м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Укргазвидобування"до про
Публічного акціонерного товариства
"Націонална акціонерна компанія
"Нафтогаз України" стягнення 69 545,71 грн.
Суддя Літвінова М.Є.
Представники сторін:
від позивача: Цивінська Н.М. -
представник за дов.;
від відповідача: Бернацька О.В. -
Рішення прийняте 29.01.2014 у зв'язку з
оголошенням перерви 15.01.2014 на 29.01.2014.

У судовому засіданні 27.01.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Націонална акціонерна
компанія "Нафтогаз України" про
стягнення 69 545,71 грн. за Договором
№14/7362/12 від 26.12.2012.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.11.2013 року порушено
провадження по справі № 910/22872/13,
розгляд справи призначено на 16.12.2013.

В судовому засіданні 16.12.2013 оголошено
перерву на 15.01.2014, на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 15.01.2014 оголошено
перерву на 27.01.2014, на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

27.01.2014 представник відповідача подав
відзив на позов, в якому просить
припинити провадження у справі в
частині 68 613,32 грн. у зв'язку з
відсутністю предмету спору, враховуючи
сплату боргу відповідачем в цій
частині. В частині пені та трьох
відсотків, відповідач просить суд
відмовити. Крім того відповідач
просить суд застосувати. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України щодо зменшення пені.

В судовому засіданні 27.01.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
відповідача, господарський суд міста
Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 1.2 Статуту ПАТ
"Укргазвидобування" затвердженого
рішенням зборів від 25.12.2012, ПАТ
"Укргазвидобування" є правонаступником
всіх майнових та немайнових прав і
обов'язків Дочірньої компанії
"Укргазвидобування" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України"

26.12.2012 між Дочірньою компанією
"Укргазвидобування" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (далі - позивач, виконавець) та
Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (далі - відповідач,
замовник) був укладений Договір на
транспортування природного газу
трубопроводами №14/7362/12 (далі - Договір),
за умовами якого виконавець
зобов'язувалось у 2013 році надати
замовнику послуги з транспортування
трубопроводами виконавця природного
газу замовника від пунктів
приймання-передачі газу в газопроводи
виконавця до пунктів призначення -
газорозподільних станцій, пунктів
вимірювання витрат газу,
газорозподільних пунктів або до
споживачів замовника, які
безпосередньо приєднані до
газопроводів виконавця, а замовник
зобов'язується внести плату за надані
послуги з транспортування газу в
розмірі, у строки та порядку,
передбачені умовами цього Договору
(п.1.1 Договору).

Плановий обсяг транспортування газу
замовника протягом 2013 року складає 83
200,000 тис. куб.м. (п. 1.2).

Відповідно до п. 3.1 Договору, послуги з
транспортування газу оформлюються
виконавцем і замовником актами наданих
послуг з транспортування газу
трубопроводами.

Розрахунки за послуги з
транспортування газу трубопроводами
здійснюються за тарифами, які
встановлюються Національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики (п. 5.1).

Згідно п. 5.4 Договору, вартість фактично
наданих виконавцем замовнику послуг за
звітний місяць визначається на
підставі актів наданих послуг.

Загальна вартість Договору становить 2
760 000,00 грн., крім того ПДВ - 552 000,00 грн.,
всього - 3 312 000,00 грн. та складається з
місячних сум вартості послуг
транспортування газу виконавцем
замовнику (п. 5.5).

Оплата вартості послуг здійснюється
замовником шляхом перерахування
грошових коштів на рахунок виконавця
до 20 числа наступного за звітним,
відповідно до актів наданих послуг.

Оплата послуг може здійснюватись
замовником на підставі наданих
виконавцем рахунків протягом місяця, в
якому ці послуги надаються (п. 5.6
Договору).

Цей договір діє в частині надання
послуг -до 31.12.2013 включно, а частині
проведення розрахунків за послуги - до
повного виконання замовником своїх
зобов'язань за цим договором (п. 11.1
договору).

Додатковою угодою №1 від 02.01.2013 сторони
змінили найменування виконавця.

Додатковою угодою № 2, 3, 4 від 01.04.2013, від
12.07.2013, від 01.08.2013, у зв'язку з прийняттям
постанови НКРЕ від 28.03.2013 №332, від 27.06.2013
№807, від 18.07.2013 №992 "Про внесення змін до
постанови НКРЕ від 28.12.2011 №131", сторони
п. 5.1 розділу 5 Договору, визначили
тарифи на транспортування природного
газу.

