КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р. Справа№ 910/13982/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі:
Мациборко Т.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Ковтун Т.О. ( за
довіреністю)

від відповідача: Русан О.О. (за
довіреністю), Кошкіна І.В. ( за
довіреністю)

від третьої особи: Самойленко М.В. ( за
довіреністю), Сом В.І. ( за довіреністю)

від Прокуратури міста Києва:
Янківський С.В. ( прокурор відділу)

розглянувши апеляційні скарги
Комунального підприємства "Київський
метрополітен", Прокуратури міста Києва
та Державної фінансової інспекція
України,

на рішення Господарського суду міста
Києва від 08.10.2013р.

у справі № 910/13982/13 (суддя: Борисенко
І.І.)

за позовом Комунального підприємства
"Київський метрополітен"

до Публічного акціонерного товариства
"Київметробуд"

третя особа Державна фінансова
інспекція України

про стягнення 326 768,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року позивач звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до публічного
акціонерного товариства "Київметробуд"
, третя особа Державна фінансова
інспекція України про стягнення 326 768,41
грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в
процесі перевірки Державною
фінансовою інспекцією України
виявлено порушення Правил визначення
вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000, а
саме відповідач оплатив бюджетними
коштами не передбачені умовами
договору та проектно-кошторисною
документацією витрати при
взаєморозрахунках з публічним
акціонерним товариством "Київметробуд"
у сумі 326 768,41грн., внаслідок чого на
вказану суму завдано шкоду (збиток)
міському бюджету м. Києва.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 08.10.2013 р. у справі № 910/13982/13 в
задоволенні позивних вимог відмовлено
в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що актом готовності
об'єкту до експлуатації № 3/1 від
17.10.2012р., підтверджено, що на об'єкті
будівництва всі роботи виконані згідно
з державними будівельними нормами, та
передбачені проектною документацією.
Акт не містить жодного зауваження ні
до способу чи об'ємів виконаних робіт,
ні до їх якості. Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві було засвідчено відповідність
закінченого будівництвом об'єкта
проектній документації, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
і правил та підтверджено його
готовність до експлуатації. Також
зазначено, що 24 жовтня 2012 року видано
сертифікат відповідності серії KB
3. Таким чином, відсутні правові
підстави для задоволення позовних
вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, Комунальне підприємство
"Київський метрополітен" звернулося з
апеляційною скаргою до Київського
апеляційного господарського суду, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва №
910/13982/13 від 08.10.2013 року, прийняти нове
рішення яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, Прокуратура міста Києва
звернулась з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва № 910/13982/13 від 08.10.2013 року,
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги КП "Київський метрополітен"
задовольнити в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, Державна фінансова
інспекція України звернулась з
апеляційною скаргою до Київського
апеляційного господарського суду, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва №
910/13982/13 від 08.10.2013 року, прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги КП
"Київський метрополітен" задовольнити
в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційних
скарг вказали на те, що
Держфінінспекцією України проводилася
зустрічна перевірка діяльності ПАТ
«Київметробуд», під час якої останній
надавав свої пояснення перевіряючому
органу. Після складання акту ревізії
відповідач мав можливість оскаржити
його, однак не скористався цим правом,
таким чином погодився з висновками
викладеними в акті Державної
фінансової інспекції України відносно
виявлених порушень. Окрім того,
зазначили, що судом першої інстанції не
було прийнято до уваги доводи, щодо
завищення вартості будівництва
дільниці лінії метрополітену у зв'язку
із компенсаційною доплатою за роботи у
вечірні години, що не передбачено
договором. Також, не враховано, що КП
«Київський метрополітен» прийняв та
оплатив акти ф КБ-2 та довідки ф КБ-3 за
2011 рік та січень-червень, вересень 2012
року до складу яких ПрАТ «Метробуд»
включив труби обсадні, які за даними
матеріальних звітів не передавалися у
підзвіт матеріально-відповідальній
особі і фактично нею на будівництво не
списувалися, в результаті чого
вартість робіт з улаштування «стіни у
ґрунті» завищена та спричинено
матеріальну шкоду ( збитки) міському
бюджету в особі позивача.

