ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.
Справа № 911/4577/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Черногуза А.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «УНІКА» до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Нова
експедиція» про відшкодування шкоди в
порядку регресу,

представники :

позивача: Аверіна В.Є. (дов. № 02/14 від
15.01.2014);

відповідача: Бородін А.А. (дов. № 1176 від
12.04.2013).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Уніка»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нова експедиція»
про відшкодування шкоди в порядку
регресу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що виплативши страхове
відшкодування відповідно до полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правої відповідальності
власників транспортних засобів та
набув права регресної вимоги до
страхувальника, у зв'язку з
невиконанням останнім вимог ст. 33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Ухвалою господарського суду Київської
області від 10.12.2013 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 24.12.2013

В судовому засіданні 24.12.2013 було
оголошено перерву до 27.12.2013.

В судовому засіданні 27.12.2013 було
оголошено перерву до 21.01.2014.

В судовому засіданні 21.01.2014 суд
заслухав пояснення представників
сторін. Позивач підтримав позовні
вимоги у повному обсязі, відповідач
проти позову заперечував.

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про судове засідання
та те, що реалізація норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо витребування
господарським судом у сторін
документів і матеріалів, необхідних
для вирішення спору, безпосередньо
залежить від суб'єктивної реалізації
сторонами їх диспозитивного права
подавати та витребовувати через суд
докази, а також враховуючи положення п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд

Установив:

Між Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Уніка» (страховик)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Нова експедиція»
(страхувальник) було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
транспортних засобів, на підставі
якого страхувальнику видано поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
транспортних засобів № АА 6116219, строк
дії якого з 05.08.2011 по 04.08.2012, відповідно
до якого було застраховано
цивільно-правову відповідальність
страхувальника, пов'язана з
експлуатацією автомобіля МАЗ 53366,
державний номер АІ7689СІ.

Відповідно до довідки від 03.11.2011,
наданої ВДАЇ, 09.10.2011 відбулась
дорожньо-транспортна пригода за
участю автомобіля МАЗ, державний номер
АІ7689СІ під керуванням Кушніра
Володимира Миколайовича (працює на
посаді водія в ТОВ «Нова Експедиція» на
підставі наказу № 202-К від 19.06.2007)
(власник ТОВ «Нова Експедиція», поліс №
АА 6116219, виданий Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Уніка») та автомобіля Toyota, державний
номер АЕ7302ЕН під керуванням
Петрушанського Максима Валерійовича
(власник Петрушанський Максим
Валерійович, договір добровільного
страхування наземного транспорту №
3562719, укладений з АТ «СК «АХА
страхування»), внаслідок якої
автомобілю Toyota, державний номер АЕ7302ЕН
було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Шаргородського районного
суду Вінницької області від 07.11.2011 у
справі № 3-1075/11 Кушніра Володимира
Миколайовича визнано винним у скоєнні
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі
340,00 грн.

Слід врахувати, що преюдиціальне
значення для господарського суду мають
вирок суду з кримінальної справи, що
набрав законної сили, щодо певних подій
та ким вони вчинені або рішення суду з
цивільної справи, що набрало законної
сили, щодо фактів, які встановлені
судом. В інших випадках питання щодо
вини конкретних осіб вирішується
господарським судом самостійно за
результатами дослідження всіх
обставин та матеріалів справ, у тому
числі матеріалів слідчих органів
(аналогічна правова позиція викладена
в п. 4 роз'яснення Вищого арбітражного
суду України від 01.04.1994 року № 02-5/215 "Про
деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних з відшкодуванням
шкоди").

Проаналізувавши обставини, за яких
було заподіяно шкоду автомобілю Toyota,
державний номер АЕ7302ЕН та наявні
матеріали справи, господарський суд
дійшов висновку, що саме дії водія
Кушніра Володимира Миколайовича, що
керував автомобілем МАЗ, державний
номер АІ7689СІ знаходяться у причинному
зв'язку з виникненням даної
дорожньо-транспортної пригоди, а
відтак і в спричиненні матеріальної
шкоди Петрушанському Максиму
Валерійовичу, що підтверджується
наявними матеріалами справи, зокрема
Постановою Шаргородського районного
суду Вінницької області від 07.11.2011 у
справі № 3-1075/11.

Відповідно до звіту № ZA201011, наданого
експертом Союзу експертів України
Захорольским В.Я. вартість ремонту
склала 28829,57 грн.

Петрушанський Максим Валерійович
звернувся з заявою про виплату
страхового відшкодування до АТ «СК
«АХА страхування», відповідно до
розрахунку страхового відшкодування
сума останнього склала 27124,19 грн.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України "Про
страхування" страховий випадок - подія,
передбачена договором страхування або
законодавством, яка відбулася і, з
настанням якої, виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Таким чином, у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, що мала
місце 09.10.2011 настав страховий випадок у
страхувальника АТ «СК «АХА
страхування».

