РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

"27" січня 2014 р.
Справа № 12/906/13/13-Г

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя
Петухов М.Г.

суддя
Гулова А.Г. ,

суддя
Маціщук А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача -
Публічного акціонерного товариства
"Енергопостачальна Компанія
"Житомиробленерго"

на ухвалу господарського суду
Житомирської області від 12.12.13 р.

у справі № 12/906/13/13-Г (суддя Вельмакіна
Т.М.)

за позовом:

1) фізичної особи - підприємця ОСОБА_2;

2) фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до відповідача Публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго"

за участю третьої особи на стороні
позивачів - ОСОБА_4

про стягнення 442 425 грн. 88 коп. збитків та
моральної шкоди

за участю представників сторін:

від позивачів:

1) не з'явився;

2) не з'явився;

від відповідача: Процюк В.П.

від третьої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 12.12.2013 р. у
справі №12/906/13/13-Г, за результатами
перегляду заяви Публічного
акціонерного товариства
"Енернопостачальна кампанія
"Житомиробленерго" про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Житомирської
області від 21.03.2013 у справі № 12/906/13/13-Г,
рішення господарського суду
Житомирської області від "21" березня 2013
року у справі № 12/906/13/13-Г залишено без
змін.

При винесенні вищевказаної ухвали,
судом першої інстанції було
встановлено, що рішенням
господарського суду Житомирської
області від 21.03.2013 позовні вимоги
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2;
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" на користь ОСОБА_2
двократної вартості недовідпущеної
електричної енергії; 157,72грн. судового
збору. В решті позову відмовлено.
Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 26.06.2013 по
справі № 906/116/13-г рішення
господарськаго суду Житомирської
області від 04.04.2013 року у справі №
906/116/13-г скасовано. Прийнято нове
рішення, яким визнано недійсним
договір про постачання електричної
енергії споживачам № 73 від 01.06.2009 року,
укладений між Ємільчинським РЕМ
Публічного акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2, в частині
електропостачання по об'єкту - магазин
по АДРЕСА_1. В позові про визнання
недійсним договору про постачання
електричної енергії споживачам № 73 від
01.06.2009 року по об'єкту - магазин по
АДРЕСА_2 - відмовлено.

В обґрунтування своїх висновків, суд
першої інстанції вказав на висновки,
викладені у постанові Рівненського
апеляційного господарського суду від
26.06.2013 по справі № 906/116/13-г, зокрема, в
тій частині, що зобов'язання сторін за
договором № 73 від 01.06.2009р. щодо
електопостачання на об'єкт - магазин по
АДРЕСА_1 припиняються з моменту
набрання чинності судовим рішенням у
даній справі. Крім того, частиною
третьою статті 207 ГК України
передбачена і можливість припинення
господарського зобов'язання лише на
майбутнє, відповідно, якщо зі змісту
господарського договору випливає, що
зобов'язання за цим договором може бути
припинено лише на майбутнє, оскільки
неможливо повернути усе одержане за
ним, то господарський суд одночасно з
визнанням господарського договору
недійсним зазначає в резолютивній
частині рішення, що зобов'язання за
договором припиняється лише на
майбутнє.

При вирішенні питання про те, чи
підлягає заява Публічного
акціонерного товариства
"Енернопостачальна кампанія
"Житомиробленерго" про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Житомирської
області від 21.03.2013 у справі № 12/906/13/13-Г
до задоволення, місцевим господарським
судом було прийнято до уваги положення
ст. 207 ГК України, ст. 112 ГПК України, а
також роз'яснення, наведені у п.п. 2, 3, 8.3
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 17 «Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами», та у п. 3.9.1
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 року № 18.

