ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2014 року Справа №
904/6413/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Чус О.В. -
(доповідача),

суддів: Орєшкіна Е.В., Прудніков В.В.
(зміна складу колегії відбулася на
підставі розпорядження секретаря
судової палати Кузнецової І.Л. від
04.02.2014р.)

Секретар судового засідання: Валяр М.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: Пац В.О.. представник,
довіреність № 14-333 від 16.03.12;

від відповідача: Лаврик О.П.
представник, довіреність № б/н від
03.01.14;

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" на рішення
господарського суду
Дніпропетровської області від 04.11.2013р.
у справі №904/6413/13

за позовом Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України"

до Дочірнього підприємства обласного
комунального підприємства
"Дніпротеплоенерго"
"П'ятихаткитеплоенерго"

про стягнення 410 443,98 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулась з позовом
до Дочірнього підприємства обласного
комунального підприємства
"Дніпротеплоенерго"
"П'ятихаткитеплоенерго" про стягнення
410443,98 грн. за договором поставки
природного газу №054102-11БО від 30.09.2011.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 04.11.2013р.
у справі №904/6413/13 (суддя Соловйова А.Є.)
провадження у справі в частині
стягнення 100,00 грн. основного боргу
припинено. Позов задоволено частково.
Стягнуто з Дочірнього підприємства
обласного комунального підприємства
"Дніпротеплоенерго"
"П'ятихаткитеплоенерго", м.П'ятихатки,
на користь Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
380530,25 грн. основного боргу, 19004,28 грн.
річних, 1953,89 грн. пені, 8 068,85 грн.
судового збору. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з оскарженим
рішенням, Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" звернулася
до Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції в
частині зменшення розміру пені на 1953, 89
грн., прийняти нове, яким стягнути з
відповідача на користь позивача 1 953,
89 грн. пені.

Скаржник в апеляційній скарзі
зазначає, що судом першої інстанції
рішення прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповному з»ясуванні обставин
справи та визнання встановленими
недоведених обставин, що мають
значення для справи. Відповідачем не
було надано доказів винятковості
обставин для зменшення розміру пені.
При зменшені розміру пені судом не
враховано інтереси позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу
позивач просить суд залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення господарського суду - без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши доводи апеляційної
скарги, матеріали справи та
перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, колегія суддів вважає,
що рішення суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, між
публічним акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Дніпропетровськгаз" (постачальник,
первісний кредитор) та Дочірнім
підприємством обласного комунального
підприємства "Дніпротеплоенерго"
"П'ятихаткитеплоенерго" (споживач,
боржник) 30.09.2011р. укладено договір
№054102-11БО поставки природного газу за
для вироблення теплової енергії для
потреб установ та організацій, що
фінансуються з державного та місцевих
бюджетів, а також інших суб'єктів
господарювання від 30.09.2011р.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору,
постачальник зобов'язався поставити
покупцю імпортований природний газ за
кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00,
ввезеного на митну територію України
публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", а покупець
зобов'язався прийняти і оплатити
природний газ в обсязі, зазначеному у п.
1.2 договору. Газ, що постачається за цим
договором, використовується покупцем
виключно для вироблення теплової
енергії для потреб установ та
організацій, що фінансуються з
державного та місцевих бюджетів, а
також інших суб'єктів господарювання.

Пунктом 1.2 договору поставки
природного газу передбачено, що
постачальник передає покупцю в період
з 01.10.2011 по 31.12.2012 природний газ (надалі -
газ) з урахуванням вартості його
транспортування в обсязі до 1159,5 тис.
куб.м.

Згідно з п.4.1. договору поставки
природного газу, оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
спожиті обсяги газу та послуги з його
транспортування здійснюється на
підставі акта приймання - передачі газу
до 10 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу. Оплата за газ
здійснюється з поточного рахунку із
спеціальним режимом використання
Покупця на поточний рахунок із
спеціальним режимом використання
постачальника відповідно до вимог
Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу"
кожного банківського дня
розрахункового місяця згідно з
алгоритмом розподілу коштів,
установленим відповідною постановою
НКРЕ, та зараховується як оплата за газ,
поставлений постачальником покупцю.

У разі невиконання або неналежного
виконання своїх зобов'язань за
договором, сторони несуть
відповідальність, передбачену діючим
законодавством України та цим
договором. За несвоєчасне проведення
розрахунків за поставлений за
договором природний газ, що
передбачені п. 4.1 договору, покупець
сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,3
відсотка несвоєчасно перерахованої
суми за кожний день прострочення
платежу, але не більше як 100 відсотків
облікової ставки Національного банку
України (п.п. 7.1 ,7.2 договору).

Між публічним акціонерним товариством
по газопостачанню та газифікації
"Дніпропетровськгаз" (первісний
кредитор) та публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (новий
кредитор) був укладений договір про
відступлення права вимоги №46/12 від
16.10.2012р.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 вказаного
договору первісний кредитор передав, а
новий кредитор прийняв на себе право
вимоги до боржника первісного
кредитора Дочірнього підприємства
обласного комунального підприємства
"Дніпротеплоенерго"
"П'ятихаткитеплоенерго" (боржник) за
договором №054102-11БО поставки
природного газу за для вироблення
теплової енергії для потреб установ та
організацій, що фінансуються з
державного та місцевих бюджетів, а
також інших суб'єктів господарювання
від 30.09.2011р. у сумі 395 130,25 грн. Крім
передачі права вимоги оплати спожитого
природного газу за зобов'язанням,
зазначеним в п.1.1. договору про
відступлення права вимоги, до нового
кредитора перейшли права вимоги
стягнення всіх штрафних санкцій,
інфляційних втрат та відсотків,
пов'язаних з невиконанням або
неналежним виконанням боржником своїх
зобов'язань та зазначеним договором.

На виконання умов договору поставки
природного газу постачальником в
період з жовтня 2011 року по березень 2012
року здійснено постачання та
транспортування природного газу в
обсязі 568 046 куб.м. вартістю 2 255 958,61
грн. з ПДВ, що підтверджується актами
прийому-передачі природного газу за
жовтень, листопад, грудень 2011 року та
січень, лютий, березень 2012 року та не
заперечується відповідачем.

Оплату за поставлений природний газ у
період з жовтня 2011 року по березень 2012
року відповідачем здійснено частково -
у розмірі 1874828,36 грн. Заборгованість
відповідача за договором поставки
природного газу №054102-11БО від 30.09.2011р.,
за розрахунком позивача склала 381 130,25
грн.

За умовами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України,
цивільні та господарські зобов'язання
мають бути виконані належним чином і у
встановлений договором строк, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом.

Сторонами проведено звірку взаємних
розрахунків. Як вбачається з акту
звірки за період з 01.10.2012 по 31.08.2013 по
договору №46/12 відповідачем було
здійснено часткове погашення суми
основного бору, а саме 17.07.2013 на суму 500,00
грн. та 12.08.2013 на суму 100,00 грн.
(відповідно до платіжних доручень №545
від 17.07.2013 та №570 від 12.08.2013).

Пунктом 4.4. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" №18
від 26.12.2011р. передбачено, що
господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмету спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюванного акта державного чи
іншого органу тощо), якщо між сторонами
у зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК
можливе в разі, коли предмет спору
існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи. Якщо ж він був
відсутній і до порушення провадження у
справі, то зазначена обставина тягне
собою відмову в позові, а не припинення
провадження справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками
господарського суду та вважає
правомірним, що провадження у справі в
частині стягнення суми основного боргу
у розмірі 100,00 грн. підлягає припиненню,
оскільки оплата заборгованості в
сумі 100,00 грн. була здійснена
відповідачем після подання позовної
заяви. В частині стягнення основної
заборгованості у розмірі 500,00 грн. також
правомірно відмовлено, оскільки сплату
було проведено до подачі позовної
заяви до суду (17.07.2013р.). Судом першої
інстанції обґрунтовано задоволено
позовні вимоги в частині нарахування
основної заборгованості за отриманий
природній газ в сумі 380 530,25 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
окрім суми основного боргу, позивач
також просив господарський суд
стягнути з відповідача 19 004, 28 грн. 3%
річних, 4 296,46 грн. інфляційні втрати, 6012,
99 пені.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов, які визначені змістом
зобов'язання, а ст. 629 ЦК України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

У відповідності із ч. 1 ст. 216
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

З огляду на положення ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

В силу положень ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання наступають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь прострочений
час, а також 3% річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

За статтями 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлені положення, згідно з якими
платники грошових коштів
сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін. При
цьому розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Згідно умов п.п. 7.1, 7.2 договору поставки
природного газу, у разі невиконання
або неналежного виконання своїх
зобов'язань за договором, сторони
несуть відповідальність, передбачену
діючим законодавством України та цим
договором. За несвоєчасне проведення
розрахунків за поставлений за
договором природний газ, що
передбачені п. 4.1 договору, покупець
сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,3
відсотка несвоєчасно перерахованої
суми за кожний день прострочення
платежу, але не більше як 100 відсотків
облікової ставки Національного банку
України.

Щодо вимоги в частині стягнення з
відповідача на користь позивача
заявленої суми 4 296, 46 грн. збитків від
інфляції з 16.10.2011 року по 15.03.2012 року, то
враховуючи вірність розрахунків
господарського суду, колегія суддів
вважає правомірною відмову в
задоволенні позову в цій частині,
оскільки значення індексу інфляції за
наведений період при розрахунку
шляхом перемножування між собою
помісячних індексів інфляції, що
складають відповідний період, є
меншими одиниці.

Також колегія суддів приходить
висновку про правомірне задоволення
позову в частині стягнення 3% річних в
сумі 19 004, 28 грн. та пені в сумі 1953, 89 грн.
(нарахованої за період з 12.08.2012р. по
10.10.2012р.).

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно з п. 3.17.4. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011,
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті
83 ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

З огляду на викладене, судом першої
інстанції в рішенні наведене правове
обґрунтування та фактичні обставини,
на підставі яких зменшено розмір пені:
ступінь виконання зобов»язання,
фінансовий стан боржника, існування
кредиторської та дебіторської
заборгованості відповідача. А тому
доводи скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, судова колегія
вважає необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються наявними у справі
матеріалами і не відповідають вимогам
діючого законодавства, що регулює дані
правовідносини. Суд вважає, що
оскаржуване судове рішення слід
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 04.11.2013р.
у справі №904/6413/13 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 10.02.2014
року

Головуючий суддя
О.В. Чус

Суддя
Е.В. Орєшкіна

Суддя
В.В. Прудніков