Господарським судом встановлено, що на
виконання своїх договірних зобов'язань
АТ «СК «АХА страхування» сплатило суму
страхового відшкодування у розмірі
27124,19 грн, що підтверджується наявними в
матеріалах справи копіями платіжних
доручень № 31370 від 26.10.2011 та № 31371 від
26.10.2011.

Згідно ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: 1) шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Під джерелом підвищеної небезпеки
належить визнавати будь-яку
діяльність, здійснення якої створює
підвищену імовірність заподіяння
шкоди через неможливість контролю за
нею людини, а також діяльність по
використанню, транспортуванню,
зберіганню предметів, речовин і інших
об'єктів виробничого, господарського
чи іншого призначення, які мають такі ж
властивості. Майнова відповідальність
за шкоду, заподіяну діями таких джерел,
має наставати як при цілеспрямованому
їх використанні, так і при мимовільному
прояві їх шкідливих властивостей
(наприклад, у випадку заподіяння шкоди
внаслідок мимовільного руху
автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки на підставі права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо) (Аналогічна правова позиція
викладена в п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" від
27.03.1992 року № 6).

Одночасно, згідно ст. 3 Закону України
"Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Як визначено абз. 1 п. 36.1 ст. 36 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільної відповідальності власників
транспортних засобів" виплата
страхового відшкодування (регламентна
виплата) здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Отже, АТ «СК «АХА страхування» набуло
право вимоги до особи, відповідальної
за заподіяні збитки, в даному випадку
до Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Уніка», як до
особи, що застрахувала цивільну
відповідальність винної особи -
Кушніра Володимира Миколайовича, що
працював на посаді водія в ТОВ «Нова
Експедиція» на підставі наказу № 202-К
від 19.06.2007.

АТ «СК «АХА страхування» звернулось до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Уніка» з заявою
від 27.01.2012 № 634/26цву про відшкодування у
порядку шкоди, заподіяної в результаті
ДТП, в якій просило сплатити суму
страхового відшкодування на рахунок
останнього протягом 15 днів.

Згідно ч. 1 ст. 12.1. Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. З
матеріалів справи вбачається, що
франшиза за полісом № АА6116219 становить
0 грн.

Враховуючи наведене, на підставі
вказаної заяви заявою від 27.01.2012 №
634/26цву, Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Уніка»
перерахувало АТ «СК «АХА страхування»
27124,19 грн страхового відшкодування в
порядку регресу.

Отже, у зв'язку з невиконанням
страхувальником свого обов'язку з
повідомлення страховика Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Уніка» звернулось з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нова експедиція» з
метою стягнення 27124,19 грн страхового
відшкодування в порядку регресу.

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 38. Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, зокрема, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, письмового повідомлення
страховика, з яким було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом, МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач свого обов'язку з
письмового повідомлення страховика у
встановлений триденний термін не
виконав.

Заперечуючи проти позову, відповідач
зазначав, що ним було зроблено
повідомлення засобами телефонного
зв'язку з місця події, а згодом, він
звернувся до позивача заявою про
виплату страхового відшкодування
потерпілій особі, що була
зареєстрована у позивача 18.10.2011 за №
76651, у зв'язку з чим не вважає строк
пропущеним.

Суд з зазначеними запереченнями не
погоджується, оскільки законодавцем
чітко визначено вимоги щодо порядку
повідомлення страховика, та
встановлено конкретний для такого
повідомлення строк. Тобто, законом
прямо встановлено обов'язок
страхувальника звернутись до
страховика у триденний термін з
письмовим повідомленням про настання
дорожньо-транспортної пригоди, якого
відповідачем виконано не було. Крім
того, останнім не надано суду доказів
поважності причин пропуску вказаного
терміну.

У зв'язку з наведеним у відповідача
виник обов'язок сплатити позивачу 27124,19
грн страхового відшкодування в порядку
регресу.

Позивач звертався до відповідача з
заявою-вимогою № 164 від 23.04.2012 про
сплату страхового відшкодування, яка
залишена останнім без відповіді та
задоволення.

З огляду на вказані нормативні приписи
та фактичні обставини справи, суд
дійшов висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача 27124,19 грн
страхового відшкодування в порядку
регресу є обґрунтованою, документально
підтвердженою, відповідачем належним
чином не спростованою, а відтак такою,
що підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються судом на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
44, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Нова
експедиція» () на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «УНІКА»
() 27124,19 грн страхового
відшкодування, а також 1720,50 грн
судового збору.

3. Видати наказ.

Суддя
А.Ф.
Черногуз