ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.01.14р. Справа № 904/9311/13За позовом
комунального закладу
"Орджонікідзевська центральна міська
лікарня" Дніпропетровської обласної
ради", м. Орджонікідзе,
Дніпропетровська область

до Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Дніпропетровськ

про скасування рішення

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача - Мотрончука А.П.,
представник, дов. № 575 від 26.04.13р.

від відповідача - Беркутов О.П.,
представник, дов. № 16 від 05.02.13р.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальний заклад "Орджонікідзевська
центральна міська лікарня"
Дніпропетровської обласної ради"
звернувся до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
скасування рішення адміністративної
колегії Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України "Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладання
штрафу" від 11 жовтня 2013 року №67/01-12/05-13 у
справі 62/05-10-1/13.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що рішення Дніпропетровського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
прийнято на підставі хибних висновків
відповідача та з недотриманням норм
законодавства України, а накладення
штрафу ґрунтувалось на вільному
тлумаченні відповідачем норм
законодавства та недотриманні ним
положень Конституції України, як
зазначає позивач у позовній заяві,
вказаний штраф було накладено
протизаконно.

Ухвалою господарського суду від 03.12.2013
року, порушено провадження у справі, а
розгляд справи призначено на 25.12.2013р.

25.12.2013р. представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі, просив
суд позов задовольнити.

Представник відповідача надав до
матеріалів справи відзив на позов,
яким проти задоволення позову
заперечує, посилаючись на те, що у
відповідності до вимог чинного
законодавства територіальним
відділенням було надано належну оцінку
фактичним обставинам справи, а спірне
рішення прийнято відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
в межах компетенції територіального
відділення, з дотриманням
законодавства про захист економічної
конкуренції, підстави для визнання
оскаржуваного рішення недійсним,
передбачені ст. 59 Закону України "Про
захист економічної конкуренції", як
вважає відповідач - відсутні, просить
суд позивачу в позові - відмовити.
(а.с.26-29)

В судовому засіданні в присутності
представників сторін оголошено
перерву до 24.01.2014 року.

24.01.2014 року представник позивача в
судовому засіданні надав до матеріалів
справи пояснення, якими зазначив, що
позиція відповідача щодо необхідності
застосування до позивача штрафної
санкції через наявні порушення вимог
порядку №252 є його власною думкою, яка
не ґрунтується на нормах цього порядку
та законодавства України, а також не
підтверджується будь-якими іншими
доказами, які б однозначно свідчили про
правомірність претензій відповідача
до позивача. (а.с.33)

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти позову,
просить суд у позові відмовити.

24.01.2014р. в порядку ст. 85 ГПК України, у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження. А згідно з ч. 2 ст. 4
названого Кодексу юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.
Відповідно ж до приписів статті 60
Закону України «Про захист економічної
конкуренції» (далі-Закон) рішення
органів Антимонопольного комітету
України оскаржуються до
господарського суду.

Отже, спір у цій справі відноситься до
підвідомчості господарських судів і
підлягає вирішенню за правилами ГПК
України.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
законодавство про захист економічної
конкуренції ґрунтується на нормах,
установлених Конституцією України, і
складається із цього Закону, законів
України "Про Антимонопольний комітет
України", "Про захист від
недобросовісної конкуренції", інших
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до цих законів.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
Антимонопольний комітет України є
державним органом із спеціальним
статусом, метою діяльності якого є
забезпечення державного захисту
конкуренції у підприємницькій
діяльності та у сфері державних
закупівель. При цьому, особливості
спеціального статусу Антимонопольного
комітету України обумовлюються його
завданнями та повноваженнями, в тому
числі роллю у формуванні конкурентної
політики, та визначаються цим Законом,
іншими актами законодавства і
полягають, зокрема, в особливому
порядку призначення та звільнення
Голови Антимонопольного комітету
України, його заступників, державних
уповноважених Антимонопольного
комітету України, голів територіальних
відділень Антимонопольного комітету
України, у спеціальних процесуальних
засадах діяльності Антимонопольного
комітету України, наданні соціальних
гарантій, охороні особистих і майнових
прав працівників Антимонопольного
комітету України на рівні з
працівниками правоохоронних органів, в
умовах оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону
розпорядження, рішення та вимоги
органу Антимонопольного комітету
України, голови територіального
відділення Антимонопольного комітету
України, вимоги уповноважених ними
працівників Антимонопольного комітету
України, його територіального
відділення в межах їх компетенції є
обов'язковими для виконання у
визначені ними строки, якщо інше не
передбачено законом.

