ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р. Справа №
5/17/5022-346/2012

(1/36/5022-585/2011)

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Юрченка Я.О.

суддів:
Матущака О.І.

Гриців В.М.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного малого підприємства
"Партнер",

м.Тернопіль № 23 від 15.08.2012 р.

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 11.07.2012 р.

у справі №5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011)

за позовом: Публічного
акціонерного товариства "Універсал
банк", м.Київ

до відповідача: Приватного малого
підприємства "Партнер", м.Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:

Куликовської Галини Михайлівни,
м.Тернопіль

про стягнення 3 369 519 грн. 91 коп. шляхом
звернення на заставлене майно

та за зустрічним позовом: Приватного
малого підприємства "Партнер",
м.Тернопіль

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства "Універсал
банк", м.Київ

про визнання припинення поруки за
договором іпотеки від 26.10.2007 р.,

за участю представників (за первісним
позовом):

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися;

від третьої особи: не з'явилися;

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 11.07.2012 року
у справі №5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011) (суддя
Андрушків Г.З.) первісний позов
задоволено частково. Звернуто
стягнення на предмет іпотеки, що
належить ПМП "Партнер", а саме: будівлю
адміністративного корпусу з
лікувально - оздоровчим центром,
зазначену в плані під літ. "В", загальною
площею 526, 5 кв.м., яка заходиться за
адресою: м. Тернопіль, вул. С. Будного, 4
А, шляхом продажу ПАТ "Універсал Банк"
із застосуванням процедури продажу,
передбаченої ст.38 ЗУ "Про іпотеку", за
початковою ціною продажу предмету
іпотеки, яка становить 2 637 302 грн. 00 коп.,
в погашення заборгованості
Куликовської Галини Михайлівни за
кредитним договором № 11/438-к від 26
жовтня 2007 року перед ПАТ "Універсал
Банк" в розмірі 3 352 829 грн. 46 коп., з яких: 3
106 285 грн. 26 коп. - заборгованість по сумі
кредиту, 181 грн. 91 коп. - прострочена
заборгованість по сумі кредиту, 246 362
грн. 29 коп. - заборгованість по
відсотках. Первісні позовні вимоги в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення
заборгованості Куликовської Галини
Михайлівни за кредитним договором
№11/438-к від 26 жовтня 2007року перед ПАТ
"Універсал Банк" по сплаті пені в сумі
16 690 грн. 45 коп. - залишено без розгляду.
Стягнуто з Приватного малого
підприємства "Партнер" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Універсал Банк" 25 373 грн. 69 коп. в
повернення сплаченого державного мита
і 234 грн. 83 коп. в повернення витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. В задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

Відповідач за первісним позовом -
Приватне мале підприємство "Партнер" не
погоджуючись із прийнятим рішенням,
подало апеляційну скаргу, в якій
просить оскаржуване рішення скасувати
та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні первісного позову
відмовити та задоволити зустрічний
позов Приватного малого підприємства
"Партнер". Обґрунтовуючи апеляційні
вимоги, скаржник зазначає, що місцевим
господарським судом при прийнятті
оскаржуваного рішення порушено норми
матеріального та процесуального права,
а саме: ст. ст. 575, 593 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 5, 11, 17, 19 Закону України
«Про іпотеку», ст. ст. 22, 79
Господарського процесуального кодексу
України. Крім того, вважає, що при
прийняті оскаржуваного рішення мало
місце недоведеність обставин, які
мають значення для правильного
вирішення даного спору, зокрема, щодо
припинення майнової поруки за
договором іпотеки від 26.10.2007 року,
укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та
ПМП «Партнер» в силу приписів ст. 17
Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 28.09.2012 року у
справі 5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011) колегією
суддів в складі: Галушко Н.А.
(головуюча), Кравчук Н.М., Орищин Г.В.
відновлено пропущений строк на подання
апеляційної скарги, прийнято
апеляційну скаргу до провадження та
призначено до розгляду в судовому
засіданні на 24.10.2012 року.

З підстав, визначених в ухвалі
суду від 24.10.2012 року, розгляд даної
справи відкладено на 07.11.2012 року.

З підстав, визначених в ухвалі
суду від 07.11.2012 року, призначено
судово-будівельну експертизу.
Провадження у справі 5/17/5022-346/2012
(1/36/5022-585/2011) зупинено до отримання
результатів судово-будівельної
експертизи.

З підстав, визначених в ухвалі
суду від 25.12.2012 року, провадження у
справі №5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011)
поновлено.