Ухвалами Київського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 року
було прийнято до провадження
апеляційні скарги Комунального
підприємства "Київський метрополітен",
Прокуратури міста Києва та Державна
фінансова інспекція України та
призначено розгляд справи на 04.12.2013 р.
в складі колегії суддів: головуючий
суддя Руденко М.А., судді: Дідиченко М.А.,
Пономаренко Є.Ю.

22.11.2013 року через відділ
документального забезпечення суду від
відповідача надійшов відзив на
апеляційні скарги, в якому зазначає, що
рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, а тому
підстави для його скасування відсутні,
в свою чергу апеляційні скарги є
необґрунтованими тому відповідач
просить залишити їх без задоволення.

04.12.2013 року у судовому засіданні було
оголошено перерву до 08.01.2014 року.

16.12.2013 року через відділ
документального забезпечення суду від
відповідача надійшли доповнення та
уточнення до відзиву на апеляційні
скарги.

31.12.2013 року через відділ
документального забезпечення суду від
позивача надійшли письмові пояснення у
справі.

Розпорядженням від 08.01.2014 року в.о.
Голови Київського апеляційного
господарського суду Андрієнко В.В. в
зв'язку з перебуванням колегії суддів,
головуючий суддя Руденко М.А., суддів
Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю. у
відпустці змінено склад колегії
суддів, головуючий суддя: Ропій Л.М.,
Калатай Н.Ф., Рябуха В.І.

08.01.2014 року через відділ
документального забезпечення суду від
прокуратури міста Києва та третьої
особи надійшли письмові пояснення по
справі.

08.01.2014 року колегією суддів було
відкладено розгляд справи на 05.02.2014 рік.

24.01.20124 року через відділ
документального забезпечення суду від
представника відповідача надійшли
письмові заперечення на пояснення
представника третьої особи.

Розпорядженням від 04.02.2014 року
заступника Голови Київського
апеляційного господарського суду
Андрієнко В.В. змінено склад колегії
суддів, головуючий суддя Руденко М.А.,
суддів Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.

05.02.2014 року через відділ
документального забезпечення суду від
третьої особи надійшли письмові
додаткові пояснення у справі №910/13982/13
до апеляційної скарги.

У судовому засіданні, 05.02.2014 року,
представники надали свої пояснення по
справі.

Представник прокуратури підтримав
вимоги своєї апеляційної скарги просив
її задовольнити, а рішення суду першої
інстанції скасувати.

Представник позивача підтримав вимоги
своєї апеляційної скарги просив її
задовольнити, а рішення суду першої
інстанції скасувати.

Представник відповідача заперечив
проти вимог апеляційних скарг, просив
їх залишити без задоволення, а рішення
господарського суду міста Києва без
змін, так як рішення є законним та
обґрунтованим.

Представник третьої особи підтримав
вимоги своєї апеляційної скарги просив
її задовольнити, а рішення суду першої
інстанції скасувати.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
розглянувши доводи апеляційних скарг,
дослідивши письмові докази, долучені
до матеріалів справи, виходячи з вимог
чинного законодавства, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Згідно ст. 101 Господарського
процесуального кодексу апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
28.02.2012р. між Комунальним підприємством
"Київський метрополітен" та Публічним
акціонерним товариством "Київметробуд"
було укладено договір № 19/003/4-ДБМ/2012 на
будівництво
Куренівсько-Червоноармійської лінії
від станції "Виставковий центр" до
Одеської площі.(т.1 а.с. 11)

За умовами зазначеного договору ПАТ
"Київметробуд" виконує будівництво
Куренівсько-Червоноармійської лінії
від станції "Виставковий центр" до
Одеської площі. Фінансування робіт
(об'єкта будівництва) здійснюється за
рахунок міського та державного
бюджетів, а також за рахунок коштів
отриманих позивачем від реалізації
зворотних матеріалів.( п.п. 11.1.
договору). Відповідач зобов'язаний
відшкодувати відповідно до
законодавства та договору завдані
позивачу збитки.( п. 17.6.14 пункту 17.6
договору).

