КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р. Справа№ 12/17

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання:
Петренку В.А.,

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю ,,Інвестиційна
компанія ,,ІФГ Капітал"

на ухвалу господарського суду
Чернігівської області від 10.12.2013р.

за клопотанням Товариства з обмеженою
відповідальністю ,,Інвестиційна
компанія ,,ІФГ Капітал"

про залучення до участі у справі
правонаступника позивача та заміну
сторони у виконавчому провадженні

у справі № 12/17 (суддя Лавриненко Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю ,,Український
промисловий банк"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю ,,Чернігів - Петрол"

про стягнення заборгованості 170 144 763,53
грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 10.02.2011р. по
справі № 12/17 позовні вимоги задоволено
повністю; стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю ,,Чернігів -
Петрол" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
,,Український промисловий банк"
106 083 000,00 грн. боргу, 48 932 906 грн. 55 коп.
процентів за користування кредитом, 10
843 717 грн. 07 коп. пені за несвоєчасне
погашення кредиту, 4 285 139 грн. 91 коп. пені
за несвоєчасне погашення процентів, 25
500 грн. держмита та 236 грн. витрат за
інформаційно - технічне забезпечення
судового процесу, у зв'язку з
невиконанням відповідачем взятих на
себе зобов'язань за кредитним
договором № 355/К-05 на відкриття
відновлюваної кредитної лінії від
22.12.2005р., договорів про внесення змін і
доповнень до нього, додаткового
кредитного договору на відкриття
відновлювальної кредитної лінії від
20.04.2007р. та договорів про внесення змін
і доповнень до нього.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 12.04.2011р.
рішення господарського суду
Чернігівської області від 10.02.2011р. по
справі №12/17 залишено без змін.

24.06.2011р. на примусове виконання
вказаного рішення суду від 10.02.2011р.,
постанови Київського апеляційного
господарського суду від 12.04.2011р. видано
наказ у справі № 12/17, який знаходиться
на виконанні у відділі примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України.

11.11.2013р. до господарського суду
Чернігівської області надійшло
клопотання Товариства з обмеженою
відповідальністю ,,Інвестиційна
компанія ,,ІФГ Капітал" про залучення до
участі у справі №12/17 правонаступника
позивача - Товариства з обмеженою
відповідальністю ,,Інвестиційна
компанія ,,ІФГ Капітал" та заміну
сторони у виконавчому провадженні №
27800100 відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Укрпромбанк" на
Товариство з обмеженою
відповідальністю ,,Інвестиційна
компанія ,,ІФГ Капітал" відповідно до
Договору №31-Л про передавання в
управління непроданих активів від
05.09.2013р.

Ухвалою господарського суду
Чернігівської області від 10.12.2013р. у
справі № 12/17 у задоволенні клопотання
відмовлено.

Мотивуючи зазначену ухвалу, суд першої
інстанції послався на положення ЦК
України, Закону України ,,Про виконавче
провадження", зазначивши, що в даному
випадку не відбулася заміна кредитора
в зобов'язанні, тому заявник не є
правонаступником ТОВ ,,Український
промисловий банк" у даній справі та
відповідно і у виконавчому
провадженні.

Не погодившись із зазначеною ухвалою
Товариство з обмеженою
відповідальністю ,,Інвестиційна
компанія ,,ІФГ Капітал" подало
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу господарського суду
Чернігівської області від 10.12.2013р.
скасувати і задовольнити клопотання. В
обґрунтування апеляційної скарги
скаржник посилається на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
неповне дослідження матеріалів справи.
Зокрема, скаржник посилається на те, що
відповідно до договору № 31-Л від
05.09.2013р. він є правонаступником ТОВ
,,Укрпромбанк".

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.01.2014р.
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
,,Інвестиційна компанія ,,ІФГ Капітал"
прийнято до провадження та призначено
розгляд скарги на 28.01.2014р.

