КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2014 р. Справа№ 910/18384/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання
Марчуку О.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: представник за
довіреністю Гавріш Н.С.;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги

товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Аветра»

на рішення господарського суду міста
Києва від 12.11.2013 року

у справі №910/18384/13 (суддя Паламар П.І.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Аветра»

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Лідергаз»

про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 12.11.2013 року у справі №910/18384/13 в
позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
позивач подав до Київського
апеляційного господарського суду
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 12.11.2013 року у справі №910/18384/13
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.12.2013 року
апеляційну скаргу ТОВ «ТД «Аветра»
прийнято до провадження та призначено
її до розгляду в судовому засіданні
27.01.2014 року за участю уповноважених
представників сторін.

Представник відповідача у судовому
засіданні 27.01.2014 року надав пояснення,
якими заперечив проти доводів
викладених в скарзі та просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Представник позивача у судове
засідання 27.01.2014 року не з'явився, хоча
про дату, час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином. При
цьому, 10.01.2014 року позивачем подано
клопотання, в якому він просить
задовольнити апеляційну скаргу та
розглянути справу без участі його
представника.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації -адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду, дійшла висновку
про можливість розгляду справи за
відсутності представника позивача.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 01.03.2013 року між ТОВ
«Лідергаз» (далі - постачальник) та ТОВ
«ТД «Аверта» (далі - покупець) було
укладено договір купівлі-продажу
природного газу №Л/13-089 (далі - договір),
відповідно до умов якого продавець
зобов'язується передати покупцю
природний газ, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
газ на умовах даного договору (п. 1.1.
договору).

Відповідно до п. 2.1. договору продавець
зобов'язується передати, а покупець
оплачує та зобов'язується прийняти
природний газ в 2013 році в об'ємах до 1
700,000 тис.м.куб.

Згідно з п. 4.1. договору сторонами
встановлено, що з моменту підписання
договору ціна природного газу за 1000 м3 з
урахуванням збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифу на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу встановлена в розмірі 4
235,02 грн. з урахуванням ПДВ.

Пунктом 5.1. оплата за поставлений
покупцю природний газ здійснюється
шляхом сплати 20% вартості до 25-го числа
місяця, що передує місяцю поставки,
послідуючі дві оплати у розмірі 40%
вартості до 10-го та 25-го числа місяця
поставки. Остаточний розрахунок
здійснюється до 5-го числа наступного
за місяцем споживання.

На виконання умов договору позивачем
здійснено перерахування на користь
відповідача в рахунок оплати
природного газу коштів у розмірі 996 685,73
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями №2058 від 05.03.2013 року, №2087
від 11.03.2013 року, №2233, №2234 від 25.03.2013 року,
№2396 від 10.04.2013 року, №2455 від 17.04.2013 року,
№2530, №2538 від 25.04.2013 року та №2613 від
08.05.2013 року.

Згідно підписаних сторонами актів
передачі-приймання природного газу від
31.03.2013 року, 30.04.2013 року, акту
прийомки-передачі природного газу
№0003465 від 29.03.2013 року, акту надання
послуг з транспортування газу
№ВЛАС002854 від 30.04.2013 року відповідно до
умов цього договору відповідачем
протягом березня-квітня 2013 року було
передано позивачу природний газ та
надано послуги з його транспортування
вартістю 804 890,84 грн.

Відповідно до п. 2.5. договору об'єм
природного газу визначається та
узгоджується на кожен місяць шляхом
подання заявок продавцю. Заявки
подаються продавцеві у письмовій
формі, зокрема з використанням факсу та
інших засобів електронного зв'язку.

При цьому, як вірно встановлено судом
першої інстанції, матеріали справи не
містять доказів погодження між
сторонами обсягів постачання
природного газу на травень 2013 року
шляхом подання відповідної заявки.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
сторонами в умовах договору не
встановлено ні обсягів щомісячних
поставок газу, ні граничних строків їх
поставки, що унеможливлює виникнення
відповідного зобов'язання у
відповідача та його порушення.

Крім того, відповідно до п. 11.1. договору
встановлено, що цей договір вступає в
силу з 01.03.2013 року і діє до 31.12.2013 року, а
в частині розрахунків до повного
виконання сторонами своїх обов'язків.

Тобто, враховуючи приписи п. 11.1.
договору, зобов'язання по поставці
природного газу, кількість якого
встановлено п. 2.1. договору, мають бути
виконанні відповідачем до 31.12.2013 року.

Разом з тим, матеріалами справи
підтверджується, що позивач, на
виконання п. 5.1. договору, здійснив
передоплату на суму 254 041,88 грн., що
підтверджується актом звіряння
взаємних розрахунків за травень 2013
року підписаний обома сторонами.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо продавець,
який одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передачі оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до п. 5.4. договору сторонами
передбачено, що кошти, які надійшли від
покупця, будуть зараховані, як
передплата за умови відсутності
заборгованості за цим договором.

Як вже встановлено судом, між сторонами
(в момент подачі позову) відсутня
заборгованість як по сплаті позивачем
вартості фактично спожитого
природного газу, так і прострочення
відповідачем строку поставки газу та
заборгованості за вказане
зобов'язання.

Таким чином, з наведеного слід зробити
висновок, що відповідачем
обгрунтовано, на підставі п. 5.4.
договору, вказану суму (254 041,88 грн.)
віднесено до передоплати за умовами
договору, а отже у відповідача наявні
всі підстави для володіння даними
грошовими коштами позивача в період
дії договору.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови в задоволені позову, оскільки
договір, на підставі якого позивачем
проведена оплата на користь
відповідача, не припинений, підстава
для одержання відповідачем грошових
коштів у розмірі 254 041,88 грн. не відпала
та прострочення передачі товару на
суму попередньої оплати не допущено.

Доводи скаржника про те, що внаслідок
порушення продавцем виконання
зобов'язання по поставці газу, у
відповідача виникло зобов'язання по
поверненню передплати у розмірі 254 041,88
грн., колегією суддів відхиляються,
оскільки в момент виставлення
позивачем листа-вимоги №102 від 18.06.2013
року, ТОВ «Лідергаз» не було допущено
порушення зобов'язань за договором, що
було вище встановлено судом.

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доводи скаржника зводяться до намагань
надати їм перевагу над встановленими
судом першої інстанції обставинами, та
переоцінити ці обставини, що не впливає
на результат розгляду справи.

Отже, враховуючи наведене, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про те, що рішення
господарського суду міста Києва від
12.11.2013 року у справі №910/18384/13 відповідає
обставинам справи, є законним та
обгрунтованим, а тому не підлягає
скасуванню. У зв'язку з цим апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Лідергаз»
на рішення господарського суду міста
Києва від 12.11.2013 року у справі №910/18384/13
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 12.11.2013 року у справі
№910/18384/13 залишити без змін.

3. Справу №910/18384/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного
господарського суду набирає законної
сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України у порядку,
передбаченому ст. 109 Господарського
процесуального кодексу України.

Головуючий суддя
Р.В. Федорчук

Судді
А.Г. Майданевич

М.Л. Яковлєв