Стаття 3 зазначеного Закону передбачає,
що до основних завдань
Антимонопольного комітету України
відносить участь у формуванні та
реалізації конкурентної політики в
частині здійснення державного
контролю за дотриманням законодавства
про захист економічної конкуренції на
засадах рівності суб'єктів
господарювання перед законом та
пріоритету прав споживачів,
запобігання, виявлення і припинення
порушень законодавства про захист
економічної конкуренції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" у сфері здійснення контролю за
дотриманням законодавства про захист
економічної конкуренції
Антимонопольний комітет України має
повноваження, зокрема, перевіряти
суб'єкти господарювання, об'єднання,
органи влади, органи місцевого
самоврядування, органи
адміністративно-господарського
управління та контролю щодо дотримання
ними вимог законодавства про захист
економічної конкуренції та під час
проведення розслідувань за заявами і
справами про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції.

11.10.2013 року відповідачем прийнято
рішення №67/01-12/05-13 по справі №62/05-10-1/13,
яким:

- визнано становище комунального
закладу "Орджонікідзевська центральна
міська лікарня" Дніпропетровської
обласної ради" , за результатами
діяльності з 12.07.2012 року та поточному
періоді 2013року на ринку платної
медичної послуги з з видачі медичної
довідки для отримання дозволу
(ліцензії) на об'єкт дозвільної системи
(форма 127/о (облікова), у межах міста
Орджонікідзе, монопольним (домінуючим),
оскільки не має жодного конкурента.

- визнано дії комунального закладу
"Орджонікідзевська центральна міська
лікарня" Дніпропетровської обласної
ради", щодо внесення в розрахунок
тарифу на платну медичну послугу з
видачі медичної довідки для отримання
дозволу (ліцензії) на об'єкт дозвільної
системи, заробітної плати
лікаря-хірурга з нарахуванням на
заробітну плату, які призвели до
встановлення економічно
необґрунтованого тарифу на цю послугу,
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбачені
пунктом другим статті 50 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
визначені пунктом першим частини
другої статті 13 цього Закону, у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку платної медичної
послуги з видачі медичної довідки для
отримання дозволу (ліцензії) на об'єкт
дозвільної системи (форма 127/о
(облікова), шляхом встановлення таких
цін реалізації товару, які неможливо
було б встановити за умов існування
значної конкуренції на ринку. (а.с.9-12)

Зазначеним рішенням за вчинення
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, відповідно до
абзацу 2 частини 2 статті 52 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" на комунальним заклад
"Орджонікідзевська центральна міська
лікарня" Дніпропетровської обласної
ради" накладено штраф у розмірі 10 000 грн.
та зобов'язано припинити порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції у 2- місячний термін з дня
отримання рішення шляхом розрахунку та
встановлення економічно обґрунтованої
вартості платної медичної послуги з
видачі медичної довідки для отримання
дозволу (ліцензії) на об'єкт дозвільної
системи (форма 127/о (облікова).

З матеріалів справи вбачається та не
заперечується позивачем, що позивач -
комунальний заклад "Орджонікідзевська
центральна міська лікарня"
Дніпропетровської обласної ради" надає
платні медичні послуги, зокрема, видачу
медичної довідки для отримання дозволу
(ліцензії) на об'єкт дозвільної системи
(форма 127/о (облікова).

За результатами проведеного
відповідачем дослідження, щодо
визначення ринкового становища
комунального закладу
"Орджонікідзевська центральна міська
лікарня" Дніпропетровської обласної
ради" в частині надання платних
медичних послуг з видачі медичної
довідки для отримання дозволу
(ліцензії) на об'єкт дозвільної системи
(форма 127/о (облікова) в межах міста
встановлено, що відповідач з 12.07.2012
року та поточному періоді 2013 року був
єдиним медичним закладом, якому було
надано право на видачу медичної
довідки для отримання дозволу
(ліцензії) на об'єкт дозвільної системи
(форма 127/о (облікова), тобто займав
монопольне (домінуюче) становище на
ринку платної медичної послуги з
видачі медичної довідки для отримання
дозволу (ліцензії) на об'єкт дозвільної
системи (форма 127/о (облікова) за період
з 12.07.2012 року в межах міста
Орджонікідзе, оскільки не мав жодного
конкурента. Ринкове становище КЗ
"Орджонікідзевська центральна міська
лікарня" ДОР" у 2013 році не змінилося.

