ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" лютого 2014 р.Справа № 922/4868/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання
Вознюк С.В.

розглянувши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю
Торгово-виробнича компанія "Перша
приватна броварня "Для людей - як для
себе!", м. Львів про повернення суми
судового збору по справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Торгово-виробнича
компанія "Перша приватна броварня "Для
людей - як для себе!", м. Львів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ріо", м. Харків про
стягнення 177 002,00 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Носарєв І.О., довіреність
№01/18/2013 від 18.11.2013 р.

відповідача - Боднарчук С.Я.,
довіреність б/н від 20.06.2013 р.

ВСТАНОВИВ:

04.02.2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю Торгово-виробнича
компанія "Перша приватна броварня "Для
людей - як для себе!", м. Львів (позивач)
звернулося до суду з заявою вх.№3731 про
повернення з Державного бюджету
України суми судового збору в розмірі 3
599,46 грн. у зв'язку зі зменшенням розміру
позовних вимог.

Представник позивача у судовому
засіданні просить суд повернути з
Державного бюджету України суму
судового збору в розмірі 3 599,46 грн. у
зв'язку зі зменшенням розміру позовних
вимог.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти повернення позивачеві
з Державного бюджету України суму
судового збору в розмірі 3 599,46 грн. не
заперечує.

Дослідивши матеріали справи та заяву
позивача про повернення суми судового
збору, суд встановив наступне.

25.11.2013 р. позивач звернувся до
господарського суду з позовною заявою,
в якій просив суд стягнути з Товариства
з обмеженою відповідальністю "Ріо", м.
Харків (відповідача) 280 926,99 грн.
основного боргу, 2 801,57 грн. пені, 646,51 грн.
3% річних та 72 600,00 грн. в якості
відшкодування вартості поворотної
тари, посилаючись на неналежне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за Дистриб'юторською
угодою №20/04/12 від 20.04.2012 р. Також позивач
просив суд покласти на відповідача
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 7 140,00 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні та у заяві про зменшення
розміру позовних вимог №2 вх.№3731 від
04.02.2014 р. повідомив суду про те, що за
період з 22.11.2013р. по 04.02.2014 р. відповідач
погасив частину заборгованості в
розмірі 96 220,99 грн. та повернув
позивачеві поворотну тару (бочку КГ) в
кількості 66 штук на загальну суму 72 600,00
грн. При цьому у позивача перед
відповідачем існує зобов'язання щодо
повернення тари на суму 7 704,00 грн. Окрім
того, представник позивача відмовився
від стягнення 2 801,57 грн. пені та 646,51 грн.
3% річних. Отже, представник позивача
просить суд стягнути з відповідача на
користь позивача залишок суми боргу в
розмірі 177 002,00 грн. (17 924 084,77 грн.
вартість поставленого та прийнятого
товару, з урахуванням повернутого
товару - 17 739 378,77 грн.
розмір сплачених коштів - 7 704,00 грн.
зобов'язання позивача перед
відповідачем щодо повернення тари = 177
002,00 грн.), 3 860,04 грн. судового збору, а 3
599,46 грн. судового збору позивач просить
суд повернути йому з державного
бюджету України у зв'язку зі зменшенням
розміру позовних вимог.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 04.02.2014 р. у
даній справі було затверджено мирову
угоду сторін від 04.02.2014 р. та припинено
провадження у справі на підставі ст. 78,
п. 7 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Окрім того,
судом було припинено провадження у
справі в частині стягнення з
відповідача 2 801,57 грн. пені та 646,51 грн. 3%
річних відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

В п.4.2. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
21.02.2013 р. №7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
зазначено, що у разі винесення
господарським судом ухвали про
затвердження мирової угоди між
сторонами (пункт 7 частини першої
статті 80 ГПК України), в якій сторони
дійшли згоди у тому числі й стосовно
розподілу судового збору, суд має право
затвердити цю угоду, якщо вона не
суперечить законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи. У таких
випадках суд у своїй ухвалі повинен
навести зміст цієї угоди. Якщо ж
сторони не зазначили в мировій угоді
про розподіл сум судового збору або не
дійшли згоди з даного питання,
господарський суд у залежності від
конкретних обставин справи покладає
судовий збір на сторону, внаслідок
неправильних дій якої виник спір
(частина друга статті 49 ГПК України).

