м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
Українська страхова група»
до Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна»
про стягнення 4 842, 90 грн.
Суддя Пригунова А.Б.
від позивача: не з'явились
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія Українська
страхова група» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» про стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу у
розмірі 4 842, 90 грн. Позовні вимоги
обґрунтовані виплатою позивачем
страхового відшкодування власнику
пошкодженого транспортного засобу, у
зв'язку з чим у нього вникло право
регресної вимоги до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна».
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.12.2013 р. порушено провадження
розгляду у судовому засіданні на 03.02.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
28.01.2014 р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія Українська
страхова група» надійшли документи по
справі та заява про розгляд справи за
відсутності представника.
Відповідач подав відзив на позовну
заяву, у якому проти позову заперечив,
мотивуючи свої заперечення тим, що
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія Українська
страхова група» не надано висновку
суб'єкта оціночної діяльності про
розмір заподіяної шкоди та зазначив, що
позивачем не надано Приватному
акціонерному товариству «Страхова
компанія «Провідна» повного обсягу
документів, необхідних для прийняття
відповідачем рішення про виплату
страхового відшкодування.
У дане судове засідання представники
сторін не з'явились.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 03.02.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2012 р. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
Українська страхова група» та ОСОБА_1
укладено договір добровільного
страхування наземних транспортних
засобів, цивільно-правової
відповідальності водія від нещасного
випадку з водієм та пасажирами на
транспорті № 28-0520-12-00299, за яким
застраховано транспортний засіб -
автомобіль «ВАЗ» 211340-110-42, 2012 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Термін дії договору встановлено з
10.08.2012 р. до 09.08.2013 р.

Вигодонабувачем за договором є
Публічне акціонерне товариство «Банк
Кіпру».

05.06.2013 р. на вул. Челюскінцев - вул.
Кастора у місті Донецьку сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «ВАЗ», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_1 під керуванням
останнього та автомобіля «ВАЗ» 2105,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
що належить ОСОБА_2 під керуванням
ОСОБА_3, в результаті якої було
пошкоджено застрахований Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія Українська страхова група»
автомобіль «ВАЗ», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

У відповідності до постанови
Пролетарського районного суду міста
Донецька від 08.07.2013 р. ОСОБА_3 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді накладення адміністративного
штрафу.

Цивільно-правова відповідальність
водія за шкоду, заподіяну життю,
здоров'ю, майну третіх осіб під час
експлуатації наземного транспортного
засобу - автомобіля «ВАЗ» 2105, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2
застрахована Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Провідна» за полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/1457951, який
був чинним станом на момент
дорожньо-транспортної пригоди.

Публічним акціонерним товариством
«Техносервіс-Схід» виставлено ОСОБА_1
рахунок № 18 від 06.06.2013 р. на оплату
вартості ремонту автомобіля «ВАЗ»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
на суму 5 028, 30 грн.

Платіжним дорученням № 10630 від 21.06.2013 р.
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія Українська
страхова група» перерахувало на
користь Публічного акціонерного
товариства «Техносервіс-Схід» грошові
кошти у розмірі 4 842, 90 грн. у якості
страхового відшкодування за рахунком
№ 18 від 06.06.2013 р.

13.08.2013 р. позивач звернувся до
відповідача із заявою про виплату
страхового відшкодування в порядку
регресу у розмірі 4 842, 90 грн., що
становить суму фактичних витрат
позивача за договором добровільного
страхування наземних транспортних
засобів, цивільно-правової
відповідальності водія від нещасного
випадку з водієм та пасажирами на
транспорті № 28-0520-12-00299.

Листами вих. № 10-11/1761 від 03.10.2013 р. та вих.
№ 10-11/2458 від 24.12.2013 р. відповідач
повідомив Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
Українська страхова група» про
необхідність надання звіту незалежної
авто товарознавчої експертизи
автомобіля «ВАЗ», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 та
фотографій пошкодженого автомобіля.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги,
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія Українська
страхова група» зазначає, що у зв'язку з
тим, що ним було здійснено виплату
страхового відшкодування власнику
пошкодженого автомобіля «ВАЗ»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
позивач відповідно до ст.ст. 993, 1191
Цивільного кодексу України та ст. 27
Закону України «Про страхування»,
набув право зворотної вимоги до осіб,
відповідальних за завдану шкоду. Тож,
враховуючи, що цивільно-правова
відповідальність за шкоду перед
третіми особами, завдану внаслідок
експлуатації транспортного засобу -
автомобіля «ВАЗ» 2105, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2
застрахована Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Провідна», позивач просить стягнути з
останнього в порядку регресу шкоду,
завдану з вини водія застрахованого
транспортного засобу.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
страхування» страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та
юридичними особами страхових
платежів (страхових внесків, страхових
премій) та доходів від розміщення
коштів цих фондів.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст.
8 Закону України «Про страхування»
визначається певна подія, на випадок
якої проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання.

