м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/24340/13 29.01.14

За позовом Фізичної особи - підприємця
Сисоєва Дмитра Віталійовича

до Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк»

про визнання зобов'язання виконаним та
стягнення 20557,23 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

За участю представників сторін:

від позивача - Вітер В.М. (представник за
довіреністю);

від відповідача - Гук О.О. (представник
за довіреністю).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Сисоєв
Дмитро Віталійович (надалі - Позивач)
звернувся до господарського суду міста
Києва з позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
(надалі - Відповідач) про визнання
виконаним в повному обсязі
зобов'язання за Кредитним договором №
НКЛ-2010149 від 28.02.2012 та стягнення 20557,23
грн. безпідставно отриманих коштів.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.12.2013 за вищевказаним
позовом порушено провадження у справі
№ 910/24340/13.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку Позивача заборгованість по
Кредитному договору № НКЛ-2010149 від
28.02.2012 є повністю ним погашеною, та має
місце переплата за вказаним договором
в розмірі 20557,23 грн. Проте, ні повне
погашення заборгованості ні наявність
переплати по Кредитному договору №
НКЛ-2010149 від 28.02.2012 Відповідачем не
визнаються.

Відповідачем в судовому засіданні
29.01.2014 подано відзив на позов, в якому
він заперечує проти позовних вимог, а
також подано заяву про припинення
провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1
ст. 80 ГПК України.

Вказане заяву Відповідач мотивує тим,
що у пункті 10.1 Договору кредитної лінії
№НКЛ-2010149 від 28.02.2012 міститься
застереження про передачу будь-якого
спору, пов'язаного, зокрема з
виконанням цього договору, або у
зв'язку з ним, або ж спору, що випливає з
умов цього договору, на розгляд
постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків.

Відповідач, з огляду на вказану
третейську угоду, яка є чинною та не
визнана недійсною, наполягає на
вирішенні даного спору саме
третейським судом. Представник
Позивача проти передачі спору на
розгляд третейського суду заперечував.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що дана заява
Відповідача підлягає задоволенню, а
провадження у справі припиненню з
наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 28
лютого 2012 року між Відповідачем (Банк)
та Позивачем (Позичальник) було
укладено Договір кредитної лінії №
НКЛ-2010149, за умовами якого Банк надає
Позичальнику грошові кошти в межах
невідновлювальної кредитної лінії з
максимальним лімітом заборгованості
100000 грн., зі сплатою плати за
користування грошовими коштами в
розмірі 24,99 % річних та з кінцевим
терміном повернення заборгованості до
27 лютого 2015 року включно.

Разом з тим, пунктом 10.1 Договору
кредитної лінії № НКЛ-2010149 від 28.02.2012
передбачено, що усі вимоги, що
виникають при виконанні цього договору
та у зв'язку з ним або випливають з
нього вирішуються постійно діючим
третейським судом при Асоціації
українських банків, що знаходиться за
адресою: 02660, м. Київ, вул. М. Раскової, 15.

Таким чином, сторонами при укладені
Договору кредитної лінії № НКЛ-2010149 від
28.02.2012 була досягнута домовленість про
передачу будь-якого спору, пов'язаного,
зокрема, з виконанням цього договору,
або у зв'язку з ним, або спору, що
випливає з умов цього договору, на
розгляд третейського суду.

Доказів того, що дана третейська угода
є нечинною чи визнаною у судовому
порядку недійсною, матеріали справи не
містять.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону
України «Про третейські суди» юридичні
та/або фізичні особи мають право
передати на розгляд третейського суду
будь-який спір, який виникає з
цивільних чи господарських
правовідносин, крім випадків,
передбачених законом.

Так, у відповідності до частини 1 статті
6 вказаного Закону третейські суди в
порядку, передбаченому цим законом,
можуть розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком переліку справ передбаченого
у даній статті.

Судом встановлено, що серед
зазначеного переліку справ (ч. 1 статті 6
Закону України «Про третейські суди»)
не передбачено категорію справи, що є
предметом даного судового спору у
справі № 910/24340/13.

Частина 2 статті 12 ГПК України
встановлює, що підвідомчий
господарським судам спір може бути
передано сторонами на вирішення
третейського суду, крім спорів про
визнання недійсними актів, а також
спорів, що виникають при укладанні,
зміні, розірванні та виконанні
господарських договорів, пов'язаних із
задоволенням державних потреб, спорів,
передбачених пунктом 4 частини першої
цієї статті, та інших спорів,
передбачених законом.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 80 ГПК
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо сторони
уклали угоду про передачу даного спору
на вирішення третейського суду.

Відповідно до підпункту 4.2.3 пункту 4.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суджу України від 26
грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», провадження у
справі підлягає припиненню, якщо при
розгляді справи буде встановлено, що є
письмова угода сторін про передачу
спору на вирішення третейського суду.

Таку угоду сторони вправі укласти як
до, так і після порушення провадження у
справі. Якщо ж таку угоду укладено до
порушення провадження у справі, то у
випадку якщо відповідач з посиланням
на згадану угоду, яка є чинною, не
визнавалася недійсною і може бути
виконана, наполягає на вирішенні спору
саме третейським судом, господарський
суд має припинити провадження у справі
на підставі пункту 5 частини першої
статті 80 ГПК.

Судом встановлено, що третейська угода
між сторонами, викладена у вигляді
третейського застереження в п. 10.1
Договору кредитної лінії № НКЛ-2010149 від
28.02.2012, є чинною, не визнавалася
недійсною і може бути виконана.
Матеріали справи не містять доказів
протилежного.

При цьому суду зазначає, що третейська
угода про передання спору на розгляд
третейського суду не є відмовою від
права на звернення до суду, а є одним із
способів реалізації права на захист
своїх прав.

Відтак, оскільки між сторонами наявна
третейська угода, а Відповідач з
посиланням на згадану угоду, наполягає
на вирішенні спору саме третейським
судом, заперечуючи проти розгляду
спору у господарському суді, то
провадження у даній господарській
справі, підлягає припиненню.

Судовий збір відповідно до положень
статті 49 ГПК України покладається на
Позивача.

З огляду на наведене та керуючись п. 5 ч.
1 ст. 80 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Припинити провадження у справі.

Дана ухвала набирає законної сили з
моменту прийняття та може бути
оскаржена в установленому законом
порядку.

Суддя
Р.Б. Сташків