Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "28" січня 2014 р.
Справа № 903/433/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Шніт А.В.

при секретарі Ковальчуку Є.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Гончарук М.П. дов. №93 від
15.01.2013; Литвинець Л.Р. дов. №93 від 15.01.2013;

від відповідача 1: Сичов Д.В. дов. №14 від
24.10.2013; Головійчук О.С. - директор, наказ
№1 від 02.04.2010 (брав участь в судовому
засіданні 20.01.2014);

від відповідача 2: Вірьовкін О.І. дов.
від 03.01.2012;

від третьої особи: Познякевич І.Ю. дов.
№05 від 17.01.2014 (брав участь в судовому
засіданні 20.01.2014); Баласанян С.Б. дов. №04
від 17.01.2014;

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Закритого акціонерного
товариства "Калвіс" (м.Шуляй, Литовська
Республіка)

до 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Коростенський завод
теплотехнічного обладнання" (м.
Коростень, Житомирської області)

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліка-Світ" (с. Високе,
Черняхівського району, Житомирської
області)

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Волинь-Кальвіс" (м. Ковель, Волинської
області)

про зобов'язання припинити дії, що
порушують виключні права власника
патенту на корисну модель №62409.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, в
судовому засіданні 20.01.2014
оголошувалась перерва до 28.01.2014.

Закритим акціонерним товариством
"Калвіс" пред'явлено позов про:
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліка-Світ" припинити
порушення прав ЗАТ "Калвіс", як власника
патенту та заборонити Товариству з
обмеженою відповідальністю "Ліка-Світ"
виготовлення, пропонування до продажу,
продаж та інше введення в цивільний
оборот або зберігання в зазначених
цілях твердопаливних водогрійних
котлів серії ARS 100-800 L і ARS 100-1500 LМ та
інших моделей, виготовлених з
використанням патенту на корисну
модель №62409 "Твердопаливний
водогрійний котел"; зобов'язання
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Коростенський завод
теплотехнічного обладнання" припинити
порушення прав ЗАТ "Калвіс", як власника
патенту та заборонити Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Коростенський завод теплотехнічного
обладнання" виготовлення, пропонування
до продажу, продаж та інше введення в
цивільний оборот або зберігання в
зазначених цілях твердопаливних
водогрійних котлів серії ARS 100-800 L і ARS
100-1500 LМ та інших моделей, виготовлених з
використанням патенту на корисну
модель №62409 "Твердопаливний
водогрійний котел"; зобов'язання
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліка-Світ"
опубліковувати в офіційному бюлетені
"Промислова власність" відомості про
порушення Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ліка-Світ" прав ЗАТ
"Калвіс" за патентом на корисну модель
№62409 "Твердопаливний водогрійний
котел"; зобов'язання Товариства з
обмеженого відповідальністю
"Коростенський завод теплотехнічного
обладнання" опубліковувати в
офіційному бюлетені "Промислова
власність" відомості про порушення
Товариством з обмеженого
відповідальністю "Коростенський завод
теплотехнічного обладнання", прав ЗАТ
"Калвіс" за патентом на корисну модель
№62409 "Твердопаливний водогрійний
котел".

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 25.04.2013 порушено
провадження у справі.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 15.05.2013 залучено
до участі у справі третьою особою на
стороні позивача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Волинь-Кальвіс".

05.06.2013 представник позивача подав
клопотання про зменшення позовних
вимог від 05.06.2013, в якому просить суд:

1. Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ліка-Світ" припинити
порушення прав ЗАТ "КАЛВІС", як власника
патенту та заборонити Товариству з
обмеженою відповідальністю "Ліка-Світ"
пропонування до продажу, продаж та інше
введення в цивільний оборот або
зберігання в зазначених цілях
твердопаливних водогрійних котлів
серії ARS 100-800 L і ARS 100-1500 LМ та інших
моделей, виготовлених з використанням
патенту на корисну модель №62409
"Твердопаливний водогрійний котел".