У судовому засіданні 28.01.2014р.
представник скаржника підтримав
доводи апеляційної скарги, представник
позивача та представник відповідача не
з'явились, про час та місце слухання
скарги повідомлені своєчасно та
належним чином, про що свідчать
повідомлення про вручення поштового
відправлення №592, № 584. Заяв
чи клопотань про відкладення розгляду
скарги від них не надходило.

За таких обставин, з врахуванням
належного повідомлення представників
позивача та відповідача, колегія
суддів не вбачає підстав для
відкладення розгляду справи,
передбачених ст. 77 ГПК України, а тому
вважає за можливе здійснювати
апеляційний перегляд за наявними у
справі матеріалами.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва на 20 хвилин.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Частиною 2 статті 101
ГПК України передбачено, що
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
та перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 106 ГПК України апеляційні
скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги, дослідивши наявні докази у
справі, заслухавши пояснення
представника скаржника, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з огляду на
таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання рішення господарського суду
Чернігівської області від 10.02.2011р. у
справі № 12/17 видано судовий наказ
24.06.2011р., який знаходиться на виконанні
у відділі примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України.

11.11.2013р. до господарського суду
Чернігівської області надійшло
клопотання Товариства з обмеженою
відповідальністю ,,Інвестиційна
компанія ,,ІФГ Капітал" про залучення
його правонаступником, яке мотивовано
тим, що 05.09.2013р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю
„Укрпромбанк", Товариством з обмеженою
відповідальністю ,,ІК ,,ІФГ Капітал" та
Національним банком України укладено
договір №31-Л про передавання в
управління непроданих активів від
05.09.2013р., згідно якого відбулася
передача в управління ТОВ ,,ІК ,,ІФГ
Капітал" активів, що перебували на
балансі ТОВ ,,Укрпромбанк", зокрема,
право вимоги за кредитним договором №
355/К-05, укладеним з ТОВ ,,Чернігів -
Петрол". Заявник вказує на те, що
відповідно до умов договору №31-Л від
05.09.2013р., ТОВ ,,ІК ,,ІФГ Капітал" є
довірчим власником отриманих в
управління активів.

З урахуванням встановлених у даній
справі обставин та доказів, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні клопотання, з огляду на
таке.

Відповідно до ст. 25 Господарського
процесуального кодексу України, у разі
смерті або оголошення фізичної особи
померлою, припинення діяльності
суб'єкта господарювання шляхом
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, перетворення), заміни кредитора
чи боржника в зобов'язанні, а також в
інших випадках заміни особи у
відносинах, щодо яких виник спір,
господарський суд залучає до участі у
справі правонаступника відповідної
сторони або третьої особи на будь-якій
стадії судового процесу. Усі дії,
вчинені в судовому процесі до вступу у
справу правонаступника, обов'язкові
для нього так само, як вони були
обов'язкові для особи, яку
правонаступник замінив. Про заміну або
про відмову заміни сторони чи третьої
особи її правонаступником
господарський суд виносить ухвалу.

Відповідно до роз'яснень постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. № 18 ,,Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
визначено, що статтею 25 ГПК України
передбачено процесуальне
правонаступництво у зв'язку не лише зі
смертю (оголошенням померлою) фізичної
особи та реорганізацією суб'єкта
господарювання, а й в інших
передбачених законом випадках, у тому
числі заміни кредитора або боржника у
зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520
Цивільного кодексу України). У разі
заміни кредитора в зобов'язанні не в
повному обсязі (у подільному
зобов'язанні; в разі передачі новому
кредитору права на стягнення неустойки
окремо від передачі прав вимоги за
основним зобов'язанням тощо) новий
кредитор є правонаступником
первісного кредитора лише в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
відповідних прав якщо інше не
встановлено договором або за законом
(стаття 514 Цивільного кодексу України);
при цьому якщо правонаступником
заявляються відповідні вимоги, то
вважається, що позов подано кількома
позивачами (стаття 23 ГПК). Процесуальне
правонаступництво допускається на
будь - якій стадії судового процесу,
включаючи стадію виконання судового
рішення, і здійснюється господарським
судом без виклику сторін у справі, якщо
їх явка не зумовлена необхідністю
з'ясування судом тих чи інших обставин.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі
за правочином (відступлення права
вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов'язку боржника
поручителем або заставодавцем
(майновим поручителем);

4) виконання обов'язку боржника третьою
особою.

