СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року Справа № 901/3724/13

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді
Голика В.С.,

суддів
Черткової І.В.,

Рибіної С.А.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився.

відповідача: не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Млинарський
комплекс "Кримфуд" на рішення
господарського суду Автономної
Республіки Крим (суддя Радвановська
Ю.А.) від 12 грудня 2013 року у справі №
901/3724/13

за позовом Фермерського
господарства "Новоє" (вул. Київська, 52,
Стахановка, Первомайський район,
Автономна Республіка Крим,96346)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Млинарський
комплекс "Кримфуд" (вул. Жигаліної,
13,Сімферополь,Автономна Республіка
Крим,95000)

про стягнення 101943,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2013 року
Фермерське господарство «Новоє»
звернулося до господарського суду АР
Крим з позовною заявою до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Млинарський комплекс «Кримфуд» та
просить суд стягнути з відповідача
борг за поставлений товар у розмірі
90242.00 грн., пеню за несвоєчасне
виконання зобов'язання у сумі 6695.21 грн.
та відсотки за користування чужими
коштами в сумі 5006.58 грн.

Позовні вимоги вмотивовані
неналежним виконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань за договором
купівлі-продажу партії товару від 20
липня 2011 року в частині повної та
своєчасної їх оплати.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 12
грудня 2013 року у справі № 901/3724/13 (суддя
Радвановська Ю.А.) позов задоволено
частково, стягнуто з товариства з
обмеженою відповідальністю
«Млинарський комплекс «Кримфуд» на
користь Фермерського господарства
«Новоє» 90 242.00 грн. заборгованості та 1
804.85 грн. судового збору.

Приймаючи таке рішення,
господарський суд першої інстанції
дійшов висновку, що зі змісту спірного
договору у справі вбачається, що він за
своєю правовою природою є договором
купівлі-продажу, правовідносини, які
виникли у зв'язку з його виконанням
повинні регулюватися положеннями
глави 54 Цивільного кодексу України.
Факт поставки та отримання товару
представником відповідача не
оспорювався. Заборгованість
товариства з обмеженою
відповідальністю «Млинарський
комплекс «Кримфуд» перед позивачем за
поставлений товар складає 90 242.00 грн.
Відповідачем не надано суду доказів
оплати отриманого товару.

Отже відповідач, прийнявши від
позивача товар на умовах укладеного
між сторонами договору, взяв на себе
зобов'язання щодо здійснення оплати
його вартості, однак вони належним
чином виконані не були.

Так, суд першої інстанції не
погодився із доводами представника
відповідача про відсутність підстав
для стягнення з відповідача вартості
поставленого товару з огляду на
невизначеність умовами укладеного між
сторонами у справі договору строків
такої оплати.

Суд також дійшов висновку про те, що
в процесі розгляду справи було
встановлено, що позивач із будь - якими
вимогами або претензіями до
відповідача з приводу оплати
поставленого товару не звертався.
Таким чином позов Фермерського
господарства «Новоє» до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Млинарський комплекс «Кримфуд» суд
першої інстанції розцінив як вимогу
про сплату боргу.

Суд не погодився із доводами
представника позивача про те, що
оскільки строк виконання обов'язку
щодо внесення оплати договором купівлі
- продажу від 20 липня 2011 року сторонами
обумовлений не був, покупець повинен
був оплатити вартість товару до 31
грудня 2011 року, тобто одночасно зі
спливом строку дії договору, оскільки з
відповідною вимогою позивач звернувся
вперше до відповідача одночасно із
пред'явленням даного позову, судом
першої інстанції зроблено висновок, що
прострочення такого обов'язку ТОВ
«Млинарський комплекс «Кримфуд»
настало 15 листопада 2013 року (08
листопада 2013 року + 7 днів), а отже визнав
неправомірним нарахування штрафних
санкцій та пені за раніший період.

Звернення представника позивача до
відповідача із вимогами, аналогічними
тим, що висунуті у позові, раніше, судом
першої інстанції встановити не
представилось можливим, у зв'язку із
чим суд прийшов до висновку, що позивач
вперше звернувся із вимогами до
відповідача разом із позовом.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, товариство з обмеженою
відповідальністю «Млинарський
комплекс «Кримфуд» звернулось до
Севастопольського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
повністю рішення суду першої інстанції
та постановити нове рішення, яким у
позові Фермерському господарству
«Новоє» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Свої доводи заявник обґрунтовує тим,
що згідно з договором купівлі - продажу
від 20 липня 2011 року строк платежу за
поставлений товар не вказаний, таким
чином товариство з обмеженою
відповідальністю «Млинарський
комплекс «Кримфуд» посилюється на
вимоги частини 2 статті 530 Цивільного
Кодексу України, якою зазначено, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства. У
зв'язку із тим, що на адресу відповідача
вимог не надходило, товариство з
обмеженою відповідальністю
«Млинарський комплекс «Кримфуд»
вважає, що суд першої інстанції не
повинен був задовольняти позовні
вимоги.

Судова колегія розглянувши
матеріали справи, апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Млинарський
комплекс «Кримфуд» залишає без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції визнає таким, що підлягає
скасуванню у частині відмови у
стягненні 3% річних у сумі 5006,58грн.

20 липня 2011 року Фермерське
господарство «Новоє» уклали з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Млинарський
комплекс «Кримфуд» уклали договір
купівлі-продажу партії товарів.

Згідно зі статтею 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За прийнятими зобов'язаннями 28
жовтня 2011 року Фермерське господарство
«Новоє» поставило на адресу товариства
з обмеженою відповідальністю
«Млинарський комплекс «Кримфуд»
пшеницю, за накладною № 85, загальною
вартістю 90315грн., яка була прийнята
представником відповідача.