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю "Коростенський завод
теплотехнічного обладнання" припинити
порушення прав ЗАТ "КАЛВІС", як власника
патенту та заборонити Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Коростенський завод теплотехнічного
обладнання" виготовлення, пропонування
до продажу, продаж та інше введення в
цивільний оборот або зберігання в
зазначених цілях твердопаливних
водогрійних котлів серії ARS 100-800 L і ARS
100-1500 LМ та інших моделей, виготовлених з
використанням патенту на корисну
модель №62409 "Твердопаливний
водогрійний котел".

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю "Коростенський завод
теплотехнічного обладнання"
опубліковувати із офіційному бюлетені
"Промислова власність" відомості про
порушення Товариством з обмеженою
відповідальністю "Коростенський
завод теплотехнічного обладнання",
прав ЗАТ "КАЛВІС" за патентом па
корисну модель N62409 "Твердопаливний
водогрійний котел".

В судовому засіданні 05.06.2013
господарським судом Волинської
області прийнято до розгляду
клопотання про зменшення позовних
вимог.

Рішенням господарського суду
Волинської області від 05.06.2013,
залишеним без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 23.07.2013 у справі
№903/433/13, в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 05.11.2013 касаційну скаргу
Закритого акціонерного товариства
"Калвіс" задоволено частково; рішення
господарського суду Волинської
області від 05.06.2013 та постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 23.07.2013 у справі
№903/433/13 скасовано; направлено справу
№903/433/13 до господарського суду
Волинської області для виконання вимог
частини першої статті 17 ГПК України.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 19.11.2013 справу
№903/433/13 передано за встановленою
підсудністю до господарського суду
Житомирської області.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 09.12.2013
прийнято справу до провадження та
призначено судове засідання.

19.12.2013 за вх. №20550 на адресу суду від
відповідача 2 надійшов відзив на
позовну заяву, в якому просить суд
відмовити в задоволенні позовних вимог
повністю та припинити провадження по
справі.

24.12.2013 за вх. №20928 на адресу суду від
позивача надійшло клопотання про
фіксування судового процесу за
допомогою технічних засобів, в якому
просить суд забезпечити повне
фіксування судового процесу у
господарській справі №903/433/13 з
допомогою звукозаписувального
технічного запису.

Враховуючи, що повне фіксування
судового процесу технічними засобами
належить до основних засад судочинства
(п.7 ч.3 ст.129 Конституції України), а
також враховуючи положення ч.7 ст.81-1
Господарського процесуального кодексу
України, яка покладає на суд обов'язок
здійснювати повне фіксування судового
процесу технічними засобами на вимогу
хоча б одного учасника судового
процесу, суд задовольнив клопотання
представника позивача.

Таким чином, розгляд справи
здійснювався за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, а саме: програмно-апаратного
комплексу "Діловодство
спеціалізованого суду".

В судовому засіданні 24.12.2013 представник
позивача надав письмові пояснення щодо
обставин справи від 24.12.2013 за вх. №21150/13,
в яких просить суд врахувати дані
письмові пояснення та задовольнити
позовні вимоги позивача в повному
обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні 24.12.2013 надав клопотання про
витребування доказів від 24.12.2013 за вх.
№21154/13, в яких просить суд витребувати у
відповідача 1 технічну документацію, за
якою останній, починаючи з 01.09.2011
виготовляє товари - твердопаливні
водогрійні котли, що відповідає
вимогам ЄСКД (Єдина система
конструкторської документації. Схеми.
Види і типи. Загальні вимоги до
виконання), містить дати складання, є
комплектною, містить креслення із
зазначенням розмірів деталей виробів
та їх характеристики.

Відповідно до статті 38 Господарського
процесуального кодексу України
сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати докази
вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів. У клопотанні повинно бути
зазначено: 1) який доказ витребовується;
2) обставини, що перешкоджають його
наданню; 3) підстави, з яких випливає, що
цей доказ має підприємство чи
організація; 4) обставини, які може
підтвердити цей доказ.

