м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/18009/13 03.02.14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перший український
експертний центр"

до Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Заріччя
Урлівська 34-А"

про стягнення 129 491,78 грн.

Головуючий суддя: Капцова Т.П.

судді: Дупляк О.М.

Марченко О.В.

Представники:

від позивача Тарасенко Ю.Д. -
пред. за довір.

від відповідача Мілявський Є.В. -
пред. за довір., Фонарюк С.Р. - пред. за
довір.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Перший український
експертний центр" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Заріччя Урлівська 34-А" про
стягнення 129 491,78 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
вказує, що будинок № 34а по
вул.Урлівській перебував на балансі
ТОВ «Перший український експертний
центр», яке надавало
житлово-комунальні послуги мешканцям
будинку. 14.02.13р. житловий будинок було
передано на баланс Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Заріччя Урлівська 34-а». За
спожиті житлово-комунальні послуги за
січень 2013р. і 14 днів лютого 2013р. ТОВ
«Перший український експертний центр»
роздало мешканцям будинку квитанції на
оплату житлово-комунальних послуг,
однак, як вказує позивач, представники
відповідача їх вилучили та роздали
квитанції Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Заріччя
Урлівська 34-а». Позивач зазначає, що
оскільки до 14.02.13р, відповідач не міг
надавати житлово-комунальні послуги,
кошти за надані мешканцям
житлово-комунальні послуги за січень
2013р. та 14 днів лютого 2013р. у розмірі 129
491,78 грн. на підставі ст.ст.1212 та 1213 ЦК
України повинні бути повернуті
позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.09.13р. порушено провадження у
справі №910/18009/13 та призначено розгляд
справи на 28.10.13р.

У судове засідання 28.10.13р. представники
сторін з'явилися та долучили до
матеріалів справи додаткові документи.

Представником відповідача подано
відзив на позовну заяву в якому,
заперечуючи проти позовних вимог,
відповідач зазначив, що твердження
позивача про вилучення квитанцій
працівниками відповідача не
відповідає дійсності. Відповідач
вказує, що позивач не підтвердив свої
вимоги документально, одночасно з цим,
відповідач хоча і не утримував будинок
на балансі у спірний період, але як
колективний орган мешканців, створений
для захисту їх прав та виконання інших
функцій, пов'язаних з утриманням
будинку має право виконувати операції
з акумулювання коштів мешканців на ті
чи інші потреби будинку. Відповідач
зазначає, що сам статус позивача як
житлово-експлуатаційної організації
не породжує у третіх осіб обов'язок
сплачувати йому щомісячно будь-яку
суму, а дії позивача свідчать про те, що
він намагається ввести суд в оману і
двічі отримати гроші від мешканців та
відповідача, про що свідчать численні
рахунки, вимоги та заяви про видачу
судових наказів на стягнення тих самих
коштів, які є предметом спору. Крім
того, відповідач вказує, що зі змісту
ст.1212 ЦК України вбачається, що кошти
мають бути повернуті тому від кого вони
отримані, тобто мешканцям будинку, саме
вони є потерпілими в розумінні цієї
статті. При цьому, позивач не довів чому
саме він вважає, що кошти, які
сплачувались мешканцями, сплачувались
для нього, а не на інші потреби будинку.

У судовому засіданні представником
позивача заявлено клопотання про
витребування доказів від відповідача,
а саме: виписки банку з рахунку
відповідача №1100, відкритого в ПАТ
"Приватбанк", МФО 300711 за період з 1
лютого 2013 року по теперішній час.

Представник відповідача щодо
задоволення клопотання про
витребування доказів заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.10.13р. витребувано у
відповідача докази, а саме: виписки
банку з рахунку відповідача №1100,
відкритого в ПАТ "Приватбанк", МФО 300711
за період з 1 лютого 2013 року по
теперішній час та відкладено розгляд
справи на 11.11.13р.

У судове засідання 11.11.13р. представники
сторін з'явилися. Представником
позивача заявлено клопотання про
витребування від відповідача доказів,
а саме: оригіналів для огляду і
належним чином засвідчених копій
договору на надання послуг з
водопостачання та приймання стічних
вод через приєднані мережі, укладеного
з ПАТ "Акціонерна компанія
"Київводоканал"; договору на постачання
теплової енергії у гарячій воді,
укладеного з ПАТ "Акціонерна компанія
"Київенерго"; договору на постачання
електричної енергії, укладеного з ПАТ
"Акціонерна компанія "Київенерго".

Представник відповідача щодо
задоволення клопотання представника
позивача про витребування доказів,
заперечував.

