м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25239/13 27.01.14

За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Максимус
Констракшин»доУправління
житлово-комунального господарства
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністраціїпростягнення 23
425,87 грн.Суддя Бойко Р.В.

Представники сторін:

від позивача:Рябчун О.І.від
відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Максимус
Констракшин» (надалі - «Товариство»)
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до Управління
житлово-комунального господарства
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації (надалі -
«Управління») про стягнення 23 425,87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов договору підряду №101
від 29.11.2011 р. позивач виконав роботи з
асфальтування прибудинкової території
та міжквартальних проїздів на вул.
Червоноткацькій, 17 в м. Києві, а
відповідач належним чином грошове
зобов'язання по оплаті виконаних робіт
не виконав, в зв'язку з чим виникла
заборгованість у розмірі 23 170,68 грн.
Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача
інфляційних витрат у розмірі 139,02 грн.
та 3% річних у розмірі 116,17 грн. за
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 30.12.2013 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 27.01.2014 р.

В судове засідання представник
позивача з'явилась, вимоги ухвали суду
виконала, позовні вимоги підтримує та
просить задовольнити їх повністю.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, витребувані
ухвалою суду докази та відзив на
позовну заяву не подав, про поважні
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час і місце судового засідання був
належним чином повідомлений, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
№496 від 30.12.2013 р., яке отримане
відповідачем 02.01.2014 р.

Місцезнаходження відповідача за
адресою: 02094, м. Київ, бул. Праці 1/1, на яку
було відправлено ухвалу суду,
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців №17908227 від
09.01.2014 р. та вказано в позові.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2011 р. між Товариством (підрядник) та
Управлінням (замовник) було укладено
договір підряду №101 (надалі - "Договір").

Відповідно до п. 1.2 Договору підрядник
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених у цьому Договорі, на свій
ризик виконати за завданням замовника,
використовуючи власні матеріали,
роботи з асфальтування прибудинкової
території та міжквартальних проїздів
на

вул. Червоноткацькій, 17 в місті Києві, а
замовник зобов'язується прийняти від
підрядника закінчені роботи та
оплатити їх.

Згідно з п. 1.3. Договору склад, обсяг та
вартість робіт, що будуть виконуватись
підрядником супроводжується
затвердженими у встановленому порядку
зведеним кошторисним розрахунком
вартості будівництва, локальним
кошторисом та відомістю ресурсів, що є
невід'ємною частиною цього Договору.

Із змісту п.п. 3.2, 4.3 та 4.4 Договору
вбачається, що вартість робіт
становить, включаючи витрати на
проведення державної експертизи та
технічного нагляду, 56 287,00 грн. та
сплачуються підрядником в
національній валюті України у
безготівковій формі шляхом
перерахування коштів з реєстраційного
рахунку замовника на поточний рахунок
підрядника на підставі довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
та акта приймання виконаних робіт не
пізніше 5 банківських днів з дня
підписання цих документів
уповноваженими представниками сторін,
при наявності коштів на реєстраційному
рахунку.

Відповідно до п. 3.3 Договору ціна цього
договору може бути зменшена за
взаємною згодою сторін у разі
зменшення обсягів фінансування, зміни
законодавства з питань оподаткування,
а також, на підставі позитивних
висновків Держекспертизи кошторисної
документації.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що у
разі невиконання або неналежного
виконання своїх зобов'язань за
договором сторони несуть
відповідальність, передбачену
законами та цим договором.

В пункті 10.1 Договору сторони визначили,
що Договір набирає чинності з 29.11.2011
року та діє до 31.12.2011 року, а в частині
проведення розрахунків - до повного їх
виконання.

Із матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору, позивачем
було своєчасно та у повному обсязі
виконані роботи з асфальтування
прибудинкової території та
міжквартальних проїздів на вул.
Червоноткацькій, 17 в місті Києві, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи актом №1/101 приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2011 року та
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт за грудень 2011 року,
підписаних уповноваженими
представниками замовника та
підрядника без зауважень і скріплені
печатками сторін, відповідно до яких
вартість виконаних будівельних робіт з
урахуванням ПДВ становить 23 170,68 грн.

В матеріалах справи містяться акти
звірки взаєморозрахунків між
позивачем та відповідачем від 01.12.2012 р.,
01.01.2013 р., 01.07.2013 р., 10.09.2013 р. та 21.01.2014 р.,
підписані представниками сторін,
відповідно до яких станом на 21.01.2014 р. за
Управлінням житлово-комунального
господарства Дніпровської районної в
м. Києві державної адміністрації
наявна заборгованість перед
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Максимус
Констракшин» у розмірі 23 170, 68 грн.

Листом №145 від 03.10.2013 р. позивач
звернувся до відповідача з вимогою у
7-денний термін з дати отримання даного
листа погасити заборгованість за
Договором.

Відповідач у своїй відповіді №33/1-708 від
21.10.2013 р. на претензію позивача вказав,
що кошти з спеціального фонду міського
бюджету на оплату робіт з
асфальтування прибудинкової
території та міжквартальних проїздів
не надходили, а витрати, понесені
підрядниками у 2011 році будуть
відшкодовуватись по мірі надходження
коштів з міського бюджету на його
спеціальний реєстраційний рахунок.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання по оплаті виконаних на
підставі Договору робіт, у зв'язку з чим
позивач вказує на існування
заборгованості у розмірі 23 170,68 грн.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України визначено, що
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Договір згідно ст. 629 Цивільного
кодексу України є обов'язковим для
виконання сторонами та згідно ст. ст. 173,
174, 175 Господарського кодексу України,
ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу
України є підставою для виникнення у
його сторін господарських зобов'язань.

