ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року Справа № 910/18189/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Бакуліної С.В.
(доповідач),суддів :Глос О.І.,
Полянського А.Г. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали касаційної скаргиТовариства
з обмеженою відповідальністю
"Продінтергруп"на постановувід 02.12.2013
року Київського апеляційного
господарського судуу справі№
910/18189/13господарського суду міста
Києваза позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Фатрон"доТовариства
з обмеженою відповідальністю
"Продінтергруп"простягнення вартості
наданих послуг на суму 126529 грн.,
судового збору - 2532,58 грн., витрат на
адвоката - 5000 грн.в судовому засіданні
взяли участь представники :від
позивача: Чебан В.О. (довіреність від
10.09.2013р.)від відповідача:не з'явилисьВ С
Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста
Києва (суддя Головатюк Л.Д.) від 08.10.2013
року, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду (головуючий суддя -
Сітайло Л.Г., судді - Пашкіна С.А., Кондес
Л.О.) від 02.12.2013 року, у справі № 910/18189/13
позов задоволено повністю; стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Продінтергруп" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фатрон" 126529,00 грн. -
основного боргу, 5000,00 грн. - витрат на
послуги адвоката та 2532,58 грн. - судового
збору.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати ухвалені по справі судові
акти та прийняти нове рішення, яким в
позові відмовити, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, а саме: ст.ст.203,
215, 509, 626, 1079 ЦК України, ст.ст.42, 43, 47, 32, 33,
77 ГПК України.

Відзиву на касаційну скаргу позивач не
надіслав.

Відповідач не скористався наданим
процесуальним правом на участь в
засіданні суду касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення по касаційній
скарзі представника відповідача, який
підтримав викладені в ній доводи,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в постанові
апеляційного господарського суду,
колегія суддів Вищого господарського
суду України приходить до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фатрон" звернулося
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Продінтергруп" про
стягнення 126529,00 грн. - вартості наданих
транспортно-експедиційних послуг, 2532,58
грн. - судового збору та 5000 грн. - витрат
на адвоката.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
правомірно виходили із такого.

01 жовтня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Метакомп"
(Експедитор) та відповідачем (Замовник)
укладено договір транспортного
експедирування №11012 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору Експедитор
зобов'язується здійснювати
організацію доставки вантажів
автотранспортом в міських, міжміських
та міжнародних сполученнях за рахунок
Замовника. Замовник, після виконання
Експедитором послуг в повному обсязі,
сплачує Експедитору транспортні та
експедиторські послуги.

Згідно з п.2.1. Договору експедитор
зобов'язався виконувати доручення
замовника відповідно до транспортних
заявок замовника та цінового фрахту і
коливань ринкових цін за перевезення.
Ціни, обумовлені в заявці на
перевезення, є початковими та
розглядаються далі в залежності від
ринкової ціни грн./км/дата. При зниженні
ринкової ціни експедитор
зобов'язується переглядати ціну
щоденно. Ціна в заявці на кожне
конкретне перевезення виставлена
замовником і узгоджена з експедитором,
є остаточною та перегляду не підлягає,
за винятком необхідності зміни
маршруту.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що після
наданих послуг замовник перераховує на
розрахунковий рахунок Експедитора
кошти, обумовлені в заявці, з кожного
конкретного перевезення по закінченню
14 календарних днів з моменту отримання
ТТН з відміткою вантажоодержувача про
отримання вантажу та акта виконаних
робіт. Протягом 7 календарних днів
оригінали документів повинні бути
доставлені в офіс замовника.

Вартість послуг з організації
перевезення вантажів, які надаються
експедитором за цим договором,
узгоджується між замовником та
експедитором та включає в себе
перевізну плату (транспортні послуги)
та експедиторську винагороду
(експедиторські послуги). Розмір плати
за кожне окреме перевезення вантажу
(транспортні та експедиторські
послуги) узгоджується Сторонами у
заявці, яка є невід'ємною частиною
договору (п.4.2. Договору).