21.02.2013 року Державною фінансовою
інспекцією України було складено акт №
06-21/14 ревізії фінансово-господарської
діяльності Комунального підприємства
«Київський метрополітен», за період з
01.11.2010 року по 31.10.2012 року (а.с. 20-28 том 1).
За висновками якої виявлено порушення
Правил визначення вартості
будівництва ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених
Держбуду України від 27.08.2000 року № 174.
Так, КП «Київський метрополітен»
оплатив бюджетними коштами не
передбачені умовами договору та
проектно-кошторисною документацією
витрати при взаєморозрахунках з ПАТ
«Київметробуд» на суму 326 768, 41 грн., а
саме 241 635,61 грн. - оплата матеріалів
(«Стіна в грунті» - обсадні труби Д 377
мм), які відсутні в документах
бухгалтерського обліку ПрАТ
«Метробуд» та 85 132,80 грн. - відшкодування
доплат за роботу у вечірні години.

У зв'язку з виявленими порушеннями,
29.05.2013 року КП «Київський метрополітен»
звернувся з претензією до ПАТ
«Київметробуд», щодо повернення
необґрунтовано отриманих коштів, проте
останній надав відповідь, що вимоги
позивача не ґрунтуються на чинному
законодавстві.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що на підставі акту
готовності Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві було засвідчено відповідність
закінченого будівництвом об'єкта
проектній документації, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
і правил та підтверджено його
готовність до експлуатації. Також, 24
жовтня 2012 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві, видано сертифікат
відповідності серії KB 3. Окрім
того, зазначив, що між сторонами
існували договірні відносини,
зобов'язання по договору між сторонами
виконані в повному обсязі, в акті
готовності об'єкта до експлуатації не
міститься зауважень, щодо способу чи
об'ємів виконаних робіт, в зв'язку з чим
прийшов до висновку, що відсутні
підстави стягувати з відповідача
збитки в розмірі 326 768,41 грн.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
зважаючи на наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

При цьому збитками є: втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно ст. 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Обов'язковою передумовою задоволення
позовних вимог щодо відшкодування
збитків є встановлення в діях
відповідача складу цивільного
правопорушення, складовими частинами
якого є: наявність збитків; причинний
зв'язок між діями відповідача та
заподіянням збитків позивачеві;
протиправність поведінки відповідача,
як заподіювача збитків; вина
відповідача. Відсутність будь-якої з
зазначених ознак виключає настання
цивільно-правової відповідальності
відповідача у вигляді покладення на
нього обов'язку з відшкодування
збитків.

Як видно з матеріалів справи у зв'язку з
проведенням перевірки Державною
фінансовою інспекцією України та
виявлення нею порушень, позивач
звернувся до відповідача з позовом про
відшкодування шкоди в розмірі 326 768, 41
грн., посилаючись на ст. 1166 ЦК України,
зазначивши при цьому, що останній
неправомірно при підписанні актів
виконаних робіт (КБ-2В) включив роботи
не передбачені умовами договору та
проектно-кошторисною документацією.

Відповідно до приписів статті 1166 ЦК
України зазначено, що майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної особи або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Отже за змістом вищезазначеної статті
для застосування такої міри
відповідальності як стягнення збитків
необхідною є наявність усіх елементів
складу цивільного правопорушення, а
саме: протиправної поведінки, збитків,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками, вини.
За відсутності хоча б одного із цих
елементів цивільно-правова
відповідальність не настає.

Зазначеної правової позиції
дотримується Верховний Суд України в
постанові від 22.01.2013 року у справі
№3-72гс12.

Виконані роботи були прийняті
позивачем, жодних претензій чи
зауважень, щодо кількості та вартості
виконаних робіт, при підписані актів
готовності заявлено не було, доказів
понесення збитків позивачем не надано.

Стосовно посилань скаржників на те, що
структурні підрозділи ПАТ
«Київметробуд» безпідставно включили
до актів форми КБ-2в, не передбачені
умовами договору та будівельними
нормами, витрати на компенсацію витрат
за доплату працівникам на виконання
ними робіт у вечірні часи в розмірі 85 132,
80 грн., колегія судів зазначає на
наступне.

Судом першої інстанції, зроблено
правильний висновок про те, що
специфіка будівництва об'єктів
метрополітену вимагає безперервного
виконання робіт. Доводи апеляційної
скарги про те, що оскільки договір не
передбачає виконання робіт у вечірні
години, то компенсація витрат на
доплату працівникам у вечірні години є
безпідставною необґрунтованою.

Пунктами 20.2, 17.5 договору передбачено,
що у випадках не передбачених цим
договором, сторони керуються чинним
законодавством України. Таким чином,
при винесенні рішення, суд першої
інстанції правильно врахував, що
відповідно до генеральної Угоди про
регулювання основних принципів і норм
реалізації соціально-економічної
політики і трудових відносин в Україні
на 2010-2012 роки, укладеною між Кабінетом
Міністрів України, Спільним
представницьким органом роботодавців
на національному рівні та Спільним
представницьким органом
всеукраїнських профспілок та
профспілкових об'єднань, передбачено
за роботу у вечірній час з 18 до 22 години
(при багатозмінному режимі роботи)
встановлюється доплата 20% годинної
тарифної ставки (окладу, посадового
окладу) за кожну годину роботи у
вечірній час, а за роботу в нічний час -
35% годинної тарифної ставки (окладу,
посадового окладу) за кожну годину
роботи у нічний час.

Окрім того, листом № 8/15-91-13 від 19.04.2013 р.
( т. 1 а.с.63), Міністерство регіонального
розвитку України, вказало, що
кошторисна заробітна плата у складі
вартості будівництва визначається
виходячи з умов та строків виконання
робіт, у тому числі й за умов виконання
робіт у вечірній та нічний час, з
урахуванням доплат, передбачених
законодавством, що підтверджується
відповідними обґрунтованими
розрахунками.

Також, посилання скаржників на те, що
при оплаті матеріалів (при виконанні
робіт «стіни у грунті») обсадні труби Д
377 мм, за даними матеріальних звітів, не
передавалися у підзвіт матеріально
відповідальній особі і фактично нею на
будівництво не списувалися, в
результаті чого вартість робіт
завищена, колегія суддів вважає
необґрунтованими.

Оскільки, як вірно встановлено судом
першої інстанції, обсадні труби ні
відповідачем, ні субпідрядною
організацією ПрАТ "Метробуд" окремо не
купувалися і не списувалися, оскільки
вони входили до складу комплекту
бурової машини.

При виконанні будівельно-монтажних
робіт на об'єкті будівництва ПрАТ
"Метробуд" використовував відновлені
обсадні труби, взяті з комплекту
бурової машини. Зазначене
підтверджується доказами, наявними в
матеріалах справи, а саме:
калькуляціями на відновлення труб
сталевих обсадних з трикутною різьбою
із сталі групи міцності Д, виконання Б,
зовнішній діаметр 377 мм, товщина стіни
12 мм за лютий 2011 р. та січень 2012 p.,
затвердженими заст. генерального
директора ПАТ "Київметробуд" Міненком
П.А. та генеральним директором ПрАТ
"Метробуд" Ярмоленком В.І. (т.1 а.с.48-49);
актами на проведення ремонтних робіт з
січня по квітень та серпень, жовтень,
листопад 2011 року і з січня по червень,
вересень 2012 року, затвердженими
головним інженером ПрАТ "Метробуд"
ОСОБА_11.(т.1 а.с.50-62)

Отже, відповідно до вищезазначених
актів, при виконанні робіт по
влаштуванню "стіни в ґрунті" на об'єктах
будівництва
Куренівсько-Червоноармійської лінії
метрополітену комплект бетонолитних
труб діаметром 377 мм товщина стіни 12 мм
підлягали відновленню через зношення.
Для відновлення муфтових з'єднань труб
були проведені відновлювальні роботи.

Відповідно до абз. 2 п. 1.20 вказівок, щодо
застосування ресурсних елементів
кошторисних норм на будівельні роботи
ДБН Д. 1.1 -2-99 норми витрат матеріалів,
які використовуються неодноразово
(опалубки, кріплення, обсадні труби),
визначаються з урахуванням техніко
обґрунтованого числа їх обертів та
норм припустимих збитків після кожного
оберту.

