м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства «Кременчукгаз»
До Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
Про стягнення 33 812,01 грн.
Суддя Трофименко Т.Ю.
Від позивача Фесянова І.В. - по дов.
№19/3064 від 18.10.2013р.
Від відповідача Мацегорін А.О. . - по
дов. №36/10 від 30.12.2013р.
Обставини справи :
Публічне акціонерне товариство
«Кременчукгаз» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з Дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» 33 812, 01 грн. 3% річних
відповідно до ст.. 625 Цивільного кодексу
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 18.12.2103р. порушено провадження
розгляду в судовому засіданні на
В судовому засіданні представником
відповідача заявлено клопотання про
зупинення провадження у справі до
закінчення процедури реорганізації
відповідача шляхом його реорганізації
- перетворення в ПАТ «Синтез -Газ
Представник позивача проти
задоволення даного клопотання
Суд розглянувши дане клопотання та
заслухавши думку представників сторін,
вважає що дане клопотання не підлягає
задоволенню виходячи з наступного:
Відповідно до ст. 2 ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд має право зупинити
провадження у справі за клопотанням
сторони, прокурора, який бере участь в
судовому процесі, або за своєю
ініціативою у випадках:
1) призначення господарським судом
судової експертизи;
2) надсилання господарським судом
матеріалів прокурору або органу
досудового розслідування;
3) заміни однієї з сторін її
Статтею 104 ЦК України встановлено, що
юридична особа припиняється в
результаті передання всього свого
майна, прав та обов'язків іншим
юридичним особам - правонаступникам
(злиття, приєднання, поділу,
перетворення ) або в результаті
Відповідно до ч. 2 ст. 105 ЦК України після
внесення запису про прийняття рішення
засновників (учасників) юридичної
особи, суду або уповноваженого ними
органу про припинення юридичної особи
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців повідомлення про
внесення до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців щодо прийняття
рішення засновників (учасників)
юридичної особи, суду або
уповноваженого ними органу про
припинення юридичної особи
публікується у спеціалізованому
друкованому засобі масової інформації.

Учасники юридичної особи, суд або
орган, що прийняв рішення про
припинення юридичної особи, відповідно
до цього Кодексу призначають комісію з
припинення юридичної особи (комісію з
реорганізації, ліквідаційну комісію),
голову комісії або ліквідатора та
встановлюють порядок і строк заявлення
кредиторами своїх вимог.

До комісії з припинення юридичної
особи або ліквідатора з моменту
призначення переходять повноваження
щодо управління справами юридичної
особи. Голова комісії, її члени або
ліквідатор юридичної особи
представляють її у відносинах з
третіми особами та виступають у суді
від імені юридичної особи яка
припиняється.

Так відповідно до наказу Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України № 545 від 26.07.2012 року діяльність
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» припиняється
шляхом реорганізації - перетворення на
Публічне акціонерне товариство та
перейменування у «Синтез-Газ України».

Вищевказаним наказом утворено комісію
з припинення діяльності ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» у
складі згідно з Додатком 1.

Статтею 108 ЦК України передбачено, що
перетворенням юридичної особи є зміна
її організаційно правової форми. У разі
перетворення до нової юридичної особи
переходять усе майно, усі права та
обов'язки попередньої юридичної особи.

Згідно з ст. 59 ГК України у разі
перетворення одного суб'єкта
господарювання в інший до
новоутвореного суб'єкта
господарювання усі майнові права і
обов'язки попереднього суб'єкта
господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 ЦК України
юридична особа є такою, що припинилася
з дня внесення до Єдиного державного
реєстру запису про її припинення.

Як вбачається з Витягу серії АГ № 454959 з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
запису про припинення ДК «Газ України»
НАК «Нафтогаз України» станом на 05.12.2013
року не внесено, отже Відповідач хоча і
перебуває в стані припинення
підприємницької діяльності, статусу
юридичної особи, ще не втратила, а тому
може бути учасником судового процесу
на загальних підставах.

У судовому засіданні 22.01.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував із
підстав викладених в письмовому
відзиві.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд:

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України договір - є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного
права, яка визначається як
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. До зобов'язань, що виникають
з договорів, застосовуються загальні
положення про зобов'язання, якщо інше
не випливає із закону або самого
договору. Як і будь-який правочин, він є
вольовим актом, оскільки виражає
спільну волю сторін, що втілюється у
договорі. Змістом договору є, власне, ті
умови, на яких сторони погоджуються
виконувати договір, і вони мають
дотримуватися взятих на себе
зобов'язань.

20 грудня 2010 року між Дочірньою
компанією «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (надалі відповідач) та
Відкритим акціонерним товариством
«Кременчукгаз» (надалі пощивач) було
укладено договорі на закупівлю
природного газу за державні кошти
№06/10-2031.

Відповідно до пункту 1.1. договору
відповідач зобов'язується передати
позивачу в 2011 році природний газ
виключно для подальшої реалізації
установам і організаціям, що
фінансуються з державного та місцевих
бюджетів, позивач зобов'язується
приймати та оплачувати газ на умовах
цього договору.

Згідно з пунктом 10.1 договір набирає
чинності з дати підписання та
скріплення печатками сторін, але не
раніше ніж через 14 днів з дня
опублікування у державному офіційному
друкованому виданні з питань державних
закупівель відомостей про рішення
Уповноваженого органу про погодження
процедури закупівлі в одного учасника,
поширює свою дію на відносини, що
склалися між сторонами з 01 січня 2011
року і діє у частині поставки газу до 31
грудня 2011 року включно, а в частині
проведення розрахунків за газ - до їх
повного здійснення.

