м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9292/13 03.02.14
За позовом Приватного акціонерного
товариства "Креатив"
до 1) Державної служби інтелектуальної
власності України Міністерства освіти
і науки, молоді та спорту України
2) Компанії «Eastend International LLC»
про визнання повністю недійсним
свідоцтва України №153891 на знак для
товарів і послуг "ДИВНОЕ"
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Варенчук С.О., Жухевич О.В.
від відповідача 1: Ресенчук В.М.
від відповідача 2: Картушин Д.М.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Приватне акціонерне товариство
«Креатив» (надалі-позивач) звернулося
до Господарського суду міста Києва з
позовом до 1) Державної служби
інтелектуальної власності України
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України (надалі-відповідач-1), 2)
Компанії «Eastend International LLC»
(надалі-відповідач-2) про визнання
недійсним повністю свідоцтва України
№153891 на знак для товарів і послуг
«ДИВНОЕ» щодо усіх товарів 29 класу
МКТП»; зобов'язання Державної служби
інтелектуальної власності України
внести зміни до Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг відносно визнання повністю
недійсним свідоцтва України №153891 на
знак для товарів і послуг «ДИВНОЕ» щодо
усіх товарів 29 класу МКТП» про що
здійснити відповідну публікацію в
офіційному бюлетені «Промислова
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
торгівельна марка «ДИВНОЕ» за
свідоцтвом України №153891 щодо усіх
товарів 29 класу МКТП на момент подачі
відповідної заявки №m 201112911 не
відповідала умовам надання правової
охорони, визначеними у ст.ст. 5,6 Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг», у зв'язку з чим
повинно бути визнане недійсним
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.05.2013 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 10.12.2013
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
документи, зокрема позивача
зобов'язано надати суду належним чином
(нотаріально) засвідчені переклади на
англійську мову копії ухвали
Господарського суду міста Києва від
20.05.2013 року про порушення провадження у
справі № 910/9292/13 та позовну заяву з
додатками у двох примірниках в термін
29.07.2013 р. Господарський суд міста Києва
звернувся до Офісу Міжнародного
приватного права Департаменту юстиції
США з проханням про вручення судових
документів відповідачеві-2.
У судовому засіданні 10.12.2013 р.
представник відповідача-2 подав відзив
на позов, в якому проти позову
заперечив та пояснив, що у позивача
відсутнє право на звернення до суду
внаслідок недоведення порушення його
прав і охоронюваних законом інтересів.
Також у судовому засіданні 10.12.2013 р.
представник відповідача-1 подав відзив
на позов, в якому проти позову
заперечив та зазначив, що відмова в
наданні правової охорони позначенню
позивача в якості знака за заявкою №
Державного департаменту
інтелектуальної власності від 30
підтвердження його чинності рішення
Апеляційної палати Державної служби
інтелектуальної власності України від
20 квітня 2012 р., свідчить про відсутність
у позивача права на одержання
26.03.2010 відповідно до п. 6 ст. 5 Закону.
Тому на момент звернення позивача до
господарського суду порушення його
прав та законних інтересів є відсутнім,
що є підставою для відмови у позові.
У судовому засіданні 10.12.2013 р. судом
оголошувалася перерва до 16.01.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.
Під час провадження у справі
представник позивача подав пояснення,
в яких зазначає, що на дату подання
заявки відповідачем-2, рішення щодо
заявки позивача прийнято не було.
В судовому засіданні 16.01.2014 р. судом
оголошувалася перерва до 03.02.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.
У даному судовому засіданні
представники позивача підтримали
заявлені позовні вимоги.
Представники відповідачів проти
задоволення позову заперечили.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих учасниками
судового процесу та витребуваних
судом.

У судовому засіданні 03.02.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Креатив" звернулося до Державної
служби інтелектуальної власності
України із заявкою №m 2010 04621 від 26.03.2010 р.
на реєстрацію знаку для товарів і
послуг «ДИВНОЕ» щодо товарів 29, 30
класів Міжнародної класифікації
товарів і послуг (далі - МКТП).

При цьому, Компанія «Eastend International LLC»
18.08.2011 р. також подала заявку №m 2011 12911 до
Державної служби інтелектуальної
власності України на реєстрацію знаку
для товарів і послуг «ДИВНОЕ» щодо
товарів 29 класу МКТП.

30.09.2011 р. позивач отримав висновок №27301/4
від відповідача-1 про невідповідність
позначення умовам надання правової
охорони за результатами
кваліфікаційної експертизи.

Вказаним висновком було встановлено,
що заявлене словесне позначення для
всіх товарів 29 та 30 класів, зазначених у
наведеному в матеріалах заявки
переліку, є схожим настільки, що його
можна сплутати з комбінованим знаком
«ДИВНОЕ», раніше зареєстрованим в
Україні на ім`я фірми «Бергланд Інвест
С.А.» (свідоцтво №48955 від 15.04.2005 р.,
заявка № від 10.04.2003 р. щодо
споріднених товарів.

