КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2014 р.
Справа№ 910/15730/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Кондес Л.О.

Ропій Л.М.

при секретарі:
Бовсунівській Л.О.,

від позивача Пономаренко
Є.В., від 01.02.2013,

від відповідача Кобець О.В., дов.
від 04.11.2013 №13-11-13962,

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Надра"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 10.10.2013

(дата підписання - 17.10.2013)

у справі №910/15730/13 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вента. ЛТД"

до Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Надра"

про розірвання договору банківського
рахунка "Час - кошти" від 05.08.2008
№10/2008/10003540 та стягнення 124938,41 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 10.10.2013 позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД"
(далі - позивач, ТОВ "Вента. ЛТД") до
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Надра" (далі -
відповідач, ТОВ "КБ "Надра") про
розірвання договору банківського
рахунка "Час - кошти" від 05.08.2008
№10/2008/10003540 та стягнення 124938,41 грн
задоволено.

Розірвано договір банківського
рахунка "Час - кошти" від 05.08.2008
№10/2008/10003540, що укладений між ТОВ "Вента.
ЛТД" та ПАТ "КБ "Надра".

Стягнуто з відповідача на користь
позивача залишок коштів в сумі 113580,37
грн, що обліковуються на рахунку
№2002, номер якого змінено на
№9002, 11358,00 грн пені та 3645,78 грн
судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 10.10.2013 скасувати, постановити
нове, яким припинити провадження у
справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на
підставі судових рішень у справах
№910/6303/13 та 5011-1/17636-2012, а також заяви
позивача від 03.06.2013 №454 та позовної
заяви від 12.08.2013 про розірвання
договору банківського рахунка "Час -
кошти" від 05.08.2008 №10/2008/10003540, закриття
рахунка та повернення коштів, що
обліковуються на ньому, відповідач
зобов'язаний сплатити позивачу 440866,21
грн.

Однак, як зазначає відповідач, між
сторонами існує договір про надання
банківської гарантії від 28.03.2006, на
підставі якого позивач зобов'язаний
сплатити відповідачу 328468,69 доларів США
протягом 10 днів з моменту пред'явлення
вимоги від 10.06.2013 №1885, що позивачем
здійснено не було. Таким чином, у
позивача існує заборгованість перед
відповідачем за договором про надання
банківської гарантії від 28.03.2006 в сумі
3221946,03 грн.

На підставі ст.601 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) відповідач
здійснив зарахування зустрічних
однорідних вимог в сумі 440866,21 грн,
шляхом надсилання позивачу
відповідної заяви від 01.10.2013.

На думку відповідача, з врахуванням
викладеного вище, зобов'язання банку
перед позивачем щодо сплати
заборгованості у справі №910/6303/13 в сумі
55097,92 грн, заборгованості у справі
№5011-1/17636-2012 в сумі 272187,92 грн та вимог у
справі №910/15730/13 в сумі 113580,37 грн
припинено шляхом здійснення
зарахування зустрічних однорідних
вимог.

Отже, предмет спору у даній справі
відсутній, в зв'язку з чим суд першої
інстанції повинен був припинити
провадження на підставі ст.80
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України).

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 12.12.2013
апеляційну скаргу ПАТ "КБ "Надра" у
справі №910/15730/13 передано на розгляд
головуючому судді Рябусі В.І.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий-суддя Рябуха В.І., судді
Кондес Л.О., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013
відновлено строк на подання
апеляційної скарги, прийнято її до
розгляду та порушено апеляційне
провадження, розгляд справи призначено
на 29.01.2014. Дану ухвалу надіслано
відповідно до вимог Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації
України від 20.02.2013 №28. Доказами
належного повідомлення сторін про час
і місце розгляду справи є повідомлення
про вручення поштового відправлення
(ухвали від 17.12.2013) позивачу - 23.12.2013 та
відповідачу - 19.12.2013, долучені до
матеріалів справи.

29.01.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду позивач надав
відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 29.01.2014 представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги, просив її
задовольнити, рішення Господарського
суду міста Києва від 10.10.2013 скасувати,
постановити нове, яким припинити
провадження у справі.

Представник позивача підтримав відзив,
заперечив доводи апеляційної скарги,
просив залишити її без задоволення, а
оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників сторін,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Згідно ч.1 ст.1067 ЦК України договір
банківського рахунка укладається для
відкриття клієнтові або визначеній ним
особі рахунка у банку на умовах,
погоджених сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.08.2008 між позивачем (клієнтом) та
відповідачем (банком) укладено договір
банківського рахунка "Час - кошти"
№10/2008/10003540 (далі - договір), відповідно
до якого банк відкриває клієнту
рахунок №2002 у гривнях та
зобов'язується приймати та
зараховувати на рахунок грошові кошти,
що надходять клієнту виключно з
поточного рахунка клієнта №2001,
відкритого у банку, та виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування сум з рахунка на
поточний рахунок клієнта.

У пункті 1.3 договору зазначено, що
клієнт передає, а банк приймає кошти, що
надходять з поточного рахунка клієнта,
і зобов'язується виплатити клієнтові
суму коштів та проценти на умовах та в
порядку, визначеному цим договором.

Згідно листа відповідача від 23.08.2012
№5503, у зв'язку з припиненням діяльності
Філії банку та створенням Відділення,
поточний рахунок №2001 закрито
16.03.2012, залишок перераховано на рахунок
№9001.

Станом на 10.06.2013 залишок коштів на
рахунку №9002 становить 113580,37 грн
(згідно листа банка від 10.06.2013 №1886).

19.04.2013 позивачем було направлено
відповідачу заяву №351 "Про закриття
рахунка та розірвання договору", в якій
він просив відповідача:

- перерахувати залишок коштів, що
знаходяться на рахунку №2002, номер
якого змінено на №9002, відкритий
на ім'я позивача у ПАТ "КБ "Надра" на
рахунок позивача №9001, відкритий у
ПАТ "КБ "Надра";

- закрити рахунок №2002, номер
якого змінено на №9002, який
відкритий на ім'я позивача;

- розірвати договір від 05.08.2008
№10/2008/10003540, згідно якого відкрито
рахунок №2002 у гривнях, номер
якого змінено на №9002.

До виконання позивачем було надано
платіжне доручення від 19.04.2013 №1 про
перерахування грошових коштів в сумі
113580,37 грн з рахунку №9002 на рахунок
№9001.

Заява отримана банком 25.04.2013, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення №848657.

Заява позивача від 19.04.2013 №351 залишена
банком без відповіді, а платіжне
доручення від 19.04.2013 №1 - без виконання.

03.06.2013 позивач повторно звернувся до
банку з листом №454, в якому просив:

- перерахувати залишок коштів, що
знаходяться на рахунку №2002, номер
якого змінено на №9002, відкритий
на ім'я позивача у ПАТ "КБ "Надра" на
рахунок позивача №4412, відкритий у
ПАТ "Перший український міжнародний
банк";

- закрити рахунок №2002, номер
якого змінено на №9002, який
відкритий на ім'я позивача;

- розірвати договір від 05.08.2008
№10/2008/10003540.

До виконання позивачем було надано
платіжне доручення від 01.06.2013 №2 про
перерахування грошових коштів в сумі
113580,37 грн з рахунку №9002 на рахунок
№4412.

Заява отримана банком 18.06.2013, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення №517265.

Заява позивача від 03.06.2013 №454 залишена
банком без відповіді, а платіжне
доручення від 01.06.2013 №2 - без виконання.

В зв'язку з відмовою банку виконувати
платіжне доручення позивача від 01.06.2013
№2 ТОВ "Вента. ЛТД" звернулось до суду
першої інстанції з позовом про
розірвання договору банківського
рахунка "Час - кошти" від 05.08.2008
№10/2008/10003540 та стягнути з відповідача
124938,41 грн., з яких: залишок коштів на
рахунку №9002 в сумі 113580,37 грн та
11358,04 грн пені за порушення строків
виконання платіжного доручення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України
банк зобов'язаний вчиняти для клієнта
операції, які передбачені для рахунків
даного виду законом, банківськими
правилами та звичаями ділового
обороту, якщо інше не встановлено
договором банківського рахунка. Банк
зобов'язаний за розпорядженням клієнта
видати або перерахувати з його рахунка
грошові кошти в день надходження до
банку відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.