Згідно з приписами п. 3.3.10.1. ДБН Д.1.1-1-2000
вартість прямих витрат при
взаєморозрахунках за обсяги виконаних
робіт визначаються на підставі
нормативних витрат трудових та
матеріально-технічних ресурсів.

Замовник, відповідно до п.10.1.1, 10.2,17.1.2,
17.3.7 та 17.3.8 Договору здійснював
контроль та технічний нагляд за
відповідністю обсягу, вартості та
якості виконаних робіт проектам та
кошторисам, та міг при наявності
зауважень не підписувати акти
виконаних робіт та довідки про
вартість підрядних робіт.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідно до умов пунктів 12.6., 12.7.
договору взаєморозрахунки за обсадні
труби правомірно проводилися між
сторонами по справі за нормативними
витратами та згідно з приписами ДБН Д.
1.1-1-2000 для відшкодування витрат
генпідрядника.

Таким чином, було проведено
взаєморозрахунки між сторонами по
справі для відшкодування витрат
підряднику, на закупівлю та
реставраційні витрати по відновленню
комплектів обсадних труб. Відсутність
списання даних труб по формі МІ9
обумовлюється тим, що списання
матеріальних цінностей багаторазового
використання проводиться по акту
комісією підприємства.

Передача зазначених робіт підрядником,
і прийняття їх замовником, проводилася
відповідно до приписів ч. 4 ст. 882 ЦК
України, тобто за актами виконаних
робіт та довідки про вартість
виконаних робіт, які були підписані
замовником без жодного зауваження.

Також, судом першої інстанції вірно
зазначено, що будівництво 1-го етапу
дільниці метрополітену від станції
"Виставковий центр" до станції
"Іподром", яке є предметом даного спору,
завершено ще в жовтні 2012 року, що
підтверджено актом готовності об'єкта
до експлуатації № 3/1 від 17.10.2012р.
належним чином оформленим, не містить
жодних зауважень ні до способу чи
об'ємів виконаних робіт, а ні до їх
якості.

Окрім того, матеріалами справи,
підтверджено, що на підставі акту
готовності Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві було засвідчено відповідність
закінченого будівництвом об'єкта
проектній документації, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
і правил та підтверджено його
готовність до експлуатації, також 24
жовтня 2012 року видано сертифікат
відповідності серії KB 3 (т.1 а.с.43).

Згідно, вимог ч. 3 ст. 632 ЦК України зміна
ціни в договорі після його виконання не
допускається.

Відносно доводів апеляційних скарг про
те, що після складання акту ревізії,
відповідач мав можливість з ним
ознайомитись та оскаржити, а відтак
погодився з висновками про виявлені
порушення, колегія суддів зазначає, що
зазначений акт перевірки стосується
перевірки господарської діяльності
ПАТ «Київметробуд» ( позивача у справі),
а тому підстави для оскарження
зазначеного акту відповідачем
відсутні.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що в діях
відповідача відсутній склад
цивільного правопорушення, а відтак
відсутні підстави для задоволення
вимог ПАТ « Київметробуд» про
стягнення 326 768, 41 грн.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують висновку місцевого
господарського суду з огляду на
вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі,
апеляційний суд робить висновок, що суд
першої інстанції дав належну оцінку
доказам по справі та виніс законне
обґрунтоване рішення, яке відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що скаржники не довили
обґрунтованість своїх апеляційних
скарг, докази на підтвердження своїх
вимог суду не надали, апеляційний суд
погоджується з рішенням
господарського суду міста Києва від
08.10.2013 року у справі № 910/13982/13, підстав
для його скасування або зміни не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Комунального
підприємства "Київський метрополітен",
Прокуратури міста Києва, Державної
фінансової інспекції України на
рішення господарського суду міста
Києва від 08.10.2013 року у справі № 910/13982/13
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста
Києва від 08.10.2013 року у справі № 910/13982/13
залишити без змін.

Матеріали справи № 910/13982/13 повернути
до місцевого господарському суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через суд
апеляційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий суддя
М.А. Руденко

Судді
М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко