ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.02.2014 р.
Справа № 905/8451/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді: Бокової Ю.В.

при секретарі судового засідання
Д?яковій Ю.Ю.

розглянувши матеріали справи за
позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Строма», м. Донецьк

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача:
Донецька міська рада, м. Донецьк

про визнання права власності

за участю представників сторін:

від позивача: Ципляк П.С. - за довір. №
б/н від 01.11.2013 р.

від відповідача: ОСОБА_3 - за довір. від
05.12.2013 р. № б/н

від третьої особи без самостійних
вимог предмет спору на стороні
позивача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Строма» звернувся
до господарського суду Донецької
області з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання
права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що 01.07.2013 р. між ним та
ФОП ОСОБА_1 було укладено договір
оренди частини торгівельного
павільйону № 01/07-13, відповідно до
умов якого орендодавець (позивач)
зобов'язався надати орендарю в
користування частину торгівельного
павільйону, а орендар зобов'язався
прийняти об'єкт в користування та
сплачувати за нього орендну плату.
Вказав, що приміщення було передано
відповідачу за актом
приймання-передачі. Зазначив, що
позивачем умови договору виконувались
в повному обсязі. Проте, відповідачем
зобов'язання за договором оренди від
01.07.2013 р. щодо сплати орендної плати не
виконувались, в зв'язку з невизнанням
останнім заборгованості на підставі
відсутності, на його думку, права
власності позивача на майно.

Позивач в судовому засіданні наполягав
на задоволенні позовних вимог, просив
визнати право власності на будівлю
магазину-складу (літ. А-1) та будівлю
побутових приміщень (літ. Б-1).

Відповідач надав відзив, в якому проти
задоволення позовних вимог заперечив,
просив відмовити у їх задоволенні в
повному обсязі.

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
Донецька міська рада, надала пояснення
по суті спору, в яких зазначила, що
будівельні роботи були проведені
забудовником без отримання дозвільної
документації. Вказав, що спірний об'єкт
набув ознак самочинно збудованого
майна, що в свою чергу, обумовлює
настання певних правових наслідків,
передбачених Цивільним кодексом
України.

10.12.2013 р. через канцелярію
господарського суду Донецької області
від позивача надійшло клопотання про
призначення судової
будівельно-технічної експретизи.

Ухвалами господарського суду
Донецької області від 12.12.2013 р. по
справі було призначено комплексну
судову будівельно-технічну експертизу
та зупинено провадження по справі.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 15.01.2014 р. було поновлено
провадження по справі та в якості
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача було
залучено Донецьку міську раду.

Вислухавши у судовому засіданні
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши надані
суду докази в порядку ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2013 р. між ТОВ «Строма» та
(орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар)
було укладено договір оренди частини
торгівельного павільйону, відповідно
до умов якого орендодавець
зобов'язався надати орендарю в
користування 3 кв.м. торгівельного
павільйону, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 для використання об'єкту

Проте, 08.11.2013 р. відповідач письмово
повідомив позивача про свою відмову
від виконання договору оренди частини
торгівельного павільйону, посилаючись
на той факт, що позивач не є власником
орендованого майна, а отже в нього
відсутнє право вимоги орендної плати
за користування об'єктом оренди.

Судом встановлено, що позивачем, в ході
своєї господарської діяльності, було
побудовано будівлю магазину-складу
(літ. А-1) та будівлю побутових приміщень
(літ. Б-1), що розташовані за адресою: м.
Донецьк, вул. Доменна (перехрестя з вул.
Лагутенко) у Ворошиловському районі.

13.11.2013 р. між Донецькою міською радою
(розпорядник) та ТОВ «Строма»
(користувач) було укладено договір №
4/6569, відповідно до умов якого
розпорядник дозволяє користувачу
використовувати земельну ділянку
загальною площею 0,3232 га, що знаходиться
за адресою: м. Донецьк, вул. Доменна
(перехрестя з вул. Лагутенко) у
Ворошиловському районі.