Кредитор у зобов'язанні може бути
замінений також в інших випадках,
встановлених законом. Кредитор у
зобов'язанні не може бути замінений,
якщо це встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1029 ЦК України за договором
управління майном одна сторона
(установник управління) передає другій
стороні (управителеві) на певний строк
майно в управління, а друга сторона
зобов'язується за плату здійснювати
від свого імені управління цим майном в
інтересах установника управління або
вказаної ним особи (вигодонабувача).
Договір управління майном може
засвідчувати виникнення в управителя
права довірчої власності на отримане в
управління майно.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.09.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Український
промисловий банк" (установник
управління), Товариством з обмеженою
відповідальністю ,,Інвестиційна
компанія ,,ІФГ Капітал" (управитель) та
Національним банком України укладено
договір №31-Л про передавання в
управління непроданих активів (далі -
договір, т. 2 а.с. 42 - 48).

Згідно з п.1.1 договору установник
управління передає в управління
управителеві активи, наявні на балансі
установника управління на дату
укладання цього договору, а управитель
приймає в управління активи і
зобов'язується вживати всіх необхідних
заходів для задоволення вимог
кредиторів установника управління за
рахунок активів. Перелік активів
наведено в додатку 1 до цього договору.
Вигодонабувачами за договором є
кредитори установника управління, які
на дату підписання договору внесені до
переліку (реєстру) вимог кредиторів
установника управління та кредитори,
вимоги яких виникли під час здійснення
ліквідаційної процедури установника
управління та розрахунки з якими не
проведені.

Відповідно до п. 1.2 договору управитель
є довірчим власником отриманих в
управління активів. До управителя не
переходить право власності на активи.
Обмеження права довірчої власності
управителя встановлюється цим
договором та законодавством.

Пунктом 2.4 договору визначено, що
управитель має право:

- володіти, користуватись і
розпоряджатися активами відповідно до
законодавства України та цього
договору;

- бути процесуальним
правонаступником установника
управління в справах, однією із сторін
(учасників) яких є Установник
управління, а також правонаступником у
виконавчих провадженнях, однією із
сторін (учасників) яких є Установник
управління.

Пунктом 3.1 договору визначено, що
передавання активів від установника
управління управителю здійснюється за
актом про приймання - передавання, у
якому зазначаються назва боржника, вид
активу, його балансова вартість,
вартість відповідно до виконавчих
документів та за результатами
незалежної оцінки, якщо така
визначалася, перелік документів, які
підтверджують право власності на
активи, є підставою для стягнення
коштів (договори, векселі тощо),
свідчать про проведену установником
управління претензійно - позовну
роботу.

Відповідно до п. 9.1 договору він
вважається укладеним з моменту
підписання і діє протягом 3 років.

Додатки до договору є його невід'ємною
частиною (п. 10.5).

В матеріалах справи наявний акт
приймання - передавання в управління
непроданих активів ТОВ ,,Укрпромбанк"
від 01.10.2013р. (т.2, а.с. 49 - 51), який складено
на виконання вищевказаного договору
від 05.09.2013р.

Відповідно до даного акту передано та
прийнято Товариством з обмеженою
відповідальністю ,,ІК ,,ІФГ Капітал"
(управитель) активи, наявні на балансі
Установника управителя, зокрема, права
вимоги до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Чернігів - Петрол"
згідно кредитного договору №355/К-05, , балансова вартість активу
149 387 220, 91 грн.; кредитна
справа вилучена згідно з протоколом
виїмки.