Пунктом 2.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що у
разі неможливості самостійно подати
необхідні для розгляду справи докази
сторона, прокурор, третя особа вправі
звернутися до господарського суду, в
тому числі й апеляційної інстанції, з
клопотанням про витребування доказів;
при цьому обґрунтування такої
неможливості покладається на особу, що
заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до чинного процесуального
законодавства України причинами
неможливості самостійного отримання
доказу особою, яка бере участь у справі,
може бути відмова особи, в якої
знаходиться доказ, надати цей доказ,
законодавчо встановлена заборона
передання певної інформації тощо.
Особа, яка звертається з клопотанням
про витребування доказу, повинна
надати підтвердження того, що їй
відмовлено в отриманні доказу, або
відсутності відповіді на запит про
отримання доказу.

Враховуючи вищезазначені норми закону,
а також те, що відповідач 1 на виконання
ухвали господарського суду Волинської
області від 15.05.2013 супровідним листом
від 31.05.2013 вих. №62 (вх. №01-29/6267/13 від
05.06.2013) направив вищезазначену технічну
документацію, а господарським судом
Волинської області вона долучена до
матеріалів справи (а.с. 1-168 т.2). Крім того
суд зазначає, що відповідно до п.2.4.8.
ч.2.4. Інструкції з діловодства в
господарських судах України
затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України №28 від
20.20.2013 усі документи, що підшиваються до
справи, мають бути лише в одному
примірнику.

В судовому засіданні 24.12.2013 суд
відмовив в задоволені клопотання
позивача про витребування доказів від
24.12.2013.

Крім того, в судовому засіданні 24.12.2013
представник позивача надав клопотання
про призначення судової експертизи від
24.12.2013 вх. №21156/13, в якому просить суд:

1. Призначити у справі №903/433/13
експертизу в сфері інтелектуальної
власності: винаходів та корисних
моделей;

2. Поставити на вирішення судових
експертів наступне питання:

- чи використовується відповідачем 1 -
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Коростенський завод
теплотехнічного обладнання" в
продукції "Твердопаливний водогрійний
котел", який виготовляє Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Коростенський завод теплотехнічного
обладнання", кожна ознака корисної
моделі, що включена до незалежного
пункту формули за патентом №62409, або
ознака еквівалентна їй?

3. Доручити проведення судової
експертизи Науково - дослідному центру
судової експертизи з питань
інтелектуальної власності, який
входить до офіційного переліку Науково
- дослідних установ судових експертиз
Міністерства юстиції України, який
знаходиться за адресою: 04053, м. Київ,
Львівська площа, 4а;

4. Втрати на проведення судової
експертизи покласти на Позивача;

5. На час проведення судової експертизи
провадження у справі зупинити.

Відповідно до ч.1 ст.41 ГПК України для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №4 від
23.03.2012 "Про деякі питання практики
призначення судової експертизи"
встановлено, що судова експертиза
призначається лише у разі дійсної
потреби у спеціальних знаннях для
встановлення фактичних даних, що
входять до предмета доказування, тобто
у разі, коли висновок експерта не
можуть замінити інші засоби
доказування.

Ухвалою суду від 24.12.2013 суд відмовив в
задоволенні клопотання позивача від
24.12.2013 вх. №21156/13 про призначення
судової експертизи.

20.01.2014 представник третьої особи подав
суду письмові пояснення по справі від
20.01.2014 (вх. №852), в яких підтримав позовні
вимоги позивача та просить суд
врахувати дані пояснення при розгляді
справи; задовольнити позовні вимоги
ЗАТ "Калвіс" повністю.

20.01.2014 представник позивача подав суду
письмові пояснення щодо обставин
справи від 20.01.2014 (вх. №855), в яких надав
додаткові пояснення по суті спору та
підтримав позовні вимоги.

Крім того, 20.01.2014 та 28.01.2014 представник
позивача подав клопотання про
призначення судової експертизи від
20.01.2014 вх. №02-44/4/14 та від 28.01.2014 вх.
№02-44/45/14, в яких просить суд:

1. Призначити у справі №903/433/13
експертизу в сфері інтелектуальної
власності: винаходів та корисних
моделей;

2. Поставити на вирішення судових
експертів наступне питання:

- чи використовується відповідачем 1 -
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Коростенський завод
теплотехнічного обладнання" в
продукції "Твердопаливний водогрійний
котел", який виготовляє Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Коростенський завод теплотехнічного
обладнання", кожна ознака корисної
моделі, що включена до незалежного
пункту формули за патентом №62409, або
ознака еквівалентна їй?

