ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2014 р.
Справа №917/2476/13

За позовом сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дружба-Нова»

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Амарант»

про стягнення 2751618 грн. 56 коп. з
врахуванням заяви про зміну розміру
позовних вимог

Суддя Тимошенко К.В.

Представники:

в засіданні до перерви:

від позивача: Анкуця В.В., Буряк О.І.,

від відповідача: Шанько І.О.

в засіданні після перерви:

від позивача: Анкуця В.В., Буряк О.І.,

від відповідача: Шанько І.О.

Рішення прийняте після перерви,
оголошеної в засіданні суду 29.01.2014р. до

13 год. 20 хв. 29.01.2014р.

13.12.2013р. від позивача надійшла позовна
заява про стягнення 3775554,66 грн., в тому
числі 3570000,00 грн. основного боргу, 149312,09
грн. пені та 56242,57 грн. річних.

09.01.2014р. позивачем подана заява про
зміну розміру позовних вимог, в якій
позивач просить стягнути з
відповідача 2751618,56 грн., в тому числі
2527762,47 грн. основного боргу, 153964,83 грн.
пені, 69891,26 грн. річних. (а.с. 109-111).

Копія вказаної заяви та доданих до неї
документів надіслана відповідачу
20.01.2014р. (а.с.133).

Згідно статті 22 ГПК України позивач має
право до прийняття рішення по справі
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог, отже заява не суперечить
законодавству. Виходячи з матеріалів
справи вказана заява не порушує права і
охоронювані законом інтереси інших
осіб. З врахуванням цього заява про
зменшення розміру позовних вимог
прийнята судом.

Вищий господарський суд України у
постанові пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2012р. зазначив, що у разі прийняття
судом заяви про зміну розміру позовних
вимог, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої і вирішується спір.

Таким чином, розглядається позов про
стягнення 2751618,56 грн., в тому числі
2527762,47 грн. основного боргу, 153964,83 грн.
пені, 69891,26 грн. річних.

Відповідач у відзиві на позов
підтвердив наявність боргу в сумі 2527762
грн. 47 коп., та повідомив про завищення
позивачем розміру річних в результаті
арифметичних помилок і просить
зменшити розмір пені і річних.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

Позивач просить стягнути з відповідача
2751618,56 грн., в тому числі 2527762,47 грн.
основного боргу, 153964,83 грн. пені, 69891,26
грн. річних.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що 30 квітня 2013 року
між СТОВ «Дружба-Нова» та ТОВ «Амарант»
був укладений договір поставки №300406
згідно якого СТОВ «Дружба-Нова» взяло
на себе зобов'язання щодо поставки
відповідачу кукурудзи врожаю 2012 року в
кількості та за ціною відповідно до
умов договору, а відповідач взяв на
себе зобов'язання прийняти та оплатити
такий товар. У відповідності до п. 6.1.
договору відповідач мав здійснити
оплату в українських гривнях, шляхом
банківського переведення на поточний
рахунок постачальника, на протязі 10-ти
банківських днів з моменту поставки
кожної партії товару.

Позивач зазначає, що в межах виконання
укладеного договору всього СТОВ
«Дружба-Нова» було поставлено
відповідачу кукурудзу в загальній
кількості 5290,060 метричних тон загальною
вартістю 7935090 грн. і що відповідачем
було перераховано 4365090,00 грн.: крім того,
сторонами проведено залік зустрічних
вимог 30.11.2013р. - на суму 918458 грн. 15 коп. та
30.12.2013р. - на суму 123779 грн. 38 коп. і, таким
чином, сума боргу відповідача складає
2527762 грн. 47 коп.

Дослідивши надані у справі докази суд,
при вирішенні спору виходить з
наступного:

Згідно наданої позивачем копії
договору поставки №300406 від 30.04.2013р.
(далі - договір) (копія договору - а.с.
20-21), позивач зобов'язався поставити
відповідачу кукурудзу врожаю 2012 року в
кількості 7000,00 метричних тон по ціні 1500
грн. 00 коп. за одну тону, а відповідач
зобов'язався оплатити кукурудзу на
протязі 10 банківських днів з моменту
поставки кожної партії товару (пункти
1.1, 2.1, 4.1, 6.1 договору).

Поставка товару відповідачу на суму
7935090 грн. 00 коп. підтверджується
наданими позивачем копіями видаткових
накладних (а.с. 22, 25, 28, 31, 34, 37, 40, 43, 46, 48, 51,
54, 57, 60). Товар отриманий представником
відповідача по довіреності №93 від
30.04.2013р. (а.с. 63). Відмітки про отримання
товару у видаткових накладних
засвідчені підписами і печатками
відповідача.

Часткова оплата відповідачем,
отриманого товару в сумі 4365090 грн. 00 коп.
підтверджується наданими позивачем
виписками банку (а.с.66-77).

Крім того, згідно наданих позивачем
копій актів заліку взаємних вимог від
30.11.2013р. та 31.12.2013р. (а.с. 112, 113) погашена
заборгованість відповідача в сумі 1042237
грн. 53 коп. шляхом заліку зустрічних
вимог, в т.ч. в сумі 918458 грн. 15 коп. - до
подання позову та в сумі 123779 грн. 38 коп. -
після подання позову.

Таким чином, заборгованість
відповідача складає 2527762 грн. 47 коп.
(7935090,00 грн. - 4365090,00 грн. - 1042237,53 грн. =
2527762,47 грн.), що підтверджується
наведеними вище доказами, в т.ч. актом
заліку від 31.12.2013р., в якому сторони
визначили залишок боргу після
проведення взаємозаліку, і визнано
відповідачем у відзиві на позов та у
клопотанні відповідача від 31.12.2013р.
№1864. Стаття 193
Господарського кодексу України
передбачає, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Крім того, ст.525 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК) встановлює, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Виходячи з викладеного позов в частині
стягнення 2527762 грн. 47 коп. основного
боргу обґрунтований і підлягає
задоволенню.

Як зазначалось вище, пунктом 6.1
договору передбачено, що оплата за
поставлений товар здійснюється на
протязі 10 банківських днів з моменту
поставки кожної партії товару.

Статтею 610 ЦК України визначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Пунктом п.7.3 договору передбачено, що
відповідач (покупець) зобов'язаний
сплатити позивачу (постачальнику)
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожен день прострочення.

Прострочка оплати товару підтверджена
наданими у справі доказами і не
заперечується відповідачем.

Виходячи з цього вимога позивача про
стягнення пені в сумі 153964 грн. 83 коп.
обґрунтована і підлягає задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Таким чином вимога позивача про
стягнення 3% річних правомірна, але
сума річних позивачем завищена,
зокрема зазначений в розрахунку
позивача розмір річних (0,009% за 1 день)
не відповідає встановленому Цивільним
кодексом України розміру річних.

З врахуванням викладеного, позов в
частині стягнення річних підлягає
задоволенню частково в сумі 64107 грн. 12
коп.

В решті річних позов не обгрунтований і
задоволенню не підлягає.

Відповідач у відзиві на позов просить
зменшити розмір пені та річних. В
обґрунтування цього клопотання
відповідач посилається на те, що
згідно статті 233 ГК України, у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій, при цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу і якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій: Відповідач зазначає,
що матеріальний стан ТОВ «Амарант»
сьогодні складний, лише по кредитним
договорам товариство сплачує
банківським установам щомісяця 2659000,00
грн., крім того не можливо не
враховувати поточні витрати, сплату
податків, зборів, обов'язкових
платежів, заробітної плати тощо.
Відповідач просить при прийнятті
рішення врахувати ступінь виконання
зобов'язання, майновий стан, який
ускладнився у зв'язку з
загальнодержавними проблемами на
ринку кредитування, тривалий строк
співпраці з позивачем, а також той факт,
що відповідачем вживалися можливі дії
для погашення заборгованості, і що
застосування вказаних санкцій значно
погіршить матеріальний стан і
продовжить строки виконання
зобов'язання в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
приймаючи рішення у справі суд має
право зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 233
Господарського кодексу України, у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Передбачені статтею 625 Цивільного
кодексу України річні не є неустойкою і
зазначені вище норми не можуть
застосовуватись до річних, отже
клопотання про зменшення річних
неправомірне.

Майновий стан відповідача
документально не підтверджений, в
зв'язку з чим не може бути врахований.

Інші наведені відповідачем доводи
також належними доказами не
підтверджені (надана лише довідка
самого відповідача про розмір платежів
по кредитних договорах та договору
фінансового лізингу). Крім того,
зазначені відповідачем обставини:
здійснення відповідачем платежів по
укладених ним договорах, необхідність
сплати податків, зборів, обов'язкових
платежів, заробітної плати, тощо, не
відносяться до виняткових, в зв'язку з
чим, відповідно до ст.83 ГПК України не
можуть бути підставою для зменшення
розміру стягуваної пені.

Суд також враховує, що сума стягуваної
за позовом пені позивачем суттєво
занижена.

З врахуванням викладеного клопотання
відповідача про зменшення розміру пені
та річних задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий
збір", за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру ставка судового збору
встановлюється в розмірі 2% ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат. Судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про
судовий збір", сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі зменшення розміру позовних вимог.

Виходячи з ціни позову з врахуванням
зменшення розміру позовних вимог
розмір судового збору складає 550632 грн.
37 коп. (2751618 грн. х 2 %). Позивачем при
поданні позову сплачено судовий збір в
сумі 68820 грн. 00 коп.

З врахуванням викладеного, судовий
збір в сумі 13787 грн. 63 коп. підлягає
поверненню позивачу.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Амарант» (вул.Миру,
буд.3, м.Полтава, 36022, ідентифікаційний
код 31801166, п/р 901 в ПАТ "Банк Кредит
Дніпро", МФО 305749) на користь
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дружба-Нова» (юридична адреса: вул.19-го
Березня, буд.7, с.Озеряни, Варвинський
район, Чернігівська область, 17612,
поштова адреса: вул.Комарова, буд. 59,
Варвинський район, смт Варва,
Чернігівська область, 17600,
ідентифікаційний код 31333767, п/р
№001 в ПАТ "Банк "Київська Русь", МФО
319 грн. 47 коп. основного боргу, 153964
грн. 83 коп. пені, 64107 грн. 12 коп. річних,
54966 грн. 69 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4.Повернути позивачу -
сільськогосподарському товариству з
обмеженою відповідальністю
«Дружба-Нова» (юридична адреса: вул.19-го
Березня, буд.7, с.Озеряни, Варвинський
район, Чернігівська область, 17612,
поштова адреса: вул.Комарова, буд. 59,
Варвинський район, смт Варва,
Чернігівська область, 17600,
ідентифікаційний код 31333767, п/р
№001 в ПАТ "Банк "Київська Русь", МФО
319092) з Державного бюджету України 13787
грн. 63 коп. судового збору, сплаченого
платіжним дорученням №15706 від 05.12.2013р.,
яке знаходиться в матеріалах справи.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

Суддя
Тимошенко К.В.

Повне рішення складено 03.02.2014р.