Виявлені Дніпропетровським обласним
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
порушення полягали в тому, що
комунальним закладом
"Орджонікідзевська центральна міська
лікарня" Дніпропетровської обласної
ради" розраховані калькуляції витрат
на платну медичну послугу з видачі
медичної довідки для отримання дозволу
(ліцензії) на об'єкт дозвільної системи
(форма 127/о (облікова). Згідно
калькуляції до складу лікарської
комісії включено: лікаря-терапевта,
лікаря-невропатолога,
лікаря-отоларинголога,
лікаря-офтальмолога та лікаря-хірурга.

Тоді, як пунктом 5 Порядку видачі
медичної довідки для отримання дозволу
(ліцензії) на об'єкт дозвільної системи,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я від 05.11.1999 за № 768/4061
визначено, що питання про видачу
медичної довідки вирішується
лікарсько-консультативною комісією, до
складу якої входять: голова комісії
(лікар-терапевт), лікар-невропатолог,
лікар-отоларинголог,
лікар-офтальмолог. Перелік
лабораторних та функціональних
обстежень включає в себе обов'язковий
обсяг (загальний аналіз крові та сечі,
аналіз крові на цукор, ЕКГ, обстеження
гостроти й полів зору), а також
індивідуальні додаткові обстеження, що
призначаються лікарями - членами
лікарсько-консультативної комісії. При
вирішенні питання про видачу медичної
довідки обов'язково враховуються
результати обов'язкового
профілактичного наркологічного огляду
громадянина, дані щодо перебування
громадянина на психіатричному обліку.

Проте, в порушення визначених
вищезазначеним порядком вимог, позивач
залучив до складу медичної комісії
додатково лікаря-хірурга (вартість
обстеження на одне відвідування
лікаря-хірурга у період з 12.07.2012 року по
травень 2013 року складала від 2,24 до 2,88
грн.), що підтверджується протоколом
засідання комісії на проведення
медичного огляду для отримання дозволу
(ліцензії) на об'єкт дозвільної системи
від 16.07.2012 року, відповідно до порядку
денного, поставлено на вирішення
питання про визначення необхідності
залучення для участі у комісії інших
медичних спеціалістів. Комісія у
складі голови комісії (лікар-терапевт),
лікар-невропатолог,
лікар-отоларинголог, лікар-офтальмолог
та запрошеного лікаря-хірурга
вирішила, залучити до складу ЛКК
лікаря-хірурга. (а.с.14)

Таким чином, як зазначено у рішенні
адміністративної колегії
територіального відділення від 11.10.2013
№67/01-12/05-13 по справі №62/05-10-1/13,
включення до складу медичної комісії
додатково лікаря-хірурга призвело до
збільшення вартості платної медичної
послуги з видачі медичної довідки для
отримання дозволу (ліцензії) на об'єкт
дозвільної системи (форма 127/о
(облікова), встановлення економічно
необґрунтованого тарифу.

Як встановлено рішенням
адміністративної колегії, за рахунок
збільшення вартості платної медичної
послуги з видачі медичної довідки для
отримання дозволу (ліцензії) на об'єкт
дозвільної системи (форма 127/о
(облікова) на вартість заробітної плати
лікаря-хірурга з нарахуванням на
заробітну плату за період з 2012 року по
травень 2013 року, позивачем було
отримано надлишкових коштів - 784,76 грн.

Таким чином, дії комунального закладу
"Орджонікідзевська центральна міська
лікарня" Дніпропетровської обласної
ради", щодо внесення в розрахунок
тарифу на платну медичну послугу з
видачі медичної довідки для отримання
дозволу ліцензії) на об'єкт дозвільної
системи (форма 127/о (облікова), додатково
до обов'язкового обсягу обстежень,
заробітної плати лікаря-хірурга з
нарахуванням на заробітну плату, які
призвели до встановлення економічно
необґрунтованого тарифу на цю послугу,
є порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції.

В поясненнях, які містяться у спірному
рішенні, комунальний заклад
"Орджонікідзевська центральна міська
лікарня" Дніпропетровської обласної
ради" зазначає, що "згідно п.7 наказу
Міністерства охорони здоров'я України
від 20.10.1999 №252 "Про затвердження Порядку
видачі медичної довідки для отримання
дозволу (ліцензії) на об'єкт дозвільної
системи" передбачено перелік медичних
працівників, які входять до складу
лікарсько-консультативної комісії, при
цьому до складу комісії не входить
лікар-хірург. Але згідно п.9 цього
Порядку, комісія має право на залучення
медичних працівників, участь яких не
передбачена переліком спеціалістів, що
входять до складу комісії. Участь в
комісії лікаря-хірурга зумовлена тим,
що особи, які звертаються за отриманням
довідки, можуть мати фізичні вади, які
заважають цій особі безпечно для
оточуючих користуватись зброєю, яка є
об'єктом підвищеної небезпеки. Вважає,
що участь в комісії на видачу медичної
довідки для отримання дозволу
(ліцензії) на об'єкт дозвільної системи
лікаря-хірурга виправдана і необхідна".

Зазначене рішення адміністративної
колегії територіального відділення
від 11.10.2013 №67/01-12/05-13 по справі №62/05-10-1/13
було направлено на адресу позивача
супровідним листом №3436/44/05-13 від
11.10.2013р. (а.с.8) та, як зазначає позивач,
отримано останнім 15.10.2013р.

Враховуючи, що позивач категорично не
погоджується з рішенням
адміністративної колегії
територіального відділення від 11.10.2013
№67/01-12/05-13 по справі №62/05-10-1/13, а також з
фактом застосування до нього штрафу,
позивач звернувся до суду за захистом
своїх прав.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши представників позивача та
відповідача, оцінивши надані докази в
їх сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Законом України "Про захист
економічної конкуренції" регулюються
відносини органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
органів
адміністративно-господарського
управління та контролю із суб'єктами
господарювання; суб'єктів
господарювання з іншими суб'єктами
господарювання, із споживачами, іншими
юридичними та фізичними особами у
зв'язку з економічною конкуренцією. Цей
Закон застосовується до відносин, які
впливають чи можуть вплинути на
економічну конкуренцію на території
України.

Стаття 19 цього Закону визначає
гарантії здійснення повноважень
Антимонопольного комітету України.

Підставами для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є:
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи; недоведення
обставин, які мають значення для справи
і які визнано встановленими;
невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи; порушення
або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
Порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для зміни,
скасування чи визнання недійсним
рішення тільки за умови, якщо це
порушення призвело до прийняття
неправильного рішення (ст. 59 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції").

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
заявник, відповідач, третя особа мають
право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено. Рішення
Антимонопольного комітету
України, адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України та
державного уповноваженого
Антимонопольного комітету України
оскаржуються до господарського
суду міста Києва. Рішення
адміністративної колегії
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
оскаржуються до господарських судів
Автономної Республіки Крим,
областей, міст Києва та Севастополя.
Прийняття господарським судом до
розгляду заяви про визнання
недійсним рішення органу
Антимонопольного комітету України не
зупиняє його виконання, крім випадків,
передбачених частиною четвертою цієї
статті. Порушення господарським судом
провадження у справі про визнання
недійсним рішення органу
Антимонопольного комітету України,
прийнятого: згідно з частиною першою
статті 48 цього Закону, частиною першою
статті 30 Закону України "Про захист
від недобросовісної конкуренції"; за
результатами перевірки відповідно до
частини п'ятої статті 57 цього Закону; за
результатами перегляду відповідно до
частини третьої статті 58 цього
Закону, а також перегляд за заявою
сторони відповідного рішення
(постанови) господарського суду
зупиняє виконання зазначеного
рішення органу Антимонопольного
комітету України на час розгляду цієї
справи чи перегляду відповідного
рішення (постанови) господарського
суду, якщо органом Антимонопольного
комітету України відповідно до
частини третьої статті 48 цього Закону
чи господарським судом не визначено
інше. Незалежно від положень частини
четвертої цієї статті, у разі
наявності достатніх підстав,
господарський суд може зупинити дію
рішення органу Антимонопольного
комітету України.

Забезпечення дотримання порядку
видачі медичної довідки для отримання
дозволу (ліцензії) на об'єкт дозвільної
системи провадиться на підставі та
відповідно до вимог Порядку видачі
медичної довідки для отримання дозволу
(ліцензії) на об'єкт дозвільної системи,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я від 20.10.1999 за № 252.

Пунктом 7 Порядку, встановлено, що при
потребі комісія має право на залучення
медичних працівників, участь яких не
передбачена переліком спеціалістів, що
входять до складу комісії.