3. Доручити проведення судової
експертизи Науково - дослідному центру
судової експертизи з питань
інтелектуальної власності, який
входить до офіційного переліку
Науково- дослідних установ судових
експертиз Міністерства юстиції
України, який знаходиться за адресою:
04053, м. Київ, Львівська площа, 4а;

4. Для належного дослідження питання
поставленого перед судовим експертом
зобов'язати відповідача 1 - ТОВ
"Коростенський завод теплотехнічного
обладнання" надати експерту
безперешкодний доступ до
твердопаливних водогрійних котлів, які
виготовляє відповідач 1, зобов'язати
ТОВ "Волинь-Калвіс" надати експерту
безперешкодний доступ до
твердопаливних водогрійних котлів, які
виготовляє ТОВ "Волинь-Калвіс" за
ліцензією.

5. Втрати на проведення судової
експертизи покласти на позивача - ЗАТ
"Калвіс" (Литва);

6. На час проведення судової експертизи
провадження у справі зупинити.

Відповідно до ч.1 ст.41 ГПК України для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №4 від
23.03.2012 "Про деякі питання практики
призначення судової експертизи"
встановлено, що судова експертиза
призначається лише у разі дійсної
потреби у спеціальних знаннях для
встановлення фактичних даних, що
входять до предмета доказування, тобто
у разі, коли висновок експерта не
можуть замінити інші засоби
доказування. Оскільки на підтвердження
фактів, які підтверджують порушення
прав за патентом на корисну модель
№62409, позивачем подані відповідні
докази, в судовому засіданні 28.01.2014 суд
відмовив в задоволенні клопотань
позивача про призначення судової
експертизи.

Представники позивача в судовому
засіданні 28.01.2014 позовні вимоги
підтримали в повному обсязі.

Представники відповідачів в судовому
засіданні 28.01.2014 заперечили щодо
позовних вимог.

В судовому засіданні 28.01.2014 представник
третьої особи надав усні пояснення
щодо позовних вимог, в яких підтримав
позовні вимоги.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
Закрите акціонерне товариство "Калвіс"
(позивач у справі) є власником патенту
на корисну модель №62409 "Твердопаливний
водогрійний котел", виданого Державною
службою інтелектуальної власності
25.08.2011 (а.с. 12 том 1).

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Волинь-Кальвіс"
(тертя особа у справі) є власником
сертифіката відповідності,
зареєстрованого в реєстрі за
№UA1.013.0102927-11, виданого на продукцію:
котли опалювальні Kalvis, що працюють на
твердому паливі. Терміном дії
вказаного сертифікату з 02.08.2011 по 01.08.2013
(а.с. 18,19 том 1).

За твердженнями позивача, ТОВ
"Волинь-Кальвіс" є єдиним власником
сертифіката відповідності, який має
право на виготовлення котлів за
патентом на корисну модель №62409
"Твердопаливний водогрійний котел",
згідно ліцензії (а.с. 174 том 1).

Згідно ч.1 ст.462 ЦК України набуття права
інтелектуальної власності на винахід,
корисну модель, промисловий зразок
засвідчується патентом.

Відповідно до ч.1 ст.465 ЦК України
майнові права інтелектуальної
власності на винахід, корисну модель,
промисловий зразок є чинними з дати,
наступної за датою їх державної
реєстрації, за умови підтримання
чинності цих прав відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2012 №12 (із подальшими
змінами та доповненнями) загальні
способи захисту права інтелектуальної
власності визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України
і ч. 2 ст. 20 ГК України. Наведені у
відповідних нормах переліки способів
захисту не є вичерпними з огляду на
вміщений у ст. 16 ЦК України припис про
те, що суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом, а у
ст. 20 ГК України - положення щодо
можливості захисту права і законного
інтересу іншими способами,
передбаченими законом. Частиною 1 ст. 432
ЦК України передбачено, що кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого права інтелектуальної
власності відповідно до ст. 16 ЦК
України. У ч. 2 ст. 432 ЦК України
визначено способи захисту права
інтелектуальної власності. Законами
України про набуття та здійснення
права на конкретні об'єкти
інтелектуальної власності також
передбачено способи захисту
відповідного права, зокрема, ст. 35
Закону України "Про охорону прав на
винаходи і корисні моделі".

