ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року Справа № 904/5610/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого
Волковицької Н.О. Рогач Л.І.за участю
представників
сторін:позивачаОвчиннікова Б.С. дов.
від 01.01.2014
рокувідповідачаНевмержицької О.М. дов.
від 30.01.2014 року Дарій Л.М. дов. від 23.01.2014
рокурозглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргуДержавного
підприємства "Придніпровська
залізниця"на постановувід 11.12.2013 року
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду у справі№ 904/5610/13
господарського суду
Дніпропетровської областіза
позовомДержавного підприємства
"Придніпровська залізниця"до
Публічного акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат"простягнення 22098,00
грн.ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Придніпровська
залізниця" звернулося до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" про
стягнення 22098,00 грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 23.09.2013
року (суддя Колісник І.І.) позов
задоволено. Стягнуто з ПАТ "Південний
ГЗК" на користь ДП "Придніпровська
залізниця" 21094,80 грн. плати за
користування вагонами, 1003,20 грн. збору
за зберігання вантажу, 1720,50 грн.
судового збору.

За апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
судове рішення переглянуте в
апеляційному порядку і постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 року
(головуючий суддя Орєшкіна Е.В., судді
Прудніков В.В., Широбокова Л.П.)
скасоване з прийняттям нового рішення
про відмову у позові.

Стягнуто з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" на користь
ПАТ "Південний ГЗК" 860,25 грн. витрат по
сплаті судового збору за перегляд в
апеляційному порядку.

Державне підприємство "Придніпровська
залізниця" звернулось до Вищого
господарського суду України із
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 року, а
рішення першої інстанції залишити без
змін, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
заслухавши суддю - доповідача та
присутніх у судовому засіданні
представників сторін, перевіривши в
межах вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу
України наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні та постанові у
даній справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, між Державним підприємством
"Придніпровська залізниця" та
Відкритим акціонерним товариством
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" укладено договір від 06.11.2008
року №ПР/М-08-2/11-2476 аНЮдч, відповідно до
якого сторони домовилися про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії, яка належить відповідачу та
примикає до станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці спареною
стрілкою №2/4 в парній горловині
станції. Під'їзна колія обслуговується
власним локомотивом.

Пунктом 6 договору передбачено, що
вагони для під'їзної колії подаються
локомотивом залізниці на одну з
приймально-здавальних колій станції
Допоміжна Придніпровської залізниці.
Подальший рух вагонів здійснюється
локомотивом власника колії.

Відповідно статті 119 Статуту залізниць
України за користування вагонами і
контейнерами залізниці
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами, громадянами
- суб'єктами підприємницької
діяльності вноситься плата. Порядок
визначення плати за користування
вагонами (контейнерами) та звільнення
вантажовідправника від зазначеної
плати у разі затримки забирання
вагонів (контейнерів), що виникла з вини
залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час
затримки вагонів на станціях
призначення і на підходах до них в
очікуванні подання їх під
вивантаження, перевантаження з причин,
що залежать від вантажоодержувача,
власника залізничної під'їзної колії,
порту, підприємства. За час затримки на
коліях залізниці вагонів, що належать
підприємствам чи орендовані ними,
стягується 50 відсотків зазначених
розмірів плати.

Відповідно пункту 2.6 Правил
розрахунків за перевезення вантажів,
усі належні залізниці платежі за
додаткові послуги, штрафи, які не були
включені в перевізні документи і у
відомості плати за користування
вагонами та контейнерами, включаються
в накопичувальні картки, які
складаються станціями в трьох
примірниках із зазначенням у них
відомостей про надані послуги і їх
вартість. Ці відомості підтверджуються
підписами працівника станції і
вантажовласника. Один примірник
накопичувальної картки, відомості
плати за користування вагонами та
контейнерами, за подавання, забирання
вагонів та маневрову роботу надаються
вантажовласнику.

Згідно пункту 3 Правил користування
вагонами і контейнерами облік часу
користування вагонами і контейнерами
та нарахування плати за користування
ними провадиться на станціях
відправлення та призначення за
Відомістю плати за користування
вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за
користування контейнерами форми ГУ-46к,
які складаються на підставі Пам'яток
про подавання/забирання вагонів форми
ГУ-45, Пам'яток про видачу/приймання
контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення
про закінчення вантажних операцій з
вагонами, Актів про затримку вагонів
форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.
За договором між вантажовласником і
залізницею всі ці документи можуть
оформлятися і надаватися в
електронному вигляді. Порядок
здійснення електронного
документообігу під час перевезення
вантажів залізничним транспортом у
внутрішньому сполученні
регламентується додатком до договору
про організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги.