Рішенням Апеляційної палати Державної
служби інтелектуальної власності
України від 20 квітня 2012 р. підтверджено
чинність висновку №27301/4 про
невідповідність позначення умовам
надання правової охорони за
результатами кваліфікаційної
експертизи.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
зазначає, що торгівельна марка
«ДИВНОЕ» за свідоцтвом України №153891
щодо усіх товарів 29 класу МКТП на
момент подачі відповідної заявки №m
201112911 не відповідала умовам надання
правової охорони, визначеними у ст.ст.
5,6 Закону України «Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг», у зв'язку з
чим повинно бути визнане недійсним
повністю.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно п. 4 ст. 1 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг» знак - позначення, за яким
товари і послуги одних осіб
відрізняються від товарів і послуг
інших осіб.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 5 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг» правова охорона надається
знаку, який не суперечить публічному
порядку, принципам гуманності і моралі
та на який не поширюються підстави для
відмови в наданні правової охорони,
встановлені цим Законом. Об'єктом знака
може бути будь-яке позначення або
будь-яка комбінація позначень. Такими
позначеннями можуть бути, зокрема,
слова, у тому числі власні імена,
літери, цифри, зображувальні елементи,
кольори та комбінації кольорів, а також
будь-яка комбінація таких позначень.
Право власності на знак засвідчується
свідоцтвом.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг» не можуть бути зареєстровані
як знаки позначення, які є тотожними
або схожими настільки, що їх можна
сплутати, зокрема із знаками, раніше
зареєстрованими чи заявленими на
реєстрацію в Україні на ім'я іншої
особи для таких самих або споріднених з
ними товарів і послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг» свідоцтво може бути визнано у
судовому порядку недійсним повністю
або частково у разі: - невідповідності
зареєстрованого знака умовам надання
правової охорони; - наявності у
свідоцтві елементів зображення знака
та переліку товарів і послуг, яких не
було у поданій заявці; - видачі
свідоцтва внаслідок подання заявки з
порушенням прав інших осіб.

Як встановлено судом вище, Компанія
«Eastend International LLC» 18.08.2011 р. подала заявку
№m 2011 12911 до Державної служби
інтелектуальної власності України на
реєстрацію знаку для товарів і послуг
«ДИВНОЕ» щодо товарів 29 класу МКТП.

30.09.2011р. позивач отримав висновок №27301/4
від відповідача-1 про невідповідність
позначення умовам надання правової
охорони за результатами
кваліфікаційної експертизи, яким
встановлено, що заявлене словесне
позначення для всіх товарів 29 та 30
класів, зазначених у наведеному в
матеріалах заявки переліку, є схожим
настільки, що його можна сплутати з
комбінованим знаком «ДИВНОЕ», раніше
зареєстрованим в Україні на ім`я фірми
Бергланд Інвест С.А. (свідоцтво №48955 від
15.04.2005 р., заявка № від 10.04.2003 р.
щодо споріднених товарів.

Рішенням Апеляційної палати Державної
служби інтелектуальної власності
України від 20 квітня 2012 р. підтверджено
чинність висновку №27301/4 про
невідповідність позначення умовам
надання правової охорони за
результатами кваліфікаційної
експертизи.

При цьому, суд відзначає, що при
проведенні кваліфікаційної експертизи
Державною службою інтелектуальної
власності України відповідність
заявки Приватного акціонерного
товариства «Креатив» протиставлялася
чинному знаку «ДИВНОЕ» за свідоцтвом
України №48955, останнім власником якого
була Компанія «Eastend International LLC» (у
зв'язку із передачею права власності
фірмою «Бергланд Інвест С.А.», рішення
№11401 від 25.07.2011р.), а не заявка №m 2011 12911
за оскаржуваним свідоцтвом України
№153891 від 18.08.2011 р. (виписка з Державного
реєстру свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг відносно свідоцтва
№48955).

Згідно з ч. 6 ст. 5 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг» право на одержання свідоцтва
має заявник, заявка якого має більш
ранню дату подання до Установи або,
якщо заявлено пріоритет, більш ранню
дату пріоритету, за умови, що вказана
заявка не вважається відкликаною, не
відкликана або за нею Установою не
прийнято рішення про відмову в
реєстрації знака, можливості
оскарження якого вичерпані.

Таким чином, на момент видачі Державною
службою інтелектуальної власності
України свідоцтва України №153891 на знак
для товарів і послуг «ДИВНОЕ» щодо усіх
товарів 29 класу МКТП (26.03.2012р.) не було
знаків, які є тотожними або схожими
настільки, що їх можна сплутати,
зокрема із знаками, раніше
зареєстрованими чи заявленими на
реєстрацію в Україні на ім'я іншої
особи для таких самих або споріднених з
ними товарів і послуг, враховуючи, що
заявка позивача №m 2010 04621 від 26.03.2010 р.
суперечила чинному свідоцтву України
на знак для товарів і послуг №48955,
власником якого був відповідач-2, та
отримала відмову у реєстрації.

Відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Отже, до господарського суду вправі
звернутися кожна особа, яка вважає, що
її право чи охоронюваний законом
інтерес порушено чи оспорюється. Тобто
в контексті цієї норми має значення
лише суб'єктивне уявлення особи про те,
що її право чи законний інтерес
потребує захисту. Водночас за змістом
даної статті порушення права чи
законного інтересу або спір щодо них
повинні існувати на момент звернення
до суду.

Такої позиції дотримується і Вищий
господарський суд України, яка
відображена у Постанові від 29.10.2010 р. у
справі № 25/46-10.

Інших обґрунтувань вимог ніж ті, що
наведені у позовній заяві, позивачем
суду не надано.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи, що права позивача
відповідачами жодним чином не
порушувалися, суд визнає позовні
вимоги необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню із заявлених
позивачем підстав.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 06.02.2014 р.

Суддя
Бондарчук В.В.