ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" січня 2014 р.Справа № 916/3346/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
Сільськогосподарське підприємство
"НІБУЛОН"

до відповідача Державного
підприємства"Одеська залізниця"

про стягнення 1339,80 грн.

Суддя
Гут С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь

Від позивача: Петров В.-П.С., довіреність
№27 від 19.12.2012р.;

Від відповідача: Яцук Є.В., довіреність
№11 від 01.01.2014р.

В судовому засіданні 16.01.14р. по
справі було оголошено перерву до 28.01.14р.
о 10:00хв., в порядку ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю
Сільськогосподарське підприємство
"НІБУЛОН", звернувся до господарського
суду Одеської області з позовною
заявою до відповідача Державного
підприємства "Одеська залізниця" про
стягнення збитків за нестачу вантажу у
розмірі 1339,80грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 04.12.13р. порушено
провадження у справі №916/3346/13.

Відповідач проти позову заперечує, з
підстав які викладені у відзиві на
позов(вх.№995/14 від 16.01.14р.), в
обґрунтування відзиву на позовну заяву
ДП „Одеська залізниця" посилається на
наступне: відповідно до записів у
залізничній накладній №32660631 від 30.07.13р.
завантаження вагону №95640686 проводилося
на підприємстві вантажовідправника,
засобами і силами відправника вантажу,
ним же самостійно було визначено масу
вантажу перед відправленням вагонів,
без участі представника залізниці.

З прибуттям вагону на станцію Миколаїв
- вантажний Одеської залізниці на
підставі акту загальної форми №11008 від
02.08.2013р., додатково було складено
комерційний акт серії БК №027009/69 від
03.09.13р., з якого вбачається: після
проведення комісійного перезважування
вагону №95640686 на 150-ти тонних
електричних вагах встановлено: вантаж
ячмінь, тара - 21000кг, нетто - 57750кг.
Фактично виявилось: вантаж ячмінь,
вантаж брутто -77750кг, тара перевірена
21050кг, нетто - 56700кг, що на 1050кг менше ніж
зазначено в перевізному документі.
Навантаження в вагоні нижче горловини
на 300мм. Доступу до вантажу не виявлено.
В технічному відношенні вагон №95640686 -
справний, про що також засвідчено в
комерційному акті серії БК №027009/69 від
03.09.13р. Отже. ці обставини вказують на
те, що залізниця прийняла вантаж масою,
у стані, у якому він був переданий до
перевезення, доставила і видала вантаж
у схоронному стані. Відповідно до п. а)
ст. 111 Статуту залізниць України, якщо
вантаж прибув у непошкодженому
відкритому рухомому складі,
завантаженому засобами відправника,
якщо немає ознак втрати, псування або
пошкодження вантажу залізниця
звільняється від відповідальності за
втрату або нестачу вантажу. Також
згідно пункту 27, розділ 8 „Правил
перевезень вантажів", при видачі
вантажів, маса яких у наслідок їх
властивостей зменшується при
перевезенні, норма нестачі (сума норми
природної втрати та граничного
розходження визначення маси нетто)
становить 0,5 % маси (288,75кг) зазначеної в
перевізних документах: нестача складає
761,25т. Отже, ДП „Одеська залізниця"
здійснила власний розрахунок вартості
нестачі вантажу: 761,25кг х 1760,00грн. = 1
339,80грн. (з ПДВ).

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

30.07.2013р. за залізничною накладною №32660631
вантажовідправником - Товариством з
обмеженою відповідальністю
Сільськогосподарське підприємство
"НІБУЛОН" зі станції „Марьяновка",
Південно західної залізниці до
станції призначенні „Миколаїв
Вантажний", Одеської залізниці, був
відправлений насипом вантаж - ячмінь, з
метою подальшого вивезення водним
транспортом до Єгипту ТОВ СП „НІБУЛОН".

02.08.2013р. на станції „Миколаїв
вантажний" Одеської залізниці, було
складено акт загальної форми №11008 від
12.03.2013р., в якому встановлено комерційну
несправність вагону, а саме
відсутність одного ЗПП в вагоні №95640868,
а саме Ц378099, на 4 вантажному люку
відсутнє 1 ЗПП, основна погрузла нижче
горловини люка на 300мм, над 4 люком
поглиблення довжиною 1700мм, шириною
1200мм, глибиною 300мм, було накладено
тимчасову пломбу ст. Миколаїв.