Стаття 1073 ЦК України встановлює
правові наслідки неналежного
виконання банком операцій за рахунком
клієнта. Обмеження прав клієнта щодо
розпорядження грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпорядження рахунком за
рішенням суду у випадках, встановлених
законом (ст. 1074 ЦК України).

Платіжним дорученням банк
зобов'язується за дорученням платника
за рахунок грошових коштів, що
розміщені на його рахунку у цьому
банку, переказати певну грошову суму на
рахунок визначеної платником особи
(одержувача) у цьому чи в іншому банку у
строк, встановлений законом або
банківськими правилами, якщо інший
строк не передбачений договором або
звичаями ділового обороту (ст. 1089 ЦК
України).

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні" банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження. У разі
надходження розрахункового документа
клієнта до обслуговуючого банку після
закінчення операційного часу банк
зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в цьому
розрахунковому документі, не пізніше
наступного робочого дня.

Пунктом 8.4 ст.8 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" передбачено, що
міжбанківський переказ виконується в
строк до трьох операційних днів.

Переказ вважається завершеним з
моменту зарахування суми переказу на
рахунок отримувача або її видачі йому в
готівковій формі (ст. 30.1 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні").

Пунктом 1.12 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 №22 встановлено, що банк
(філія, відділення), який не може
виконати розрахунковий документ на
списання/примусове списання/стягнення
коштів з рахунка клієнта банку в
установлений законодавством України
термін, якщо немає/недостатньо коштів
на своєму кореспондентському рахунку,
зобов'язаний: узяти розрахунковий
документ платника/стягувача на
обліковування за відповідним
позабалансовим рахунком; надіслати
письмове повідомлення
платнику/стягувачу про невиконання
його розрахункового документа із
зазначенням причини; ужити заходів для
відновлення своєї платоспроможності.
Платник/стягувач, отримавши
повідомлення банку, для забезпечення
своїх прав щодо розрахунків може вжити
заходів відповідно до законодавства
України.

З огляду на викладене вище, колегія
суддів дійшла висновку, що банк, не
виконуючи платіжне доручення клієнта
без поважних причин, порушив норми
чинного законодавства (зокрема, ст.1068
ЦК України, п.8.4 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні"), умови договору та права
клієнта.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про стягнення з відповідача
на користь позивача залишку коштів в
сумі 113580,37 грн, що обліковуються на
рахунку №2002, номер якого змінено
на №9002.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що за
невиконання або несвоєчасне виконання
зобов'язань по договору сторони несуть
відповідальність згідно з чинним
законодавством України.

Згідно п. 32.2 ст.32 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" у разі порушення банком, що
обслуговує платника, встановлених цим
законом строків виконання доручення
клієнта на переказ цей банк
зобов'язаний сплатити платнику пеню у
розмірі 0,1 відсотка суми простроченого
платежу за кожний день прострочення, що
не може перевищувати 10 відсотків суми
переказу, якщо інший розмір пені не
обумовлений договором між ними.

Позивач у позовній заяві просить
стягнути 10% суми простроченого платежу
(переказу в сумі 113580,37 грн), а саме 11358,04
грн.

Оскільки право на стягнення з банка
суми пені за порушення строків
виконання доручення клієнта на переказ
передбачено чинним законодавством
України, а заявлена сума пені не
перевищує 10% суми простроченого
платежу, суд першої інстанції
правомірно задовольнив дану вимогу
позивача та стягнув з банку 11358,04 грн
пені.

Крім того, позивач просив розірвати
договір банківського рахунка від 05.08.2008
№10/2008/10003540 в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч.ч.1,3 ст.1075 ЦК України договір
банківського рахунка розривається за
заявою клієнта у будь-який час. Залишок
грошових коштів на рахунку видається
клієнтові або за його вказівкою
перераховується на інший рахунок в
строки і в порядку, встановлені
банківськими правилами.

Особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала (ст.1212
ЦК України).

Згідно п.5.3 договір втрачає чинність
при поданні клієнтом заяви про
закриття рахунка, але не пізніше
закриття клієнтом поточного рахунка
від 23.06.2006 №10/2006/10001772 у ВАТ "КБ "Надра".

Як зазначено вище, позивач
неодноразово звертався до банку із
заявою про розірвання договору
банківського рахунка від 05.08.2008
№10/2008/10003540, однак банк такі заяви
залишив без уваги.

Враховуючи викладене вище, та
необґрунтовану відмову банку від
розірвання договору банківського
рахунка від 05.08.2008 №10/2008/10003540 за
бажанням клієнта, суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позов в цій
частині та розірвав договір
банківського рахунка від 05.08.2008
№10/2008/10003540 в судовому порядку.

Стосовно доводів апеляційної скарги
колегія суддів зазначає наступне.

На думку відповідача, зобов'язання
банку перед позивачем щодо сплати
заборгованості у справі №910/6303/13 в сумі
55097,92 грн, заборгованості у справі
№5011-1/17636-2012 в сумі 272187,92 грн та вимог у
справі №910/15730/13 в сумі 113580,37 грн
припинено шляхом здійснення
зарахування зустрічних однорідних
вимог на 440866,21 грн, про що повідомлено
позивача заявою від 01.10.2013 №3148 (під час
розгляду справи у суді першої
інстанції).

Однак, суд апеляційної інстанції не
погоджується з таким твердженням
відповідача з огляду на наступне.

Заява відповідача про зарахування
зустрічних однорідних вимог від 01.10.2013
№3148 надіслана позивачу під час
розгляду справи у суді першої
інстанції. Доказів отримання позивачем
такої заяви відповідачем не надано.

Крім того, її не було надано до суду
першої інстанції до прийняття
оскаржуваного рішення від 10.10.2013.

Твердження відповідача, що вказана
вище заява була подана до суду першої
інстанції під час судового засідання
10.10.2013, однак місцевий господарський
суд відмовив у її прийняті, не
підтверджені матеріалами справи та
категорично заперечується позивачем.

Про подання відповідачем у судовому
засіданні заяви про зарахування
зустрічних однорідних вимог від 01.10.2013
№3148 не зазначено і в протоколі
судового засідання від 10.10.2013.
Зауважень на протокол судового
засідання в порядку ст.81-1 ГПК України
відповідачем подано не було.

Припинення зобов'язання зарахуванням
означає відсутність предмета спору за
умови, якщо між сторонами не залишилося
спірних (неврегульованих) питань;
наприклад, якщо позивач заперечує
існування своєї заборгованості перед
відповідачем, у господарського суду
немає підстав для висновку про
відсутність предмета спору.

Закон не виключає можливості
здійснення відповідачем зарахування
зустрічних однорідних вимог і в
процесі судового розгляду. У такому
випадку відповідна заява обов'язково
повинна мати письмову форму й
адресуватися позивачеві, а її копія і
докази надсилання позивачеві (чи
одержання ним) подаватися
господарському суду (п.22 листа Вищого
господарського суду України від 12.03.2009
№01-08/163).

Згідно ч.3 ст.101 ГПК України в
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції. До апеляційної скарги
відповідач додав заяву від 01.10.2013 №3148
без обґрунтування неможливості її
подання до суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього, що
суперечить ч.1 ст.101 ГПК України.

З огляду на викладене вище, колегія
суддів не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги відповідача з
підстав їх недоведеності.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія Київського апеляційного
господарського суду не вбачає підстав
для скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 10.10.2013 у даній
справі, оскільки воно відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, фактичним
обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Надра" залишити без задоволення, а
рішення Господарського суду міста
Києва від 10.10.2013 у справі №910/15730/13 - без
змін.

2. Матеріали справи №910/15730/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.І. Рябуха

Судді
Л.О. Кондес

Л.М. Ропій