За результатами дослідження обставин
справи, суд першої інстанції вказав на
те, що договір про постачання
електричної енергії споживачам № 73 від
01.06.2009, укладений між Ємільчинським РЕМ
Публічного акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 в частині
електропостачання по об'єкту - магазин
по АДРЕСА_1, визнано недійсним на
майбутнє. З огляду на вказане, місцевий
господарський суд дійшов висновку, що
вказані заявником обставини не є
нововиявленими та не впливають на
результат розгляду даної справи, у
зв'язку з чим в задоволенні поданої
заяви слід відмовити.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою
суду першої інстанції, відповідач -
Публічне акціонерне товариство
"Енергопостачальна Компанія
"Житомиробленерго" звернувся з
апеляційною скаргою до Рівненського
апеляційного господарського суду, в
якій просить ухвалу господарського
суду Житомирської області від 12.12.2013 р.
у справі №12/906/13/13-Г скасувати та
прийняти нове рішення, яким задоволити
позовні вимоги ПАТ
«ЕК"Житомиробленерго" в повному обсязі.

Скаржник вважає, що ухвала
господарського суду є незаконною та
такою, що прийнята за неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, та з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів,
скаржник вказує наступне.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 26.06.2013 року по
справі № 906/116/13-г рішення
господарського суду Житомирської
області від 04.04.2013 року у справі №
906/116/13-г скасовано. Прийнято нове
рішення, яким визнано недійсним
договір про постачання електричної
енергії споживачам № 73 від 01.06.2009 року,
укладений між Ємільчинським РЕМ ПАТ
"ЕК"Житомиробленерго" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2, в частині
електропостачання по об'єкту - магазин
по АДРЕСА_1. В позові про визнання
недійсним договору про постачання
електричної енергії споживачам № 73 від
01.06.2009 року по об'єкту - магазин по
АДРЕСА_2.

Скаржник зазначає, що казана постанова
Рівненського апеляційного
господарського суду мотивована,
зокрема тим, що договір № 73 від 01.06.2009
року, в частині електропостачання по
об'єкту - магазин по АДРЕСА_1 слід
визнати недійсним у зв'язку з
відсутністю документів, якими
визначено право власності чи
користування на об'єкт (приміщення)
та/або земельну ділянку споживача за
даною адресою, що суперечить підпункту
8 п.5.4 Правил користування електричною
енергією, затверджених постановою НКРЕ
31.07.1996 року № 28, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 2 серпня
1996 року за № 417/1442.

Як стверджує скаржник, судом першої
інстанції не досліджено та не надано
правової оцінки тому факту, що в
постанові Рівненського апеляційного
господарського суду від 26.06.2013 року
зазначено наступне: «враховуючи
викладене, станом на 01.06.2009 р. дату
укладення оспорюваного правочину № 73 ,
відповідач ФОП ОСОБА_2 не мав дозволів
на розміщення магазину-торгового
павільйону по АДРЕСА_1 і земельна
ділянка за даною адресою не перебувала
у його користуванні, а тому в порушення
п. 5.4.9 Правил КЕЕ відповідач при
укладенні договору не міг подати
Ємільчинському РЕМ ПАТ
«ЕК«Житомиробленерго» документи,
якими визначено право власності чи
користування на об'єкти (приміщення)
та/або земельну ділянку споживача». З
огляду на вказане, скаржник зауважує,
що договір визнаний судом недійсним з
вини відповідача ФОП ОСОБА_2

В обґрунтування своїх вимог, скаржник
також посилається на ст. ст. 203, 215, 236 ЦК
України, ст.. 207 ГК України, а також на
роз'яснення, наведені у п. 8.6 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 17 "Про деякі
питання практики перегляду рішень,
ухвал, постанов за нововиявленими
обставинами".

Таким чином, скаржник вважає, що
вказані обставини мають істотне
значення для справи, а тому виконання
рішення господарського суду
Житомирської області у справі №
12/906/13/13-Г від 21.03.2013 р. не може бути
здійсненим, оскільки визнання договору
про постачання електроенергії
споживачам № 73 від 01.06.2009 р. недійсним в
частині електропостачання по об'єкту -
магазин по АДРЕСА_1, дає підстави на
припинення господарських зобов'язань з
моменту його укладення.

З огляду на викладені вище аргументи на
підтвердження своєї правової позиції,
відповідач вважає, що судом першої
інстанції за результатами перегляду
судового рішення за нововиявленими
обставинами останнє було залишено без
змін за відсутності на те визначених
законом підстав, у зв'язку з чим ухвалу
суду першої інстанції слід скасувати.

Позивачі подали відзив на апеляційну
скаргу в якому вони вважають
оскаржувану ухвалу законною та просять
залишити її без змін з тих підстав, що
частиною третьою статті 207 ГК України
передбачена і можливість припинення
господарського зобов'язання лише на
майбутнє, що також підтверджується
роз'ясненням наданим в п.2.7 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 17 «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними».
Звертають увагу, що судом першої
інстанції правомірно враховані
висновки, викладені у постанові
Рівненського апеляційного
господарського суду від 26.06.2013 по
справі № 906/116/13-г, зокрема, в тій
частині, що зобов'язання сторін за
договором № 73 від 01.06.2009р. щодо
електопостачання на об'єкт - магазин по
АДРЕСА_1 припиняються з моменту
набрання чинності судовим рішенням у
даній справі.

Крім того, позивачі просять врахувати,
що при укладанні договору № 73 від
01.06.2009р., між сторонами було досягнуто
усіх істотних умов з дотриманням
Правил користування електричною
енергією, а сам договір відповідав
типовому договору, як це передбачено
п.5.2 ПКЕЕ.

За таких обставин, позивачі вважають що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, оскільки вказані
ПАТ"Енернопостачальна кампанія
"Житомиробленерго" обставини не є
нововивленими.

27 січня 2014 року в судовому засіданні
Рівненського апеляційного
господарського суду представник
скаржника підтримав доводи, наведені в
апеляційній скарзі, стверджує, що судом
першої інстанції при винесенні
оскаржуваної ухвали було не вірно
надано оцінку наведеним позивачем
обставинам, які мають значення для
справи. З огляду на вказане, вважає, що
ухвалу господарського суду
Житомирської області від 12.12.2013 р. у
справі № 12/906/13/13-Г слід скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
позові.

Представники позивачів в судове
засідання не з'явилися, про день і час
проведення судового засідання
відповідач своєчасно повідомлений , що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (Т.4
а.с. 99,100), те, що явку представника
відповідачів в судове засідання не
було визнано обов'язковою, судова
колегія вважає, що у відповідності зі
ст. 75 ГПК України апеляційна скарга
підлягає розгляду за наявними в ній
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційну скаргу, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, заслухавши
пояснення представника ПАТ
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго", дослідивши
правильність застосування місцевим
господарським судом при винесенні
оскаржуваної ухвали норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що в задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити, а
оскаржувану ухвалу залишити без змін,
виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції
встановлено та як вбачається з
матеріалів справи, рішенням
господарського суду Житомирської
області від 21.03.2013 позовні вимоги
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2;
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" на користь ОСОБА_2
двократної вартості недовідпущеної
електричної енергії; 157,72грн. судового
збору. В решті позову відмовлено (Т.2,
а.с. 221-227).

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 28.05.2013 р. у
справі № 12/906/13/13-г апеляційні скарги
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Публічного
акціонерного товариства "Енергетична
компанія "Житомиробленерго" на рішення
господарського суду Житомирської
області від 21.03.2013 р. у справі № 12/906/13/13-г
залишено без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін (Т.3, а.с.
56-65).

Постановою Вищого господарського суду
України від 05.11.2013 р. касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Енергетична компанія
"Житомиробленерго" залишено без
задоволення, а постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
28.05.2013 р. у справі № 12/906/13/13-г - без змін
(Т.3, а.с. 166-172).

На виконання рішення господарського
суду Житомирської області від 21.03.2013 р.
видано наказ № 12/906/13/13-Г від 21.06.2013 р. (Т.4,
а.с. 59).

Крім того, судом апеляційної інстанції
встановлено, що рішенням
господарського суду Житомирської
області від 04.04.2013 року у справі №
906/116/13-г в позові ПАТ "Енергопостачальна
компанія "Житомиробленерго" до ПП
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
№ 73 від 01.06.2009 року відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 26.06.2013 р. у
справі № 906/116/13-г рішення
господарськаго суду Житомирської
області від 04.04.2013 року у справі №
906/116/13-г скасовано. Прийнято нове
рішення, яким визнано недійсним
договір про постачання електричної
енергії споживачам № 73 від 01.06.2009 року,
укладений між Ємільчинським РЕМ
Публічного акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2, в частині
електропостачання по об'єкту - магазин
по АДРЕСА_1. В позові про визнання
недійсним договору про постачання
електричної енергії споживачам № 73 від
01.06.2009 року по об'єкту - магазин по
АДРЕСА_2 - відмовлено (Т.3, а.с. 111-120, Т.4,
а.с. 11-20).