Спір виник, не виконанням належним
чином своїх обов'язків відповідачем з
оплати послуг за Договором № 14/7362/12 від
26.12.2012, у зв'язку з чим позивач заявив до
стягнення 68 613,32 грн. основного боргу,
757,57 грн. пені, 174,82 грн. 3 % річних

У відзиві на позов відповідач
заперечив проти позову, в якому просить
припинити провадження у справі в
частині 68 613,32 грн. у зв'язку з
відсутністю предмету спору, враховуючи
сплату боргу відповідачем в цій
частині. В частині пені та трьох
відсотків, відповідач просить суд
відмовити. Крім того відповідач
просить суд застосувати. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України щодо зменшення пені.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Отже, статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору (ст. 526 Цивільного Кодексу
України), а одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускаються
(ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

З актів наданих послуг з
транспортування газу від 30.09.2013 №2/3,
№3/2, №4/3, №5/2, №6/2, №7/2, №8/3, №9, які
наявні в матеріалах справи, підписані
сторонами та скріплені печатками без
зауважень, вбачається, що позивач
надав, а відповідач прийняв послуги з
транспортування природного газу на
загальну суму 68 613,32 грн.

Відповідно до банківських виписок, які
додані до позовної заяви, судом
встановлено, що оплата послуг
проведена з порушенням строків
встановлених в договорі.

Відповідно до платіжних доручень №1010988
від 30.12.2013, №1010989 від 30.12.2013, №1010995 від
30.12.2013, №1010992 від 30.12.2013, №1010990 від 30.12.2013,
№1010991 від 30.12.2013, №1010994 від 30.12.2013, №1010993
від 30.12.2013, суму основного боргу у
розмірі 68 613,32 грн. відповідач
перерахував в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1-1 статі 80 ГПК
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору. Станом на час прийняття
рішення у справі спору між сторонами в
частині стягнення заборгованості в
розмірі сплачених коштів (68 613,32 грн.) не
існує, провадження по розгляду
заявлених позивачем вимог в цій
частині підлягає припиненню саме
внаслідок дій вчинених відповідачем
щодо погашення боргу.

З матеріалів справи вбачається, що
оплата послуг з транспортування
природного газу за Договором №14/7362/12
від 26.12.2012 з боку відповідача проведена
в повному обсязі, однак несвоєчасно.

Як передбачено ст. 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Позивач також заявив до стягнення пеню
у розмірі 757,57 грн. та 3 % річних - 174,82 грн.

Відповідно до п. 7.3Договору, у разі
порушення замовником строків оплати,
передбачених розділом 5 Договору, із
замовника стягується пеня у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період за який сплачується пеня
від суми простроченного платежу за
кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Як вбачається з розрахунку наведеного
у позовній заяві, пеня розрахована
позивачем за період з 21.10.2013 по 20.11.2013 за
31 днів прострочення, з врахуванням умов
Договору. Суд перевіривши розрахунок
пені здійснений позивачем, дійшов
висновку, що він вірний.

Відповідач, у відзиві на позов
посилається на положення п. 3 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України та ст. 233 Господарського
кодексу України. Окрім того, відповідач
посилався на те, що відповідно до звіту
про фінансові результати за перше
півріччя 2013 року збиток від звичайної
діяльності становить 10 547 510 000,00 грн.

Пунктом 3.17.4 Постанови Вищого
Господарського суду України №18 від
26.12.2011 "Про деякі питання застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
передбачено, що вирішуючи, в тому числі
й з власної ініціативи, питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причин неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи вищевикладене, та розмір
пені заявленої до стягнення (757,57 грн.),
суд вважає клопотання відповідача
необґрунтованим.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже передбачене законом право
кредитора вимагати спати боргу з
урахуванням, процентів річних та
процентів за користування чужими
грошовими коштами є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утриманими ним грошовими
коштами, належними до сплати
кредиторові.

Таким чином, проценти річних входять до
складу грошового зобов'язання і не
ототожнюються із санкціями за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог
договору, тому є підстави для
застосування відповідальності за
умовами договору та положень статті 625
Цивільного кодексу України.

На підставі наведених положень
законодавства та умов договору позивач
просить стягнути з відповідача 3%
річних у розмірі 174,82 грн.

Перевіривши розрахунок позивача 3 %
річних, суд дійшов висновку про його
вірність.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Таким чином позовні вимоги в частині
стягнення пені у розмірі 757,57 грн. та 3 %
річних у розмірі 174,82 грн. підлягають
задоволенню в цій частині.

Провадження в частині стягнення 68 613, 32
грн. підлягає припиненню.

Витрати по сплаті судового збору
згідно статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 33, 49, п.1-1 ст.1 ст. 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1.Провадження в частині стягнення 68 613,32
грн. заборгованості припинити.

2. В іншій частині позовних вимог
задовольнити повністю.

3.Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Укргазвидобування" (04053, м.
Київ, вул. Кудрявська, 26/28, код 30019775) 3 %
річних - 174,82 грн. (сто сімдесят чотири
гривні 82 коп.), пеню - 757,57 грн. (сімсот
п'ятдесят сім гривень 57 коп.) та судовий
збір 1 720,50 грн. (одна тисяча сімсот
двадцять гривень 50 коп.).

4.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

5.Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 31.01.2014

Суддя

М.Є. Літвінова