На відпущену партію товару
Фермерське господарство «Новоє»
виписала податкову накладну № 80/2 від
28.10.2011 року на загальну суму 90 315грн. з
ПДВ ( 15052,50грн.) Факт поставки та
отримання товару представником
відповідача не оспорюється.

З матеріалів справи встановлено, що
відповідач, прийнявши від позивача
товар на умовах укладеного між
сторонами договору, взяв на себе
зобов'язання щодо здійснення оплати
його вартості, однак воно належним
чином виконано не було.

Пунктом 3.5. договору
купівлі-продажу від 20 липня 2011 року
сторони встановили його дію до 31
грудня 2011 року. Оскільки договором
строк оплати продукції не встановлено,
на думку судової колегії строк такої
оплати не може перевищувати, або бути
поза межами строку дії договору, тобто
до 31 грудня 2011 року.

Факт наявності заборгованості
відповідача перед позивачем в сумі 90
242.00 грн. підтверджується підписаними
уповноваженими представниками сторін
та скріпленими їхніми печатками
актами звірки взаємних розрахунків
(а.с. 28, 29).

Таким чином, судова колегія вважає, що
судом першої інстанції вірно визнав
обґрунтованими доводи позивача про
наявність у відповідача обов'язку
оплатити вартість отриманого товару в
розмірі 90 242.00 грн. та задовольнив їх.

Обов'язок відповідача оплатити
приймаючий товар передбачено також
п.1.1 договору купівлі-продажу.

Представник позивача просив також
суд стягнути з відповідача крім суми
заборгованості відсотки за
користування чужими грошовими коштами
в розмірі 5 006.58 грн. та пеню в розмірі 6
695.21 грн. Однак, судом першої інстанції у
задоволенні вказаних вимог було
відмовлено з посиленням на те, що
позивач просив стягнути відсотки за
користування чужими грошовими коштами
в сумі 5 006.58 грн. за період з 01 січня 2012
року по 05 листопада 2013 року та пеню в
сумі 6 695.21 грн. за період з 17 грудня 2012
року по 16 червня 2013 року, тобто до
виникнення прострочення обов'язку у
відповідача перед позивачем. Як було
встановлено судом першої інстанції
представник позивача пояснив, що на
адресу ТОВ «Млинарський комплекс
«Кримфуд» надсилались копії позовних
заяв ще до звернення з позовом, однак,
дослідивши такі докази, суд встановив,
що представником позивача надано лише
копії рекомендованих повідомлень та
описів вкладення (а.с. 49-51).

На підставі вищевикладеного судом
першої інстанції було відмовлено
позивачу в частині позовних вимог про
стягнення відсотків за користування
чужими грошовими коштами в розмірі 5
006.58 грн. та пені в розмірі 6 695.21 грн.

Проте, судова колегія не може
погодитись із висновками суду першої
інстанції про відмову позивачу у
стягненні 3 % річних у сумі 5006,58грн. з
огляду на наступне:

Як вже вище зазначалося судовою
колегією обов'язок сплатити вартість
отриманого товару за договором від 20
липня 2011 року у відповідача виник 31
грудня 2011 року, оскільки інше даним
договором не встановлено та інший
строк позивачем не встановлювався.

Обов'язок боржника сплатити 3 % річних
за весь час прострочення платежу
встановлений частиною 2 статті 625 ЦК
України.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку, за період із 01 січня 2012 року
до 05 листопада 2013 року, 3 % річних
становлять 5006,58грн.

Позовні вимоги позивача про
стягнення пені у сумі 6695,21грн., за
період із 17 грудня 2012 року до 10 червня
2013 року задоволенню не підлягають,
оскільки, відповідно до п.6 статті 232 ГК
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
забов'язання якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня , коли
забов'язання мало бути виконано. За
договором від 20 липня 2011 року грошове
зобов'язання відповідачем повинно бути
виконано не пізніше 31 грудня 2011 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
залишає апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Млинарський комплекс «Кримфуд» без
задоволення, рішення суду першої
інстанції скасовує частково, а саме у
частині відмови позивачу у стягненні 3
% річних у сумі 5006,58грн.

Керуючись статтями 101, п.1 ч.2
ст. 103, 105 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Млинарський
комплекс "Кримфуд" залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 12
грудня 2013 року у справі № 901/3724/13,
скасувати частково, а саме у частині
відмови позивачу у стягненні 3 % річних
у сумі 5006,58грн.

3. Резолютивну частину рішення
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 12 грудня 2013 року
викласти у наступній редакції

" 3.1. Позов задовольнити частково:

3.2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Млинарський комплекс "Кримфуд" (вул.
Жигаліної, буд.13, м.Сімферополь, АР Крим,
95051, ) на користь
Фермерського господарства "Новоє"
(вул.Київська, буд.52, с.Стаханівка,
Первомайський район, АР Крим, 96346, р/р
1579 в філії КРУ АТ "Ощадбанк",
м.Сімферополь, МФО 324805, )
97153,55грн. у тому чіслі: 90 242,00грн.
заборгованності; 5006,58грн. - 3 % річних та
1904,97грн. - судового збору. Видати наказ.

3.3. В іншій частині позову
відмовити.

3.4. Видачу наказу доручити
господарському суду Автономної
Республіки Крим."

Головуючий суддя
В.С. Голик

Судді
І.В. Черткова

С.А. Рибіна

Розсилка:

1. Фермерське господарство "Новоє" (вул.
Київська, 52,Стахановка,Первомайський
район, Автономна Республіка Крим,96346)

2. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Млинарський
комплекс "Кримфуд" (вул. Жигаліної,
13,Сімферополь,Автономна Республіка
Крим,95000)