміщення "Будинку правосуддя", що
знаходиться за адресою м.
Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська,11,
передано на баланс Апеляційного суду
Івано-Франківської області.

З врахуванням частини 2 ст. 26 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" договір оренди
припиняється, у разі закінчення строку,
на який його було укладено.

Частиною 1 ст. 27 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" у разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження або
банкрутства орендаря, встановлено
обов"язок орендаря повернути
орендодавцеві об"єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди.

Підпунктом 7.6.1 договору оренди
передбачено, що договір припиняється у
випадку закінчення строку на який його
було укладено.

Листами №14-198/1227/215 від 08.10.2012 року та
№14-198/1323/215 від 31.10.2012 року відповідач
по справі повідомляв позивача про
закінчення дії договору оренди, а також
про те, що за відсутності погодження
балансоутримувача майна, вирішити
питання по продовженню оренди немає
підстав. Крім того була подана
пропозиція про повернення приміщення
за актом приймання-передачі, не пізніше
20-ти календарних днів з дня припинення
дії договору.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 04.10.2013
року по справі №909/596/13, позов
Івано-Франківської обласної ради
задоволено, зобов'язано
Івано-Франківську міську асоціацію
адвокатів усунути перешкоди у
користуванні частиною приміщень
першого поверху Будинку правосуддя
загальною площею 172,2 кв.м, що
знаходиться за адресою: м.
Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11,
шляхом його звільнення.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 20.01.2014р.
рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 04.10.2013
року по справі №909/596/13 залишено без
змін, а апеляційна скарга
Івано-Франківської міської асоціації
адвокатів без задоволення.

10.06.2011р. Івано - Франківською обласною
радою було прийнято рішення №166-6/2011
«Про порядок передачі в оренду майна
спільгої власності територіальних
громад сіл, селищ, міст області».

Даним рішенням затверджений Порядок
передачі в оренду майна спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст області.

Даний Порядок регулює:

- організаційні відносини, пов'язані з
передачею в оренду (суборенду) майна

спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст області (далі -
майна);

- майнові відносини між орендодавцем,
балансоутримувачем та орендарем

щодо господарського використання
майна.

Об'єкти оренди

Об'єктами оренди згідно з цим Порядком
є:

- цілісні майнові комплекси
підприємств, їх структурних
підрозділів;

- нерухоме майно (будівлі, споруди,
приміщення) та інше окреме
індивідуально визначене майно.

Орендодавцем згідно з цим Порядком є
обласна рада в особі управління майна
спільної власності територіальних
громад області обласної ради (далі -
Управління).

Орендарями згідно з цим Порядком
можуть бути:

- господарські товариства, створені
членами трудового колективу
підприємства, його структурного
підрозділу;

- інші юридичні особи (державні,
комунальні та інші підприємства,
створені

та зареєстровані у встановленому
законом порядку);

- громадяни України, фізичні та
юридичні особи іноземних держав,
міжнародні організації та особи без
громадянства.

Ініціатива щодо оренди майна може
виходити від:

- фізичних та юридичних осіб, які можуть
бути орендарями відповідно до

розділу 3 цього Порядку;

- орендодавця.

Фізичні або юридичні особи, які бажають
укласти договір оренди майна, подають
заяву на ім'я голови обласної ради із
зазначенням:

- назви та місця знаходження об'єкта
оренди, цілі його використання;

- найменування, місця знаходження
(місця проживання) та платіжних
реквізитів заявника.

До заяви додаються такі документи:

для юридичних осіб

- копії статуту (положення), установчого
договору (у разі звернення
господарського товариства);

- копія свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи;

- копія свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість;

- довідка органу статистики про
включення до ЄДРПОУ;

- баланс за останній квартал;

- копія ліцензії на здійснення
юридичною особою окремого виду
діяльності, якщо це передбачено
законом;

Зазначені документи повинні бути
засвідченими печаткою заявника.

Пропозиції щодо оренди майна
погоджуються з органом, уповноваженим
управляти цим майном, який попередньо
узгоджує таку передачу з
балансоутримувачем майна.

Матеріали щодо оренди майна (заяви та
документи, передбачені пунктом 5.1.
цього Порядку) Управління вносить на
розгляд постійної комісії обласної
ради з питань соціально-економічного
розвитку, управління комунальною
власністю, розвитку малого та
середнього бізнесу.

Постійна комісія обласної ради з
питань соціально-економічного
розвитку, управління комунальною
власністю, розвитку малого та
середнього бізнесу за результатами
вивчення і розгляду готує рекомендації
Управлінню щодо згоди на оренду майна
терміном на п'ять років і менше або
відмови у передачі в оренду. У разі
відмови, її причина зазначається у
протоколі засідання постійної комісії
обласної ради.

Засідання постійної комісії обласної
ради з питань соціально-економічного
розвитку, управління комунальною
власністю, розвитку малого та
середнього бізнесу проводиться у разі
потреби та оформляється протоколом,
який підписує голова і секретар
постійної комісії.

Питання щодо оренди майна, термін якої
менший за один місяць, погоджується з
головою обласної ради або його
заступником.

Відповідачем пропонувалось позивачу
подати відповідне погодження
Апеляційного суду Івано-Франківської
області, як балансоутримувача майна,
проте така вимога не була виконана, у
зв'язку з чим, відповідач повідомив
позивача про неможливість позитивного
вирішення питання щодо оренди
приміщень Будинку правосуддя.

Крім того, листом №14-198/1402р/217 від 16.11.2012
року, відповідач повідомив позивача,
що об'єкт оренди не пропонуватиметься
для передачі в оренду, а
використовуватиметься
балансоутримувачем Будинку
правосуддя.

