КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р. Справа№ 910/14670/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання -
Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Лебедєв Ю.В. - представник
за дов. № Д-33/13 від 13.03.2013р.;

від відповідача: Бернацька О.В. -
представник за дов. № 14-113 від 14.05.2013р.;

розглянув апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" на рішення
Господарського суду міста Києва від
16.10.2013р.

у справі № 910/14670/13 (суддя: Паламар П.І.)

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Київгаз"

до: Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України"

про стягнення 168724,74 грн.

В судовому засіданні 28.01.2014 р. оголошено
лише вступну та резолютивну частини
постанови.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Київгаз" (далі - ПАТ "Київгаз", позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України",
відповідач) про стягнення суми 3% у
розмірі 168724,74 грн. за прострочення
виконання зобов'язання за договором №
14/2284/12 на розподіл природного газу (на
транспортування природного газу
газорозподільними мережами) від 10
квітня 2012 р.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 16.10.2013р. (повний текст
складено 25.10.2013р.) позов задоволено
повністю. Стягнуто з ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" на користь ПАТ "Київгаз" 168724,74
грн. - 3 % річних з простроченої суми, 3374,50
грн. витрат по оплаті судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить повністю
скасувати рішення у даній справі та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції прийняв рішення з
порушенням норм матеріального права, в
неповному обсязі з'ясував обставин
справи, зокрема, не встановив, що до
позову не додано доказів належного
виконання договірних зобов'язань
позивачем. Також апелянт зазначив, що
за його розрахунком, сума 3% річних за
заявлені позивачем періоди складає
136786,48 грн.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.12.2013 року
апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 23.01.2014 р.

У судовому засіданні 23.01.2014 р. судом
було оголошено перерву до 28.01.2014р.

28.01.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду відповідач подав
уточнений контррозрахунок, відповідно
до якого, не має заперечень щодо
правильності нарахування позивачем
суми 3% річних за прострочення
виконання договірних зобов'язань.

У судовому засіданні 28.01.2014 р.
представник позивача заперечував
проти доводів апеляційної скарги,
зазначив, що вважає рішення суду першої
інстанції законним та обґрунтованим,
просив залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача у судовому
засіданні 28.01.2014р. зазначив, що немає
претензій щодо правильності
розрахунку суми 3% річних за заявлені
позивачем періоди, проте зауважив, що
підтримує апеляційну скаргу в частині
того, що у позивача не виникло право
нараховувати 3% річних, оскільки саме
позивач не виконав договірного
зобов'язання щодо надання відповідачу
розрахункових документів в порядку,
передбаченому п. 4.5. договору. З приводу
цього, просив задовольнити апеляційну
скаргу, скасувати рішення у даній
справі та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
оглянувши оригінали документів,
заслухавши пояснення представників
сторін, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, 10 квітня 2012 р. між сторонами по
справі укладено договір № 14/2284/12 на
розподіл природного газу (на
транспортування природного газу
газорозподільними мережами, далі -
договір), за умовами якого, позивач
зобов'язався протягом 2012 року
здійснити транспортування природного
газу відповідача в обсязі м3, а
відповідач -оплачувати надані послуги
протягом 5 банківських днів з моменту
отримання відповідачем рахунку за
умови оформлення обома сторонами акту
наданих послуг, який позивач надає
відповідачу для підписання до 12 числа
місяця наступного за місяцем поставки
газу.

Відповідно до умов п. 4.1. договору тариф
на транспортування 1000 м3 газу
розподільчими трубопроводами
виконавця встановлений в розмірі 85,20
грн. з урахуванням ПДВ.

Строк дії договору згідно умов п. 10.1.,
встановлений з 1 березня до 31 грудня 2012
р. в частині транспортування
природного газу, в частині проведення
розрахунків за послуги - до їх повного
здійснення.

Пунктом 4.5. договору встановлено, що
розрахунки за надані послуги
здійснюються замовником (відповідачем)
у безготівковій формі шляхом
перерахування відповідних сум на
розрахунковий рахунок
газорозподільного підприємства
(позивача). Оплата здійснюється
протягом 5 банківських днів з моменту
отримання замовником рахунку за умови
оформлення обома сторонами акту
наданих послуг, який газорозподільне
підприємство надає замовнику для
підписання до 12-го числа місяці,
наступного за місяцем, в якому
надавалися послуги.