В користування передається земельна
ділянка площею 3232 кв.м. без виносу меж
земельної ділянки в натурі (п. 2.1
Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договір набирає
чинності після підписання його
сторонами та реєстрації в управління
земельних ресурсів Донецької міської
ради та діє до моменту оформлення та
державної реєстрації права на земельну
ділянку відповідно до діючого
законодавства, але не більше двох
років.

Земельна ділянка використовується для
експлуатації майданчика з продажу
будматеріалів (п. 5.1 Договору).

Невизнання відповідачем права
власності ТОВ «Строма» на
вищеперелічене нерухоме майно, та, як
слід, невиконання договору оренди
частини торгівельного павільйону, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1
обумовило звернення позивача до суду.

Оцінюючи вимоги позивача, суд виходить
з наступного.

Частиною 1 ст.15 Цивільного кодексу
України встановлено, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Статтями 317, 320 Цивільного кодексу
України передбачено, що власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном, зокрема,
він має право використовувати своє
майно для здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 461 від
13.04.2011р., прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
здійснюється на підставі свідоцтва про
відповідність збудованого об'єкта
проектній документації, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
і правил, що видається інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Як слід, відсутність документів, що
передують проведенню будівництву
(як-то, проектна документація,
відповідні документи, які дають право
виконувати будівельні роботи),
обумовлюють неможливість введення в
експлуатацію спірного об'єкта
відповідно до встановленого Порядку.

Суд, окремо, зазначає, що приписи ст. 331
ЦК України, яка встановлює, що право на
новозбудоване нерухоме майно виникає з
моменту завершення будівництва та
введення в експлуатацію, в даному
випадку не застосовуються, оскільки,
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно є виключною
компетенцією судових органів.

Так, ч. 1, 3 ст. 376 ЦК України передбачено,
що житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документу,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Судом встановлено, що затверджена та
погоджена в установленому порядку
проектна документація на будівництво
вказаних об'єктів, дозвільна
документація, та документи введення
об'єктів, що перевірялись, в
експлуатацію надані не були.

По справі на підставі ухвали
господарського суду Донецької області
від 12.12.2013 р. було призначено
комплексну судову будівельно-технічну
експертизу.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 4-1213
від 12.01.2014 р., виконаного судовим
експертом ОСОБА_4, вбачається, що
будівля магазину-складу (літ. А-1) та
будівля побутових приміщень (літ. Б-1),
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 є
завершеним капітальним будівництвом,
відповідають вимогам державних
будівельних норм та стандартів, які
застосовуються для громадських
будівель підприємств торгівлі,
знаходяться в задовільному технічному
стані.

На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб відповідно
до ч. 5 ст. 376 ЦК України.

Суд окремо зауважує, що доказів, які б
свідчили про порушення прав третіх
осіб щодо самочинного будівництва
позивачем об'єктів нерухомого майна по
вул. Доменній (перехрестя з вул.
Лагутенко) у Ворошиловському районі м.
Донецька, суду не надано.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

З урахуванням приписів ст. ст. 16, 328, 331,
376, 392 ЦК України, обставин справи та
наданих доказів, вимоги позивача щодо
визнання права власності на спірне
нерухоме майно є обґрунтованими,
доведеними належним чином, та як слід,
такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню
на позивача в порядку, що передбачений
ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі ст. ст. 16, 317, 320, 328, 331, 376, 392 ЦК
України, керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, 82-85
ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні Товариства з обмеженою
відповідальністю «Строма» до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання
права власності - задовольнити.

Визнати право власності за
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Строма» (83122, м.
Донецьк, вул. Куйбишева, 240, 9) на будівлю магазину-складу (літ.
А-1) та будівлю побутових приміщень (літ.
Б-1), що розташовані за адресою: м.
Донецьк, вул. Доменна (перехрестя з вул.
Лагутенко) у Ворошиловському районі.

Рішення може бути оскаржене до
Донецького апеляційного
господарського суду в порядку
передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 03.02.2014
р.

Суддя
Ю.В. Бокова