Посилання позивача на постановвою
Івано - Франківського окружного
адміністративного суду від 19 серпня
2013року у справі №809/21494/13-а, якою
визнано протиправною бездіяльність
Івано - Франківської обласної ради щодо
розгляду заяви Івано - Франківської
міської асоціації адвокатоів №367 від 22
листопада 2012 року та зобов'язано Івано
- Франківську обласну раду розглянути
заяву Івано - Франківської міської
асоціації №367 від 22 листопада 2012 року
судом до туваги не приймвається
оскільки позивачем не надно доказів
набарання даною постановою законної
сили.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Об'єктами оренди державного та
комунального майна може бути лише
майно, зазначене у частині першій
статті 4 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна".

З урахуванням приписів частини п'ятої
статті 16, підпункту 1 пункту "а" статті 29
і частини п'ятої статті 60 Закону "Про
місцеве самоврядування в Україні", а
також абзацу третього статті 5 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" орендодавець
здійснює свої повноваження тільки за
наявності рішення ради і не наділений
повноваженнями самостійно приймати
рішення про передачу об'єктів
комунальної власності в оренду, якщо
інше не передбачено положенням про
нього.

Відповідно до п. 1 ст. 12 Цивільного
кодексу України особа здійснює свої
цивільні права вільно, на власний
розсуд.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 203
Цивільного кодексу України,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Стаття 627 Цивільного кодексу України
визначає, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Пунктом 2 ст. 14 Цивільного кодексу
України встановлено, що особа не може
бути примушена до дій, вчинення яких не
є обов'язковим для неї.

З огляду на те, що строк дії договору
від 01.11..2010 закінчився та сторонами
нового договору не укладено,
відповідач не може бути примушений до
надання відповідного права, а отже
позовні вимоги в цій частині
необґрунтовані та задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст. 10 Господарського
процесуального кодексу України спори,
що виникають при укладенні
господарських договорів, можуть бути
подані на вирішення господарського
суду.

Господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів (ч.
7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 10 Господарського
процесуального кодексу України спори,
що виникають при укладенні
господарських договорів, можуть бути
подані на вирішення господарського
суду.

Господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів (ч.
7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 4 ст. 202 Цивільного кодексу
України двостороннім правочином є
погоджена дія двох сторін.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу
України закріплено загальне поняття
правочину, яким є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого не встановлена обов'язкова
письмова форма, вважається вчиненим,
якщо поведінка сторін засвідчує їхню
волю до настання відповідних правових
наслідків.

Згідно п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України
передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди. Договір укладається шляхом
пропозиції однієї сторони укласти
договір (оферти) і прийняття пропозиції
(акцепту) другою стороною.

Відповідно до п. 2 ст. 180 Господарського
кодексу України господарський договір
вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.

Пункт 3 ст. 180 Господарського кодексу
України встановлює, що при укладенні
господарського договору сторони
зобов'язані у будь-якому разі погодити
предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 181 Господарського кодексу
України визначено загальний порядок
укладення господарських договорів,
відповідно до якого господарський
договір за загальним правилом
викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Проект договору
може бути запропонований будь-якою з
сторін. У разі якщо проект договору
викладено як єдиний документ, він
надається другій стороні у двох
примірниках.

За наявності заперечень щодо окремих
умов договору сторона, яка одержала
проект договору, складає протокол
розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором.

Частиною 3 статті 181 Господарського
кодексу України передбачено, що
сторона, яка одержала проект договору,
у разі згоди з його умовами оформляє
договір відповідно до вимог частини
першої цієї статті і повертає один
примірник договору другій стороні або
надсилає відповідь на лист, факсограму
тощо у двадцятиденний строк після
одержання договору.

Однак, за наявності заперечень щодо
окремих умов договору сторона, яка
одержала проект договору, складає
протокол розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором (п. 4 ст. 181 Господарського
кодексу України).

Позивач 14.06.2013 року направив на адресу
відповідача заяву про уладення
договору оренди на новий строк та
проект договору оренд.

Стаття 41 Конституції України гарантує
право власника на свій розсуд володіти,
користуватися та розпоряджатися
належним йому майном.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 Цивільного
кодексу України, власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном; власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

За приписами ч.1 ст. 321 Цивільного
кодексу України право власності є
непорушним; ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Непорушність права власності полягає в
його недоторканності, а водночас і в
недоторканості самого майна власника.
Всі особи мають утримуватися від
безпідставного заволодіння майном
власника та завдання йому шкоди. Не
допускається також протиправне
позбавлення права власності або
обмеження в його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України
встановлено, що власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. ст.15 та 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способом захисту
цивільних прав та інтересів може бути
припинення дії, яка порушує право.
Захист від порушень права володіння
здійснюється за допомогою негаторного
позову про усунення будь-яких перешкод
у здійсненні ним права користування та
розпорядження майном. Позивачем у
негаторному позові є власник майна або
особа, яка володіє майном на підставі
інших прав на майно (титульний
володілець).

Відповідно до статей 33 та 43
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона по справі
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Як підтверджується матеріалами справи
договір оренди нерухомого майна від
01.11.2010 року припинив свою дію 01.11.2012
року, пролонгації у відповідності до
чинного законодавства не набув, а
орендодавець (відповідач по справі)
заперечує щодо укладення договору.

Таким чином вимоги позивача є не
обгрунтованими, не доведеними та
такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно статті 49 ГПК України, витрати
позивача по сплаті судовго збору
покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 10.02.2014 р.

Колегія суддів
Трофименко Т. Ю. (головуюча)

Ващенко Т.М.

Смирнова Ю.М.