КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р. Справа№ 911/3683/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Іоннікової І.А.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання
Шалівського В.О.

за участю представників

від позивача: Гринько О.А. - дов. від
30.01.2013 року № 14-31

від відповідача: не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
„Національна акціонерна компанія
„Нафтогаз України" на рішення
господарського суду міста Києва від
10.12.2013 року

у справі № 911/3683/13 (суддя Лопатін А.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства „Національна акціонерна
компанія „Нафтогаз України" (м. Київ)

до Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
„Київоблгаз" (м. Боярка
Києво-Святошинського району Київської
області)

про стягнення 2 167 220 грн. 39 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Київської
області звернулося Публічне
акціонерне товариство „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" з позовом до Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
„Київоблгаз" про стягнення з
відповідача на користь позивача пені в
сумі 1 804 488 грн. 79 коп., 3% річних в сумі 360
897 грн. 76 коп., інфляційних нарахувань в
сумі 1 833 грн. 84 коп.

Рішенням від 10.12.2013 року господарський
суд міста Києва позов задовольнив
частково. Стягнув з ПАТ „Київоблгаз" на
користь НАК „Нафтогаз України" 1 234 345
грн. 19 коп. пені, 246 869 грн. 03 коп. 3% річних,
1 833 грн. 84 коп. інфляційних втрат та 29 660
грн. 96 коп. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
місцевого господарського суду ПАТ
„НАК „Нафтогаз України" звернувся до
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Київської області від 10.12.2013 року по
справі № 911/3683/13 в частині відмови в
задоволенні позову про стягнення 570 143
грн. 60 коп. пені та 114 028 грн. 73 коп. 3%
річних та прийняти нове рішення в цій
частині, яким позов задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.12.2013 року
апеляційна скарга ПАТ „НАК „Нафтогаз
України" була прийнята до провадження
та призначено розгляд справи № 911/3683/13 у
судовому засіданні за участю
представників сторін.

В судовому засіданні 06.02.2014 року
оголошувалася перерва до 11.02.2014 року до
11 год. 45 хв.

В судовому засіданні 06.02.2014 року
відповідачем було подано клопотання
про припинення провадження у справі в
зв'язку з тим, що додатковою угодою від
28.01.2014 року № 1 сторони узгодили
проведення остаточного розрахунку за
газ до 31.01.2014 року. Після обговорення
судова колегія відхилила дане
клопотання, оскільки на момент
розгляду справи судом першої інстанції
такої угоди не існувало і суд
апеляційної інстанції здійснює
перегляд рішення місцевого
господарського суду на підставі
наявних у справі доказів або тих
доказів, які не могли бути подані з
поважних причин. Оскільки додаткова
угода від 28.01.2014 року № 1 укладена після
прийняття місцевим господарським
судом рішення по справі, то суд першої
інстанції не міг її врахувати при
прийнятті рішення по справі, а відтак
суд апеляційної інстанції не повинен
її застосовувати для вирішення спірних
правовідносин.

В судове засідання 11.02.2014 року
повноважні представники відповідача
не з'явилися та про причини неявки суд
не повідомили, хоча про час та місце
судового засідання були повідомлені
належним чином. Після обговорення
судова колегія дійшла висновку, що
неявка повноважних представників
відповідача не перешкоджає розгляду
апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні 06.02.2014 року та
11.02.2014 року представники позивача
підтримали вимоги апеляційної скарги.
В судовому засіданні 06.0.2014 року
представник відповідача проти вимог
апеляційної скарги заперечувала.

Дослідивши докази, що є у справі,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши застосування норм
матеріального та процесуального права
судом першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, судова
колегія апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, рішення
місцевого господарського суду має бути
скасовано в частині відмови в позові та
прийнято нове рішення про задоволення
позову в цій частині з залишенням іншої
частини рішення без змін, виходячи із
наступного.

30.03.2012 року Публічне акціонерне
товариство „Національна акціонерна
компанія „Нафтогаз України" (продавець
справі) та Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації „Київоблгаз" (покупець)
уклали договір на купівлю-продаж
природного газу № 23-42-Н, відповідно до
умов якого продавець зобов'язався
передавати у власність покупцю у 2012
році природний газ, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
газ на умовах цього договору.

Пунктом 2.1 договору від 30.03.2012 року №
23-42-Н передбачено, що продавець передає
покупцеві з 01.02.2012 року по 31.12.2012 року
газ в обсязі до 914 542,100 тис. куб. м, у тому
числі по місяцях (тис. куб. м): лютий 214
242,100 тис. куб. м, березень 150 000,000 тис. куб.
м, квітень 77 000,000 тис. куб. м, травень 25
000,000 тис. куб. м, червень 14 000,000 тис. куб.
м, липень 15 000,000 тис. куб. м, серпень 14
500,000 тис. куб. м, вересень 19 800,000 тис. куб.
м, жовтень 90 000,000 тис. куб. м, листопад 125
000,000 тис. куб. м та грудень 170 000,000 тис.
куб. м.