Судом відмовлено представнику
позивача у задоволенні клопотання про
витребування доказів з підстав його
необгрунтованості.

Представником відповідача заявлено
клопотання про долучення до матеріалів
справи додаткових документів.

Представниками сторін заявлено
клопотання про продовження строку
розгляду справи на п'ятнадцять
календарних днів.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.11.13р. продовжено строк
розгляду справи на п'ятнадцять
календарних днів та відкладено розгляд
справи на 25.11.13р.

У судове засідання 25.11.13р. представники
сторін з'явилися. Представником
позивача заявлено клопотання про
долучення до матеріалів справи
додаткових документів.

У судовому засіданні 25.11.13р. оголошено
перерву до 02.12.13р.

Через канцелярію суду 29.11.13р.
представником відповідача подано
додаткові документи для долучення до
матеріалів справи.

У судове засідання 02.12.13р. представники
сторін з'явилися. Представником
позивача подано письмові пояснення для
долучення до матеріалів справи.

Ухвалою від 02.12.2013р. призначено
колегіальний розгляд справи №910/18009/13.

Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
02.12.2013 року визначено склад суду для
розгляду справи №910/18009/13: Капцова Т.П. -
головуючий суддя, судді: Дупляк О.М.,
Марченко О.В.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.12.13р. колегією суддів у
складі: головучий суддя: Капцова Т.П.,
судді: Дупляк О.М., Марченко О.В.
прийнято справу №910/18009/13 до свого
провадження та призначено справу до
розгляду на 26.12.13р.

У судове засідання 26.12.13р. представник
позивача з'явився та надав пояснення по
справі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, проте, через
канцелярію суду від представника
відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.

У зв'язку з неявкою представника
відповідача та необхідністю надання
позивачем доказів по справі виникла
необхідність відкладення розгляду
справи.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.12.13р. відкладено розгляд
справи на 27.01.2014р.

У судове засідання 27.01.14р. представники
сторін з'явилися. Представником
позивача долучено до матеріалів справи
додаткові документи.

У судовому засіданні 27.01.14р. оголошено
перерву до 03.02.14р.

У судове засідання 03.02.14р. представники
сторін з'явилися, надали пояснення по
справі.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив суд їх
задовольнити. Представник відповідача
проти позовних вимог заперечував.

У судовому засіданні 03.02.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
(далі-ГПК України) судом проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення
у даній справі прийнято у нарадчій
кімнаті.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1
ГПК України, складалися протоколи
судових засідань, які долучені до
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Правління ПАТ
«ХК «Київміськбуд» (протокол №29 від
15.08.2012р.) житловий будинок №34а по
вул.Урлівській у м.Києві передано на
баланс експлуатуючій організації ТОВ
«Перший український експертний центр».

Згідно з наказом директора ТОВ «Перший
український експертний центр» №2/1 від
01.10.2012р. та відповідно до акту
приймання-передачі від 01.10.12р. ТОВ
«Перший український експертний центр»
прийняло житловий будинок №34а по
вул.Урлівській в м.Києві на баланс та
подальшу експлуатацію.

14.02.2013р. житловий будинок №34а по
вул.Урлівській в м.Києві згідно акту
приймання-передачі від 14.02.13 позивачем
було передано на баланс Об'єднанню
співвласників багатоквартирного
будинку «Заріччя Урлівське 34-а».

Звертаючись з позовом до суду позивач,
посилаючись на норми ст.ст. 1212 та 1213 ЦК
України, просить суд стягнути з
відповідача 129 491,78 грн., за надані
мешканцям житлово-комунальні послуги
за січень 2013р. та 14 днів лютого 2013р.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки визначаються Законом України
«Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
житлово-комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Згідно з ч.2 ст.19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»:

власник приміщення, будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд (далі - власник) -
фізична або юридична особа, якій
належить право володіння, користування
та розпоряджання приміщенням,
будинком, спорудою, житловим
комплексом або комплексом будинків і
споруд, зареєстроване у встановленому
законом порядку;

споживач - фізична чи юридична особа,
яка отримує або має намір отримати
житлово-комунальну послугу;

виконавець - суб'єкт господарювання,
предметом діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги споживачу
відповідно до умов договору;

виробник - суб'єкт господарювання, який
виробляє або створює
житлово-комунальні послуги.

Отже, в розумінні Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
споживачами житлово-комунальних
послуг є мешканці житлового будинку,
натомість позивач є виконавцем таких
послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

За таких підстав, суд приходить до
висновку, що позивачем до 14.02.13р.
надавались житлово-комунальної
послуги, а мешканцями житлового
будинку №34а по вул.Урлівській в м.Києві
такі послуги споживалися.

Відповідно до п.1 ч.1 та п. 5 ч.3 ст.20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», споживач має право
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг та
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Таким чином, обов'язок щодо оплати
наданих позивачем житлово-комунальних
послуг у спірний період покладається
саме на споживачів цих послуг, якими, в
даному випадку, є мешканці будинку.

В той же час, позивач звертаючись з
даним позовом до суду обґрунтовує свої
вимоги тим, що відповідачу мешканцями
житлового будинку №34а по
вул.Урлівській в м.Києві було
безпідставно перераховано грошові
кошти в сумі 129 491,78 грн. за надані
позивачем у спірний період
житлово-комунальні послуги, а відтак,
позивач на підставі ст.1212 ЦК України
просить суд стягнути з відповідача
грошові кошти у розмірі 129 491,78 грн.

Відповідно до статті 1212 Цивільного
кодексу України, особа, яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події, а також застосовуються до вимог
про: 1) повернення виконаного за
недійсним правочином; 2) витребування
майна власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Вказаною нормою визначені загальні
умови існування цивільно-правових
зобов'язань, що виникають у зв'язку з
так званим безпідставним збагаченням,
тобто набуттям або збереженням майна
без достатньої правової підстави.

При цьому, потерпілою особою в
розумінні ст.1212 Цивільного кодексу
України є особа, власник майна, з
володіння якої вибуло майно та
утримується іншою особою без достатніх
на те підстав.

Позивачем, не надано жодних доказів
того, що грошові кошти у розмірі 129 491,78
грн., за надані мешканцям
житлово-комунальні послуги за січень
2013р. та 14 днів лютого 2013р., знаходились у
власності позивача та вибули з його
володіння і без достатніх на те підстав
утримуються відповідачем.

Посилання відповідача на виписки з
рахунку відповідача, як на доказ
надходження грошових коштів від
мешканців будинку відповідачеві, не
приймається судом до уваги, оскільки
відповідач, є об'єднанням
співвласників багатоквартирного
будинку, юридичною особою, яка створена
власниками для сприяння використанню
їхнього власного майна та управління і
використання неподільного та
загального майна, а тому у разі
помилкового перерахування мешканцями
грошових коштів за надані позивачем
житлово-комунальні послуги
відповідачу, належним стягувачем з
відповідача таких коштів можуть бути
лише мешканці, якими такі грошові кошти
було сплачено. Позивачем не доведено,
що грошові кошти, які перераховані
мешканцями будинку відповідачу є саме
тими коштами, які мешканці мали намір
перерахувати позивачеві. При цьому,
факт отримання відповідачем грошових
коштів від мешканців будинку внаслідок
обману, а саме, як вказує позивач шляхом
вилучення рахунків на оплату
житлово-комунальних послуг позивача,
останнім жодними доказами не
підтверджено.

Суд, також, звертає увагу, що між
позивачем та відповідачем не існувало
жодних ані договірних, ані
позадоговірних відносини, внаслідок
яких у відповідача виникло
зобов'язання перераховувати отримані
від мешканців кошти позивачу.
Матеріали справи не містять жодних
доказів того, що відповідач своїми
діями чи бездіяльністю порушив права
позивача, а позивач належними доказами
не довів наявність свого права на
кошти, які були сплачені мешканцями
відповідачу.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що факт перерахування грошових
коштів мешканцями будинку відповідачу
не свідчить про порушення відповідачем
прав позивача, оскільки обов'язок по
оплаті житлово-комунальних послуг
покладено саме на споживачів таких
послуг.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Статтею 33 ГПК України визначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Однак, позивач належними доказами не
довів те, що відповідач своїми діями чи
бездіяльністю порушив право позивача
на отримання плати за
житлово-комунальні послуги.

Обраний позивачем спосіб захисту своїх
прав шляхом відновлення становища, яке
існувало до порушення прав та законних
інтересів, на підставі ст. 1212 ЦК
України, не може бути застосований у
відношенні відповідача, оскільки, факт
порушення відповідачем законних прав
та інтересів позивача останнім не
доведено.

Відповідно ст. 49 ГПК України у спорах,
що виникають при виконанні договорів
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

З огляду на те, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають, витрати по
сплаті судового збору у відповідності
до ст. 49 ГПК України, покладаються на
позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 34, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 08.02.2014 р.

Головуючий суддя
Капцова
Т.П.

Судді
Дупляк О.М.

Марченко О.В.