Відомості плати за користування
вагонами (контейнерами) мають
підписуватися працівником станції і
вантажовласника щоденно або в періоди
пред'явлення їх станцією до
розрахункового підрозділу, що
встановлюються начальником залізниці.
У разі непогодження даних, зазначених у
відомості, представник
вантажовласника зобов'язаний
підписати відомість із зауваженнями
(п.4 Правил користування вагонами і
контейнерами).

У разі затримки вагонів на станції з
причин, які залежать від
вантажовласника, складається акт
загальної форми, який підписується
представниками станції і
вантажовласника. В акті вказується час
(у годинах та хвилинах) початку та
закінчення затримки вагонів і їх
номери (п.8 Правил користування
вагонами і контейнерами).

Згідно пунктів 9, 10 Правил користування
вагонами і контейнерами про затримку
вагонів і контейнерів з вини
вантажовласника на підходах до станції
призначення залізниця видає наказ.

Облік затриманих на підходах вагонів
здійснюється станцією, на якій вони
простоюють, на підставі акта про
затримку вагонів, що складається
станцією. Усі дані, вказані в цьому
акті, передаються станцією у
"Повідомленні про затримку вагонів" до
інформаційно-обчислювального центру
залізниці та на станцію призначення.

Акт про затримку вагонів складається у
трьох екземплярах - один залишається на
станції затримки і два додаються до
перевізних документів.

Станція призначення інформує
вантажовласника про затримку вагонів з
його вини, передаючи йому копію
Повідомлення про затримку вагонів не
пізніше двох годин після його
отримання (телефонограмою, телеграфом,
поштовим зв'язком, через посильних,
факсом або іншим способом,
установленим начальником станції за
погодженням з вантажовласником).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що по накладним №№ 46134813,
46140166, 46164158, 46135406, 46134045, 46134730, 46144135, 46164166,
46164109, 46104956, 46164174, 46164141, 46150090, 46150108, 46150124,
46164075, 46150066, 46150074, 46150132, 46144036, 46144010, 46140703,
46131587, 46144028, 46135422, 46135380, 46144085, 46135414, 46134979,
46140182, 46144127, 46150116, 46134714, 46134722, 46134961, 46140190,
46140174, 46144044, 46144077, 46117404, 46131611, 46134805, 46144101,
46144093, 46144051, 46104683, 46131579, 46131561, 46134771, 46135398.
46104881, 46115630, 46134060, 46134086, 46134037, 46134078
позивач прийняв порожні вагони
власності ДП "Трансгарант-Україна" до
перевезення на адресу одержувача ВАТ
"Південний ГЗК".

На шляху їх прямування вагони були
затримані на станції Новооблачна через
зайнятість колій на станції
призначення Кривий Ріг
Придніпровської залізниці, у зв'язку з
неприйняттям вантажу одержувачем ПАТ
"Південний ГЗК" на свою під'їзну колію
про що, відповідно до вимог пунктів 9-10
Правил користування вагонами і
контейнерами, видано наказ № 42 від
20.01.2013 року.

Станцією Новооблачна Придніпровської
залізниці складено акт про затримку
вагонів форми ГУ-23а №13 від 20.01.2013 року,
акт загальної форми ГУ-23 №13 від 20.01.2013
року.

Про затримку вагонів
вантажоодержувачу були вручені
належні повідомлення, про що наявна
відмітка в книзі повідомлень про час
подавання вагонів під навантаження або
вивантаження форми ГУ-2 із підписами
представників відповідача.

На підставі вищезазначених актів
позивачем нараховано плату за
користування вагонами, яка включена до
відомостей ф. ГУ- 46 №25019113, №26019122, №04029164,
які підписані представником
відповідача із запереченням: "З
нарахованими сумами не згодні; ПАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" могло прийняти вагони на
під`їзну колію".