Вказана постанова набрала законної
сили та є чинною.

27.11.2013 р. на адресу суду першої
інстанції від Публічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія "Житомиробленерго" надійшла
заява №08/16336-007096 від 25.11.2013 р. про
перегляд рішення господарського суду
Житомирської області від 21.03.2013 р. у
справі № 12/906/13/13-Г за нововиявленими
обставинами (Т.4, а.с.1-3).

Як підставу для перегляду рішення суду
за нововиявленими обставинами, заявник
наводить той факт, що постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 26.06.2013 р. у
справі № 906/116/13-г апеляційну скаргу ПАТ
"ЕК"Житомиробленерго" задоволено
частково. Рішення господарського суду
Житомирської області від 04.04.2013 у
справі № 906/116/13-Г скасовано. Прийнято
нове рішення. Позов задоволено
частково. Визнано недійсним договір
про постачання електричної енергії
споживачам № 73 від 01.06.2009, укладений між
Ємільчинським РЕМ
"ЕК"Житомирсоленерго" та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_2, в частині
електропостачання по об'єкту магазин
по АДРЕСА_1.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 207 ГК
України, заявник вважає, що постанова
Рівненського апеляційного
господарського суду від 26.06.2013 р. у
справі № 906/116/13-г має істотне значення
для справи, а тому виконання рішення
господарського суду Житомирської
області у справі № 12/906/13/13-Г від 21.03.2013
не може бути здійснено, оскільки
визнання договору про постачання
електроенергії споживачам № 73 від
01.06.2009 недійсним в частині
електропостачання об'єкту - магазин по
АДРЕСА_1, зумовлює підстави, за яких
господарські зобов'язання є
припиненими з моменту укладення.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 12.12.2013 р. у
справі №12/906/13/13-Г, за результатами
перегляду заяви Публічного
акціонерного товариства
"Енернопостачальна кампанія
"Житомиробленерго" про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Житомирської
області від 21.03.2013 у справі № 12/906/13/13-Г,
рішення господарського суду
Житомирської області від "21" березня 2013
року у справі № 12/906/13/13-Г залишено без
змін (Т.4, а.с. 49-51).

Переглядаючи вищевказану ухвалу суду
першої інстанції на предмет
відповідності вимогам діючого
законодавства, суд апеляційної
інстанції враховує наступні обставини
справи та положення чинного
законодавства.

Статтею 114 ГПК України визначено, що
рішення і ухвали, що набрали законної
сили і прийняті судом першої інстанції,
переглядаються господарським судом,
який прийняв ці судові рішення.
Перегляд за нововиявленими
обставинами постанов і ухвал
апеляційної і касаційної інстанції,
якими змінено або скасовано судове
рішення суду першої інстанції,
здійснюється судом тієї інстанції,
яким змінено або прийнято нове судове
рішення. Заява про перегляд рішення,
ухвали, постанови за нововиявленими
обставинами розглядаються
господарським судом у судовому
засіданні у місячний строк з дня їх
надходження. Неявка заявника та інших
осіб, які беруть участь у справі, не є
перешкодою для розгляду заяви.

За результатами перегляду судового
рішення приймаються: 1) рішення - у разі
зміни або скасування рішення; 2)
постанова - у разі зміни або скасування
постанови; 3) ухвала - у разі зміни чи
скасування ухвали або залишення
рішення, ухвали, постанови без змін.

За приписами ч. 7 ст. 114 ГПК України
рішення, ухвала, постанова, прийняті за
результатами перегляду судових рішень
за нововиявленими обставинами, можуть
бути переглянуті на загальних
підставах.

Таким чином, процесуальним законом
унормовано, що наведені судові акти
підлягають оскарженню в апеляційному
чи касаційному порядку.

