ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" січня 2014 р.Справа № 924/1471/13

Господарський суд Хмельницької
області у складі cудді Гладія С.В.,
розглянувши матеріали за позовом
публічного акціонерного товариства
"Катіон" м. Хмельницький

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Хмельницький завод
"Катіон" м. Хмельницький

про визнання права власності

Представники сторін:

позивач Степанов А.М.- представник за
довіреністю від 26.09.13.

відповідач не з'явився

В судовому засіданні, відповідно до ч. 2
ст. 85 ГПК України, проголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

Позивач публічне акціонерне
товариство "Катіон" звернувся до суду з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю "Хмельницький завод
"Катіон" про визнання права власності
на недобудований комплекс технічного
водопостачання, який розташований біля
"Західно-Об'їзної" дороги м.
Хмельницький, та складається з:
технічного водозабору з дамбою
(розташованого на земельній ділянці
площею 100,6 га згідно акту на право
постійного користування землею серії
І-ХМ № 000328 від 31.03.1999 року); приміщення
насосної станції площею 72 кв. м.;
приміщення трансформаторної
підстанції 48 кв. м.

В обґрунтування позову посилається на
те, що згідно наказу Мінмашпрому
України № 338 від 04.03.1994 року на базі
державного підприємства - завод
„Катіон" шляхом корпоратизації було
створене ВАТ „Катіон", до статутного
фонду якого увійшло майно заводу
„Катіон", в т. ч. недобудований комплекс
технічного постачання. За договором №
48-Х купівлі-продажу від 16.06.1999 року
дочірнє підприємство „Катіон-ексім"
ВАТ „Катіон" продало ТОВ „Торговий дім
„Бартерсервіс" недобудований комплекс
технічного водопостачання за ціною 80000
грн. Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 21.10.2013 року у
справі № 924/1195/13 договір
купівлі-продажу № 48-Х від 16.05.1999 року
визнаний недійсним. На підставі
рішення суду, за актом
приймання-передачі від 01.11.213 року ТОВ
„Торговий дім „Бартерсервіс"
передало, а ТОВ „Хмельницький завод
„Катіон" прийняв недобудований
комплекс технічного водопостачання. В
акті вказано, що право власності на
недобудований комплекс технічного
водопостачання перейшло до ТОВ
„Хмельницький завод „Катіон" з
моменту його підписання.

Зазначає, що оскільки ПАТ „Катіон" є
власником майна, переданого йому
засновниками і учасниками у власність,
в т.ч. і недобудованого комплексу
водопостачання, існує порушення
майнових прав ПАТ „Катіон" у спосіб
незаконного володіння майном, яке йому
належить, іншою особою, а саме ТОВ
„Хмельницький завод „Катіон", у
зв'язку з чим, позивач звернувся з
позовом до суду, в якому просить
визнати за ним право власності на
недобудований комплекс технічного
водопостачання.

Відповідач проти заявленого позову
заперечує. Посилається на те, що
відповідно до рішення господарського
суду Хмельницької області від 21.10.2013
року у справі № 924/1195/13 та ст. 216
Цивільного кодексу України, за актом
прийому-передачі від 01.11.2013 року ТОВ
„Торговий дім „Бартерсервіс"
передало, а ТОВ Хмельницький завод
„Катіон" прийняло недобудований
комплекс технічного водопостачання. З
моменту підписання акту, право
власності на недобудований комплекс
перейшло до ТОВ „Хмельницький завод
„Катіон".

ПАТ „Катіон" у листопаді 2013 року
зверталось до ТОВ „Хмельницький завод
„Катіон" з проханням повернути
вказаний комплекс у власність ПАТ
„Катіон", однак дане звернення не було
задоволене, оскільки для цього
відсутні правові підстави.

На підставі викладеного просить в
позові відмовити.

Позивач в судовому засіданні,
відповідно до ст. 22 ГПК України, подав
заяву про збільшення позовних вимог, у
спосіб кількісного збільшення
використаних способів захисту
порушеного права, відповідно до якої
просить:

- відновити становище публічного
акціонерного товариства «Катіон», яке
існувало до порушення його права
укладенням договору № 48-Х
купівлі-продажу від 16.05.1999 року, у
спосіб визнання публічного
акціонерного товариства «Катіон»
власником недобудованого комплексу
технічного водопостачання, який
розташований біля „Західно-Об'їзної"
дороги м. Хмельницького, та складеться
з: технічного водозабору з дамбою
(розташованого на земельній ділянці
площею 100,6 га згідно акту на право
постійного користування землею серія
І-ХМ № 000328 від 31.03.1999 року); приміщення
насосної станції площею 72 кв. м;
приміщення трансформаторної
підстанції площею 48 кв. м;

- визнати право власності
публічного акціонерного товариства
„Катіон" на недобудований комплекс
технічного водопостачання, який
розташований біля „Західно-Об'їзної"
дороги м. Хмельницького, та складеться
з: технічного водозабору з дамбою
(розташованого на земельній ділянці
площею 100,6 га згідно акту на право
постійного користування землею серія
І-ХМ № 000328 від 31.03.1999 року); приміщення
насосної станції площею 72 кв. м;
приміщення трансформаторної
підстанції площею 48 кв. м.;

- витребувати з незаконного
володіння товариства з обмеженою
відповідальністю „Хмельницький завод
Катіон" недобудований комплекс
технічного водопостачання, який
розташований біля „Західно-Об'їзної"
дороги м. Хмельницького, та складеться
з: технічного водозабору з дамбою
(розташованого на земельній ділянці
площею 100,6 га згідно акту на право
постійного користування землею серія
І-ХМ № 000328 від 31.03.1999 року); приміщення
насосної станції площею 72 кв. м;
приміщення трансформаторної
підстанції площею 48 кв. м.

