ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 січня 2014 р. Справа №
903/1454/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Волиньметбуд»,
м.Луцьк

до Публічного акціонерного товариства
«Західінкомбанк», м.Луцьк

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача:
Бондарук Роман Анатолійович, м.Луцьк

про визнання припиненими зобов'язань
за договором іпотеки

Суддя Пахолюк В.А.

Представники:

від позивача: не прибув,

від відповідача: Сидун О.С. -
представник, дов. № 3218-19 від 13.09.2013 р.

від третьої особи: не прибув.

Суть спору:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Волиньметбуд»,
звернувшись з позовом до суду з
позовною заявою до ПАТ
«Західінкомбанк», просить визнати
припиненими зобов'язання за договором
іпотеки, укладеним між КБ
«Західінкомбанк» та ТзОВ
«Волиньметбуд», що посвідчено
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу Куртою
Н.В. за Р№ 1441 від 27.06.2007 року.

В обґрунтування зазначених вимог
позивач посилається на укладений 27.11.2007
р. між КБ «Західінкомбанк» та ТзОВ
«Волиньметбуд» договір іпотеки. Даний
договір укладався в порядку майнової
поруки ТзОВ «Волиньметбуд» за
зобов'язаннями Бондарука Романа
Анатолійовича перед КБ
«Західінкомбанк» по кредитному
договору № 2707/07-612 від 27.06.2007 р.

Як зазначає позивач, ТзОВ
«Волиньметбуд» довідалось з
листування з відповідачем, що 20.09.2007 р.
та 11.02.2008 р. між основним боржником та
відповідачем укладались додаткові
угоди предметом яких було зміна умов
сплати процентів (встановлено 18% ставку
за користування кредитними коштами в
гривні) та збільшення розміру
зобов'язань (до 440 000 дол. США).

Посилається на ст.7 Закону України «Про
іпотеку» згідно якої за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена на
час виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання. Майновий поручитель -
іпотекодавець не є самостійним
учасником зобов'язання, оскільки він
поручається майном за іншу особу і його
майнові обов'язки виникатимуть в
майбутньому і лише за умови
невиконання обов'язків основним
боржником.

Відповідальність майнового поручителя
є субсидіарною, оскільки обмежена
вартістю предмета іпотеки або самим
предметом іпотеки. Тому для такого
боржника в зобов'язанні вкрай
впливовим є обізнаність із змістом
основного зобов'язання та станом
заборгованості.

На думку позивача, зважаючи на те, що
законодавство про іпотеку не регулює
усіх питань правовідносин майнового
поручителя із кредитором в основному
зобов'язанні, доречним є застосування
аналогії закону, зокрема ст.559 ЦК
України.

Відповідач не надсилав ТзОВ
«Волиньметбуд» вимог про виконання за
основного боржника протягом шести
місяців з дня настання строку, а також
не сповіщав про збільшення розміру
зобов'язань за основним зобов'язанням,
яке забезпечене в порядку майнової
поруки майном ТзОВ «Волиньметбуд».

З огляду на викладене вважає, що
зобов'язання за договором іпотеки від
27.11.2007 р. є припиненими.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
(вх. № 01-29/14063/13 від 16.12.2013 р.) та
представник в судовому засіданні
вважає, що висновки позивача не
відповідають вимогам закону, виходячи
з наступного.

Посилаючись на ст.546 ЦК України, ст.1
Закону України «Про іпотеку» зазначає,
що іпотека є самостійним видом
забезпечення виконання зобов'язання.
Правова природа іпотеки полягає у
забезпеченні можливості кредитора у
разі невиконання боржником
зобов'язання, забезпеченого іпотекою,
одержати задоволення за рахунок
переданого в іпотеку нерухомого майна
переважно перед іншими кредиторами
боржника. Отже, на відносини майнової
поруки норми ст.559 ЦК України щодо
припинення поруки не поширюються,
оскільки іпотека за правовою природою
є заставою та регулюється нормами
параграфа 6 ст.ст.572-593 гл.49 ЦК України та
спеціальним законом.

Крім того, зазначає, що підстави
припинення іпотеки встановлені ст.17
Закону України «Про іпотеку». Таким
чином, з доводів відповідача,
збільшення розміру зобов'язань за
основним зобов'язанням, яке
забезпечене іпотекою, ненадіслання
письмових вимог про виконання
зобов'язань до основного боржника
протягом шести місяців з дня настання
строку, відповідно до ст.17 Закону
України «Про іпотеку» не є підставою
для припинення іпотеки.

Представник відповідача в судовому
засіданні повідомила, що боржником за
кредитним договором № 2707/07-612 від 27.06.2007
р. Бондаруком Романом Анатолійовичем
кредитна заборгованість не погашалась.

Представник позивача та третя особа в
судове засідання повторно не прибули,
письмових пояснень щодо причин
нез'явлення не подали, хоча належним
чином повідомлялись про час та місце
розгляду справи, що підтверджується
поштовими повідомленнями про вручення
рекомендованої кореспонденції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод від 04.11.1950р., ратифікованої
Україною 17.07.1997р., кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру.

Розглянувши наявні матеріали справи,
заслухавши уповноваженого
представника відповідача, судом
встановлено наступне.

27 червня 2007 року між Комерційним банком
«Західінкомбанк» ТзОВ (кредитор) та
Бондаруком Романом Анатолійовичем
(позичальник) було укладено кредитний
договір №2706/07-612.

