ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р.
Справа № 914/3868/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючого судді
Дубник О.П.

суддів
Скрипчук О.С.

Матущака О.І.

при секретар
Мазепі Н.В.

розглянув апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» вих. №06-7751 від 29.11.2013 року
(вх. №05-05/2809/13 від 17.12.2013 року)

на рішення Господарського суду
Львівської області від 20.11.2013 року

у справі №914/3868/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
«Львівгаз», м. Львів

про стягнення 247529,71 грн.

За участю представників:

від позивача: не з'явився (належно
повідомлений);

від відповідача: Шуневич Т.П.,
представник (довіреність в матеріалах
справи).

Судом роз'яснено права та обов'язки,
передбачені ст.ст.20, 22 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
- ГПК України).

Відводів складу суду в порядку ст.20 ГПК
України не заявлялось. Заяв про
технічну фіксацію судового процесу від
учасників судового процесу не
надходило.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 20.11.2013 року у цій
справі (суддя Мазовіта А.Б.) позов
задоволено частково, стягнено з
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» (надалі ПАТ «Львівгаз») на
користь Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (надалі
ПАТ НАК «Нафтогаз України») 194570,02 грн.
пені, 38913,89 грн. 3% річних та 4669,39 грн.
судового збору. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням місцевого
господарського суду, відповідач
оскаржив його в апеляційному порядку в
частині стягнення пені. Апелянт
зазначає, що ним виконано зобов'язання
по договору №2012/2-Н на купівлю-продаж
природного газу від 23.02.2012 року щодо
повної оплати обсягів природного газу
переданих у власність позивачем. Також
скаржник вказує, що перебуває у
складному матеріальному становищі,
оскільки має перед позивачем
заборгованість за надані послуги у
розмірі 90508667,46 грн., загальна
дебіторська заборгованість споживачів
природного газу перед ПАТ «Львівгаз»
становить 133002770,30 грн., а тому стягнення
заборгованості у розмірі 247529,71 грн.
може призвести до банкрутства
відповідача. ПАТ «Львівгаз» просить
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким зменшити
заявлений в позові розмір пені до 0 грн.
і відмовити в позові в цій частині.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду,
керуючись нормами ст. 101 ГПК України
щодо меж перегляду справи в
апеляційній інстанції, вважає, що є
можливим прийняти за наслідками
розгляду апеляційної скарги постанову
в даному судовому засіданні.

Львівський апеляційний господарський
суд, перевіривши доводи апеляційної
скарги та дослідивши фактичні
обставини у справі, зробив висновок, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення. При цьому, апеляційний суд
встановив наступні обставини та
керувався такими мотивами.

23 лютого 2012 року між ПАТ НАК «Нафтогаз
Україна» (Продавець) та ПАТ «Львівгаз»
(Покупець) укладено Договір №2012/2-Н на
купівлю-продаж природного газу
(Договір), відповідно до п.1.1 якого
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупцю у 2012 році природний
газ, а Покупець зобов'язується прийняти
та оплатити газ на умовах цього
договору.

Пунктом 2.1 Договору Продавець передає
Покупець у період з 01.03.2012 року по 31.12.2012
року газ в обсязі до 894000 тис. куб. м., у
томі числі по місяцях кварталів згідно
з наведеними обсягами.

Згідно з п.3.4 Договору
приймання-передача газу, переданого
Продавцем Покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу.

Відповідно до п.6.1 Договору оплата за
газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати планових обсягів газу протягом
місяця поставки з урахуванням положень
п.6.2 Договору. Остаточний розрахунок за
фактично переданий газ здійснюється до
30 числа наступного за місяцем поставки
газу (п.6.2 Договору).

Положенням п.7.2 Договору визначено, що у
разі невиконання Покупцем умов пунктів
6.1., 6.2 цього Договору Покупець
зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити продавцю пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від простроченого
платежу.

Факт отримання газу відповідачем
підтверджується наявними у справі
актами приймання-передачі природного
газу: від 30.06.2012 року - у березні 2012 року
на суму 38060587,99 грн.,від 30.04.2012 року - у
квітні 2012 року на суму 26602006,84 грн., від
31.05.2012 року - у травні 2012 року на суму
12178363,27 грн., від 30.06.2012 року - у червні 2012
року на суму 9520688,81 грн., від 31.07.2012 року -
у липні 2012 року на суму 9345712,02 грн., від
31.08.2012 року - у серпні 2012 року на суму
10446121,30 грн., від 30.09.2012 року - у вересні 2012
року на суму 11641617,94 грн., від 31.10.2012 року -
у жовтні 2012 року на суму 24403368,74 грн., від
30.11.2012 року - у листопаді 2012 року на суму
37294901,50 грн., від 31.12.2012 року - у грудні 2012
року на суму 60433367,09 грн. та не
заперечується сторонами по справі.

Відповідач свої зобов'язання щодо
оплати за газ виконував несвоєчасно, що
підтверджується наявною у справі
випискою по проведених ПАТ НАК
«Нафтогаз України» з ПАТ «Львівгаз»
операціях та не оспорюється
відповідачем.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Поняття неустойки визначено у статті 549
ЦК України. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у
разі якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій. При цьому
повинно бути взято до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Таким чином, зазначена вище норма
передбачає право суду, а не обов'язок
зменшити розмір неустойки за
виняткових обставин.

Статтями 233 ГК України та 551 ЦК України
передбачено, що не лише майнові
інтереси сторін є визначальними
критеріями для зменшення розміру
неустойки.

Відповідачем не доведено наявності
обставин, які мають істотне значення
для зменшення розміру пені, оскільки,
сама наявність заборгованості перед
позивачем за іншими договорами, а також
заборгованість третіх осіб перед
відповідачем не є тими обставинами, які
можливо було б врахувати для зменшення
розміру пені. Окрім цього, як правильно
зазначив місцевий господарський суд,
розмір нарахованої пені не є надмірно
високим у порівнянні з вартістю
обсягів поставленого газу. Також слід
відзначити, що відповідач фактично
просить не зменшити розмір пені, а
відмовити в її стягненні повністю, що
суперечить наведеним вище нормам
матеріального права.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції зробив висновок, що рішення
місцевого господарського суду від
20.11.2013 року у цій справі є законним та
обґрунтованим, а тому його слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Також суд апеляційної інстанції
враховуючи положення ст.ст. 49, 105 ГПК
України, зробив висновок про те, що
витрати за подання апеляційної скарги
слід покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 103, 105 ГПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду Львівської області від 20.11.2013 року
у справі №914/3868/13 без змін.

2. Судові витрати за розгляд справи
в апеляційному порядку покласти на
Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз».

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку згідно
з розділом ХІІ-І ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.01.2014
року

Головуючий суддя
Дубник О.П.

Судді
Скрипчук О.С.

Матущак О.І.