Як вбачається із змісту заяви про
збільшення позовних вимог від 17.01.2014р.,
остання є фактично зміною предмету
позову, оскільки позовні вимоги при
поданні позову були визначенні
позивачем як визнання права власності
на недобудований комплекс технічного
водопостачання, який розташований біля
„Західно-Об'їзної" дороги м.
Хмельницький, та складається з:
технічного водозабору з дамбою
(розташованого на земельній ділянці
площею 100,6 га згідно акту на право
постійного користування землею серії
І-ХМ № 000328 від 31.03.1999 року); приміщення
насосної станції площею 72 кв. м.;
приміщення трансформаторної
підстанції 48 кв. м.

Судом в даному випадку приймаються до
уваги вимоги ч. 4 ст. 22 ГПК України,
згідно якої позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
Кодексу в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
вимог. До початку розгляду
господарським судом справи по суті
позивач має право змінити предмет або
підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Згідно п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 „Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (із змінами та
доповненнями) передбачено, що право
позивача на зміну предмета або
підстави позову може бути реалізоване
лише до початку розгляду господарським
судом справи по суті та лише у суді
першої інстанції шляхом подання до
суду відповідної письмової заяви, яка
за формою і змістом має узгоджуватися
із статтею 54 ГПК України з доданням до
неї документів, зазначених у статті 57
названого Кодексу. Невідповідність
згаданої заяви вимогам цих норм
процесуального права є підставою для
її повернення з підстав, передбачених
частиною першою статті 63 ГПК України.

Заяви про зміну предмета або підстави
позову, які відповідають вимогам
статей 54 і 57 ГПК України, проте подані
після початку розгляду господарським
судом справи по суті, залишаються без
розгляду і приєднуються до матеріалів
справи, про що суд зазначає в описовій
частині рішення, прийнятого по суті
спору (або в ухвалі, якою закінчується
розгляд справи).

Початок розгляду справи по суті має
місце з того моменту, коли
господарський суд після відкриття
судового засідання, роз'яснення (за
необхідності) сторонам та іншим
учасникам судового процесу їх прав та
обов'язків і розгляду інших клопотань і
заяв (про відкладення розгляду справи,
залучення до участі в ній інших осіб,
витребування додаткових доказів тощо)
переходить безпосередньо до розгляду
позовних вимог, про що зазначається в
протоколі судового засідання. При
цьому неявка у судове засідання сторін
або однієї з сторін, за умови, що їх
належним чином повідомлено про час і
місце цього засідання, не перешкоджає
такому переходові до розгляду позовних
вимог, якщо у господарського суду
відсутні підстави для відкладення
розгляду справи, передбачені частиною
першою статті 77 ГПК України.

Відповідно до п. 3.11 Постанови,
збільшено (чи зменшено) може бути лише
розмір вимог майнового характеру. Якщо
в заяві позивача йдеться про
збільшення розміру немайнових вимог
(наприклад, про визнання недійсним ще
одного акта крім того, стосовно якого
відповідну вимогу вже заявлено), то
фактично також йдеться про подання
іншого позову.

Оскільки заява про збільшення позовних
вимог від 17.01.2014р. подана позивачем
після початку розгляду судом справи по
суті, в поданій заяві позивачем
збільшено вимоги немайнового
характеру, які є в даному випадку
окремими позовами, суд вважає за
необхідне зазначену заяву залишити без
розгляду.

ВСТАНОВИВ :

У відповідності до проектної
документації, державне підприємство
завод «Катіон» в період з 1988 по 1992 роки
здійснював будівництво комплексу
технічного водопостачання. у
відповідності до проектної
документації будував комплекс
технічного водопостачання.

Будівництво здійснювалось на
земельній ділянці, яка надана в
постійне користування підприємству
поштова скринька В-2974 відповідно до
розпорядження Ради Міністрів УРСР від
23.12.1987 року № 674-р для будівництва
водоймища для комплексу технічного
водопостачання.

Право користування землею
підприємству поштова скринька В-2974
було оформлено в 1977 році Державним
актом Б № 041523 з наступними додатками, в
тому числі під водосховищем технічного
водопостачання.

Відповідно до наказу Мінмашпрому
України № 338 від 04.03.1994 року, на базі
державного підприємства завод
„Катіон", шляхом корпоратизації,
створено відкрите акціонерне
товариство „Катіон", відповідно до п. 3.3
Статуту якого, товариство є
правонаступником державного
підприємства заводу „Катіон".