На виконання умов Договору ТОВ
"Метакомп" в період з 01.10.2012 року по
29.11.2012 року надало відповідачу
транспортно-експедиційні послуги на
загальну суму 214790,00 грн.

26.07.2013 року, відповідно до п.4.2. Договору,
ТОВ "Метакомп" направило відповідачу
документи на підтвердження виконаних
послуг.

Відповідач свої зобов'язання за
Договором виконав не належним чином, а
саме, частково розрахувався за
отримані послуги, в результаті чого
виникла заборгованість на загальну
суму 126529,00 грн.

19 липня 2013 року між ТОВ "Метакомп" та
позивачем укладено договір уступки
вимоги (цесії) №1 (далі - Договір 2).

Відповідно до умов Договору 2 ТОВ
"Метакомп" (Цедент) передає ТОВ "Фатрон",
а ТОВ "Фатрон" набуває право вимоги,
належне Цедентові та стає кредитором
за Договором.

Відповідно до статті 512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок: 1) передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги); 2)
правонаступництва; 3) виконання
обов'язку боржника поручителем або
заставодавцем (майновим поручителем); 4)
виконання обов'язку боржника третьою
особою.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України передбачено, що підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Частиною 1 ст.901 ЦК України передбачено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

В силу положень ч.1 ст.903 ЦК України
замовник зобов'язаний оплатити надані
йому послуги в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Загальні положення про перевезення
викладені в ст.908 ЦК України, відповідно
до якої перевезення вантажу
здійснюється за договором перевезення.
Частиною першою статті 909 ЦК України
передбачено, що за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довіреній їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення і видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Згідно з ч.4 ст.306 ГК України транспортна
експедиція є допоміжним видом
діяльності, пов'язаною з перевезенням
вантажу.

Відповідно до ст.929 ЦК України, ст.316 ГК
України за договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу. За
цим договором може бути встановлений
обов'язок експедитора укладати від
свого імені договір перевезення
вантажу, забезпечувати відправку і
одержання вантажу, а також виконання
інших зобов'язань, пов'язаних із
перевезенням.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Оскільки доказів сплати
заборгованості відповідачем не було
надано, суди правомірно задовольнили
позовні вимоги нового кредитора у
зобов'язанні.

Доводи касаційної скарги, що акти
здачі-прийняття робіт підписані не
виконавчим директором ОСОБА_5, який
підписав Договір з боку відповідача, а
іншою особою, не приймаються до уваги,
як такі, що не знайшли свого
підтвердження в ході розгляду справи
належними доказами.

Твердження відповідача щодо укладання
між позивачем та ТОВ "Метакомп"
договору факторингу судами правомірно
визнано безпідставними з огляду на
таке.

Відповідно до статті 1077 Цивільного
кодексу України за договором
факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Відповідно до ч.3 статті 1079 Цивільного
кодексу України фактором може бути
банк або інша фінансова установа, яка
відповідно до закону має право
здійснювати факторингові операції.

Колегія суддів зазначає, що матеріали
справи не містять доказів того, що
позивач на момент укладення Договору 2
був фактором і мав право здійснювати
факторингові операції.

Перевіривши у відповідності до частини
2 статті 1115 Господарського
процесуального кодексу України
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення у постанові
апеляційного та рішенні місцевого
господарського суду, колегія суддів
дійшла висновків про те, що
господарські суди в порядку статей 43, 99,
101 Господарського процесуального
кодексу України розглядаючи справу,
розглянули всебічно, повно та
об'єктивно в судовому процесі всі
обставини справи в їх сукупності,
дослідили подані сторонами в
обґрунтування своїх вимог та
заперечень докази, вірно застосували
норми матеріального та процесуального
права, відтак їх висновки про
задоволення позовних вимог є
обґрунтованими та відповідають
чинному законодавству.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119,
ст.11111 ГПК України, Вищий господарський
суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Продінтергруп" залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 02.12.2013 року у
справі № 910/18189/13 залишити без змін.

Головуючий-суддя С.Бакуліна

Судді
О.Глос

А.Полянський