КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2014 р.
Справа№ 910/16318/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Авдеєва П.В.

суддів: Куксова В.В.

Гончарова С.А.

За участю представників:

від позивача: Легендзевич О.Ю. -
представник за довіреністю,

від відповідача: Білоус А.В. -
представник за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Київстар»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 19.11.2013 р.

у справі №910/16318/13 ( суддя Домнічева І.О.)

за позовом Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Донецькій області

до Приватного акціонерного товариства
«Київстар Дж.Ес.Ем.» філія приватного
акціонерного товариства «Київстар
Дж.Ес.Ем.»

про повернення майна за договором
оренди.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2013р. Регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Донецькій області (далі-позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства «Київстар
Дж.Ес.Ем.» філія приватного
акціонерного товариства «Київстар
Дж.Ес.Ем.» (далі-відповідач) про
повернення орендованого майна -
нерухомого державного майна -
вбудоване нежитлове приміщення площею
10,00 кв.м., яке розташоване за адресою:
м.Донецьк, пр.Ленінський, 88
Балонсоутримувачу - Державному
підприємство «Донецький
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» за актом
приймання-передачі.

Рішенням Господарського суду м.Києва
від 19.11.2013р. у справі №910/16318/13 позов
задоволено повністю.

Зобов'язано Приватне акціонерне
товариство "Київстар Дж.Ес.Ем", від
імені якого діяв директор філії
Приватного акціонерного товариства
"Київстар Дж. Ее. Ем.", повернути
орендоване майно - нерухоме державне
майно - вбудоване нежитлове приміщення
площею 10,00 кв.м., яке розташоване за
адресою: м. Донецьк, пр. Ленінський 88
Балансоутримувачу - Державному
підприємству "Донецький
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації" за актом
приймання-передачі.

Присуджено до стягнення з Приватного
акціонерного товариства "Київстар
Дж.Ес.Ем", від імені якого діяв директор
філії Приватного акціонерного
товариства "Київстар Дж. Ее. Ем." на
користь Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Донецькій області судовий збір в
розмірі 1 073,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції від 19.11.2013р., відповідач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить його скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення норм
матеріального права.

Апелянт стверджує, що матеріали справи
не містять належних та допустимих
доказів того, що позивач своєчасно
повідомив його про припинення дії
Договору оренди №3084/2006 від 27.12.2006р. Крім
того, апелянт звертає увагу на те, що
він продовжує здійснювати платежі за
Договором №3084/2006.

Позивач не скористався своїм правом
згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надав
суду відзив на апеляційну скаргу, що
згідно ч. 2 ст. 96 ГПК не перешкоджає
перегляду рішення суду першої
інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду, дійшла до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, а оскаржуване
рішення суду першої інстанції не
підлягає скасуванню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
27.12.2006р. між Регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Донецькій області, як орендодавцем, та
Закритим акціонерним товариством
"Київстар Дж. Ес. Ем.", від імені якого
діяв директор філії Приватного
акціонерного товариства "Київстар Дж.
Ес. Ем.", як орендарем, був укладений
договір оренди № 3084/2006 (далі - Договір),
відповідно до умов якого орендодавець
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування нерухоме державне
майно - нежитлові вбудовані приміщення
площею 10 кв.м., яке розташоване за
адресою: м.Донецьк, пр. Ленінський, 88, що
знаходиться на балансі Державного
підприємства "Донецький
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації" (далі - Балансоутримувач)
та перебуває в управлінні Державної
служби технічного регулювання України,
вартість якого визначена згідно зі
звітом про незалежну оцінку станом на
30.06.2006 р. - 9 930,00 грн.

Відповідно до п.2.1 Договору орендар
вступає у строкове платне користування
майном у термін, вказаний у договорі,
але не раніше дати підписання
сторонами цього договору та акта
приймання-передачі майна.

Пунктом 2.4 Договору сторони погодили ,
що у разі припинення цього договору
майно повертається орендарем
балансоутримувачу, майно вважається
поверненим орендарем з моменту
підписання сторонами, зазначеними в
п.2.4 цього договору, акта
приймання-передачі.

Згідно із п.5.7 Договору орендар
зобов'язується у разі припинення або
розірвання договору повернути
балансоутримувачу, орендоване майно в
належному стані, не гіршому ніж на
момент передачі його в оренду, з
урахуванням нормального зносу, та
відшкодувати балансоутримувачу збитки
у разі погіршення стану або втрати
(повної або часткової) орендованого
майна з вини орендаря.

Відповідно до п.10.1 Договору цей договір
укладено строком на 360 днів, що діє з
27.12.2006 р. по 22.12.2007р.

У відповідності до п.10.6 Договору у разі
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну цього договору
після закінчення строку його чинності
протягом одного місяця, договір
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені цим договором.

Так, на виконання умов Договору позивач
передав, а відповідач прийняв державне
майно - нежитлові вбудовані приміщення
площею 10,00 кв.м., яке розташоване за
адресою: м. Донецьк, пр. Ленінський, 88, в
оренду, що підтверджується актом
приймання-передачі від 27.12.2006р.

Як свідчать матеріали справи, позивач
звернувся до відповідача з заявою
№11-06-04-13200 від 30.12.2011р. про припинення
дії Договору та вимогою повернути
орендоване майно за актом
приймання-передачі. Зазначена заява
отримана представником відповідача
10.01.2012р. (а.с.22-25 т.1).

Спір у даній справі виник у зв'язку із
відмовою відповідача повернути
орендоване після припинення дії
Договору.

Договір є договором оренди державного
майна, а відтак між сторонами виникли
правовідносини, які підпадають під
правове регулювання Глави 58 Цивільного
кодексу України, Глави 30
Господарського кодексу України та
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна".

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із п.1 ст.283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Аналогічні норми містяться в
положеннях ст. 759 Цивільного кодексу
України.

Матеріалами справи підтверджується
факт передачі приміщень в оренду та
користування ними відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.763 Цивільного
кодексу України договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Статтею 764 Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо наймач продовжує
користуватися майном після закінчення
строку договору найму, то, за
відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передбачено, що у разі
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну умов договору
оренди протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору він
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається із матеріалів справи, дія
Договору неодноразово продовжувалась
до 16.12.2008р., 11.12.2009р., 06.12.2010р. та в останнє
до 01.12.2011р.

Позивач звернувся до відповідача з
заявою №11-06-04-13200 від 30.12.2011р. про
припинення дії Договору та вимогою
повернути орендоване майно за актом
приймання-передачі. Зазначена заява
отримана представником відповідача
10.01.2012 р.

Судова колегія відзначає, що з
урахуванням дати закінчення дії
Договору (01.12.2011р.), а також строку,
передбаченого ч.2 ст.17 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" та п.10.6 Договору для відмови
сторони від продовження дії договору,
направлення 30.12.2012 р. позивачем на
адресу відповідача заяви про
припинення дії такого Договору є
правомірним.

Отже, судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивач правомірно відмовився від
продовження дії Договору.

Частиною 2 статті 26 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передбачено, що договір оренди
припиняється, зокрема, в разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

За таких обставин, Договір є припиненим
на підставі ст. 763 Цивільного кодексу
України та ч. 2 ст. 26 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" у зв'язку із закінченням строку,
на який його було укладено.

У відповідності до ч.4 ст.291
Господарського кодексу України
правові наслідки припинення договору
оренди визначаються відповідно до умов
регулювання договору найму Цивільним
кодексом України.

Згідно із ч.1 ст.785 Цивільного кодексу
України у разі припинення договору
найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в
якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Частиною 1 статті 27 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" у разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження або
банкрутства орендаря він зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт оренди
на умовах, зазначених у договорі
оренди. Якщо орендар допустив
погіршення стану орендованого майна
або його загибель, він повинен
відшкодувати орендодавцеві збитки,
якщо не доведе, що погіршення або
загибель майна сталися не з його вини.

Відповідно до п.5.7 Договору орендар
зобов'язується у разі припинення або
розірвання договору повернути
балансоутримувачу або юридичній особі,
вказаної орендодавцем, орендоване
майно в належному стані, не гіршому ніж
на момент передачі його в оренду, з
урахуванням нормального зносу, та
відшкодувати балансоутримувачу збитки
у разі погіршення стану або втрати
(повної або часткової) орендованого
майна з вини орендаря.

Твердження відповідача про те, що
позивач звернувся після збігання
місячного строку, судовою колегією не
приймаються до уваги, з підстав
необґрунтованості та не відповідності
фактичним обставинам справи.

Судова колегія звертає увагу на те, що
сплата відповідачем грошових коштів
після закінчення дії Договору не
свідчить про продовження орендних
відносин між сторонами за Договором.

Відповідачем відповідно до вимог ст.32-34
ГПК України не надано належних та
допустимих доказів повернення
орендованого за Договором приміщення.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Доказів, які б спростовували вище
встановлені обставини, сторонами не
надано.

Доводи, наведені відповідачем в
апеляційній скарзі, судовою колегією
до уваги не приймаються з огляду на те,
що вони є необґрунтованими та такими,
що спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає, що рішення суду першої
інстанції, яким задоволено позовні
вимоги, відповідає чинному
законодавству та матеріалам справи.
Судова колегія не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування чи зміні оскаржуваного
рішення.

Судові витрати покладаються на
підставі ст.49 ГПК України на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Київстар» на
рішення Господарського суду міста
Києва від 19.11.2013р. у справі №910/16318/13
залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста
Києва від 19.11.2013р. у справі №910/16318/13
залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/16318/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку.

Дата підписання повного тексту
постанови 03.02.2014р.

Головуючий суддя
П.В. Авдеєв

Судді
В.В. Куксов

С.А. Гончаров