Статтею 35 Закону України "Про охорону
прав на винаходи і корисні моделі"
встановлено, що захист прав на винахід
(корисну модель) здійснюється у
судовому та іншому встановленому
законом порядку. Юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у зв'язку з застосуванням
цього Закону. Суди відповідно до їх
компетенції розв'язують, зокрема, спори
про встановлення факту використання
винаходу (корисної моделі); порушення
прав власника патенту.

Згідно з ч. 5 ст. 28 Закону України "Про
охорону прав на винаходи і корисні
моделі" патент надає його власнику
виключне право забороняти іншим особам
використовувати винахід (корисну
модель) без його дозволу, за винятком
випадків, коли таке використання не
визнається згідно з цим Законом
порушенням прав, що надаються патентом.

В газеті "Волинські оголошення" №13 (445)
від 13.04.2013 (а.с. 73-108 том 1) опубліковано
оголошення про продаж твердопаливних
котлів серії ARS 100-700 L, ARS 100-1500 LM,
виробником яких є відповідач 1,
продавцем - постачальником є
відповідач 2.

Позивач вважає, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Коростенський завод теплотехнічного
обладнання" (відповідач 1 у справі) та
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ліка-Світ"
(відповідач 2 у справі) порушують права
інтелектуальної власності позивача, як
власника патенту України №62409 на
корисну модель "Твердопаливний
водогрійний котел", оскільки на
веб-сайтах, у рекламних каталогах,
прайс-листах, інструкціях з
експлуатації, а також матеріалах
комерційної пропозиції та опису
товарів - котли опалювальні водогрійні
відповідачами пропонуються для
продажу котли твердопаливні
водогрійні, у яких використовується
кожна ознака, включена до формули
корисної моделі за патентом України
№62409, який належить позивачу.

Вважаючи, що його права порушені,
позивач звернувся із даним позовом до
господарського суду. Обґрунтовуючи
свої позовні вимоги вищезазначеними
приписами законодавства, фактом
наявності патенту на корисну модель
№62409 "Твердопаливний водогрійний
котел" та фактом наявності у ТОВ
"Волинь-Кальвіс" сертифіката
відповідності, який дає право на
виготовлення котлів за патентом на
корисну модель №62409 "Твердопаливний
водогрійний котел" позивач просив суд
встановити порушення прав
інтелектуальної власності з боку
відповідачів та задовольнити позов.

Суд вважає позовні вимоги позивача з
урахуванням клопотання про зменшення
позовних вимог від 05.06.2013
необґрунтовані та такі, що не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 464 ЦК України,
майновими правами інтелектуальної
власності на винахід, корисну модель,
промисловий зразок є: право на
використання винаходу, корисної
моделі, промислового зразка; виключне
право дозволяти використання винаходу,
корисної моделі, промислового зразка
(видавати ліцензії); виключне право
перешкоджати неправомірному
використанню винаходу, корисної
моделі, промислового зразка, в тому
числі забороняти таке використання;
інші майнові права інтелектуальної
власності, встановлені законом.
Майнові права інтелектуальної
власності на винахід, корисну модель,
промисловий зразок належать
володільцю відповідного патенту, якщо
інше не встановлено договором чи
законом.

Абзацом 1 частини 2 статті 28 Закону
України "Про охорону прав на винаходи і
корисні моделі" встановлено, що патент
надає його власнику виключне право
використовувати винахід (корисну
модель) за своїм розсудом, якщо таке
використання не порушує прав інших
власників патентів.

Згідно з ч.5 ст.28 Закону України "Про
охорону прав на винаходи і корисні
моделі" патент надає його власнику
виключне право забороняти іншим особам
використовувати винахід (корисну
модель) без його дозволу, за винятком
випадків, коли таке використання не
визнається згідно з цим Законом
порушенням прав, що надаються патентом.

