ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 р.
Справа № 923/33/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Александрової Л.І. при
секретарі Гололобові М.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства
"МАКСІМ", м. Скадовськ, Херсонської
області

до Скадовської районної ради, м.
Скадовськ, Херсонської області

про визнання договору оренди
поновленим

за участю представників сторін:

від позивача - Андрєєв Д.В. представник,
дов. № 1 від 16.01.2014р.; Максимова Л.В.
представник, дов. від 04.02.2014р.;

від відповідача - Старенький О.Ф.
голова Скадовської районної ради 6
скликання посв. від 12.11.2010р.; Волкова І.В.
представник, дов. № 05-09-45 від 05.02.2014р.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення після
закінчення розгляду справи.

Приватним підприємством "МАКСІМ"
заявлено позов до Скадовської районної
ради про визнання поновленим договір
оренди нерухомого майна спільної
власності територіальних громад
району від 15.01.2007р. до 16.01.2019р.

05 лютого 2014 року позивач надав заяву
про збільшення розміру позовних вимог,
якою просить визнати незаконним
рішення Скадовської районної ради від
06.02.2013 року № 453 "Про продовження
терміну дії договору оренди нерухомого
майна, укладеного з приватним
підприємством "МАКСИМ" та визнати
недійсною додаткову угоду від 12.02.2013
року до договору оренди нерухомого
майна спільної власності
територіальних громад району від 15.01.2007
року як таку, що укладено під впливом
помилки.

Відповідно до п. 4 ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Проте, позивач не збільшив позовні
вимоги, а подав ще один позов, яким
фактично змінив предмет та підставу
позовних вимог, що суперечить приписам
ст. 22 ГПК України.

У зв'яку з цим дана заява судом до
розгляду не приймається.

За відсутності відмови позивача від
первісних позовних вимог, вони
розглядаються судом по суті.

Ухвалою суду від 17 січня 2014 року
порушено провадження у справі та
призначено справу до розгляду в
засіданні господарського суду.

Заявник разом з позовною заявою надав
до суду заяву про забезпечення позову,
якою просить заборонити Скадовській
районній раді вчиняти будь-які дії із
примусового виселення аптечного
пункту за адресою: Херсонська область,
м. Скадовськ, вул. Радянська, 20, та
заборонити перешкоджати допуску
позивача та його працівників ПП
"МАКСІМ" до приміщення аптечного
пункту.

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 17.01.2014 року
заяву ПП "МАКСІМ" про забезпечення
позову відхилено.

23.01.2014р. приватне підприємство "МАКСІМ"
вдруге звернулося до Господарського
суду Херсонської області з заявою за
вхідним № 743/14 про забезпечення позову,
якою просить заборонити Скадовській
районній раді вчиняти будь-які дії із
примусового виселення аптечного
пункту за адресою: Херсонська область,
м. Скадовськ, вул. Радянська, 20, та
заборонити перешкоджати допуску
позивача та його працівників ПП
"МАКСІМ" до приміщення аптечного
пункту, яка відхилена ухвалою
господарського суду Херсонської
області від 25.01.2014 року.

Підставою позовних вимог позивач
зазначає норми ст. 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" та ст. 764 Цивільного кодексу
України. При цьому позивач посилається
на те, що 15.01.2007р. між Скадовською
районною радою та приватним
підприємством «МАКСІМ» укладений
договір оренди нерухомого майна
спільної власності територіальних
громад району. Відповідно до договору
позивачу передано за актом
прийому-передачі нежиле приміщення.
Терміном дії договору визначено
01.12.2007р. Додатковою угодою від 29.11.2007р.
продовжено дію договору 01.11.2010р. Другою
додатковою угодою від 06.10.2010р. було
продовжено договір ще до 15.01.2012р. Від
30.12.2011р. укладено третю додаткову угоду
про продовження дії договору до 16.01.2013р.
Останньою (четвертою) додатковою
угодою від 12.02.2013р. дію договору
продовжено до 16.01.2014р. Договір та
додаткові угоди до нього укладались на
підставі заяв позивача та рішень
Скадовської районної ради. Остання
заява направлялась ПП «МАКСІМ» до
відповідача 12.12.2012р. (№ 237) та
стосувалась укладення нового договору
строком на 5 років. Натомість
відповідач 08.02.2013р. прийняв рішення № 453
«Про продовження терміну дії договору
оренди нерухомого майна, укладеного з
ПП «МАКСІМ». Відтак, позивачем
направлялась відповідачу заява про
укладення нового (на 5 років) договору, а
відповідач прийняв рішення про
продовження діючого договору. Останню
додаткову угоду позивач був змушений
підписати 12.02.2013р., рішення про
продовження дії договору прийняте
06.02.2013р., а сам договір закінчився
16.01.2013р. На момент прийняття рішення та
підписання додаткової угоди дія
договору закінчилась.

Отже, договір оренди був укладений у 2007
році та неодноразово продовжував свою
дію. З урахуванням трьох угод (остання
не враховується, оскільки укладена
після закінчення дії договору)
загальний термін договору визначений
датами з 15.01.2007 р. до 16.01.2013 р., таким
чином договір є поновленим до 16.01.2019р. (6
років).

Відповідач заперечує проти позовних
вимог та вважає їх необґрунтованими
посилаючись на те, що районна рада
виконала вимоги встановлені
законодавством щодо продовження
договору на строк до 5 років з моменту
укладання, а після закінчення терміну,
позивачем була підписана додаткова
угода від 30.12.2011 р. щодо продовження дії
спірного договору на період до 16.01.2013 р.,
а 12.02.2013 р. підписана остання додаткова
угода про продовження терміну дії
договору до 16.01.2014 р.