Згідно п. 1.1. договору кредитор
зобов'язався надати позичальнику
кредит у розмірі 400 000, 00 доларів США на
споживчі потреби на умовах, визначених
даним кредитним договором, зі сплатою 13
% річних.

Строк повернення кредиту сторонами
визначено до 26 червня 2012 р. включно.

В забезпечення належного виконання
зобов'язань Бондарука Романа
Анатолійовича за кредитним договором
№2706/07-612 від 27 червня 2007 року та
додатковими до нього договорами, між
Комерційним банком «Західінкомбанк»
ТзОВ, як іпотекодержателем, та
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Волиньметбуд», як
іпотекодавцем, 27.06.2007 року було
укладено договір іпотеки, відповідно
до якого в іпотеку банку було надано
матеріальний склад /Г-1/, загальною
площею 354, 4 кв.м., мехмайстерня з АПК /Б-2/,
загальною площею 458, 3 кв.м., що
знаходяться за адресою: м.Луцьк,
вул.Мамсурова, 10.

20.09.2007р. та 11.02.2008 р. між банком та
Бондаруком Романом Анатолійовичем, без
згоди майнового поручителя - ТзОВ
«Волиньметбуд» укладено додаткові
договори до кредитного договору
№2706/07-612 від 27 червня 2007 року,
відповідно до яких було змінено
характер валютних зобов'язань
(запроваджено мультивалютність
кредитування), змінено умови сплати
процентів (встановлено 18 % ставку за
користування кредитними коштами в
гривні) та збільшено розмір зобов'язань
(до 440 000 дол. США).

Після укладання додаткових угод до
кредитного договору відповідні зміни
до іпотечного договору від 27.06.2007р. щодо
забезпечення іпотекою нового розміру
щомісячних платежів позичальника,
сторонами договору шляхом укладання
відповідних додаткових угод до
іпотечного договору не були внесені.

Позивач, посилаючись на ту
обставину, що між кредитором та
позичальником, за відсутності згоди
ТзОВ «Волиньметбуд», як майнового
поручителя, було збільшено обсяги його
відповідальності перед кредитором, а
також з тих причин, що підприємство не
отримувало письмових вимог про
виконання зобов'язань за основного
боржника протягом 6 місяців з дня
настання строку, та не було повідомлено
про збільшення розміру зобов'язань за
основним зобов'язанням, яке
забезпечене в порядку майнової поруки
майном підприємства, просить визнати
припиненими правовідносини за
договором іпотеки, посилаючись на
вимоги ч.1 ст.559 ЦК України та ч.2 ст.19
Закону України «Про іпотеку».

Водночас, суд приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.546 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком. Договором або
законом можуть бути встановлені інші
види забезпечення виконання
зобов'язання.

Статтею 1 Закону України „Про
іпотеку" встановлено, що іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні та користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання, одержати
задоволення вимог за рахунок предмета
іпотеки переважно перед іншими
кредиторами цього боржника.

Цією ж статтею Закону встановлено,
що майновим поручителем є особа, яка
передає в іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання зобов'язання
іншої особи - боржника за основним
зобов'язанням, яке виникає за
договорами позики, кредиту,
купівлі-продажу, лізингу, а також
зобов'язання, яке виникає з інших
підстав, виконання якого забезпечене
іпотекою.

Отже, іпотека є самостійним видом
забезпечення виконання зобов'язання.

Іпотека та порука є різними
видами забезпечення зобов'язання, а
тому підстави, встановлені ЦК України
для припинення поруки в зв'язку зі
збільшенням обсягу відповідальності
майнового поручителя, не можуть
застосовуватися до правовідносин
іпотеки.

На відносини з права застави не
поширюються норми ст.559 ЦК України щодо
припинення поруки, оскільки іпотека за
правовою природою є заставою та
регулюється нормами статей 572-593 глави 49
ЦК України та спеціальним законом.

Статтею 575 ЦК України встановлено,
що іпотекою є застава нерухомого майна,
що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи.

В ст.17 Закону України „Про
іпотеку" встановлені підстави для
припинення іпотеки, а саме:

- припинення основного
зобов'язання або закінчення строку дії
іпотечного договору;

- реалізації предмета іпотеки
відповідно до цього Закону;

- набуття іпотекодержателем права
власності на предмет іпотеки;

- визнання іпотечного договору
недійсним;

- знищення (втрати) переданої в
іпотеку будівлі (споруди), якщо
іпотекодавець не відновив її. Якщо
предметом іпотечного договору є
земельна ділянка і розташована на ній
будівля (споруда), в разі знищення
(втрати) будівлі (споруди) іпотека
земельної ділянки не припиняється;

- з інших підстав, передбачених цим
Законом.

Збільшення розміру зобов'язань за
основним зобов'язанням, яке
забезпечене іпотекою, не надіслання
письмових вимог про виконання
зобов'язань за основного боржника
протягом 6 місяців з дня настання
строку, не являється підставою,
передбаченою вказаним вище Законом для
припинення іпотеки.

Таку ж позицію висловив Верховний
Суд України у постанові від 16.10.2012 року
(справа № 4/270-13/68) та Вищий
господарський суд України у постанові
від 21.08.2013 р. (справа № 5016/268/2012 (12/7) ).

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

За таких обставин, у суду
відсутні правові підстави для
задоволення позову.

Господарський суд, керуючись ст.
ст. 546, 575 Цивільного кодексу України, ст.
ст. 33, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, ст.ст.
1, 17 Закону України «Про іпотеку», -

ВИРІШИВ :

1. В позові відмовити.

Повне рішення складено - 30.01.2014 р.

Суддя

В.А.Пахолюк