Відповідно до акту оцінки вартості
цілісного майнового комплексу заводу
„Катіон" від 10.04.1994 року, до статутного
фонду товариства увійшло майно заводу
„Катіон", в т. ч. і недобудований
комплекс технічного водопостачання.

Відкритим акціонерним товариством
„Катіон" отримано державний акт нового
зразка на право постійного
користування землею (водосховище
технічного водопостачання) серія І-ХМ
№ 000328 від 31.03.1999 року.

В 2011 році, відповідно до Закону України
від 17.09.2008 року № 514-VІ «Про акціонерні
товариства», змінено найменування
відкритого акціонерного товариства
(ВАТ) «Катіон» на публічне акціонерне
товариство (ПАТ) «Катіон».

За договором № 48-Х купівлі-продажу від
16.05.1999 року дочірнє підприємство
«Катіон-Ексім» відкритого
акціонерного тиовариства «Катіон»
продало товариству з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Бартерсервіс» недобудований комплекс
технічного водопостачання за ціною 80000
грн.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 21.10.2013 року у
справі № 924/1195/13 договір
купівлі-продажу № 48-Х від 16.05.1999 року
визнано недійсним.

На підставі рішення суду, за актом
передачі-приймання недобудованого
комплексу технічного водопостачання
від 01.11.2013 року, ТОВ „Торговий дім
„Бартерсервіс" передав, а ТОВ
„Хмельницький завод „Катіон" прийняв
недобудований комплекс технічного
водопостачання, розташований біля
„Західно-Об'їзної" дороги м.
Хмельницького, що межує з землями ВАТ
„Гречани" і СТОВ „Серп" Хмельницького
району, комплекс складається з
технічного водозабору з дамбою
(розташованого на земельній ділянці
площею 100,6 га), насосної станції площею
72 кв. м., приміщення трансформаторної
підстанції площею 48 кв. м.

Позивач, вважаючи, що спірний,
недобудований комплекс технічного
водопостачання, який переданий ТОВ
„Хмельницький завод „Катіон" є
власністю ПАТ „Катіон", звернувся із
позовом до суду в якому просить визнати
право власності на недобудований
комплекс технічного водопостачання,
який розташований біля
"Західно-Об'їзної" дороги м.
Хмельницький, та складається з:
технічного водозабору з дамбою
(розташованого на земельній ділянці
площею 100,6 га згідно акту на право
постійного користування землею серії
І-ХМ № 000328 від 31.03.1999 року); приміщення
насосної станції площею 72 кв. м.;
приміщення трансформаторної
підстанції 48 кв. м.

Частинами 1, 2, 3 ст. 331 Цивільного кодексу
України встановлено, що право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Особа, яка виготовила
(створила) річ зі своїх матеріалів на
підставі договору, є власником цієї
речі. Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації. До
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Відповідно до ч. 1 статті 182 Цивільного
кодексу України, право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просить визнати за ним право
власності на недобудований комплекс
технічного водопостачання,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
спірний недобудований комплекс
увійшов до статутного фонду ПАТ
„Катіон" та є його власністю.

Виходячи зі змісту ч. 1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182
ЦК України, право власності на
новостворене нерухоме майно виникає у
особи, яка створила це майно, після
закінчення будівництва об'єкта
нерухомості, введення його в
експлуатацію, отримання свідоцтва про
право власності та реєстрації права
власності.

Відповідно, до прийняття об'єкта
новоствореного нерухомого майна до
експлуатації та його державної
реєстрації, право власності на цей
об'єкт не виникає.

До виникнення права власності на
новозбудоване нерухоме майно право
власності існує лише на матеріали,
обладнання та інше майно, що було
використано в процесі будівництва
(абзац 1 частини 3 статті 331 Цивільного
кодексу України).

Таким чином, статтею 331 Цивільного
кодексу України не передбачена
можливість визнання права власності на
недобудоване нерухоме майно в судовому
порядку.

Враховуючи викладене, в задоволенні
позову про визнання права власності на
недобудований комплекс технічного
водопостачання, який розташований біля
"Західно-Об'їзної" дороги м.
Хмельницький, та складається з:
технічного водозабору з дамбою
(розташованого на земельній ділянці
площею 100,6 га згідно акту на право
постійного користування землею серії
І-ХМ № 000328 від 31.03.1999 року); приміщення
насосної станції площею 72 кв. м.;
приміщення трансформаторної
підстанції 48 кв. м. належить відмовити.

Судові витрати у справі покладаються
на позивача у зв'язку з відмовою в
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 1, 45, 47, 12, 32-34, 44, 49, 82-85, 87,
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ :

В позові публічного акціонерного
товариства "Катіон" м. Хмельницький до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Хмельницький завод
"Катіон" м. Хмельницький про визнання
права власності відмовити.

Повний текст складено 29.01.2014 року.

Суддя
С.В. Гладій

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, (м. Хмельницький, вул.
Тернопільська,19)

3 - відповідачу. (м. Хмельницький, вул.
Тернопільська,19) (реком.)