м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/7127/13 03.02.14

За заявою: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ремондіс Україна"

про: визнання наказу таким,
що не підлягає виконанню

Сторони по справі:

Позивач (стягувач) Комунальне
підприємство "Одескомунтранс", м.Одеса

Відповідач (боржник) Товариство з
обмеженою відповідальністю "Ремондіс
Україна"

про стягнення 614
074,61 грн.

Суддя:
Капцова Т.П.

Представники сторін:

від позивача (стягувача)
не з'явився

від відповідача (боржника)
Сидоренко О.Л. - пред. за довір.

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

Комунальне підприємство
"Одескомунтранс" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ремондіс
Україна" про стягнення 614 074,61 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 20.06.13р. у справі №910/7127/13
позовні вимоги Комунального
підприємства "Одескомунтранс"
задоволено повністю, стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ремондіс Україна" на
користь Комунального підприємства
"Одескомунтранс" 614 074, 61 грн. суми
боргу.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 21.08.13р. у
справі №910/7127/13 рішення Господарського
суду міста Києва від 20.06.13р. залишено
без змін, а апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ремондіс Україна"
залишено без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду
України від 16.10.2013 р. у справі №910/7127/13
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 21.08.13р. та
рішення Господарського суду міста
Києва від 20.06.13р. у справі №910/7127/13
залишено без змін, касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ремондіс Україна"
залишено без задоволення.

29.08.13р. Господарським судом міста Києва
у справі №910/7127/13 видано наказ №910/7127/13
від 29.08.13р.

16.12.13р. через канцелярію Господарського
суду міста Києва відповідачем подано
заяву вх.№06-37/59672/13 від 16.12.13р. про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню.

Заява мотивована тим, що 07.11.13р.
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ремондіс Україна"
направлено Комунальному підприємству
"Одескомунтранс" заяву від 07.11.13р. про
зарахування боргу ТОВ "Ремондіс
Україна" перед КП "Одескомунтранс" за
Актом здачі-приймання робіт (надання
послуг) №ОУ-019396 від 31.10.10р. на суму 185022,61
грн. з ПДВ, Актом здачі-приймання робіт
(надання послуг) №ОУ-020842 від 30.11.10р. на
суму 184385,50 грн. з ПДВ, Актом
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ОУ-020843 від 31.12.10р. на суму 186186,00 грн. з
ПДВ, Актом здачі-приймання робіт
(надання послуг) №ОУ-020844 від 11.01.11р. на
суму 58480,50 грн. з ПДВ, внаслідок
зарахування боргу КП "Одескомунтранс"
перед ТОВ "Ремондіс Україна" в сумі 614
074,61 грн., встановленого рішенням
Господарського суду Одеської області
від 24.01.2012р. у справі №35-26-24-25/17-183-2011.

За резолюцією заступника Голови
Господарського суду міста Києва
вказану заяву передано на розгляд
судді Картавцевій Ю.В. у зв'язку із
перебуванням судді Капцової Т.П. на
лікарняному.

Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
19.12.13р. справу передано судді Капцовій
Т.П. для розгляду заяви про визнання
наказу таким, що не підлягає виконанню,
у зв'язку із виходом судді Капцової Т.П.
з лікарняного.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.12.13р. справу №910/7127/13
прийнято до свого провадження суддею
Капцовою Т.П. та призначено розгляд
заяви Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ремондіс Україна"
вх.№06-37/59672/13 від 16.12.13р. про визнання
наказу таким, що не підлягає виконанню
на 26.12.13р.

Однак, у зв'язку з надходженням до
Господарського суду міста Києва
апеляційної скарги на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
18.11.13р. у справі №910/7127/13, справа №910/7127/13
за позовом Комунального підприємства
"Одескомунтранс" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ремондіс
Україна" про стягнення 614 074,61 грн.
направлена Господарським суду міста
Києва до Київського апеляційного
господарського суду.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.12.13р. вирішення питання про
розгляд заяви Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ремондіс Україна"
вх.№06-37/59672/13 від 16.12.13р. про визнання
таким, що не підлягає виконанню Наказу
Господарського суду міста Києва від
29.08.13р. у справі №910/7127/13 було відкладено
до повернення справи №910/7127/13 до
Господарського суду міста Києва.

08.01.14р. матеріали справи №910/7127/13
повернулися до Господарського суду
міста Києва.

Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 24.01.14р. розгляд заяви
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ремондіс Україна"
(вх.№06-37/59672/13 від 16.12.13р.) про визнання
таким, що не підлягає виконанню
призначено на 03.02.14р.

У судове засідання 03.02.14р. з'явився
представник заявника (боржника).

Представник позивача (стягувача) у
судове засідання не з'явився про
причини неявки повноважного
представника суд не повідомлено, про
час та місце розгляду заяви про
визнання таким, що не підлягає
виконанню був належним чином
повідомлений.

За таких підстав, оскільки, відповідно
до ч. 3 ст. 117 ГПК України неявка
стягувача і боржника не є перешкодою
для розгляду заяви, суд вважає за
можливе розглядати заяву за
відсутності представника стягувача.

Представник заявника (боржника)
підтримав подану заяву про визнання
наказу Господарського суду міста Києва
від 29.08.13р. у справі №910/7127/13 таким, що не
підлягає виконанню та просив суд її
задовольнити. Як на підставу для
визнання наказу Господарського суду
міста Києва від 29.08.13р. у справі №910/7127/13
таким, що не підлягає виконанню
заявник посилається на те, що 07.11.13р. ним
на адресу позивача було направлено
заяву вих.№653-13 від 07.11.13р. про
припинення зобов'язання зарахуванням.
Заявник вказує, що згідно з вимогами ст.
601 ЦК України, зобов'язання ТОВ
"Ремондіс Україна" перед КП
"Одескомунтранс" на загальну суму 614074,61
грн. щодо сплати за рішенням
Господарського суду міста Києва від
20.06.2013р. по справі № 910/7127/13 були
виконані шляхом зарахування по вимогам
ТОВ "Ремондіс Україна" до КП
"Одескомунтранс", що виникли на
підставі рішення Господарського суду
Одеської області від 24.01.2012р. у справі
№35-26-24-25/17-183-2011 яке набрало законної
сили та згідно з яким з КП
"Одескомунтранс" на користь ТОВ
"Ремондіс Україна" стягнуто 2732432,89 грн. -
основного боргу, 27303,02 грн. - 3% річних,
87955,40 грн. - інфляційних втрат, 25500, 00 грн.
- витрат по сплаті державного мита та
236,00 грн. - витрат на інформаційно -
технічне забезпечення судового
процесу.

Заслухавши пояснення представника
боржника (заявника) суд встановив
наступне.

В силу положень ч. 2 ст. 117 ГПК України
господарський суд, який видав наказ,
може за заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, чи визнати наказ
таким, що не підлягає виконанню, та
стягнути на користь боржника
безпідставно одержане стягувачем за
наказом.

Проте, наведені боржником (заявником)
обставини не є підставами з якими
процесуальний закон пов'язує визнання
наказу суду таким, що не підлягає
виконанню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 601 ЦК України
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Виходячи із вказаних положень,
зарахування зустрічних однорідних
вимог являє собою односторонній
правочин та має своїм наслідком
припинення зобов'язань.

За змістом ст. 203 ГК України, ст. 601 ЦК
України зарахування можливе за
наявності умов зустрічності та
однорідності вимог, настання строків
виконання зобов'язання, а також
відсутності спору відносно характеру
зобов'язання, його змісту, умов
виконання тощо.

Отже, заява однієї сторони про
зарахування зустрічної однорідної
вимоги є одностороннім правочином,
який має наслідком припинення
зобов'язань. Якщо друга сторона вважає,
що заява першої сторони є нікчемним
правочином, а відтак не припиняє
зобов'язання (наприклад, за відсутністю
зобов'язання другої сторони або в разі
недопустимості зарахування зустрічних
вимог згідно з частинами четвертою,
п'ятою статті 203 ГК України, статтею 602
ЦК України), то друга сторона вправі
звернутися до суду з позовом про
примусове виконання зобов'язання
першою стороною в натурі або про
застосування інших способів захисту,
встановлених законом (п. 31
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
07.04.2008р. № 01-8/211).

Однак, такий спір щодо стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ремондіс Україна"
заборгованості по оплаті за договором
про надання послуг із скасування та
захоронення твердих побутових
відходів укладеним у спрощений спосіб
шляхом підписання актів вже вирішений
судом і на користь позивача прийнято
рішення, а якщо враховувати презумпцію
правомірності одностороннього
правочину (ст. 204 ЦК України), то задля
захисту своїх прав, які вже захищені
судом при вирішенні зазначеного спору,
на позивача у справі №910/7127/13 додатково
покладається обов'язок оскаржувати
односторонній правочин, оскільки його
вчинення стало підставою для визнання
наказу таким, що не підлягає виконанню.

Заяв по вчиненню одностороннього
правочину, які направлені виключно з
метою вирішення питання щодо визнання
таким, що не підлягає виконанню наказу
суду, може бути безліч, оскільки у
такому праві жодна сторона не обмежена.

Створення заявником такої практики,
призведе до можливості невиконання
будь-якого судового рішення про
стягнення коштів, лише при направленні
заяви про вчинення одностороннього
правочину (заліку зустрічних вимог) та
поданні заяви щодо визнання наказу
таким, що не підлягає виконанню з цих
підстав.

Статтею 124 Конституції України
встановлено, що судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно зі ст. 115 ГПК України рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Частиною 1 статті 116 ГПК України
передбачено, що виконання рішення
господарського суду провадиться на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом.

Виконання рішення, ухвали, постанови
господарського суду є невід'ємною
частиною судового процесу. Право на
стягнення заборгованості на користь
позивача підтверджене рішенням і
наказом господарського суду, повинне
бути реалізоване в процесуальних
формах, встановлених законодавством
про виконавче провадження. Таким чином,
зарахування зустрічних однорідних
вимог на цій стадії може відбуватися не
інакше як на підставах та у порядку,
визначеному Господарським
процесуальним кодексом України та
Законом України "Про виконавче
провадження".

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Господарського суду міста
Києва від 20.06.2013р. у справі № 910/7127/13,
залишеним без змін Постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 21.08.13р. у справі
№ 910/7127/13, яка залишена без змін
Постановою Вищого Господарського суду
України від 16.10.13р. позовні вимоги
Комунального підприємства
"Одескомунтранс" задоволено повністю
та стягнуто з ТОВ "Ремондіс Україна" на
користь КП "Одескомунтранс" 614074,61 грн. -
суми боргу.

На виконання рішення Господарського
суду міста Києва від 20.06.2013р. було
видано наказ від 29.08.13р.

25.10.13р. Відділом державної виконавчої
служби Голосіївського районного
управління юстиції у місті Києві
винесено Постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 40379043 від
25.10.13р. з виконання наказу
Господарського суду міста Києва №
910/7127/13 від 29.08.13.

Одночасно з цим, рішенням
Господарського суду Одеської області
від 24.01.2012р. у справі №35-26-24-25/17-183-2011,
залишеним без змін Постановою Вищого
Господарського суду України від 22.01.13р.
у справі №35-26-24-25/17-183-2011, позовні вимоги
ТОВ "Ремондіс Україна" задаволено
повністю та стягнуто з КП
"Одескомунтранс" на користь ТОВ
"Ремондіс Україна" 2732432,89 грн. -
основного боргу, 27303,02 грн. - 3% річних,
87955,40 грн. - інфляційних втрат, 25500, 00 грн.
- витрат по сплаті державного мита та
236,00 грн. - витрат на інформаційно -
технічне забезпечення судового
процесу.

07.11.13р. Товариством з обмеженою
"Ремондіс Україна" було направлено
Комунальному підприємству
"Одескомунтранс" заяву вих.№653-13 від
07.11.13р. про припинення зобов'язання
зарахуванням.

Отже, вчинення правочину про
зарахування зустрічних однорідних
вимог відбулося після видачі судом
наказу на виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
29.08.13 у справі № 910/7127/13, на стадії його
виконання, коли державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві відповідно до
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП № 40379043 від 25.10.13р. було
відкрито виконавче провадження з
виконання наказу Господарського суду
міста Києва № 910/7127/13 від 29.08.13р.

Виконавчий документ - наказ
господарського суду по справі №910/7127/13
від 29.08.13р. передбачає стягнення
грошових коштів як спосіб виконання
рішення суду.

Зазначаючи у наказі про стягнення
грошових сум, господарський суд
встановлює певний спосіб і порядок
виконання рішення. Оскільки, наказ
суду, який в силу приписів ст.117
Господарського процесуального кодексу
України, містить резолютивну частину
судового рішення, то рішення підлягає
виконанню за виданим на його підставі
виконавчим документом, виключно у
зазначений в ньому спосіб.

Виконання відповідачем зобов'язання
щодо якого вирішено спір у справі №
910/7127/13 шляхом зарахування зустрічних
вимог не є добровільним виконанням
рішення Господарського суду міста
Києва у справі № 910/7127/13 від 20.06.13р.,
оскільки згідно вказаного рішення з
відповідача підлягають стягненню
грошові кошти.

При цьому, суд відзначає, що угода про
зарахування зустрічних однорідних
вимог, вчинена на стадії виконання
судового рішення, може бути підставою
для укладення стягувачем і боржником
мирової угоди про закінчення
виконавчого провадження, яка, у разі
затвердження її судом, є підставою для
закінчення виконавчого провадження.

Зазначена позиція викладена, в тому
числі у Постановах Вищого
господарського суду України від
15.02.2007р. № 12/98в, від 04.10.2007р., № 12/98в, які
вміщені в інформаційній системі "Ліга"
та у Постановах Вищого господарського
суду України від 25.12.13р. у справі
№38/211-10/5023/1663/12, 5023/6061/11, від 25.12.12 №22/656,
від 30.06.2011 №3/126.

Таким чином, суд жодним чином не
заперечує можливість припинення
зобов'язання шляхом зарахування, однак
таке може відбуватися не інакше як на
підставах та у порядку, визначеному
Господарським процесуальним кодексом
України та Законом України "Про
виконавче провадження".

При цьому, суд враховує позицію
Верховного Суду України, викладену в
Постанові від 09.12.2008 у справі № 37/638
щодо можливості вчинення заліку
зустрічних вимог і жодним чином не
заперечує передбаченої Цивільним
кодексом України можливості
припинення зобов'язання шляхом
проведення заліку зустрічних вимог,
однак, у випадку коли у відношенні
зобов'язання однієї сторони вже
вирішено судовий спір, зарахування
можливе саме за згодою такої сторони,
тобто при прийнятті виконання
зобов'язання, щодо якого вже вирішено
спір судом, як добровільного виконання
судового рішення (зокрема шляхом
укладення мирової угоди на стадії
виконання судового рішення).

При розгляді поданої до суду заяви суд
також враховує, що вирішення питання
щодо можливості відновлення дії наказу
при обставинах можливого скасування в
подальшому рішення прийнятого у справі
№35-26-25/17-183-2011 (в тому числі під час
перегляду справи за нововиявленими
обставинами тощо, аналогічно при
розгляді відповідної заяви і у справі
№ 910/7127/13), Господарський процесуальний
кодекс України не передбачає. Відсутні
також можливості суду першої інстанції
по розгляду питання щодо скасування
винесеної ним же ухвали про визнання
наказу таким, що не підлягає виконанню,
а обставини скасування рішення суду з
якого випливають зобов'язання іншої
сторони зарахування яких проведено, не
є нововиявленими обставинами для
перегляду судом ухвали про визнання
наказу таким, що не підлягає виконанню,
оскільки не існували на час розгляду
заяви судом.

Тобто, при вирішенні питання щодо
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню суд не може не враховувати
норми, в тому числі і процесуального
закону, якими регламентовано порядок
виконання судового рішення.

Виконання наказу суду має бути
здійснено, в тому числі у відповідний
строк, який встановлений законом.

Частиною 2 ст. 117 ГПК України
передбачено право господарського суду,
який видав наказ, за заявою стягувача
або боржника визнати наказ таким, що не
підлягає виконанню.

Частина четверта статті 117 ГПК містить
підстави визнання наказу таким, що не
підлягає виконанню повністю або
частково, за заявами стягувачів або
боржників, поданими в порядку
зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній
повністю чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин.

Однак, в даному випадку, обставини
наведені відповідачем не
підтверджують відсутності обов'язку
боржника щодо виконання рішення суду
яке є чинним та набрало законної сили,
не підтверджують наявність підстав які
свідчать про припинення обов'язку
боржника виконувати вказане рішення у
спосіб встановлений судом.

Таким чином, наведені відповідачем
обставини не є підставами з якими
процесуальний закон пов'язує визнання
наказу суду таким, що не підлягає
виконанню.

Керуючись ст.ст. 86, 117 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ремондіс
Україна" (вх.№06-37/59672/13 від 16.12.13р..) про
визнання наказу Господарського суду
міста Києва від 29.08.2013р. у справі 910/7127/13
таким, що не підлягає виконанню -
відмовити.

Суддя
Капцова Т.П.