З матеріалів справи судом встановлено,
що при зверненні до господарського
суду з позовною заявою у даній справі,
позивачем було сплачено 7 140,00 грн.
судового збору.

В п.2 мирової угоди сторін від 04.02.2014 р. у
справі №922/4868/13 сторони домовилися про
те, що судовий збір в розмірі 3 540,54 грн.
покладається на позивача.

У заяві про зменшення розміру позовних
вимог позивач просить суд повернути з
Державного бюджету України решту
сплаченого ним судового збору в
розмірі 3 599,46 грн., посилаючись на
п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий
збір".

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України
"Про судовий збір" передбачено, що
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі:
зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до пункту 5.1. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про
деякі питання практики застосування
розділу VІ Господарського
процесуального кодексу України"
припинення провадження у справі з
підстав, передбачених статтею 80 ГПК
України, не тягне за собою наслідків у
вигляді повернення сплаченої суми
судового збору.

Враховуючи викладене і той факт, що
провадження у справі в частині
позовних вимог про стягнення 2 801,57 грн.
пені та 646,51 грн. 3% річних припинено на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, суд
вважає, що частина сплаченого
позивачем судового збору пропорційно
цим вимогам у розмірі 69,46 грн.
поверненню не підлягає.

Крім того, в п. 4.6. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що
зменшення розміру позовних вимог
згідно з пунктом 1 частини один статті 7
Закону України "Про судовий збір" є
підставою для повернення відповідної
суми судового збору; що ж до інших
судових витрат, то в такому разі вони у
відповідній частині покладаються на
позивача. Якщо ж таке зменшення
пов'язане з частковим визнанням та
задоволенням позову відповідачем
після подання позову, то судові витрати
у відповідній частині з урахуванням
припису частини другої статті 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Аналогічні приписи містяться в пункті
4.7. вищезгаданої Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21 лютого 2013 року № 7, де зазначено, що
частиною другою статті 49 ГПК
передбачено, що в разі коли спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка застосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною. У такому застосуванні слід
виходити з широкого розуміння даної
норми, маючи на увазі, що передбачені
нею наслідки можуть наставати і в разі
неправомірної бездіяльності винної
особи, яка не вжила заходів до
поновлення порушених нею прав і
законних інтересів іншої особи
(зокрема, ухилялася від задоволення її
заснованих на законі вимог), що змусило
останню звернутися за судовим
захистом. Так, якщо зменшення позивачем
розміру позовних вимог пов'язане з
частковим визнанням та задоволенням
позову, то судовий збір у відповідній
частині покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладені обставини і
норми закону, суд вважає, що даний спір
було доведено до суду з вини
відповідача і частину заборгованості
він погасив вже після звернення
позивача до суду з позовом, тому решту
судового збору, який позивач просив
повернути, в розмірі 3 530,00 грн., слід
покласти на відповідача.

За таких обставин, у задоволенні заяви
позивача про повернення з Державного
бюджету України суми судового збору в
розмірі 3 599,46 грн. необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 1
ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий
збір", ст. ст. 49, 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю
Торгово-виробнича компанія "Перша
приватна броварня "Для людей - як для
себе!", м. Львів про повернення з
Державного бюджету України суми
судового збору в розмірі
3 599,46 грн. відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "РІО" (адреса: вул.
Полтавський шлях, 155-А, кв. 40, м. Харків,
61052, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю Торгово-виробнича
компанія "Перша приватна броварня "Для
людей - як для себе!" (адреса: вул.
Джорджа Вашингтона, 10, м. Львів, 79032, ) судовий збір в розмірі 3
530,00 грн.

Видати наказ після набрання ухвалою
законної сили.

Суддя О.В. Макаренко