Розпорядженням голови
Львівського апеляційного
господарського суду від 23.01.2013 року у
склад колегії для розгляду справи №
5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011), замість судді
Кравчук Н.М., введено суддю Краєвську
М.В.

З підстав, визначених в ухвалі
суду від 23.01.2013 року, провадження у
справі 5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011) зупинено
до завершення судово-будівельної
експертизи у даній справі

Розпорядженням голови
Львівського апеляційного
господарського суду від 04.04.2013 року у
склад колегії для розгляду справи №
5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011), замість судді
Краєвської М.В., введено суддю Гриців
В.М.

З підстав, визначених в ухвалі суду від
04.04.2013 року, провадження у справі
№5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011) поновлено.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
16.04.2013 року у склад колегії для розгляду
справи № 5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011), замість
судді Гриців В.М., введено суддю
Краєвську М.В.

З підстав, визначених в ухвалах суду
від 17.04.2013 року, від 24.04.2013 року, від
15.05.2013 року розгляд даної справи
відкладався.

29.05.2013 року в судовому засіданні,
оголошено перерву до 05.06.2013 року.

На підставі розпорядження в. о.
керівника апарату №97 від 31.05.2013 року,
призначено повторний автоматичний
розподіл справи № 5/17/5022-346/2012
(1/36/5022-585/2011), за результатами якого, дану
справу розподілено до розгляду судді
доповідачу - Гнатюк Г.М.

Розпорядженням в. о. голови Львівського
апеляційного господарського суду від
05.06.2013 року у склад колегії для розгляду
справи № 5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011), введено
суддів Кравчук Н.М., Мирутенка О.Л.

З підстав, визначених в ухвалах суду
від 05.06.2013 року, від 02.07.2013 року розгляд
даної справи відкладався.

На підставі розпорядження в. о.
керівника апарату №112 від 19.07.2013 року,
призначено повторний автоматичний
розподіл справи № 5/17/5022-346/2012
(1/36/5022-585/2011), за результатами якого, дану
справу розподілено до розгляду судді
доповідачу - Юрченку Я.О.

Розпорядженням в. о. голови Львівського
апеляційного господарського суду від
22.07.2013 року у склад колегії для розгляду
справи № 5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011), введено
суддів Давид Л.Л., Данко Л.С.

В судовому засіданні 30.07.2013 року,
оголошено перерву до 20.08.2013 року.

З підстав, визначених в ухвалі суду від
20.08.2013 року, провадження у справі
5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011) зупинено до
вирішення господарським судом
Тернопільської області справи
№921/757/13-г/8.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
23.12.2013 року у склад колегії для розгляду
справи № 5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011), замість
суддів Давид Л.Л., Данко Л.С., введено
суддів Гриців В.М. та Матущака О.І.

З підстав, визначених в ухвалі суду від
24.12.2013 року, провадження у справі
№5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011) поновлено та
призначено апеляційну скаргу до
розгляду в судовому засіданні на 28.01.2014
року.

13.01.2014 року на адресу Львівського
апеляційного господарського суду
скаржником подано клопотання за вих. №2
від 09.01.2014 року в порядку ст.27
Господарського процесуального кодексу
України про залучення до участі у даній
справі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - спільного
українсько-англійського підприємства
«Західна Нафтова Група».

З підстав, визначених в ухвалі суду від
28.01.2014 року, в задоволенні
вищевказаного клопотання відмовлено.

13.01.2014 року від апелянта та 27.01.2014 року
від позивача, на адресу Львівського
апеляційного господарського суду
надійшли клопотання про відкладення
розгляду даної справи, у зв'язку із
неможливістю вказаних учасників
судового процесу, забезпечити явку
уповноважених представників в судове
засідання. Проте, колегія суддів
розглянувши такі клопотання,
враховуючи тривалий час розгляду даної
справи та приписи ч.1 ст.102
Господарського процесуального кодексу
України, дійшла висновку про відмову в
їх задоволенні. Окрім того, відповідно
до ст.77 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу,
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні. В даному випадку такі
обставини відсутні.

Сторони та третя особа явку
уповноважених представників в судове
засідання не забезпечили. Враховуючи
те, що, явка учасників судового процесу
у даній справі обов'язковою не
визнавалась, колегія суддів вважає за
можливе розглянути апеляційну скаргу
за їх відсутності, оскільки, наявних
матеріалів справи достатньо для
прийняття законного і обґрунтованого
рішення.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні в ній докази, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення місцевим
господарським судом, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що у задоволенні апеляційної
скарги слід відмовити, а рішення
господарського суду Тернопільської
області від 11.07.2012 року у справі
№5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011)- залишити без
змін, виходячи з наступного.