Факт надання позивачем відповідачу
протягом березня-квітня 2012 року послуг
з транспортування 592505825 м3 природного
газу вартістю 50481496,30 грн.
підтверджується матеріалами справи
(зокрема, актом приймання-передачі
послуг з транспортування газу від 31
березня 2012 р., актом надання послуг з
транспортування газу від 30 квітня 2012 р.,
банківськими виписками з рахунку
позивача за травень-червень 2012 р.) та не
заперечується сторонами.

Як в місцевому суді, так і в суді
апеляційної інстанції, відповідач
зазначав, що станом на 19.06.2012р. повністю
розрахувався за надані
газорозподільним підприємством
послуги, а твердження позивача про
прострочення оплати є
необґрунтованими, оскільки саме
позивачем не було дотримано порядку
надання замовнику розрахункових
документів до 12 числа місяця,
наступного за місяцем, в якому
надавалися послуги (після чого настає
обов'язок замовника розрахуватися за
надані послуги протягом 5-ти
банківських днів (п. 4.5. договору).

В цій частині суд апеляційної
інстанції не приймає доводи апелянта
як підставу для скасування рішення з
огляду на наступне.

Так, доповненням до листа ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" від 12.06.2012р. №6-3415/1.6-12
(а/с 49) відповідач звертається до
керівників газорозподільних
підприємств з проханням вжити усіх
можливих заходів для забезпечення
щомісячної доставки кур'єром в
департамент балансів газу
розрахункових та інших документів щодо
надання послуг не пізніше 9 -го числа
місяця наступного за місяцем
фактичного надання послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, акти
наданих послуг, рахунки-фактури та
податкові накладні були передані
позивачем відповідачу нарочно, що
підтверджується супровідним листом №
1098/19-2 від 09.04.2012р. (який 10.04.2012р. отримав
працівник ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
Мазницький І.А.) та супровідним листом
№ 1427/19-2 від 10.05.2012р. (який 11.05.2012р.
отримав ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
відповідача Бутейко О.В.).

Той факт, що вищезазначені працівники
відповідача є повноваженими та дійсно
працюють в ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
підтверджується листом про надання
інформації на запит ПАТ "Київгаз" №
3-289-13 від 24 вересня 2013 р. Крім того, даний
факт не заперечувався представником
відповідача в судовому засіданні.

Статтею 7 ЦК України встановлено, що
цивільні відносини можуть
регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм
ділового обороту.

В цій часині суд апеляційної інстанції
приймає доводи позивача про те, що саме
відповідач ініціював практику щодо
передачі розрахункових та інших
документів від кур'єрів контрагентів
нарочно своїм уповноваженим
представникам (що підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
відповідачем). Крім того, умовами
договору сторони не передбачили
надсилання документації іншими
способами (поштою, тощо), тому доводи
відповідача про відсутність в
матеріалах справи доказів поштового
направлення вищезазначених документів
є необґрунтованими.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Таким чином, враховуючи, що
розрахункові документи за послуги,
надані в березні 2012 року були отримані
відповідачем 10.04.2012р., (а остаточне
погашення заборгованості відбулося
18.05.2012 року), нарахування 3% річних за
заявлені позивачем періоди є
правомірним.

Враховуючи, що розрахункові документи
за послуги, надані в квітні 2012 року були
отримані відповідачем 11.05.2012р., (а
остаточне погашення заборгованості
відбулося 19.06.2012 року), нарахування 3%
річних за заявлені періоди є також
правомірним.

Суд апеляційної інстанції перевірив
розрахунок суми 3% річних, наданий
позивачем, та дійшов висновку, що даний
розрахунок про стягнення 3% річних у
розмірі 168724,74 грн. за заявлені
позивачем періоди - є вірним,
обґрунтованим, його правильність не
заперечується відповідачем, а відтак
вимога про стягнення зазначеної суми
правомірно задоволена судом першої
інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не
знайшли свого підтвердження під час
перегляду рішення в суді апеляційної
інстанції, апелянт не подав жодних
належних доказів на спростування
висновків суду першої інстанції, які
могли б бути прийняті та дослідженні
судом апеляційної інстанції в
розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, Київський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
зміни чи скасування рішення суду
першої інстанції по даній справі в
розумінні ст. 104 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної
скарги покладаються на апелянта в
порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду міста
Києва від 16.10.2013р. у справі № 910/14670/13
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 16.10.2013р. у справі №
910/14670/13 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/14670/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Повний текст складено 29.01.2014р.

Головуючий суддя
О.М. Коротун

Судді
О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич