ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" лютого 2014 р.Справа № 916/3324/13

За позовом: Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІНФОКС"; в особі,
якою є Філія "Інфоксводоканал"
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інфокс";

До відповідача: Селекційно-генетичний
інститут-Національний центр
насіннєзнавства та сортовивчення

про стягнення 98761,21 грн.;

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Чекальська В.П. по
довіреності №3814-4 від 10.12.2013 р.;

Від відповідача: Бондарюк Е.М. по
довіреності №01-1/178 від 05.03.2012 р..

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в
особі філії "Інфоксводоканал",
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
відповідача Селекційно-генетичного
інститут-Національний центр
насіннєзнавства та сортовивчення про
стягнення заборгованості у розмірі
98761,21грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 02.12.2013р. порушено
провадження у справі №916/3324/13.

Відповідач, в судових засіданнях від
18.12.2013р., надав відзив на позовну заяву
та 22.01.2014р. доповнення до відзиву
відповідно яких просить відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
з підстав викладених у відзиві та
доповненнях.

22.01.2014р. представник позивача надав
заперечення на відзив в яких позовні
вимоги просить задовольнити в повному
обсязі так як вважає твердження
відповідача, що заборгованість за
послуги водовідведення не відповідає
умовам договорів та вимогам
законодавства, безпідставними та
хибними.

У зв'язку з тим, що строк розгляду
справи закінчувався 28.01.14р., а для
всебічного розгляду справи необхідні
додаткові документи, представник
позивача надав до суду клопотання про
продовження розгляду справи
відповідно до ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 22.01.2014р. строк розгляду
справи продовжено до 12 лютого 2014року.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

01.11.2000р. між Комунальним підприємством
"Одесводоканал" (водоканал) та
Селекційно-генетичним
інститутом-Національний центр
насіннєзнавства та сортовивчення
(абонент) було укладено договір №4059/2 на
послуги водопостачання та
водовідведення, відповідно до умов
якого водоканал надає послуги щодо
надання питної води на об"єкти
абонента, а також по прийманню стічних
вод, скиданих абонентом в систему
комунальної каналізації (п.1.1.)

Відповідно до рішення сесії Одеської
міської ради №2038-XXIV від 17.12.2003 р. та
договору оренди цілісного майнового
комплексу, КП «Одесводоканал»
реорганізовано шляхом приєднання до
ТОВ «ІНФОКС». ТОВ «ІНФОКС» є
правонаступником всіх прав и
зобов'язань КП «Одесводоканал» (п. 1.5
договору оренди), що підтверджується п.
1.1 його Статуту. Для здійснення
господарсько-виробничої діяльності по
екс плуатації цілісного майнового
комплексу
водопровідно-каналізаційного
господарства була створена філія
„ІНФОКСВОДОКАНАЛ", що діє на під ставі
Положення про філію

Відповідно до п.1.2. цього договору,
абонент своєчасно сплачує надані йому
послуги водопостачання та
водовідведення, експлуатує та утримує
водопровідні та каналізаційні мережі,
прилади та пристрої на них в належному
стані відповідно до встановлених
Правил, перелічених в п.2.1. даного
договору та діючого законодавства.

Розділом 2 вказаного договору
визначені права та обов'язки сторін.

Сторони зобов'язуються керуватися
чинними „Правилами користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення міст та селищ
України", затвердженими наказом
Держжиткомгоспу України від 01.07.1994р.
№65, „Правилами технічної експлуатації
систем водопостачання та
водовідведення", затвердженими наказом
Держжиткомгоспу України від 05.07.1995р.
№30, „Правилами приймання виробничих
стічних вод підприємств, установ та
організацій в систему каналізації м.
Одеси, затвердженими розпорядженням
Одеської облдержадміністрації №87/А-98
від 09.02.1998р.", чинними держстандартами,
іншими нормативними актами, прийнятими
у встановленому законом порядку(п.2.1
договору).

Згідно п.п.2.2.1 договору, водоканал
зобов'язується подавати абоненту воду
та приймати стоки у відповідності із
станом мереж та споруд.

Умовами п.п. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.7 п. 2.3 договору
визначено, що абонент зобов'язується
утримувати в належному технічно
справному стані
водопровідно-каналізаційні мережі,
прилади та пристрої, обладнання та
споруди, що знаходяться у нього на
балансі; забезпечити економне та
раціональне витрачання води, не
допускати витікання води; забезпечити
безпечний та вільний доступ
обслуговуючому персоналу водоканалу
до систем внутрішнього водопостачання
та каналізації у будь-який час доби для
перевірки технічного стану внутрішніх
мереж та відбору проб, своєчасно
виконувати приписи по усуненню
витікання.

Відповідно до п.п.2.3.9 п.2.3 зазначеного
розділу абонент зобов'язаний
щомісячно, за встановленою формою з
першого по третє число у письмовій
формі, надавати відомості про
водоспоживання абонента.

Абонент зобов'язався місячно до 8-го
числа поточного місяця оформлювати акт
бухгалтерської звірки по розрахунками
за отримані послуги(пп.2.3.10 п.2.3
договору).

Розділом 3 даного договору
запроваджений порядок та строки
розрахунків.

Відповідно до п.3.1 цього розділу облік
спожитої води здійснюється за
показниками приладів обліку води,
встановлених на об'єктах абонента.

За п.3.2 вказаного розділу оплата послуг
водокористування та водовідведення
здійснюється щомісячно до 20 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок водоканала.

Оплата здійснюється за тарифами,
затвердженими у встановленому діючим
законодавством порядку(п.3.3 цього
розділу).