Як вбачається з даного акту, він
підписаний двома сторонами, а саме: ТОВ
,,Укрпромбанк" (установник управління),
в особі ліквідатора Раєвського К.Є. та
ТОВ ,,ІК ,,ІФГ Капітал" (управитель), в
особі директора Шарапанюка О.Є.

Однак, як вбачається з договору № 31-Л
про передавання в управління
непроданих активів від 05.09.2013р., він є
трьохстороннім договором та
відповідно до п.10.5 договору, додатки до
договору є його невід'ємною частиною,
тому і акт приймання - передавання в
управління непроданих активів ТОВ
,,Укрпромбанк" від 01.10.2013р. має бути
підписаний усіма трьома сторонами
договору.

Нормами ст. 1030 ЦК України визначено, що
предметом договору управління майном
можуть бути підприємство як єдиний
майновий комплекс, нерухома річ, цінні
папери, майнові права та інше майно. Не
можуть бути предметом договору
управління майном грошові кошти, крім
випадків, коли право здійснювати
управління грошовими коштами прямо
встановлено законом.

Як вже зазначалось, рішенням
господарського суду Чернігівської
області від 10.02.2011р. стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю ,,Чернігів - Петрол" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю ,,Український
промисловий банк" заборгованість в
розмірі 170 170 499,53 грн. (106 083 000,00 грн.
боргу, 48 932 906 грн. 55 коп. процентів за
користування кредитом, 10 843 717 грн. 07 коп.
пені за несвоєчасне погашення кредиту,
4 285 139 грн. 91 коп. пені за несвоєчасне
погашення процентів, 25 500 грн. держмита
та 236 грн. витрат за інформаційно -
технічне забезпечення судового
процесу).

Як вбачається з договору про
передавання в управління непроданих
активів від 05.09.2013р. предметом договору
є активи, наявні на балансі Установника
управителя на дату укладення цього
договору, зокрема, вид активу: права
вимоги до ТОВ „Чернігів - Петрол",
згідно кредитного договору №355/К-05, , балансова вартість активу
149 387 220,91 грн.

Таким чином, існує розбіжність між
сумами, а саме: балансовою вартості
переданого заявнику активу в розмірі 149
387 220,91 грн. по договору № 31-Л від 05.09.2013р.
та стягнутою заборгованістю в розмірі
170 170 499,53 грн., згідно рішення
господарського суду №12/17 від 10.02.2011р., а
тому не можна з'ясувати, що включає в
себе вартість переданих заявнику в
управління активів в сумі 149 387 220,91 грн.

У разі заміни кредитора у зобов'язанні
у спосіб, передбачений статтею 512 ЦК
України, первісний кредитор остаточно
(безстроково) втрачає всі свої права у
зобов'язанні, а до нового кредитора ці
права переходять також без застережень
у часі.

Відповідно ж до приписів 1029 ЦК України,
за договором управління майном одна
сторона (установник управління)
передає другій стороні (управителеві)
на певний строк майно в управління, а
друга сторона зобов'язується за плату
здійснювати від свого імені управління
цим майном в інтересах установника
управління або вказаної ним особи
(вигодонабувача).

Тобто, в цьому випадку установник
управління лише на певний період часу
(термін дії договору управління майном)
передає управителеві свої права у
зобов'язанні, а після спливу цього часу
передані права ,,повертаються" до
установника управління.

Пунктом 1.2 договору №31-Л від 05.09.2013р.
обумовлено, що до управителя не
переходить право власності на активи
та договір уважається укладеним з
моменту підписання і діє протягом 3
років (п. 9.1).

Оскільки нормами законодавства, які
регулюють правовідносини щодо
управління майном, не передбачено, що у
разі укладення договору управління
майном, відбувається заміна особи у
правовідносинах, тому за договором
№31-Л від 05.09.2013р. не відбулося заміни
особи у відносинах, щодо яких виник
спір, оскільки до Товариства з
обмеженою відповідальністю
,,Інвестиційна компанія ,,ІФГ Капітал"
не перейшло право власності на активи,
про що вірно вказав суд першої
інстанції.