У постанові Вищого господарського суду
України від 23.02.2012р., якою скасовано
рішення господарського суду
Тернопільської області від 04.07.2011р. та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 07.12.2011р. у
справі № 1/36/5022-585/2011, зазначено зокрема,
що при новому розгляді справи судам
необхідно з'ясувати чи припинились
правовідносини сторін за договором
іпотеки, з огляду на приписи ст.17
Закону, тобто спеціального закону, яким
регулюються правовідносини сторін в
даному випадку, а також при прийнятті
рішення врахувати вимоги ст. 39 Закону.

Відповідно до вимог ст. 11112 ГПК України
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов"язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

26 жовтня 2007 року між Відкритим
акціонерним товариством "Універсал
Банк", правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
"Універсал Банк" (позивач за первісним
позовом) та громадянкою Куликовською
Галиною Михайлівною (Позичальник -
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача за первісним позовом)
укладено кредитний договір № 11/438-к,
згідно умов якого Банк зобов'язався
надати Позичальнику кредит у вигляді
відновлювальної кредитної лінії у
розмірі 400 000 дол. США, на строк 132 місяці,
з датою погашення - 25 жовтня 2018 року, зі
сплатою відсоткової ставки 13, 00 %, на
споживчі цілі (п. 1.1.).

Відповідно до п. 4.6. кредитного договору
№ 11/438-к від 26.10.2007р. - сплата
Позичальником заборгованості по
кредиту здійснюється відповідно до
Графіка зменшення ліміту
заборгованості по кредиту (Додаток № 1),
який є невід'ємною частиною даного
Договору.

Згідно п. 10.1. кредитного договору №
11/438-к від 26.10.2007р. -даний договір діє з
дня його підписання і до повного
виконання сторонами зобов'язань по
даному договору.

У подальшому до кредитного договору №
11/438-к від 26.10.2007р. вносились зміни, які
були оформлені додатковими угодами № 1
та № 2 від 14 лютого 2008 року, які є
невід'ємними частинами кредитного
договору.

Відповідно до п. 2.2. додаткової угоди № 2
- Банк встановляє ліміт кредитної лінії
на строк, починаючи з місяця
встановлення такого ліміту, при цьому
Позичальник повинен повернути всю суму
кредиту, наданого в межах такого ліміту
кредитної лінії, не пізніше 31 січня 2009
року, якщо інший термін повернення
ліміту кредитної лінії не
встановлюється згідно п. 3.2. даної
Індивідуальної угоди або Генерального
договору.

Згідно п. 5.1. додаткової угоди № 2 -за
використання кредитних коштів у межах
ліміту кредитної лінії та строку
кредитування, встановлених цією
індивідуальною угодою, встановлюється
процентна ставка в розмірі 13, 00 % річних.

П. 5.1 додаткової угоди № 1 відповідно до
вимог чинного законодавства, зокрема
ст. 651 ЦК України, сторони погодили, що
протягом дії цього договору Банк може
змінити розміри процентних ставок в
сторону збільшення у разі настання
узгоджених обставин.

Крім того, згідно п. 5.2. додаткової угоди
№ 1 сторони погодили, що при наявності
обставин, передбачених п. 5.1., Банк може
збільшити розміри процентних ставок
шляхом направлення Позичальнику
поштою відповідного рекомендованого
листа (далі - Повідомлення) за адресою
Позичальника, що вказана в розділі 8
цього договору, або за іншою адресою,
яку Позичальник письмово повідомив
Банку при зміні адреси; така нова
процентна ставка починає діяти через 45
календарних днів з дати відправлення
Банком Позичальнику Повідомлення, при
цьому Банк застосовує таку процентну
ставку без укладання Сторонами
відповідної угоди про внесення змін до
Договору.

Сторони Кредитного договору також
погодили, що згідно умов
індивідуальних угод між ними може
встановлюватися підвищений розмір
процентної ставки за користування
кредитом за цим договором, а також про
те, що може бути встановлено новий
розмір процентної ставки за
користування кредитом (п. п. 1.3.1, 1.3.2
додаткової угоди № 1).