В даному випадку, оскаржується ухвала
суду першої інстанції, якою за
результатами перегляду судового
рішення за нововиявленими обставинами
останнє залишено без змін.

Статтею 112 ГПК України визначено
вичерпний перелік підстав для
перегляду судових рішень за
нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 112 ГПК
України, підставою для перегляду
судових рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є істотні
для справи обставини, що не були і не
могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час
розглядусправи.

Як було встановлено вище та вбачається
зі змісту поданої відповідачем заяви
про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами, заявник як
нововиявлену обставину вказує ті
фактичні дані, які були встановлені
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 26.06.2013 р. у
справі № 906/116/13-г.

При цьому, суд апеляційної інстанції
зважає на те, що Рівненським
апеляційним господарським судом у
постанові від 26.06.2013 р. вказано на те, що
договір про постачання електричної
енергії споживачам № 73 від 01.06.2009 року,
укладений між Ємільчинським РЕМ ПАТ "ЕК
"Житомиробленерго" та ФОП ОСОБА_2, в
частині електропостачання по об'єкту -
магазин по АДРЕСА_1 слід визнати
недійсним у зв'язку з відсутністю
документів, якими визначено право
власності чи користування на об'єкт
(приміщення) та/або земельну ділянку
споживача за даною адресою, що
суперечить п.5.4.9 Правил КЕЕ. При цьому, у
відповідності до ч. 3 ст. 207 ГК України,
зобов'язання сторін за договором № 73
від 01.06.2009р. щодо електопостачання на
об'єкт - магазин по АДРЕСА_1
припиняються з моменту набрання
чинності судовим рішенням у даній
справі.

Таким чином, визнання вказаного
договору недійсним породжує
відповідні правові наслідки на
майбутнє і зворотної дії не має.

Аналізуючи правові наслідки, зумовлені
прийняттям постанови Рівненського
апеляційного господарського суду від
26.06.2013 р. у справі № 906/116/13-г в частині
визнання недійсним договору про
постачання електричної енергії
споживачам № 73 від 01.06.2009 року,
укладеного між Ємільчинським РЕМ ПАТ
"ЕК "Житомиробленерго" та ФОП ОСОБА_2, в
частині електропостачання по об'єкту -
магазин по АДРЕСА_1, судова колегія суду
апеляційної інстанції приймає до уваги
роз'яснення, наведені у п. 2.9 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
Укріїни "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" № 11 від 29.05.2013 року,
відповідно до якого на підставі статті
215 ЦК України недійсними можуть
визнаватися не лише правочини, які не
відповідають цьому Кодексу, а й такі, що
порушують вимоги інших законодавчих
актів України, указів Президента
України, постанов Кабінету Міністрів
України, інших нормативно-правових
актів, виданих державними органами, у
тому числі відомчих, зареєстрованих у
встановленому порядку.

За приписами ч. 1 ст. 207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Відповідно до п.2.7 вказаної вище
Постанови Пленуму ВГСУ № 11, частиною
третьою статті 207 ГК України
передбачена і можливість припинення
господарського зобов'язання лише на
майбутнє. Отже, якщо зі змісту
господарського договору випливає, що
зобов'язання за цим договором може бути
припинено лише на майбутнє, оскільки
неможливо повернути усе одержане за
ним (наприклад, вже здійснене
користування за договором майнового
найму (оренди), користування
електроенергією, спожиті послуги,
зберігання, здійснене за відповідним
договором, тощо), то господарський суд
одночасно з визнанням господарського
договору недійсним (за наявності
підстав для цього) зазначає в
резолютивній частині рішення, що
зобов'язання за договором припиняється
лише на майбутнє. При цьому слід
враховувати, що зобов'язання
припиняються на майбутнє не на
підставі відповідної вказівки в
рішенні суду, а в силу закону, тому при
визнанні недійсним правочину
(господарського договору) зобов'язання
його сторін припиняються на майбутнє з
моменту набрання чинності рішення суду
про визнання правочину (договору)
недійсним, хоча б у судовому рішенні й
не було зазначено про таке припинення.