На підставі заяви головного лікаря
комунального закладу "Скадовська
центральна районна лікарня" Турика В.А.
від 04.03.2013 р., винесено рішенням 29 сесії
районної ради 6 скликання № 537 від 26.04.2013
року "Про непродовження договорів
оренди приміщень комунального закладу
"Скадовська центральна районна
лікарня". Одним із пунктів якого
зазначено і не продовження договору
оренди з ПП "МАКСИМ".

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

в с т а н о в и в:

Рішенням 7 сесії 5 скликання № 95 від
19.12.2006 року ПП «МАКСІМ» надано в оренду
на 1 рік нежитлові приміщення площею 23,6
кв.м. по вул. Радянська, 20 в м. Скадовську
для розміщення аптечного кіоску.

На підставі зазначеного рішення 15.01.2007
р. між Скадовською районною радою та ПП
«МАКСІМ» укладено договір оренди
нерухомого майна спільної власності
територіальних громад району, термін
дії якого встановлено до 01.12.2007 року.

29.11.2007 року додатковою угодою до
договору оренди нерухомого майна
спільної власності територіальних
громад району від 15.01.2007 року термін дії
договору було продовжено на 3 роки, а
саме до 01.11.2010 року.

Додатковою угодою від 06.10.2010 року
термін дії договору було продовжено до
15 січня 2012 року - на строк до 5 років з
дня укладення.

По закінченню даного 5-річного терміну,
за взаємною згодою сторін, додатковою
угодою від 30.12.2011 року, термін дії
даного договору було продовжено на 1
рік до 16.01.2013 року.

Укладення договору та додаткових угод
відбулось на підставі поданих заяв від
ПП «МАКСІМ».

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону
України «Про внесення змін до деяких
законів України щодо спрощення умов
ведення бізнесу в Україні»
встановлено, що термін договорів
оренди державного та комунального
майна для суб'єктів малого
підприємництва, укладених до набрання
чинності цим Законом, вважати
продовженим до п'яти років з дня
укладення, якщо орендар не пропонує
менший термін.

Також Законом України «Про внесення
змін до деяких законів України щодо
спрощення умов ведення бізнесу в
Україні» № 1759-VI від 15.12.2009 року були
внесені зміни до Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна», яким, зокрема, і було доповнено
статтю даного Закону щодо терміну дії
договорів оренди державного та
комунального майна.

Частина перша статті 17 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» була викладена в такій редакції:
термін договору оренди визначається за
погодженням сторін. Термін договору
оренди не може бути меншим, ніж п'ять
років, якщо орендар не пропонує менший
термін.

Як зазначено вище, відповідачем з метою
приведення укладеного між сторонами
договору у відповідність до вимог
чинного законодавства, а саме пункту 5
Прикінцевих положень Закону України
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо спрощення умов ведення
бізнесу в Україні» та виконуючи вимоги
ст.. 188 ГК України термін договору
оренди було продовжено на строк до 5
років з дня укладення - до 15.01.2012 р.

Більше того, по закінченні даного
5-річного терміну, за взаємною згодою
сторін, додатковою угодою від 30.12.2011 р.
термін дії договору оренди було
продовжено на один рік до 16.01.2013 р.

Як зазначає позивач у позовній заяві,
12.12.2012 р. він направив відповідачу заяву
про укладення нового договору оренди
строком на 5 років, але відповідач 08.02.2013
р. прийняв рішення № 453 не про укладення
нового договору, а про продовження дії
діючого договору строком ще на один
рік. 12.02.2013 р. сторони на підставі цього
рішення уклали додаткову угоду, якою
термін дії договору продовжено до
16.01.2014 р.

Позивач вважає, що оскільки останнє
рішення Скадовської районної ради від
08.02.2013 р. та додаткова угода від 12.02.2013 р.
були відповідно прийняте та укладена
після закінчення строку дії договору -
16.01.2013 р., то на цей момент дія договору
закінчилась.

Проте, згідно із ст. 764 Цивільного
кодексу України якщо наймач (орендар)
продовжує користуватися майно після
закінчення строку договору найму
(оренди), то за відсутності заперечень
наймодавця (орендодавця) протягом
одного місяця, договір вважається
поновленим на строк, який був раніше
встановлений цим договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 цього Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» у разі відсутності
заяви однієї із сторін про припинення
дії договору він вважається
продовженим на той самий термін і на
тих самих умовах, які були передбачені
договором.

У зв'язку з цим, по закінченні строку
договору оренди він може бути
продовжений на такий самий строк, на
який цей договір укладався, за умови,
якщо проти цього не заперечує
орендодавець. При цьому заперечення
мають бути висловлені протягом одного
місяця після закінчення строку
договору.

Договір оренди був укладений у 2007 році
та неодноразово продовжував свою дію. З
урахуванням трьох додаткових угод
(остання не враховується, оскільки
укладена після закінчення дії
договору) загальний термін договору
встановлено з 15.01.2007 р. по 16.01.2013 р.
Відповідно, як стверджує позивач,
договір має бути поновленим до 16.01.2019 р.
(6 років) з 16.01.2013 р.

Дані твердження позивача суд не
приймає до уваги, оскільки
відповідачем виконано приписи п. 5
Прикінцевих положень Закону України
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо спрощення умов ведення
бізнесу в Україні» № 1759-VI від 15.12.2009 р.,
ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна» (в
редакції Закону України № 1759-VI від
15.12.2009 р.) та продовжив термін дії
договору оренди на строк навіть більше
5 років.

За таких обставин підстав для
задоволення позову не вбачається.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК
України покладаються на позивача.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України.

в и р і ш и в:

1.В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 10.02.2014 р.

Суддя
Л.І. Александрова