П. 2.1 додаткової угоди № 1 сторони
передбачили, що виконання зобов'язань
Позичальника за цим договором та
індивідуальними угодами,
забезпечується, зокрема заставою
нерухомості
(будівлі/споруди/приміщення).

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та третьою особою у даній
справі виникли зобов'язання з
кредитного договору, згідно якого та в
силу ст. 1054 ЦК України банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 173, 193 Господарського
кодексу України та статтями 525, 526, 530
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства; одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом. Відповідно до
статті 202 Господарського кодексу
України, статті 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом при прийнятті
оскаржуваного рішення та не
заперечується апелянтом, позивач свої
зобов'язання за кредитним договором №
11/438-к від 26.10.2007р., додатковими угодами
№ 1 та № 2 від 14.02.2008р. виконав, надавши
фізичній особі Куликовській Галині
Михайлівні, вул. За Рудкою, 14/32, м.
Тернопіль, кредит в сумі 400 000 дол. США,
що підтверджується заявами на видачу
готівки та меморіальними валютними
ордерами, належним чином завірені
копії яких знаходяться в матеріалах
справи.

Окрім того, як вбачається з матеріалів
справи, а саме наданого банком на
вимогу суду листа - повідомлення та
рекомендованого повідомлення про
вручення №548071400 від 15.07.2008р. даного
листа, позичальник за кредитним
договором та третя особа за первісним
позовом належним чином повідомлялась
про підняття відсоткової ставки з 13% до
15,25%, що також підтверджується і тим, що,
як слідує із наданого позивачем
розрахунку заборгованості за
кредитним договором №11/438-к від 26.10.2007р.,
позичальником Куликовською Г.М.
сплачувались нараховані банком
відсотки за користування кредитом в
розмірі 15,25% починаючи з 02.09.2008р.

Відповідно до статті 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, заставою.
Іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України).

26.10.2007 року між сторонами у даній справі
укладено договір іпотеки (нерухомого
майна -нежитлової нерухомості) -надалі
договір іпотеки, у відповідності до
якого Іпотекодавець (відповідач за
первісним позовом) передав в іпотеку
нерухоме майно (предмет іпотеки), що є
забезпеченням виконання зобов'язань
Боржника (Куликовської Г.М.) в повному
обсязі за договором, що обумовлює
основне зобов'язання, а саме: нежитлове
приміщення -будівлю адміністративного
корпусу з лікувально-оздоровчим
центром, загальною площею 526,5 кв. м, яке
знаходиться за адресою м. Тернопіль,
вул. Ст. Будного, 4А та належить
Іпотекодавцю -відповідачу ПМП "Партнер"
на праві приватної власності (п.1.1).

Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки
заставна вартість предмету іпотеки,
згідно звіту незалежного суб'єкта
оціночної діяльності, становить 2 637 302
грн. 00 коп. Загальна вартість предмета
іпотеки, відповідно до витягу з реєстру
прав власності на нерухоме майно від
27.07.2007р. за № 15383225 становить 379 432 грн. 75
коп.

Іпотекодавець (відповідач за первісним
позовом) та іпотекодержатель (позивач
за первісним позовом) ознайомлені з
усіма умовами Основного договору, що
обумовлює основне зобов'язання, в тому
числі стосовно можливості зміни
розміру зобов'язань у більшу та/або
меншу сторону, строку і порядку його
виконання забезпеченого цим Договором.
Сторони досягли згоди відносно
розміру, строку і порядку виконання
зобов'язань, що забезпечуються
іпотекою відповідно до цього договору,
розуміючи при цьому можливість зміни
розміру таких зобов'язань у більшу
та/або меншу сторону, строку і порядку
виконання у випадках, передбачених
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання. Сторони підтверджують, що
іпотекою за цим договором
забезпечуються також і розмір
зобов'язань, строк і порядок його
виконання, який може бути змінено
відповідно до вищевказаного основного
договору, що обумовлює основне
зобов'язання (п. 1.3 договору іпотеки), а у
п.2.1.4 сторони погодили, що протягом дії
цього договору у випадку зміни розміру
зобов'язань та/або зміни термінів
виконання зобов'язань, якщо такі зміни
вчинені відповідно до умов договору, що
обумовлює основне зобов'язання,
відповідні зміни будуть вноситися лише
в такий договір, що обумовлює основне
зобов'язання та не потребує внесення
змін до цього договору шляхом
укладання додаткової угоди до нього.