Щодо вимоги заявника замінити сторону
у виконавчому провадженні №27800100
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України з
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Укрпромбанк" на
Товариство з обмеженою
відповідальністю ,,Інвестиційна
компанія ,,ІФГ Капітал" слід зазначити
таке.

Відповідно до статті 115 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
,,Про виконавче провадження".

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначаються Законом України ,,Про
виконавче провадження" (далі - Закон).

Згідно зі статтею 1 Закону виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно - правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону учасниками
виконавчого провадження є державний
виконавець, сторони, представники
сторін, прокурор, експерти,
спеціалісти, перекладачі, суб'єкти
оціночної діяльності - суб'єкти
господарювання.

Відповідно до ст. 8 Закону сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник. Стягувачем є фізична або
юридична особа, на користь чи в
інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
документом.

У разі вибуття однієї із сторін
державний виконавець з власної
ініціативи або за заявою сторони, а
також сама заінтересована сторона
мають право звернутися до суду із
заявою про заміну сторони її
правонаступником. Для правонаступника
усі дії, вчинені до його вступу у
виконавче провадження, обов'язкові
тією мірою, якою вони були б
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

Підставою для заміни сторони
виконавчого провадження, тобто
процесуального правонаступництва, є
наступництво у матеріальних
правовідносинах, внаслідок якого
відбувається вибуття сторони зі
спірних або встановлених судом
правовідносин і переходу до іншої
особи прав і обов'язків вибулої сторони
в цих правовідносинах.

З врахуванням вищевикладеного,
оскільки в даному випадку не відбулася
заміна кредитора в зобов'язанні, та ТОВ
,,Інвестиційна компанія ,,ІФГ Капітал"
не є правонаступником ТОВ ,,Український
промисловий банк" у цій справі та
відповідно і у виконавчому
провадженні, суд першої інстанції
правомірно відмовив в задоволенні
клопотання ТОВ ,,Інвестиційна компанія
,,ІФГ Капітал".

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому, господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, як встановлено статтею 34
ГПК України. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Посилання апелянта на положення ст. 316
ЦК України, та п. 2.4 договору № 31-Л від
05.09.2013р., за якими, на його думку, виникає
правонаступництво, колегією суддів
відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до ст. 316 ЦК України право
довірчої власності є особливим видом
права власності, яке виникає внаслідок
закону або договору управління майном.

Відповідно до п. 2.4 договору № 31-Л від
05.09.2013р. ТОВ ,,ІК ,,ІФГ Капітал" має право
бути процесуальним правонаступником
ТОВ ,,Укрпромбанк" в справах, однією із
сторін (учасників) яких є ТОВ
,,Укрпромбанк", а також
правонаступником у виконавчих
провадженнях, однією із сторін
(учасників) є ТОВ ,,Укрпромбанк".

Однак, з аналізу законодавства та
положень договору вбачається, що до
управителя не переходить право
власності на активи, власником
продовжує бути установник, який
передає управителю не свої
повноваження, а можливість їх
реалізації.

Крім того, ані цивільним
законодавством України, ні
Господарським процесуальним кодексом
України не передбачено здійснення
процесуального правонаступництва на
підставі угоди сторін про
правонаступництво.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
правильності висновків, яких дійшов
суд першої інстанції, не спростовують з
підстав наведених вище, а тому колегією
суддів відхиляються.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для зміни
або скасування ухвали господарського
суду Чернігівської області від 10.12.2013р.
у справі №12/17, які передбачені ст. 104 ГПК
України, відсутні. Ухвала є законною,
обґрунтованою та відповідає
обставинам справи. У зв'язку з цим
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної
скарги відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду
Чернігівської області від 10.12.2013р. у
справі № 12/17 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
,,Інвестиційна компанія ,,ІФГ Капітал" -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Головуючий суддя
В.Г. Суховий

Судді
О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз

Повний текст складено та підписано
30.01.2014р.