Укладений між товариством та
управлінням договір є договором
підряду, а тому права та обов'язки
сторін визначаються в тому числі
положеннями глави 61 Цивільного кодексу
України.

Пункт 1 статті 837 Цивільного кодексу
України визначає, що за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Матеріалами справи підтверджується
виконання позивачем підрядних робіт на
загальну суму 23 170,68 грн., зокрема, актом
(за формою №КБ-2в) приймання виконаних
підрядних робіт за грудень 2011 року,
довідкою (за формою КБ-3) про вартість
виконаних підрядних робіт за грудень
2011 року, які підписано сторонами без
зауважень 31.12.2011 р., а також, актом
звірки взаєморозрахунків між
позивачем та відповідачем, відповідно
до якого станом на 10.09.2013 р. в управління
наявна заборгованість перед
товариством у розмірі 23 170,68 грн.

Управління фактично визнає вартість
виконаних підрядних робіт, проте
вказує на неможливість їх оплати у
зв'язку з відсутністю бюджетного
фінансування.

Щодо такого твердження відповідача,
слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 96
Цивільного кодексу України юридична
особа самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями, а ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України і ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться, а тому
посилання відповідача на відсутність
бюджетного фінансування як на підставу
невиконання своїх грошових зобов'язань
є безпідставними та необгунтованими.

Аналогічна правова позиція щодо того,
що відсутність бюджетних коштів не
виправдовує бездіяльність і не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання викладена у постанові
Верховного Суду України №11/446 від 15.05.2012
р.

До того ж, суд відзначає, що між
сторонами виникли господарські
відносини, а приписи Господарського
кодексу України не передбачають
привілейованого становища суб'єктів
господарювання, які фінансуються за
рахунок бюджету, по відповідальності
за порушення зобов'язань.

Умовами п. 4.3 Договору в частині оплати
прийнятих робіт передбачено, що оплата
здійснюється при наявності коштів на
реєстраційному рахунку замовника.
Однак, дана умова не є ні визначенням
строку/терміну виконання зобов'язання,
адже не є подією, яка має неодмінно
настати, ні відкладальною обставиною,
так як в даному випадку вона стосується
лише обов'язків відповідача щодо
оплати наданих послуг, а відповідно до
ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу України
відкладальна обставина має змінювати
права та обов'язки сторін.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням дати складання акту
(за формою №КБ-2в) приймання виконаних
підрядних робіт за грудень 2011 року,
довідки (за формою КБ-3) про вартість
виконаних будівельних робіт та п. 4.3
Договору, згідно з яким відповідач був
зобов'язаний розрахуватися за
виконанні позивачем згідно Договору
роботи на протязі п'яти банківських
днів з моменту їх підписання, суд
приходить до висновку, що строк
виконання зобов'язання на момент
розгляду справи настав.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
заборгованість відповідача у сумі 23
170,68 грн., а встановлені судом обставини
свідчать, що строк виконання грошового
зобов'язання настав. Доказів оплати
вказаної заборгованості відповідачем
не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Таким чином, відповідач є таким, що
порушив зобов'язання по сплаті на
користь позивача 23 170,68 грн. за виконані
згідно Договору підрядні роботи, а тому
позовні вимоги в частині стягнення
такої заборгованості визнаються судом
обґрунтованими.

Позивачем заявлено вимоги про
стягнення інфляційних втрат у розмірі
139,02 грн. та 3% річних у розмірі 116,17 грн.,
за прострочення виконання грошового
зобов'язання у період з 19.10.2013 р. по
19.12.2013 р.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив їх
виконання (ст. 612 Цивільного кодексу
України), відповідно є підстави для
застосування встановленої законом
відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За перерахунком суду, здійсненим з
урахуванням визначеного позивачем
періоду (з 19.10.2013 р. по 19.12.2013 р.) за
прострочення виконання відповідачем
грошового зобов'язання розмір
інфляційних витрат та 3% річних
становить 162,43 грн. та 118,08 грн.
відповідно.

Однак, враховуючи, що встановлений
судом розмір інфляційних витрат та 3%
річних є більшим ніж визначений
позивачем та за відсутності підстав
для виходу за межі позовних вимог, суд
приходить до висновку про можливість
стягнення заявлених позивачем
інфляційних витрат у розмірі 139,02 грн.
та 3% річних у розмірі 116,17 грн.

За таких обставин, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Максимус
Констракшин» про стягнення з
Управління житлово-комунального
господарства Дніпровської районної в
м. Києві державної адміністрації
основної заборгованості у розмірі 23
170,68 грн., інфляційних втрат у розмірі
139,02 грн. та 3% річних у розмірі 116,17 грн. є
правомірними та обґрунтованими, а тому
задовольняються судом у повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Максимус
Констракшин» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління
житлово-комунального господарства
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації (02094, м. Київ,
бул. Праці, 1/1; ідентифікаційний код
37397242) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Максимус
Констракшин» (08700, м. Обухів, вул.
Промислова, 9; ідентифікаційний код
31201909) основну заборгованість у розмірі
23 170 (двадцять три тисячі сто сімдесят)
грн. 68 коп., інфляційні втрати у розмірі
139 (сто тридцять дев'ять) грн. 02 коп., 3%
річних у розмірі 116 (сто шістнадцять)
грн. 17 коп. та судові витрати у розмірі
1720 (тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.
Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 29.01.2014 р.

Суддя
Р.В.Бойко