03.08.2013р., на підставі акту загальної
форми №11008 було складено комерційний
акт, відповідно до якого було здійснено
комісійну перевірку вагону №95640686 на 150
тонних електронних вагах №3 (повірка
від 13.02.2013р.), за документом значиться:
вантаж ячмінь тара 21000кг, нетто 57750кг,
фактично виявилось: вантаж ячмінь, вага
брутто 77750кг., тара перевірена 21050кг,
нетто 56700кг, що на 1050кг менше проти
документа. Вантаж в вагоні нижче
горловини 300мм, під 4 люком поглиблення
довжиною 1700мм, шириною 1200мм, глибиною
300мм, доступу до вантажу немає, вагон
технічно справний.

На підставі вищевикладених обставин,
ТОВ СП „НІБУЛОН" було здійснено
розрахунок вартості нестачі вантажу, з
урахуванням норми природної втрати
маси вантажу при перевезенні,
(передбаченої пунктом 27 Пунктом Правил
видачі вантажів затверджених Наказ
Міністерства транспорту України від
21.11.2000р. №644 - сума норми природної
втрати та граничного розходження
визначення маси нетто для ячменю (інші
вантажі) становить 0,5%. Норма недостачі
(природної втрати) для вантажів, які
перевозяться без тари й упаковки
визначаються від маси нетто та
граничного розходження визначення
маси вантажу, нестача складає 761,25 кг.

Згідно довідки ТОВ СП „НІБУЛОН"
вартість однієї тони ячменя, який було
відправлено за залізничною накладною
складала 1760грн. з ПДВ.

Отже, відповідно наданого позивачем
розрахунку, який здійснено з
урахуванням норми природної втрати
маси вантажу при перевезенні,
передбаченої пунктом 27 Пунктом Правил
видачі вантажів затверджених Наказ
Міністерства транспорту України від
21.11.2000р. №644 та граничного розходження
визначення маси вантажу, вартість
нестачі вантажу (ячменя) становить
1339,80грн. (з урахування ПДВ), виходячи з
вартості ячменя за 1 тонну 1760грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач
звернувся до суду з даною позовною
заявою до Державного підприємства
"Одеська залізниця" про стягнення
вартості нестачі ячменя у сумі 1339,80грн.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
залізничний транспорт"
законодавство про залізничний
транспорт загального користування
складається з Закону України "Про
транспорт", цього закону, Статуту
залізниць України, який затверджується
Кабінетом Міністрів України та інших
актів законодавства.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу
України перевезення вантажу,
пасажирів, багажу, пошти здійснюється
за договором перевезення. Загальні
умови перевезення визначаються цим
Кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно п.п. 1, 2, 3 ст. 909 Цивільного
кодексу України за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складанням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Частиною 2 ст. 306 ГК України визначено,
що суб'єктами відносин перевезення
вантажів є перевізники,
вантажовідправники та
вантажоодержувачі.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і
багажу окремими видами транспорту, а
також відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюється договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно ст. 6 Статуту Залізниць України
накладна - є основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до Статуту та
Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею, накладна
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення.

Згідно залізничної накладної №32660631
маса вантажу у вагоні №95640686 прийнятого
до перевезення залізницею, становила
57750кг.

За приписами ст.23 Статуту залізниць
України та Правил перевезення
вантажів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України №644
від 21.11.2000р., відправники повинні надати
станції відправлення на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів). Одночасно накладна є
договором застави вантажу для
забезпечення гарантії внесення
належної провізної плати та інших
платежів за перевезення. Накладна
разом з дорожньою відомістю
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення, де
видається одержувачу. Квитанція про
приймання вантажу до перевезення
видається відправнику.

При цьому, згідно ст. 37 Статуту
залізниць України, п.5 Правил
приймання вантажів до перевезення та
п.1.3 Правил оформлення перевізних
документів, затверджених наказом
Мінтрансу України від 21.11.2000 №644, маса
вантажу визначається відправником. Усі
відомості, передбачені формою бланка
перевізного документа, повинні бути
внесені відправником до відповідних
граф. Статтею 52 Статуту залізниць
України визначено, що на станціях
призначення залізниця зобов'язана
перевірити масу, кількість місць і стан
вантажу у разі: прибуття вантажу у
пошкодженому вагоні (контейнері), а
також у вагоні (контейнері) з
пошкодженими пломбами відправника або
пломбами попутних станцій; прибуття
вантажу з ознаками недостачі, псування
або пошкодження під час перевезення на
відкритому рухомому складі або у
критих вагонах без пломб, якщо таке
перевезення передбачене Правилами;
прибуття швидкопсувного вантажу з
порушенням граничного терміну його
перевезення або з порушенням
температурного режиму перевезення в
рефрижераторних вагонах (контейнерах);
прибуття вантажу, який був
завантажений залізницею; видачі з
місць загального користування
вантажів, вивантажених залізницею;
прибуття вантажів у вагонах навалом і
насипом за вимогою одержувача у
розмірах, передбачених Правилами.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про
залізничний транспорт" передбачено, що
обставини, які можуть служити
підставою для майнової
відповідальності перевізників,
відправників і одержувачів вантажу,
багажу, вантажобагажу, пасажирів
засвідчуються актами.

Аналогічну норму містить ст.129 Статуту
залізниць України, відповідно до якої
обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Частиною 3 ст. 32 Статуту Залізниць
України визначено, що відправник
зобов'язаний підготувати вантаж з
урахуванням його схоронності під час
транспортування і здійснювати
навантаження з виконанням Технічних
умов.

Відповідно до п.п. 1.2 Правил пломбування
вагонів та контейнерів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 20 серпня 2001р. N542, вагони і
контейнери пломбуються
запірно-пломбувальними пристроями
(пломба в єдиній конструкції з
пристроєм для блокування),
призначеними для одночасного
запирання і пломбування вагонів і
контейнерів або свинцевими пломбами.
Технічні вимоги щодо конструкції та
виготовлення запірно-пломбувальних
пристроїв, пломб і закруток
погоджуються Укрзалізницею.

Відповідно до п.2 зазначених Правил
складання актів, комерційні акти
складаються для засвідчення таких
обставин, зокрема, невідповідності
найменування, маси і кількості місць
наявного вантажу, багажу чи
вантажобагажу даним, зазначених у
перевізних документах. Дані в
комерційному акті зазначаються на
підставі перевізних документів та
виявлених обставин.

Акти загальної форми складаються для
засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу, багажу та
вантажобагажу і можуть бути підставою
для матеріальної відповідальності.
Один примірник акта загальної форми,
складеного під час перевезення,
додається до перевізних документів,
другий залишається на станції, яка його
склала (п.3 Правил складання актів).

Згідно п.4 Правил складання актів,
комерційні акти на вантаж, що перебуває
в дорозі, складаються у день виявлення
обставин, які підлягають оформленню
комерційним актом. Пунктом 8 цих Правил
передбачено, комерційні акти
складаються у трьох примірниках на
бланках установленої форми і
заповнюються на друкарській машинці
або чорнилами чітко, без будь-яких
виправлень. На кожному акті
проставляється штемпель станції. Якщо
комерційний акт складається на
попутній станції, то другий примірник
акта додається до перевізних
документів, а на зворотному боці
накладної робиться відмітка про
складений комерційний акт. Така ж
вимога до заповнення перевізних
документів під час перевезення
міститься у Правилах оформлення
перевізних документів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 21.11.2000р. №644.

В акті зазначаються номери відправки,
вагона, рід вагона, кількість пломб і
відбитки на них, кількість місць і маса
вантажу за документами та виявлені за
перевіркою. У разі визначення маси на
вагонних вагах зазначається маса
брутто, тари вагона та нетто вантажу (п.6
Правил складання актів).

За вимогами пункту 9 Правил складання
актів, у комерційному акті детально
описуються стан вантажу або багажу і
обставин, за яких виявлена
незбереженість, а також обставини, які
могли бути причиною виникнення
незбереженості вантажу, багажу чи
вантажобагажу, а також чи правильно
навантажений, розміщений і закріплений
вантаж, та стан захисного маркування
для вантажів, що перевозяться у
відкритих вагонах. У разі
неправильного завантаження,
розміщення, закріплення вантажу в акті
зазначається, яке порушення було
допущено.

Відповідно до п.п. 1.2 Правил пломбування
вагонів та контейнерів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 20 серпня 2001р. N542, вагони і
контейнери пломбуються
запірно-пломбувальними пристроями
(пломба в єдиній конструкції з
пристроєм для блокування),
призначеними для одночасного
запирання і пломбування вагонів і
контейнерів або свинцевими пломбами.
Технічні вимоги щодо конструкції та
виготовлення запірно-пломбувальних
пристроїв, пломб і закруток
погоджуються Укрзалізницею.

Запірні пристрої вагонів і контейнерів
для накладення ЗПП і пломб повинні бути
справними.

Як вбачається з накладної №32660631
навантаження вантажу здійснювалось
вантажовідправником, яким вагони були
запломбовані запірно-пломбувальними
пристроями (ЗПП). Отже, позивачем
(вантажовідправником) було вжито
заходи до збереження вантажу під час
його перевезення. Будь-яких зауважень з
боку залізниці при прийнятті вантажу
до перевезення заявлено не було.

Згідно п. 110 Статуту залізниць України
залізниця несе відповідальність за
збереження вантажу від часу його
прийняття для перевезення і до моменту
видачі одержувачу або передачі згідно
з Правилами іншому підприємству.

Матеріали справи свідчать, що
залізниця прийняла вантаж без
будь-яких застережень.

Згідно ст. ст. 113, 114 Статуту залізниць
України за незбереження (втрату,
нестачу, псування і пошкодження)
прийнятого до перевезення вантажу,
багажу, вантажобагажу залізниці несуть
відповідальність у розмірі фактично
заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що
втрата, нестача, псування, пошкодження
виникли з не залежних від них причин.
Залізниця відшкодовує фактичні збитки,
що виникли з її вини під час
перевезення вантажу, зокрема, за втрату
чи недостачу - у розмірі дійсної
вартості втраченого вантажу чи його
недостачі.

На думку суду обставини, які
встановлені в комерційному акті
БК№027009/69 від 03.08.2013р., на підставі акту
загальної форми №11008 від 02.08.2013р.,
свідчить про відсутність одного з семи
ЗПП, а саме ЗПП Ц378099, що свідчить про
доступ до вагону та в свою чергу,
призвело до незбереження вантажу при
його перевезенні та відповідальність
за недостачу вантажу слід покласти на
Одеську залізницю.

Недостача маси вантажу, за яку
відшкодовуються збитки, в усіх
випадках обчислюється з урахуванням
граничного розходження визначення
маси вантажу і природної втрати
вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на
підставі загальної суми рахунка або
іншого документа відправника, який
підтверджує кількість і вартість
відправленого вантажу (ст. 115 Статуту
залізниць України ).

Згідно довідки ТОВ СП „НІБУЛОН"
вартість однієї тони ячменя, який було
відправлено за залізничною накладною
№32660631 в вагоні №95640686 складала 1760грн. з
ПДВ.

з урахуванням норми природної втрати
маси вантажу при перевезенні,
передбаченої пунктом 27 Пунктом Правил
видачі вантажів затверджених Наказ
Міністерства транспорту України від
21.11.2000 року №644, яка становить 0,5% від
маси вантажу та вартості вантажу із
розрахунку 1760грн. за 1 тону, вартість
втраченого вантажу становить 1339,80грн.

Судом не приймаються до уваги доводи
викладені Одеською залізницею у
відзиві на позовну заяву, оскільки
зазначені твердження спростовуються
наявними матеріалами справи.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Здійснений позивачем розрахунок суд
вважає, обґрунтованим та здійсненим
відповідно до вимог діючого
законодавства.

Враховуючи вищезазначені обставини
справи та зазначені приписи норм
матеріального права, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю
Сільськогосподарське підприємство
"НІБУЛОН" до відповідача Державного
підприємства"Одеська залізниця" про
стягнення збитків за втрачений вантаж
у розмірі 1339,80грн. є обґрунтованими,
підтверджені наявними у справі
матеріалами та підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1720,50грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного
підприємства"Одеська залізниця" (65012, м.
Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
Сільськогосподарське підприємство
"НІБУЛОН" (54002, м. Миколаїв, вул.
Каботажний спуск, 1, )
збитки за втрачений вантаж у розмірі
1399(одну тисячу триста дев'яносто
дев'ять)грн.80коп., витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1720(одну тисячу
сімсот двадцять)грн.50коп.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення складено 03.02.2014р.

Суддя
Гут С.Ф.