КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р. Справа№ 910/20625/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рудченка С.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання
Степанці О.В.,

представники сторін в судове засідання
не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Рада» на рішення
господарського суду міста Києва від
03.12.2013 року

у справі №910/20625/13 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом приватного акціонерного
товариства «Отіс», м. Київ,

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Рада», м. Київ,

про стягнення 49311,58 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року ПАТ «Отіс» (далі -
позивач) подало до господарського суду
міста Києва позов до ТОВ «Рада» (далі -
відповідач) про стягнення 49311,58 грн. В
обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на наявність у відповідача
заборгованості перед ним в сумі 49311,58
грн. згідно договору D21С №0644 від 01.01.2012
року на технічне обслуговування та
ремонт ліфтів по договірній ціні.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 03.12.2013 року у справі №910/20625/13
позов задоволено повністю. Присуджено
до стягнення з ТОВ «Рада» на користь
ПАТ «Отіс» 49311,58 грн. основного боргу,
1720,50 грн. судового збору. При прийнятті
оскаржуваного рішення місцевий
господарський суд дійшов до висновку
про наявність у відповідача боргу
перед позивачем в сумі 49311,58 грн. згідно
договору D21С №0644 від 01.01.2012 року на
технічне обслуговування та ремонт
ліфтів по договірній ціні.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ТОВ «Рада» подало до Київського
апеляційного господарського суду
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 03.12.2013 року у справі №910/20625/13 і
прийняти нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ПАТ «Отіс»
повністю. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на те, що сторони спору не
дійшли остаточної згоди щодо предмету
договору та вартості робіт по договору.
Також, на переконання скаржника,
відомість обсягів робіт та вартості
технічного обслуговування
диспетчерських систем та акти
приймання виконаних робіт з технічного
обслуговування ліфтів підписано не
уповноваженими особами, а самі акти не
відповідають вимогам ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.01.2014 року у
справі №910/20625/13 апеляційну скаргу ТОВ
«Рада» на рішення господарського суду
міста Києва від 03.12.2013 року у справі
№910/20625/13 прийнято до провадження та
призначено розгляд справи на 05.0.22014
року.

Сторони повноважних представників в
судове засідання апеляційної
інстанції не направили, своїм
процесуальним правом, передбаченим
статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України, не
скористалися. Враховуючи те, що в
матеріалах справи містяться докази
належного повідомлення всіх учасників
судового процесу про час та місце
проведення судового засідання про
розгляд апеляційної скарги, а також
приймаючи до уваги те, що ухвалою про
призначення справи до розгляду
учасників судового процесу було
попереджено, що неявка представників
сторін без поважних причин у судове
засідання не є перешкодою для розгляду
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного господарського суду
вважає за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами відповідно
до ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 01.01.2012 року між позивачем
(виконавець) та відповідачем (замовник)
було укладено договір D21С №0644 на
технічне обслуговування та ремонт
ліфтів по договірній ціні (далі -
договір, а.с. 10-11), згідно умов якого
замовник передає, а виконавець приймає
на себе обов'язки щодо виконання робіт
планового характеру по технічному
обслуговуванню та ремонту ліфтів
замовника, обумовлених договірною
ціною та умовами цього договору (п. 1.1
договору).

Відповідно до п. 1.2 договору щомісячна
вартість робіт склала 8212,09 грн.

Згідно відомості об'єктів та обсягів
робіт з технічного обслуговування
ліфтів та підйомників з січня 2012 року,
яка є додатком до договору, місячна
вартість обслуговування ліфтів
становить 8212,09 грн.

За умовами п. 4.1 договору замовник
щомісячно проводить розрахунки з
виконавцем, виходячи з договірної ціни
з урахуванням положень розділу 3 цього
договору.

Отже, посилання відповідача на те, що
сторони спору не дійшли остаточної
згоди щодо предмету договору та
вартості робіт по договору
спростовуються наведеними вище
положеннями договору та додатком до
нього.