В абзаці 4 частини другої статті 28
Закону зазначено, що використанням
винаходу (корисної моделі) визнається:
виготовлення продукту із
застосуванням запатентованого
винаходу (корисної моделі),
застосування такого продукту,
пропонування для продажу, в тому числі
через Інтернет, продаж, імпорт
(ввезення) та інше введення його в
цивільний оборот або зберігання такого
продукту в зазначених цілях;
застосування процесу, що охороняється
патентом, або пропонування його для
застосування в Україні, якщо особа, яка
пропонує цей процес, знає про те, що
його застосування забороняється без
згоди власника патенту або, виходячи з
обставин, це і так є очевидним.

Відповідно до статті 34 Закону України
"Про охорону прав на винаходи і корисні
моделі" будь-яке посягання на права
власника патенту, передбачені статтею
28 цього Закону, вважається порушенням
прав власника патенту, що тягне за
собою відповідальність згідно з чинним
законодавством України. На вимогу
власника патенту таке порушення
повинно бути припинено, а порушник
зобов'язаний відшкодувати власнику
патенту заподіяні збитки. Вимагати
поновлення порушених прав власника
патенту може за його згодою також
особа, яка придбала ліцензію.

В обґрунтування порушення прав
патентовласника позивач посилається
на те, що відповідач 1 ТОВ
"Коростенський завод теплотехнічного
обладнання" здійснює виготовлення
твердопаливних водогрійних котлів із
застосуванням запатентованої
позивачем корисної моделі,
застосування, пропонування для
продажу, в тому числі через "Інтернет",
продаж на території України;
відповідач 2 ТОВ "Ліка-Світ"- здійснює
пропонування для продажу, в тому числі
через "Інтернет", продаж на території
України твердопаливних водогрійних
котлів (виробництва ТОВ "Коростенський
завод теплотехнічного обладнання") із
застосуванням запатентованої
позивачем корисної моделі.

Згідно ч.1 ст.32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч.1 ст.36 ГПК України
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

На підтвердження фактичних обставин
порушення відповідачами права
інтелектуальної власності, позивачем
до позовної заяви додано витяги з
веб-сайтів ТОВ "Коростенський завод
теплотехнічного обладнання", ТОВ
"Ліка-Світ", витяги з рекламних
каталогів, прайс-листи, матеріали
комерційної пропозиції.

Відповідачі в процесі розгляду справи
факт продажу котлів із застосуванням
запатентованої позивачем корисної
моделі, факт їх рекламування
заперечували.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач 2 подав довідку №55 від 21.05.2013
(а.с. 217 том 1), видану ТОВ "Коростенський
завод теплотехнічного обладнання",
згідно з якою ТОВ "Ліка-Світ" не є
офіційним представником або дилером
товариства, вказує, що дилерська угоду,
укладену 01.01.2011, було розірвано 31.12.2011 у
зв'язку з тим, що ТОВ "Коростенський
завод теплотехнічного обладнання" з
01.01.2012 передав дилерські права ТОВ
"Енергія тепла".

Із копії патенту, доданого до позовної
заяви (а.с.12 том 1), вбачається, що патент
на корисну модель №62409 "Твердопаливний
водогрійний котел" видано позивачу
Державною службою інтелектуальної
власності 25.08.2011 року, відомості про
видачу патенту опубліковано в бюлетені
№ 16 від 25.08.2011.

Відповідач 1 вказує, що виготовляє
котли торгівельної марки ARS згідно з
сертифікатом відповідності UA 1.165.0028057-12
від 28.12.2012.

Згідно п.82 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних із захистом прав
інтелектуальної власності" №12 від
17.10.2012, за патентно-правовою системою
охорони захист прав інтелектуальної
власності надається проти будь-якого
несанкціонованого використання іншою
особою об'єкта права інтелектуальної
власності, зокрема промислового
зразка, корисної моделі, винаходу (крім
передбачених законом випадків
вільного використання чужих
охоронюваних об'єктів) незалежно від
того, чи був цей охоронюваний зразок,
корисна модель, винахід свідомо
використаний іншою особою або ці
об'єкти були створені іншою особою в
результаті її власної творчої
діяльності, але вже після публікації
відомостей про видачу відповідного
патенту про їх охорону.