Відповідно до п. 5.4 договору від 30.03.2012
року № 23-42-Н ціна договору (сума
договору) складається із сум вартості
місячних поставок газу за цим
договором та на дату його укладення
становить 385 574 765 грн. 93 коп., крім того
ПДВ - 20%, усього з ПДВ 462 689 719 грн. 12 коп.

Пунктом 3.4 договору від 30.03.2012 року №
23-42-Н встановлено, що
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформляються актами
приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 3.5 договору від 30.03.2012
року № 23-42-Н не пізніше 5-го числа
місяця, наступного за місяцем продажу
газу, покупець зобов'язується надати
продавцеві підписані та скріплені
печатками покупця та
газорозподільного підприємства три
примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використання газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути покупцеві та
газорозподільному підприємству по
одному примірнику оригінала акта,
підписаного уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати у письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між сторонами.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 30-го
числа наступного за місяцем поставки
газу (абз. 2 п. 6.2 договору).

Пунктом 11.1 договору від 30.03.2012 року №
23-42-Н передбачено, що останній набирає
чинності з дати його підписання
уповноваженими представниками сторін
та скріплення їх підписів печаткам, але
не раніше ніж через 14 днів (п'ять
робочих днів у разі застосування
процедури закупівлі з підстав,
визначених п. 3 ч. 2 ст. 39 Закону України
„Про здійснення державних закупівель")
з дня опублікування у державному
офіційному друкованому виданні з
питань державних закупівель
повідомлення про акцепт пропозиції за
результатами застосування процедури
закупівлі в одного учасника та поширює
дію на відносини, що фактично склались
між сторонами з 01.02.2012 року і діє у
частині поставки газу до 31.12.2012 року
включно, а у частині розрахунків - до їх
повного здійснення.

Зазначений договір підписаний
представниками сторін та скріплений
відтисками печаток юридичних осіб.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу
України договір є підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків.

Ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу
України визначає, що за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу
України, за договором постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України встановлено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу, а також вчинити за
свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

На виконання умов зазначеного договору
позивачем була проведена поставка газу
відповідачеві, що підтверджується
актами приймання-передачі природного
газу за лютий від 30.06.2012 року на суму 4 690
344 грн. 19 коп., за березень від 30.06.2012 року
на суму 75 923 348 грн. 51 коп., за квітень від
30.04.2012 року на суму 35 138 956 грн. 10 коп., за
травень від 31.05.2012 року на суму 2 033 997
грн. 56 коп., за червень від 30.06.2012 року на
суму 7 988 687 грн. 83 коп., за липень від
31.07.2012 року на суму 7 562 755 грн. 57 коп., за
серпень від 31.08.2012 року на суму 8 958 920
грн. 32 коп., за вересень від 30.09.2012 року
на суму 10 656 468 грн. 34 коп., за жовтень від
31.10.2012 року на суму 35 319 502 грн. 92 коп., за
листопад від 30.11.2012 року на суму 62 780 235
грн. 23 коп., за грудень від 31.12.2012 року на
суму 103 566 690 грн. 89 коп., загалом на суму
361 273 557 грн. 40 коп.

Відповідно до умов договору (п.п. 6.1),
відповідач повинен був остаточно
розраховуватись за фактично спожиті
обсяги газу на підставі вказаних актів
до 30 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу включно.

Місцевий господарський суд відмовив в
задоволенні позову про стягнення 7 389
грн. 13 коп. 3% річних та 36 945 грн. 63 коп.
пені за період з 31.03.2012 року по 18.04.2012
року (поставка газу у лютому року) та 106
639 грн. 59 коп. 3% річних та 533 197 грн. 96 коп.
пені за період з 01.05.2012 року по 21.06.2012
року (поставка газу у березні 2012 року)
через те, що відповідач розрахувався за
поставку природного газу за лютий 2012
року - 18.04.2012 року та за березень 2012 -
21.06.2012 року, що передувало підписанню
актів прийому-передачі природного газу
за ці місяці 30.06.2012 року.

Проте місцевий господарський суд не
врахував того, що в п. 6.1 договору від
30.03.2012 року № 23-42-Н сторони узгодили, що
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати планових обсягів газу
протягом місяця поставки з урахуванням
положень п. 6.2.

Абз. 2 п. 6.2 договору від 30.03.2012 року №
23-42-Н визначено, що остаточний
розрахунок за фактично переданий газ
здійснюється до 30-го числа наступного
за місяцем поставки газу.