Задовольняючи позовні вимоги місцевий
суд виходив з того, що відповідно
статті 121 Статуту залізниць України
вантажовідправник, вантажоодержувач,
порт звільняються від плати за
користування вагонами і контейнерами:
а) якщо затримка вагонів або
контейнерів виникла через стихійне
лихо, що спричинило припинення руху на
залізничних під'їзних коліях, а також
через стихійне лихо або аварію на
підприємстві, внаслідок яких згідно з
чинними положеннями заборонено
виконувати вантажні роботи; б) у разі
подання залізницею вагонів
(контейнерів) у кількості, що перевищує
максимальну переробну спроможність
навантажувальних і розвантажувальних
пунктів відправника і одержувача; в) у
інших випадках, передбачених
Правилами.

Згідно пункту 16 Правил користування
вагонами у контейнерами
вантажовласник звільняється від плати
за користування вагонами і
контейнерами: а) якщо затримка вагонів
або контейнерів виникла через стихійне
лихо, що спричинило припинення руху на
залізничних під'їзних коліях, а також
через стихійне лихо або аварію на
підприємстві, внаслідок яких згідно з
чинними положеннями заборонено
виконувати вантажні роботи; б) у разі
подання локомотивом залізниці вагонів
і контейнерів на фронти навантаження
(вивантаження) у кількості, що
перевищує їх максимальну переробну
спроможність. Вказана максимальна
переробна спроможність визначається
за договором між залізницею і
вантажовласником; в) у разі затримки
прийняття залізницею вагонів, які
пред'явлено їй до здачі, з причин, що
залежать від залізниці. Час такої
затримки зазначається у графі
"Примітки" Пам'ятки про
подавання/забирання вагонів, цей час
виключається із загального часу
користування вагонами (контейнерами).
Причина звільнення від плати за
користування вагонами і контейнерами
зазначається у графі "Примітки"
відомості плати за користування
вагонами (контейнерами).

В силу статті 614 Цивільного кодексу
України відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Колегія суддів апеляційного суду
погодилась з доводами позивача з
приводу того, що підготовка залізницею
на коліях станції порожніх вагонів під
навантаження, знаходження їх під
обробкою - це звичайний виробничий
процес роботи станції, передбачений
нормами Статуту залізниць України,
положеннями договору та ЄТП, у той час
як несвоєчасне забирання з колій
станції відповідачем вантажів, які
прибули на його адресу, є порушенням
вимог пункту 33 Правил видачі вантажів
та статей 46, 47 Статуту залізниць
України, якими визначено, що одержувач
зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж,
що надійшов на його адресу.

Одночасно апеляційний суд надав оцінку
Положенню зайнятості колій станції
Кривий Ріг за весь період затримки
вагонів на підходах до станції
призначення, надане позивачем, з якого
встановив, що позивачем допущено
численних порушень умов ЄТП щодо часу
на здійснення операцій з обробки
вагонів, зокрема, колія №3 під обробкою
вагонів знаходилась 54 год. 50 хв., колія
№5 - 49 год. 35 хв., колія 1б- 13 год. 10 хв.

Крім того суд зазначив про відсутність
доказів неможливості подання спірних
вагонів на колії відповідача,
визначені ЄТП за їх спеціалізацією.

Таким чином, надавши оцінку поданим
сторонами доказам, апеляційний суд
дійшов висновку про недоведеність
обставин, на які посилається позивач як
на підставу позовних вимог, в зв'язку з
чим обґрунтовано відмовив у позові.

За таких обставин, враховуючи, що
касаційна інстанція не має права
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими або додатково
перевіряти докази, а суд апеляційної
інстанції в порядку статей 43, 101
Господарського процесуального кодексу
України всебічно, повно і об'єктивно
розглянув в судовому процесі всі
обставини справи в їх сукупності
колегія суддів касаційної інстанції не
вбачає підстав для зміни чи скасування
постанови Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
11.12.2013 року.

Твердження заявника про порушення
судом норм матеріального та
процесуального права не знайшли свого
підтвердження, суперечать матеріалам
справи та зводяться до переоцінки
доказів, що відповідно статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України не входить до компетенції
касаційної інстанції, в зв'язку з чим
підстав для зміни чи скасування
постанови у даній справі колегія
суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119,
статтею 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
11.12.2013 року у справі № 904/5610/13
господарського суду Дніпропетровської
області залишити без змін.

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" залишити без задоволення.

Головуючий суддя
Т. Дроботова

С у д д і
Н. Волковицька

Л. Рогач