Особливістю процесу доказування у
справах про порушення прав
інтелектуальної власності на винахід є
правова презумпція, встановлена у
частині другій статті 28 Закону України
«Про охорону прав на винаходи і корисні
моделі». Згідно з цією нормою будь-який
продукт, процес виготовлення якого
охороняється патентом, за відсутності
доказів протилежного вважається
виготовленим із застосуванням цього
процесу за умови виконання принаймні
однієї з двох вимог:

- продукт, виготовлений із
застосуванням процесу, що охороняється
патентом, є новим;

- існують підстави вважати, що
зазначений продукт виготовлено із
застосуванням даного процесу і власник
патенту не в змозі шляхом прийнятних
зусиль визначити процес, що
застосовувався при виготовленні цього
продукту.

В такому разі обов'язок доведення того,
що процес виготовлення продукту,
ідентичного тому, що виготовляється із
застосуванням процесу, який
охороняється патентом, відрізняється
від останнього, покладається на особу,
стосовно якої є достатні підстави
вважати, що вона порушує права власника
патенту.

З тлумачення даної норми вбачається, що
за цією нормою патентовласника
звільнено від доказування факту
виготовлення нового продукту іншою
особою із застосуванням
запатентованого процесу.

Тому тягар доказування протилежного
покладається на іншу особу, яка
виготовила цей продукт лише у разі
доведення позивачем існування
принаймні однієї з двох обставин,
передбачених статтею 28 Закону, що
зумовлюють перехід первинного тягаря
доказування обставин, на які позивач
посилається у позовній заяві, до
відповідача, який має надати докази
протилежного.

Обов'язок сторони довести належними та
допустимими доказами обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог, також передбачений статтею 33 ГПК
України. Доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтується вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору (ст. 32
ГПК України).

Ґрунтуючись на цитованих вище
законодавчих приписах суд доходить
висновку, що позивачем не виконано
первинної умови доведення тих
обставин, на які посилається позивач на
підставу своїх вимог і заперечень,
передбаченої статтею ст. 33 ГПК України,
відповідно до якої кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, статтею 28 Закону
України «Про охорону прав на винаходи
та корисні моделі».

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
полягає не лише в поданні особами
доказів, а й у доведенні їх
переконливості. Отже, обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Слід зазначити, що позивачем в процесі
судового розгляду не доведено та не
подано належних доказів на
підтвердження того, що виготовлення
твердопаливних водогрійних котлів із
застосуванням запатентованої
позивачем корисної моделі,
застосування, пропонування для продажу
відбувалося після того, як позивачу
було видано патент на корисну модель та
опубліковано відомості про це.
Документи, на які посилається позивач
на підтвердження порушення
відповідачами його права
інтелектуальної власності не містять
дати їх виготовлення, дата комерційна
пропозиції ТОВ "Ліка-Світ" (а.с.23-31 том 1) -
00.00.2011, також позивачем жодним чином не
доведено, коли саме ним було
виготовлено роздруківки із веб-сайтів
товариств, на які він посилається в
обґрунтування своїх вимог.

Посилання позивача на рекомендації
Адміністративної колегії
Житомирського обласного
територіального відділення від 22.10.2013
№1.16.1/88рк "Про припинення дій, що
містять ознаки порушення
законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції" (а.с 134-135
том 3) суд не приймає в якості належного
та допустимого доказу у даній справі,
оскільки порушення законодавства про
захист від недобросовісної
конкуренції не є предметом спору у
даній справі.

Щодо надіслання по електронній пошті
замовлення на рекламне оголошення в
газеті "Волинські оголошення" № 13 (455)
від 13.04.2013 року, то останнє не дає змоги
встановити надходження такого
повідомлення саме від відповідача 2.

Жодних доказів, які б свідчили про те,
хто був платником цього замовлення
суду не подано. Відповідачем 2 подана
заява про спростування поширених про
ТОВ "Ліка-Світ" відомостей, що не
відповідають дійсності (а.с. 241-242 том 3).

Враховуючи викладене, в позові
необхідно відмовити.

Відмовити в задоволенні клопотання
відповідача 2 про припинення
провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 03.02.14

Суддя
Шніт А.В.

1-до справи

2- позивачу (рек. з пов.) 04053, м. Київ, вул.
Артема, 14-А, оф. 43