Акти, з якими місцевий господарський
суд пов'язує настання обов'язку з
оплати поставленого газу є підставою
для остаточних розрахунків між
сторонами відповідно до п. 3.5 договору
від 30.03.2012 року № 23-42-Н.

Таким чином оплата мала бути здійснена
до 30-го числа наступного за місяцем
поставки газу, як це визначено у п. 6.2
договору від 30.03.2012 року № 23-42-Н.

Такого ж висновку дійшов і Вищий
господарський суд України в постанові
від 11.07.2013 року по справі
господарського суду Сумської області
№ 5021/1407/12.

Періоди поставки газу за травень -
грудень 2012 року не стали предметом
спору між сторонами щодо настання
строків оплати. За актом
прийому-передачі за квітень від 30.04.2012
року відповідач повністю розрахувався
31.07.2012 року, за актом прийому-передачі
за травень від 31.05.2012 року - 14.08.2012 року,
за актом прийому-передачі за червень
від 30.06.2012 року - 27.08.2012 року, за актом
прийому-передачі за липень від 31.07.2012
року - 18.09.2012 року, за актом
прийому-передачі за серпень від 31.08.2012
року - 04.10.2012 року, за актом
прийому-передачі за грудень від 31.12.2012
року - 21.02.2013 року, що підтверджує сам
відповідач у відзиві на позовну заяву.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 4 статті 231 ГК України
встановлюється, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором.

Ч. 6 ст. 231 ГК України визначено, що
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п. 7.2 договору від 30.03.2012
року № 23-42-Н у разі невиконання
покупцем п.п. 6.1, 6.2 договору він
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду здійснила
перерахунок пені та дійшла висновку, що
рішення місцевого господарського суду
підлягає скасуванню в частині відмови
в позові про стягнення пені з
прийняттям нового рішення про
задоволення позовних вимог про
стягнення пені у розмірі 1 804 488 грн. 79
коп. повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом першої інстанції було частково
задоволено вимогу позивача про втрат
від інфляції.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду здійснила
перерахунок 3% річних та дійшла
висновку, що рішення місцевого
господарського суду підлягає
скасуванню в частині відмови в позові
про стягнення 3% річних з прийняттям
нового рішення про задоволення
позовних вимог про стягнення 3% річних у
розмірі 360 897 грн. 76 коп. повністю.

Також колегія суддів апеляційного
господарського суду зробила
перерахунок розміру інфляційних втрат
та дійшла висновку, що місцевий
господарський суд правомірно стягнув
інфляційні втрати в розмірі 1 833 грн. 84
коп., а тому рішення місцевого
господарського суду підлягає
залишенню без змін в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" підлягає задоволенню,
оскільки рішенням господарського суду
Київської області від 10.12.2013 року у
справі № 911/3683/13 неправомірно було
відмовлено в задоволенні позовних
вимог про стягнення пені у розмірі 570 143
грн. 60 коп. та 3% річних у розмірі 114 028
грн. 73 коп., що призвело до прийняття
неправильного рішення у цій частині (ч.
1 п. 4 ст. 104 ГПК України), та є підставою
для його часткового скасування (з
відповідним розподілом судових витрат
відповідно до ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК
України Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" на рішення господарського
суду Київської області від 10.12.2013 року
по справі № 911/3683/13 задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Київської області від 10.12.2013 року по
справі № 911/3683/13 скасувати в частині
відмови у стягненні пені у розмірі 570 143
(п'ятсот сімдесят тисяч сто сорок три)
грн. 60 коп. та 3% річних у розмірі 114 028
(сто чотирнадцять тисяч двадцять вісім)
грн. 73 коп., та прийняти нове рішення по
справі в цій частині, яким задовольнити
позов про стягненні 570 143 (п'ятсот
сімдесят тисяч сто сорок три) грн. 60 коп.
пені та 114 028 (сто чотирнадцять тисяч
двадцять вісім) грн. 73 коп. 3% річних.

3. В іншій частині рішення залишити
без змін.

4. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації „Київоблгаз" (08150, Київська
область, Києво-Святошинський район, м.
Боярка, вул. Шевченка, буд. 178,
ідентифікаційний код 20578072) на користь
на користь Публічного акціонерного
товариства „Національна акціонерна
компанія „Нафтогаз України" (01001, м.
Київ, вул. Б. Хмельницького, 6,
ідентифікаційний код 20077720) 43 344 (сорок
три тисячі триста сорок чотири) грн. 41
коп. судового збору за розгляд позовної
заяви та 6 841 (шість тисяч вісімсот сорок
одну) грн. 72 коп. судового збору за
розгляд апеляційної скарги.

5. Видачу виконавчих документів
доручити господарському суду
Київської області.

6. Справу № 911/3683/13 повернути до
господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Головуючий суддя
О.М. Гаврилюк

Судді
І.А. Іоннікова

А.Г. Майданевич