Умовами договору сторони погодили ціну
за 1000 м3 газу та порядок здійснення його
оплати, а також всі інші необхідні умов
для врегулювання відповідних
правовідносин.

Протягом дії договору, а саме: 28.01.2011 р,
04.04.2011 р. та 11.07.2011 сторонами були
підписані додаткові угоди № 1 , № 2, № 3
та № 5, якими ціна за 1000м3 газу
змінювалася.

12 квітня 2011 року, керуючись Законом
України «Про засади функціонування
ринку природного газу», Постановою
НКРЕ України від 10.02.2011 року № 212 «Про
затвердження Типового договору на
купівлю-продаж природного газу (між
власниками та постачальниками
природного газу), статтею 179
Господарського кодексу України
сторонами, до договору була підписана
додаткова угода № 3 якою текст договору
був викладений в редакції відповідно
до Типового договору на купівлю продаж
природного газу.

03 жовтня 2011 року сторонами була
підписана Додаткова угода № 6 до
договору, відповідно до пункту 1.1. якої
договір № 06/10-2031 від 20.12.2010 року в
частині поставки природного газу
вважається припиненим з 01 жовтня 2011
року.

Статтею 265 Господарського кодексу
України передбачено, що за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. До відносин поставки, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є
виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права та
обов'язки сторін зобов'язання.

Згідно з приписами статей 525, 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 604 ЦК України
зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін.

Стаття 204 ГК України також передбачає,
що господарське зобов'язання може бути
припинено за згодою сторін.

За період дії договору відповідач
фактично поставив відповідачеві 2648,203
тис. М 3 природного газу на загальну
суму 7 393 775,20 грн..

Позивач по даному договору сплатив
відповідачу 6 522 970,32 грн.

Станом на 31.12.2010 року за договором
поставки природного газу № 1469-09-21-178-
06/06/09-2201 від 31.12.2009 р. у бухгалтерському
обліку ДК "Газ України" ПАК "Нафтогаз
України", що підтверджується актом
звіряння розрахунків від 31.12.2010 року,
обліковувалася переплата в розмірі 2 269
054,68 грн. (Два мільйони двісті шістдесят
девять тисяч пятдесят чотири гривні 68
копійок), яка у подальшому на підставі
листа ВАТ "Кременчукгаз" від 31.01.2001 року
№ 05/422 була зарахована як оплата за
договором № 06/10-2031 від 20.12.2010 року.

Всього за договором № 06/10-2031 від 20.12.2010
року (враховуючи зарахування
вищевказаної суми) відповідач отримав
від позивача суму в розмірі 8 792 025,00 грн.,
з яких 6 522 970,32 грн. сума оплати за
фактично отриманий природний газ за
договором 06/10-2031 від 20.12.2010 року і 2 269 054,68
грн., сума зарахованої переплати за
договором минулого року, а саме:
договір на постачання природного газу
№ 1469-09-21-178- 06/06/09-2201 від 31.12.2009 р.

З матеріалів справи вбачається, що за д
оговором № 06/10-2031 від 20.12.2010 року
природного газу фактично було отримано
на суму 7 393 775,20 грн., а розмір внесеної
позивачем оплати перевищує вартість
обсягів фактично поставленого
природного газу на суму 1 399 249,80 грн.

При підписанні додаткової угоди № 6 до
договору № 60/10-2031 про припинення дії
договору сторонами строк повернення
переплати небув визначений.

Позивач 10.12.2012 року, у відповідності до
положень ст. 530 ЦК України, звернувся до
відповідача з вимогою про повернення
переплати в повному обсязі в
семиденний строк з моменту її
одержання.

Вищевказана вимога отримана
відповідачем 13.12.2012 року, що
підтверджується відповідним
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Відповідачем здійснено фактичне
повернення коштів в сумі 1 399 249,80 гри.
лише 11.10.2013 року.

Спір по справі виник внаслідок того, що
у зв'язку з несвоєчасним поверненням
грошових коштів, відповідач, на думку
позивача, повинен сплатити 3% річних
відповідно до ст. 625 ЦК України.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з частиною першою статті 693 ЦК
України якщо договорі встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором
купівлі-продажу, якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу.

Оскільки попередню оплату поставки
газу здійснено, а газ не поставлено,
відповідно до частини другої статті 693
ЦК України у покупця виникає право
вимагати передання оплаченого товару
або повернення суми попередньої оплати
від продавця, який одержав суму
попередньої оплати товару і не
поставив його у встановлений строк.

Водночас посилання позивача на статтю
625 ЦК України щодо стягнення з
відповідача суми трьох процентів
річних є помилковим, оскільки
стягнення з постачальника суми
попередньої оплати, перерахованої за
договором на поставку природного газу,
не вважається грошовим зобов'язанням у
розумінні статті 625 ЦК України.

За такі дії відповідач несе
відповідальність, передбачену
частиною третьою статті 693 ЦК України,
коли на суму попередньої оплати
нараховуються проценти відповідно до
статті 536 цього Кодексу від дня, коли
товар мав бути переданий, до дня
фактичного передання товару покупцеві
або повернення йому суми попередньої
оплати. Договором може бути
встановлений обов'язок продавця
сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця (аналогічна
позиція викладена в постанові
Верховного Суду України від 15.10.2013р. у
справі №5011-42/13539-2012).

З огляду на викладене не можна визнати
законними, обґрунтованими вимоги
позивача в частині стягнення 3% річних
в сумі 33 812,01 грн., а тому суд приходить
до висновку про відмові у в задоволені
позову.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 43, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 31.01.2014 р.

Суддя
Трофименко Т. Ю.