Відповідальність сторін встановлена
розділом 4 цього договору.

Додаткові умови запроваджені
сторонами у розділі 5.

Договір укладено строком на п'ять років
і діє з 01.11.2000р. по 01.11.2005р. Договір
вважається продовженим на наступні 5
років, якщо до спливу місяця після
закінчення строку його дії жодна
сторона не заявить про зміну або
припинення його дії (п.5.3. вказаного
розділу).

Також між сторонами були укладені
Договір про надання послуг
централізованого водопостачання і
водовідведення за державні кошти №24/12
від 20.02.2012р., Договір про надання
централізованого водопостача ння і
водовідведення №24/12/1 від 20.11.2012р.

Відповідно до п. 1.1 договору №24/12 від
20.02.2012р. та договору №24/12/1 від 20.11.2012р
виробник зобов'язується в 2012 році
надати послуги споживачеві, зазначені
в п. 1.2. цих договорів, а споживач -
прийняти такі послуги.

Позивач звертає увагу суду на те, що з
жовтня 2008р. діють нові «Правила
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України», що
затверджені Наказом
Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008р. № 190, що
закріплюють п.4.10 такі ж самі вимоги
щодо визначе ння об'єму стічних вод.

У відповідності з п.2.1 Договору на
послуги водопостачання та водовід
ведення №4059/2 від 01.11.2000р. (далі договір)
сторони зобов'язуються ке руватися
існуючими ДСТУ та іншими нормативними
актами.

Формула, за якою проводиться
розрахунок об'єму скиду ливневих
стоків, використовується відповідно до
БНтП (СНиП) 2.04.03-85 та Держ стандарту 3013-95
„Гідросфера" „Правила контролю за
відведенням дощових та снігових
стічних вод з територій міст та
промислових підприємств ", що
затверджені Наказом Держстандарта
України № 58 від 23.02.1995 р. Даний ДСТУ
розповсюджується на правила контролю
за відведенням дощових та снігових
стічних вод з територій міст та
промислових підприємств. П. 7.3
стандарту містить формулу для
розрахунку загального об'єму дощових
вод, що стікає з території водозбірних
басейнів.

Тариф на водовідведення у розмірі 6,00
грн. встановлено - Рішенням виконкому
Одеської міської ради № 1074 від 25.09.2008р.,
тариф у розмірі 6,324 грн. відповідно -
Постанови Національної комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України №182 від 30.09.2011р.

До відповідача були надані досудові
попередження №47227 від 11.04.2012р., №48598 від
18.06.2012р. та рахунки №854947 від 31.03.2012р.,
№880233 від 31.05.2012р., №911747 від 31.08.2012р.,
№947586 від 30.11.2012р., якими доводились до
відома відповідача суми боргу.

Однак, відповідач за надані послуги не
сплачував у повному обсязі, у разі чого
у нього виникла заборгованість у
розмірі 98761,21 грн.

Враховуючи невиконання відповідачем
взятого на себе за договорами обов'язку
щодо оплати заборгованості за отримані
послуги, позивач звернувся до суду з
даною позовною заявою згідно яких
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість за договором №4059/2 від
01.11.2000р. за договором №24/12 від 20.02.2012р. та
договором №24/12/1 від 20.11.2012р за період з
01.12.2010р. по 01.01.2013р. у розмірі 98761,21грн.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 901 Цивільного Кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме:
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки, зокрема, з договорів
та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Він може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного
кодексу України).

Ст. 193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Одностороння відмова від виконання
зобов`язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7
ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Так, судом встановлено наявність
надання позивачем послуг за договором
№4059/2 від 01.11.2000р., за договором №24/12 від
20.02.2012р. та договором №24/12/1 від 20.11.2012р.,
існування заборгованості
Селекційно-генетичного
інституту-Національний центр
насіннєзнавства та сортовивчення по
оплаті, у зв'язку з чим позовна вимога
позивача щодо стягнення з відповідача
заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення за
період з 01.12.2010р. по 01.01.2013р. у розмірі
98761,21грн., є обґрунтованою та підлягає
судом задоволенню.

Заперечення відповідача викладені у
відзиві на позовну заяву та
доповненнях до відзиву судом до уваги
не приймаються так як спростовуються
матеріалами справи.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищезазначені обставини
справи та зазначені приписи норм
матеріального права, перевіривши
правильність нарахування позивачем
плати за спожиті послуги
водопостачання та водовідведення, а
також перевірівши всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінівши
докази, що мають правове значення для
розгляду і вирішення спору по суті,
позовна вимога Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії
"Інфоксводоканал" до
Селекційно-генетичного
інституту-Національний центр
насіннєзнавства та сортовивчення про
стягнення заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення у
розмірі 98761,21грн. є обґрунтованою,
підтвердженою наявною у справі
матеріалами та підлягає задоволенню.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
відшкодувати позивачу за рахунок
відповідача витрати по сплаті
судового збору на суму 1975,22грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Селекційно-генетичного
інституту-Національний центр
насіннєзнавства та сортовивчення (65036,
м.Одеса, Овідіопольська дорога, 3, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в
особі філії "Інфоксводоканал"(65039, м.
Одеса, вул. Басейна, 5, р/р№7301 в АБ
„Південний", м.Одеса, МФО 328209, ) заборгованість за послуги
водопостачання та водовідведення у
сумі 98761грн. 21коп., витрати по сплаті
судового збору на суму 1975грн.22коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та
підписано 10.02.2014р.

Суддя
Літвінов С.В.