ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 лютого 2014 р. Справа №
903/1483/13

Господарський суд Волинської області,
розглянувши матеріали по справі

за позовом Волинської обласної спілки
споживчих товариств (облспоживспілка),
м.Луцьк

до Приватного підприємця ОСОБА_1,
м.Луцьк

про стягнення 10 779, 47 грн.

Суддя: Гончар М. М.

за участю представників сторін:

від позивача: Любчук Л.С. (довіреність
від 21.01.2014р. №16)

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК
України роз'яснено процесуальні права
та обов'язки сторін. Клопотання
про здійснення фіксації судового
процесу не заявлено.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Суть спору: позивач - Волинська
обласна спілка споживчих товариств
(облспоживспілка) звернулась з позовом
до приватного підприємця ОСОБА_1 про
стягнення 10 779, 47 грн., з них 5 400 грн. -
заборгованості по орендній платі, 5 220, 00
грн. - штрафу за прострочку виконання
зобов'язання, 132, 88 грн. - пені, 26, 59 грн.
річних.

На виконання вимог ухвали суду від
09.12.2013р. позивачем подані платіжні
документи про перерахування
відповідачем 1 200 грн. 01.08.2012р., 600 грн.
23.10.2012р. , документальне обґрунтування 1
800 грн. - картка рахунку 3 779 за 2012р.,
платіжні документи про перерахування
600 грн. 27.03.2012р., 600грн. 28.02.2013р. та пояснює,
що у зв'язку з несплатою відповідачем
орендної плати протягом 3 місяців,
облспоживспілка відмовилася від
договору оренди №180 від 01.01.2009р., про що
повідомила орендаря листом від 05.02.2013р.
№116.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 22.01.2014 року
розгляд справи відкладався у зв'язку із
неявкою в судове засідання відповідача
та направлення копії ухвали суду за
попереднім місцем проживанням
відповідача: АДРЕСА_3.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав повністю, з
підстав викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні
представником позивача подано
уточнення до позовної заяви, останній
просить стягнути штраф, пеню та 3%
річних за період липень 2012р. - грудень
2012 р.

Судом приймається та
приєднується до матеріалів справи,
відповідно до ст. 22 ГПК України.

Відповідач в судове засідання
05.02.2014р. не з'явився, вимоги ухвал суду
не виконав. Поштовим повідомленням
№976 підтверджується отримання
відповідачем 27.01.2014р. копії ухвали.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши представника позивача,
господарський суд Волинської області,-

встановив:

01.01.2009р. між Волинською обласною
спілкою споживчих товариств та
підприємцем ОСОБА_1 укладено договір
№180 оренди торговельного місця (а.с. 8).

Згідно умов договору
орендодавець (позивач) передає, а
орендар приймає у тимчасове платне
користування торговельне місце,
розташоване на Завокзальному ринку за
адресою: АДРЕСА_1 для розміщення об'єкту
торгівлі (малої архітектурної форми) за
№1119 (п. 1.1 договору).

П.3.1. договору передбачено, що
розмір орендної плати за торговельне
місце складає 520, 00 грн. на місяць. Крім
того, орендар компенсує орендодавцю
витрати по оплаті використаної
електричної енергії згідно показників
лічильника, розміщеного в об'єкті
торгівлі.

Відповідно до додаткової угоди
від 29.01.2011р. до договору, укладеного між
сторонами, внесено зміни в п. 3.1.
договору, відповідно до якого орендна
плата за торгівельне місце за місяць
оренди становить 600, 00 грн.

П. 3.2. договору орендна плата
сплачується щомісячно на поточний
рахунок орендодавця не пізніше 15-го
числа поточного місяця (розрахунковий
місяць), а компенсація за спожиту
електроенергію - до 5-го числа
наступного місяця за розрахунковим.

Як зазначено позивачем,
відповідачем були порушені умови
договору та не повністю сплачена
орендна плата у встановлені договором
строки.

Ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно ч.1 ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Стаття 173 Господарського кодексу
України передбачає, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
даним Кодексом, в силу якого один
суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому
числі боржник) зобов'язаний вчинити
певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, оплатити гроші
тощо), або утриматися від певних дій, а
інший суб'єкт (управнена сторона, у тому
числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші), а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору.

Як зазначає позивач, та не
спростовано відповідачем, підприємець
ОСОБА_1 заборгував оренду
торгівельного місця за дев'ять місяців,
з них - за сім місяців 2012 року (червень,
липень, серпень, вересень, жовтень,
листопад, грудень) та два місяці 2013 року
(січень, лютий), а всього,
заборгованість складає 5 400 грн., що
підлягає стягненню з відповідача.

Відповідач вчинив господарське
правопорушення, яке полягало у
невиконанні прийнятих на себе
зобов'язань за господарським договором
в частині сплати коштів за надані
послуги.

Ст. 218-219 ГК України та ст. 611 ЦК України
передбачають, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими, зокрема, є сплата
неустойки.

Згідно ст. 614 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відповідачем не надано суду будь-яких
підтверджень того, що неналежне
виконання господарського зобов'язання
сталось не з його вини.

Згідно п.2 ст. 217 ГК України, у сфері
господарювання застосовуються
наступні види господарських санкцій:
відшкодування збитків, штрафні
санкції, оперативно-господарські
санкції.

У розумінні ст. 230 ГК України, штрафними
санкціями визнаються господарській
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

П.6 ст. 232 ГК України передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно ч. 2 ст. 343 ГК України платник
грошових коштів сплачує на користь
одержувача цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Нацбанку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 6.2. договору позивачем
нарахована пеня в розмірі подвійної
облікової ставки Нацбанку України за
кожен день прострочення за липень 2012р. -
грудень 2013 р. у сумі 132, 88 грн., оскільки
здійснений судом перерахунок пені
більший ніж наданий позивачем, тому
підлягає стягненню з відповідача 132, 88
грн. - пені, яка відповідає п. 6 ст. 232 ГК
України.

Одним із видів господарських санкцій
згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні
санкції, до яких віднесено штраф та
пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежного виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Штраф і пеня є формами одного і того ж
виду забезпечення виконання
зобов'язання - неустойки.

Умовами укладеного між сторонами
договору передбачено цивільно -
правову (господарсько-правову)
відповідальність за порушення умов
договору у вигляді сплати
неустойки-пені та штрафу. При цьому,
чинне законодавство не встановлює
обмежень щодо одночасного
застосування пені і штрафу у випадку
порушення виконання зобов'язання і
таке застосування чинному
законодавству не суперечить, яке
встановлює обмеження лише щодо розміру
такої форми неустойки як пеня.

Позивачем згідно п. 6.3. договору
нарахований штраф у сумі 5 220 грн., який
підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до даної норми позивачем
нараховано відповідачу 3 % у сумі 26, 59
грн., які підлягають стягненню з
відповідача.

Оскільки спір до суду доведений з
вини відповідача, тому відповідно до
ст. 49 ГПК України судовий збір у сумі 1
720, 50 грн. підлягає стягненню з
відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 509, 526, 759, 762 Цивільного кодексу
України, ст. 173 Господарського кодексу
України, ст.ст. 49, 81, 82, 84 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд Волинської області,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1)
на користь Волинської обласної спілки
споживчих товариств (м.Луцьк, вул.
Ковельська, 13 ) 5 400 грн. -
заборгованості, 5 220 грн. штрафу, 132, 88
грн. - пені, 26, 59 грн. 3 % річних, 1 720, 50 грн. -
витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення

складено 10.02.2014р.

Суддя
М. М. Гончар