Страховим випадком, у відповідності до
ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування», є подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу
України встановлено, що страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про страхування» страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського
кодексу України, страхування - це
діяльність спеціально уповноважених
державних організацій та суб'єктів
господарювання (страховиків), пов'язана
з наданням страхових послуг юридичним
особам або громадянам
(страхувальникам) щодо захисту їх
майнових інтересів у разі настання
визначених законом чи договором
страхування подій (страхових випадків),
за рахунок грошових фондів, які
формуються шляхом оплати
страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу
України за договором страхування
одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного
кодексу України предметом договору
страхування можуть бути, зокрема,
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані з володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про
страхування» встановлено, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу,
виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальники - юридичні
особи та дієздатні громадяни, що
уклали із страховиками договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю,
майну третіх осіб під час
експлуатації наземного транспортного
засобу; потерпілі - треті юридичні та
фізичні особи, життю, здоров'ю та/або
майну яких внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
транспортним засобом заподіяна шкода,
цивільно-правову відповідальність за
яку несе власник цього транспортного
засобу; забезпечений транспортний
засіб - наземний транспортний засіб,
зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, залежно від умов договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
будь-який наземний транспортний засіб,
який експлуатується особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, на законних
підставах;

Обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності,
відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством, включаючи витрати
на усунення пошкоджень, зроблених
навмисно з метою порятунку
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

За таких обставин, у зв'язку з
пошкодженням автомобіля «ВАЗ»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
у водія автомобіля «ВАЗ» 2105, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 виник
обов'язок відшкодувати власнику
пошкодженого автомобіля витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом,
позивачем здійснено виплату
страхового відшкодування власнику
автомобіля «ВАЗ», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі
вартості ремонту автомобіля на
підставі договору № 28-0520-12-00299 у розмірі
5 028, 30 грн.

Тож, враховуючи вищенаведене, з огляду
на те, що позивач виплатив страхове
відшкодування власнику застрахованого
автомобіля у нього відповідно до
положень ст. 993 Цивільного кодексу
України виникло право вимоги до особи,
відповідальної за заподіяну шкоду,
тобто, у даному випадку - до водія
автомобіля «ВАЗ» 2105, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Однак, цивільно-правова
відповідальність за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, майну третіх осіб
під час експлуатації наземного
транспортного засобу - автомобіля
«ВАЗ» 2105, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2 застрахована у Приватному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «Провідна» за полісом АС/1457951.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

У відповідності до ст. 993 Цивільного
кодексу України до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

За змістом ст. 1187 Цивільного кодексу
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1191 Цивільного кодексу
України встановлено, що особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Обґрунтовуючи заперечення на позов,
відповідач зазначає, що Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Провідна» не надано висновку
суб'єкта оціночної діяльності про
розмір заподіяної шкоди, а також не
надано відповідачу документів, які б
дали останньому можливість самостійно
визначити розмір заподіяного збитку.

З приводу наведеного, суд відзначає, що
за приписами ст. 993 Цивільного кодексу
України, ст. 27 Закону України «Про
страхування» до особи відповідальної
за завдані збитки, якою у даному випалу
виступає водій автомобіля «ВАЗ» 2105,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
відповідальність якого застрахована у
Приватному акціонерному товаристві
«Страхова компанія «Провідна» за
полісом АС/1457951, переходить право на
відшкодування саме фактичних витрат.

Як зазначається в листі Верховного
Суду України "Судова практика розгляду
цивільних справ, що виникають з
договорів страхування" від 19.07.2011 р.
визначаючи розмір заподіяної шкоди при
страхуванні наземного транспорту,
суди, у разі виникнення спору щодо
визначення розміру шкоди, повинні
виходити з фактичної (реальної) суми,
встановленої висновком
автотоварознавчої експертизи, або
відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля.

Вищезазначена позиція знайшла своє
відображення, зокрема, у постанові
Вищого господарського суду України від
15.01.2013 р. у справі № 5011-72/9778-2012.

Крім того, суд вважає за необхідне
відзначити, що правовідносини, що
виникли з договору добровільного
страхування № 28-0520-12-00299 між Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія Українська страхова група» та
ОСОБА_1 врегульовані нормами Закону
України «Про страхування» ст. 25 якого
передбачено, що здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

В той же час, до повноважень страховика
особи, винної за заподіяні збитки
нормами спеціального закону не
віднесено визначення розміру
заподіяної шкоди транспортному засобу
особи, майнові інтереси якої
застраховані страховиком, який
звертається з відповідною регресною
вимогою.

Тож, приймаючи до уваги вищенаведене,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість вимог позивача про
стягнення з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» в порядку регресу шкоди в
межах фактичних витрат на ремонт
пошкодженого транспортного засобу та
відхиляє заперечення відповідача щодо
відсутності висновку про розмір
заподіяної шкоди як підставу для
відмови у відшкодуванні суми збитків в
порядку регресу.

Таким чином, здійснивши оцінку наявних
у справі доказів, за правилами ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, виходячи із заявлених
позивачем вимог та наведених ним
обґрунтувань, приймаючи до уваги
встановлені судом обставини, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
вимог позивача.

При цьому, приймаючи до уваги
необґрунтованість заперечень
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» щодо
вимог про виплату страхового
відшкодування, витрати по сплаті
судового збору відповідно ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія Українська страхова група»
задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» (03049, м. Київ, пр.
Повітрофлотський, 25, ), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія Українська
страхова група» (03038, м. Київ, вул. Івана
Федорова, 32, літ «А» )
страхове відшкодування в порядку
регресу у сумі 4 842, 90 (чотири тисячі
вісімсот сорок дві грн. 90 коп.) грн. та 1
720, 50 (одна тисяча сімсот двадцять грн. 50
коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 08.02.2014
р.

Суддя
Пригунова
А.Б.