Пунктом 5 цього Порядку встановлено, що
питання про видачу медичної довідки
вирішується лікарсько-консультативною
комісією, до складу якої входять:
голова комісії (лікар-терапевт),
лікар-невропатолог,
лікар-отоларинголог,
лікар-офтальмолог. Перелік
лабораторних та функціональних
обстежень включає в себе обов'язковий
обсяг (загальний аналіз крові та сечі,
аналіз крові на цукор, ЕКГ, обстеження
гостроти й полів зору), а також
індивідуальні додаткові обстеження, що
призначаються лікарями - членами
лікарсько-консультативної комісії. При
вирішенні питання про видачу медичної
довідки обов'язково враховуються
результати обов'язкового
профілактичного наркологічного огляду
громадянина, дані щодо перебування
громадянина на психіатричному обліку.

Таким чином судом встановлено, що
адміністративна колегія, дійшла
вірного висновку, про те, що
лікаря-хірурга в окремих випадках
комісія може залучати для
індивідуального додаткового
обстеження та неправомірно, з боку
позивача, всупереч п. 5 Порядку включати
до складу лікарсько-консультативної
комісії лікаря-хірурга, тобто до
обов'язкового обсягу обстежень, що
призвело до збільшення вартості
платної медичної послуги з видачі
медичної довідки для отримання дозволу
(ліцензії) на об'єкт дозвільної системи
(форма 127/о (облікова), встановлення
економічно необґрунтованого тарифу та
стало можливим завдяки наявності у
Закладу ринкової влади і відсутності у
споживачів альтернативи в отриманні
цієї послуги у іншого суб'єкта
господарювання (лікарні) у визначених
територіальних межах.

Щодо посилань позивача у позовній
заяві на лист Департаменту охорони
здоров'я Дніпропетровської обласної
державної адміністрації від 10.10.2013
№22-11296/0/29-13, суд вважає безпідставними,
оскільки, виходячи із тексту даного
листа, Департамент охорони здоров'я
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації жодним чином не
підтверджує позицію позивача, а тільки
підтверджує, що відповідно до Порядку
видачі медичної довідки для отримання
дозволу (ліцензії) на об'єкт дозвільної
системи, затвердженого наказом
Міністерства охорони здоров'я від
20.10.1999 за № 252, питання про видачу
медичної довідки вирішується
лікарсько-консультативною комісією, до
складу якої входять: голова комісії
(лікар-терапевт), лікар-невропатолог,
лікар-отоларинголог,
лікар-офтальмолог. При потребі комісія
має право на залучення медичних
працівників, участь яких не
передбачена переліком спеціалістів, що
входять до складу комісії. (а.с.13)

Згідно зі ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть
участь в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

За приписами ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, суд дослідивши
матеріали справи, вважає, що рішення
адміністративної колегії
територіального відділення від 11.10.2013
№67/01-12/05-13 по справі №62/05-10-1/13, яким
накладено штраф у розмірі 10 000 грн. та
зобов'язано припинити порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції у 2- місячний термін з дня
отримання рішення шляхом розрахунку та
встановлення економічно обґрунтованої
вартості платної медичної послуги з
видачі медичної довідки для отримання
дозволу (ліцензії) на об'єкт дозвільної
системи (форма 127/о (облікова) за
внесення в розрахунок тарифу на платну
медичну послугу з видачі медичної
довідки для отримання дозволу
(ліцензії) на об'єкт дозвільної системи
(форма 127/о (облікова), додатково до
обов'язкового обсягу обстежень,
заробітної плати лікаря-хірурга з
нарахуванням на заробітну плату,
призвели до встановлення економічно
необґрунтованого тарифу на цю послугу
та є порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції.

Враховуючи викладене, спірне рішення
адміністративної колегії
територіального відділення від 11.10.2013
№67/01-12/05-13 по справі №62/05-10-1/13 прийнято
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, в межах
компетенції територіального
відділення, з дотриманням
законодавства про захист економічної
конкуренції, а висновки викладені в
ньому відповідають обставинам справи.
Підстави для визнання його недійсним,
передбачені статтею 59 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
відсутні, а тому позов задоволенню не
підлягає.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові
витрати у справі покладаються на
позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85,
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскаржене протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Л.П. Кармазіна Повне рішення
складено 29.01.2014р.