Отже, доводи скаржника щодо збільшення
розміру відсотків за користування
кредитом та відповідно обсягу
відповідальності іпотекодавця
(відповідача) без згоди останнього, є
безпідставними та не відповідають
матеріалам справи.

Згідно п. 2.1.1 договору іпотеки у разі
невиконання або неналежного виконання
Боржником (Куликовською Г.М.)
зобов'язань за будь-яким з вищевказаних
Основного договору, що обумовлює
основне зобов'язання, Іпотекодержатель
має право задовольнити свої вимоги за
рахунок Предмету іпотеки в повному
обсязі переважно перед іншими
кредиторами.

Пунктом п. 4.1 договору іпотеки сторони
передбачили, що у разі порушення будь
-якого основного зобов'язання, що
забезпечене іпотекою за цим Договором,
та/або будь-якого зобов'язання
Іпотекодавця за цим договором
Іпотекодержателем здійснюється
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до п. 4.3. договору іпотеки -у
випадках порушення Іпотекодавцем
зобов'язань за цим договором та/або
Боржником будь-якого основного
зобов'язання, що забезпечене іпотекою
за цим договором, Іпотекодержатель
надсилає Іпотекодавцю та/або Боржнику
повідомлення, оформлене відповідно до
вимог ЗУ "Про іпотеку".

У разі невиконання Іпотекодавцем
та/або Боржником вимог, зазначених в
повідомленні, про яке йдеться в п. 4.3.
договору, Іпотекодержатель здійснює
звернення стягнення на предмет іпотеки
(п. 4.4. договору іпотеки).

Відповідно до п. 6.1 договору іпотеки він
підлягає нотаріальному посвідченню,
набирає чинності з моменту такого
посвідчення та діє до повного
виконання зобов'язань за основним
Договором, що обумовлює основне
зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що
Позичальник (третя особа у даній
справі) свої зобов'язання згідно
кредитного договору № 11/438-к від 26.10.2007р.
та додаткових угод № 1, № 2 від 14.02.2008р.
щодо погашення кредиту, сплати
процентів за користування кредитом в
сумах та в строки, обумовлені у
кредитному договорі та додаткових
угодах № 1, № 2 від 14.02.2008р., виконував
несвоєчасно і не в повному обсязі, і
незважаючи на направлені йому та
відповідачу вимоги (№ 345 від 28.04.2009., № 344
від 28.04.2009р., № 418 від 02.06.2009р. та № 420 від
02.06.2009р.) про сплату простроченої
заборгованості по кредиту, процентів,
нарахованих за користування
кредитними коштами та штрафних санкцій
за порушення виконання зобов'язань,
заборгував позивачу станом на дату
подання позову (згідно розрахунку
позивача) - 399 941, 70 дол. США (в гривневому
еквіваленті 3 106 467 грн. 17 коп.)
заборгованості по кредиту, в тому числі
23, 42 дол. США (в гривневому еквіваленті
181 грн. 91 коп.) простроченої
заборгованості по сумі кредиту, та 31 717,
88 дол. США (в гривневому еквіваленті 246
362 грн. 29 коп.) заборгованості по
відсотках за користування кредитом за
період з 02.12.2008р. по 17.08.2009р.

Місцевим господарським судом
вірно встановлено, що станом на день
розгляду даної справи будь-яких
доказів, які б свідчили про погашення
та повернення кредиту, сплату
процентів за користування кредитом
суду відповідач та третя особа суду не
надали, а тому згідно вимог ст.ст.33,34 ГПК
України обґрунтованим є висновок, що за
позичальником (третя особа) рахується
борг перед позивачем в сумі 399 941, 70 дол.
США, що в гривневому еквіваленті
становить 3 106 467 грн. 17 коп. по кредиту та
31 717, 88 дол. США, що в гривневому
еквіваленті становить 246 362 грн. 29 коп.
по відсотках за користування кредитом.

Відповідно до вимог ч.1ст.546 ЦК України
порука та застава є самостійними
видами забезпечення виконання
зобов'язання. Законодавець чітко
розмежовує поняття поручителя в
договорі поруки (Глава 49, параграф 3
Цивільного кодексу України) і поняття
майнового поручителя як сторони в
договорі застави (іпотеки) (Глава 49
параграф 6 Цивільного кодексу України,
Закон України "Про іпотеку"). Статтею 575
ЦК Кодексу передбачено перелік окремих
видів застав, в тому числі зазначено, що
іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи. Правила про іпотеку
землі та інші окремі види застав
встановлюються законом.