Ураховуючи той факт, що договір про
постачання електричної енергії
споживачам №73 від 01.06.2009, укладений між
Ємільчинським РЕМ Публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 в частині
електропостачання по об'єкту - магазин
по АДРЕСА_1, визнано недійсним на
майбутнє, то відповідно вказані
заявником обставини не є
нововиявленими та не впливають на
результат розгляду даної справи.

Як вказано у постанові Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 17 "Про деякі питання
практики перегляду рішень, ухвал,
постанов за нововиявленими
обставинами" зі змінами і доповненнями
від 29 травня 2013 року, перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
є окремою процесуальною формою
судового процесу, яка визначається
юридичною природою цих обставин. До
нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору. Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто
підтверджені належними і допустимими
доказами. Не може вважатися
нововиявленою обставина, яка
ґрунтується на переоцінці тих доказів,
які вже оцінювалися господарським
судом у процесі розгляду справи.
Необхідно чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами.
Виникнення нових або зміна обставин
після вирішення спору не можуть бути
підставою для зміни або скасування
судового рішення за правилами розділу
XIII ГПК. Днем встановлення
нововиявлених обставин, про які
йдеться в пункті 1 частини другої
статті 112 ГПК, слід вважати день, коли
вони стали або повинні були стати
відомими заявникові. Необхідними
ознаками існування нововиявлених
обставин є одночасна наявність таких
трьох умов: по-перше, їх існування на
час розгляду справи, по-друге, те, що ці
обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи,
по-третє, істотність даних обставин для
розгляду справи (тобто коли врахування
їх судом мало б наслідком прийняття
іншого судового рішення, ніж те, яке
було прийняте).

В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику перегляду судами
у зв'язку з нововиявленими обставинами
рішень, ухвал і постанов у цивільних
справах, що набрали законної сили" № 1
від 27 лютого 1981 року роз'яснено, що як
нововиявлені можуть розглядатися
обставини, що обґрунтовують вимоги або
заперечення сторін чи мають інше
істотне значення для правильного
вирішення справи, які існували на час
постановлення рішення, ухвали,
постанови, але про них не знали і не
могли знати заявник і суд.

Не можуть бути визнані нововиявленими
нові, тобто такі, що виникли чи
змінилися після постановлення рішення
обставини, а також обставини, на які
посилалася особа, яка брала участь у
справі, у своїх поясненнях, касаційній
скарзі, або які могли бути встановлені
судом.

З урахуванням наведених вище
роз'яснень ВГСУ та ВСУ, положень
процесуального закону, очевидним є те,
що обставини, на які посилається
заявник, не наділені ознаками
нововиявлених. Зокрема, такі обставини
не існували на момент вирішення спору в
суді першої інстанції (станом на 21.03.2013
р.), оскільки факт визнання судом
апеляційної інстанції правочину
недійсним породжує правові наслідки у
вигляді припинення господарських
зобов'язань лише на майбутнє.

Отже, факт визнання недійсним договору
про постачання електричної енергії
споживачам № 73 від 01.06.2009 року,
укладеного між Ємільчинським РЕМ ПАТ
"ЕК "Житомиробленерго" та ФОП ОСОБА_2, в
частині електропостачання по об'єкту -
магазин по АДРЕСА_1, не мають юридичного
значення для вирішення спору станом на
21.03.2013 р. та не спростовують фактів, які
було покладено в основу судового
рішення господарського суду
Житомирської області у справі №
12/906/13/13-Г від 21.03.2013 р., яке
переглядається за нововиявленими
обставинами.

Крім того, нововиявлені обставини за
своєю юридичною суттю є фактичними
даними, які мають бути належним чином
засвідчені.

Натомість, скаржником не надано жодних
належних і допустимих доказів на
підтвердження факту існування
нововиявлених обставин у встановленій
законом формі. Відповідно, такі
обставини, на які вказує скаржник не
можуть прийматися судом до уваги як
нововиявлені.