Правовідносини щодо іпотеки (застави
нерухомого майна) врегульовані Законом
України "Про іпотеку", відповідно до ст.1
якого передбачено, що іпотека є видом
забезпечення виконання зобов'язань
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні
Іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом. В
цій же статті зазначено, що особа, яка
передає в іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання власного
зобов'язання або зобов'язання іншої
особи перед іпотекодержателем є
іпотекодавцем, яким може бути сам
боржник або майновий поручитель.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Посилання апелянта на те, що договір
іпотеки припинив свою дію відповідно
до вимог ст.559 ЦК України, якою
визначені підстави припинення поруки є
необґрунтованими, оскільки договір
іпотеки є різновидом договору застави
та окремим видом забезпечення
зобов'язання, а відтак застосування до
договору іпотеки положень ст. 559 ЦК
України є безпідставним. Відповідно до
ч.1 ст. 593 ЦК України, право застави
припиняється у разі: припинення
зобов'язання, забезпеченого заставою;
втрати предмета застави, якщо
заставодавець не замінив предмет
застави; реалізація предмета застави;
набуття заставодержателем права
власності на предмет застави. Право
застави припиняється також в інших
випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про
іпотеку", іпотека припиняється у разі:
припинення основного зобов'язання або
закінчення строку дії іпотечного
договору; реалізації предмета іпотеки
відповідно до цього Закону; набуття
іпотекодержателем права власності на
предмет іпотеки; визнання іпотечного
договору недійсним; знищення (втрати)
переданої в іпотеку будівлі (споруди),
якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо
предметом іпотечного договору є
земельна ділянка і розташована на ній
будівля (споруда), в разі знищення
(втрати) будівлі (споруди) іпотека
земельної ділянки не припиняється; з
інших підстав, передбачених цим
Законом. Наступні іпотеки припиняються
внаслідок звернення стягнення за
попередньою іпотекою. Відомості про
припинення іпотеки підлягають
державній реєстрації у встановленому
законодавством порядку.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України
"Про іпотеку" іпотека має похідний
характер від основного зобов'язання і є
дійсною до припинення основного
зобов'язання або до закінчення строку
дії іпотечного договору, а згідно п.1.1.
Іпотечний договір забезпечує
виконання Іпотекодавцем -ПМП "Партнер",
зобов'язань, що випливають з укладеного
Іпотекодержателем кредитного договору
№ 11/438-к від 26.10.2007р. та додаткових угод
до нього.

Колегія суддів погоджується із
висновком місцевого господарського
суду про те, що правовідносини сторін
за договором іпотеки не припинились, а
підстави для визнання договору іпотеки
таким, що припинив свою дію, відповідно
до ст.17 Закону України "Про іпотеку " не
встановлено. Крім того, слід зазначити,
що рішенням господарського суду
Тернопільської області від 02.10.2013 року
у справі №921/757/13-г/8, залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 року, у
позові Спільного
українсько-англійського підприємства
"Західна нафтова група" у формі ТзОВ до
ПМП "Партнер" та ПАТ "Універсал Банк", за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача-1: Куликовської
Галини Михайлівни про визнання
недійсним договору іпотеки від 26.10.2007
року - відмовлено.

Тому, колегія суддів вважає, що
первісний позов задоволений місцевим
господарським судом обґрунтовано.
Разом з тим, обставини, покладені в
основу зустрічного позову
спростовуються матеріалами справи,
суперечать вимогам чинного
законодавства, а підстави для
задоволення зустрічного позову
відсутні.

За таких обставин, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
господарського суду Тернопільської
області від 11.07.2012 року відповідає
матеріалам справи, ґрунтується на
чинному законодавстві і підстав для
його скасування немає, а зазначені в
апеляційній скарзі інші доводи
скаржника не відповідають матеріалам
справи, документально не обґрунтовані,
не базуються на законодавстві, що
регулює спірні правовідносини, а тому
не визнаються такими, що можуть бути
підставою згідно ст. 104 ГПК України для
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. ст. 91, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скарги
Приватного малого підприємства
"Партнер", м.Тернопіль № 23 від 15.08.2012 р.
відмовити.

2. Рішення господарського суду
господарського суду Тернопільської
області від 11.07.2012 р. у справі
№5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011) залишити без
змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий
господарський суд.

Повний текст постанови виготовлено
29.01.2014 року

Головуючий суддя
Юрченко Я. О.

Суддя
Матущак О.І.

Суддя
Гриців В.М.