У п. 8.6. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 р. за № 17 "Про деякі питання
практики перегляду рішень, ухвал,
постанов за нововиявленими
обставинами" ( із змінами та
доповненнями від 23.03.2012 р.) вказано, що
прийняття та розгляд заяви про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами не означає
обов'язкового скасування чи зміни
рішення, що переглядається. Результат
перегляду повинен випливати з оцінки
доказів, зібраних у справі, і
встановлення господарським судом на
основі цієї оцінки наявності або
відсутності нововиявлених обставин,
визначення їх істотності для
правильного вирішення спору або
розгляду справи про банкрутство.
Господарський суд вправі змінити або
скасувати судове рішення за
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини впливають на
юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Згідно з п. 8.7. вказаної вище Постанови
законом не передбачено здійснення
перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами у повному
обсязі. Отже, господарський суд вправі
переглянути судове рішення за
нововиявленими обставинами лише в тих
межах, в яких ці обставини впливають на
суть рішення.

В той же час, з'ясовуючи питання про те,
чи наявні визначені законом підстави
для задоволення заяви про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами, судова колегія зважає на
те, що рішення суду першої інстанції
від 21.03.2013 р. у справі №12/906/13/13-Г
залишено без змін за результатами
перегляду в апеляційній інстанції, а
саме постановою Рівненського
апеляційного господарського суду від
28.05.2013 р. у справі № 12/906/13/13-г, яка
набрала законної сили та є чинною. Отже,
обставини, які покладено в основу
оскаржуваного рішення, є доведеними та
підтверджені в судовому порядку.

Вказане виключає твердження скаржника
з приводу наявності тих нововиявлених
обставин, які спростовували б висновки
суду першої та апеляційної інстанцій.

За наведеного вище, судова колегія
вказує на те, що безпідставним є
твердження скаржника з приводу того, що
виконання рішення господарсь суду
Житомирської області у справі №
12/906/13/13-Г від 21.03.2013 р. не є можливим,
оскільки визнання договору про
постачання електроенергії споживачам
№ 73 від 01.06.2009 р. недійсним в частині
електропостачання по об'єкту - магазин
по АДРЕСА_1, дає підстави на припинення
господарського зобов'язання з моменту
його укладення. Адже, така думка
скаржника не узгоджується із
встановленими обставинами у даній
справі та суперечить наведеним вище
приписам матеріального, та
процесуального права, а також
роз'ясненням ВГСУ. Крім того, факт
визнання вказаного вище договору
недійсним породжує правові наслідки у
вигляді припинення господарських
зобов'язань лише на майбутнє, а тому не
має жодного правового значення на
момент вирішення спору по суті (станом
на 21.03.2013 р.).

Таким чином, судова колегія суду
апеляційної інстанції вважає, що
заявником не доведено наявність
існування нововиявлених обставин, які
мають істотне значення для розгляду
даної справи та можуть спростувати
наявність тих обставин, які покладено в
основу висновків суду першої
інстанції, що були підтверджені судом
апеляційної інстанції.

З огляду на вказане, суд апеляційної
інстанції погоджується із висновком
суду першої інстанції стосовно
відсутності визначених законом
підстав для задоволення заяви
Публічного акціонерного товариства
"Енернопостачальна кампанія
"Житомиробленерго" про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Житомирської
області від 21.03.2013 у справі № 12/906/13/13-Г
та скасування останнього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об`єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

В силу приписів ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія
зазначає, що доводи скаржника,
викладені в апеляційній скарзі, не
спростовують встановлених обставин
справи, не підтверджуються наявними в
матеріалах справи доказами та
суперечать положенням чинного
законодавства, а тому не приймаються
судом апеляційної інстанції до уваги.

Отже, судовою колегією не встановлено
порушень або неправильного
застосування норм процесуального чи
матеріального права судом першої
інстанції, які можуть бути підставою
для скасування оскаржуваної ухвали в
порядку статті 104 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, ухвалу
господарського суду Житомирської
області від 12.12.2013 р. у справі №12/906/13/13-Г
слід залишити без змін, а апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
Компанія "Житомиробленерго"- без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106, 112-114
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду
Житомирської області від 12.12.2013 р. у
справі №12/906/13/13-Г залишити без змін, а
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна Компанія
"Житомиробленерго" - без задоволення.

2. Справу № 12/906/13/13-Г надіслати
господарському суду Житомирської
області.

Головуючий суддя
Петухов М.Г.

Суддя
Гулова А.Г.

Суддя
Маціщук А.В.