Пунктом 4.3 договору сторонами
узгоджено, що розрахунки здійснюються
на підставі актів виконаних робіт до
5-го числа кожного наступного за
звітним місяця. Зміни в обсягах
виконаних робіт, пов'язані з виконанням
положень розділу 3 цього договору
враховуються в платежах за наступний
місяць.

Статтею 837 ЦК України визначено, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та п. 1 ст.
193 ГК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до закону та договору.
Згідно зі ст. 525 ЦК України та п. 7 ст. 193
ГК України одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Матеріали справи містять акти
приймання виконаних робіт з технічного
обслуговування ліфтів у період з
травня 2012 року по вересень 2012 року на
загальну суму 40738,06 грн. (а.с. 13-17).

Зазначені акти підписані
уповноваженими представниками сторін
без зауважень та відповідають вимогам
п. 4.2 договору.

Так, пунктом 4.2 договору передбачено, що
в актах виконаних робіт замовник
зобов'язаний вказати на другому
екземплярі дату його надходження,
прізвище і ініціали уповноваженої
особи, її підпис та завірити печаткою.
Оформлення акту виконаних робіт
замовник здійснює до 25 числа поточного
місяця але не пізніше ніж у 3 денний
термін з моменту його вручення, а всі
зупинки ліфтів з вини виконавця за
період з 26 числа до кінця місяця будуть
враховані зменшенням обсягів а актах
виконаних робіт наступного місяця.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що 20.03.2012 року відповідач звернувся до
позивача з гарантійним листом №69/00/30
(а.с. 18), в якому виклав прохання
виконати відновлювальні роботи з
ремонту ліфта в житловому будинку по
вулиці Ахматової, 13 секція Г (пас.);
оплату гарантував.

Виконання відновлювальних робіт з
ремонту ліфта в житловому будинку по
вулиці Ахматової, 13 секція Г (пас.) у
березні на суму 8573,52 грн. підтверджено
актом приймання виконаних будівельних
робіт №644 110-Т8 від 23.03.2012 року (а.с. 19-20).

В актах вказані посади та прізвища
осіб, які відповідальні за їх
складання, зміст та обсяг виконаних
робіт, їх вартість. Вказані акти
підписано сторонами без будь-яких
зауважень, містять відтиски печаток
сторін.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що вказані акти є належними
доказами в розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК
України, що підтверджують виконання
позивачем на замовлення відповідача
робіт згідно договору D21С №0644 від 01.01.2012
року.

Відтак, твердження скаржника про те, що
відомість та акти підписано не
уповноваженими особами, а самі акти не
відповідають вимогам ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» є
хибними.

Отже, актами приймання виконаних робіт
підтверджено належне виконання
позивачем своїх зобов'язань за
договором D21С №0644 від 01.01.2012 року на
суму 49311,58 грн.

Відповідачем не надано суду доказів в
порядку ст. ст. 33, 34 ГПК України на
підтвердження здійснення розрахунку з
позивачем за виконані останнім роботи
у строки встановлені у п. 4.3 договору, а
тому висновок суду першої інстанції
щодо задоволення позовних вимог про
стягнення з відповідача на користь
позивача 49311,58 грн. боргу колегія суддів
вважає законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
оскаржуване рішення суду прийнято у
відповідності з вимогами чинного
матеріального та процесуального права,
підстав його скасовувати або змінювати
не вбачається. Решта доводів скаржника
зводяться до намагань надати їм
перевагу над встановленими судом
першої інстанції обставинами, та
переоцінити ці обставини, що не впливає
на результат розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів встановила,
що обставини, на які посилається
скаржник, не можуть бути підставою для
зміни або скасування рішення
господарського суду міста Києва від
03.12.2013 року у справі №910/20625/13.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Рада» на
рішення господарського суду міста
Києва від 03.12.2013 року у справі №910/20625/13
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 03.12.2013 року у справі
№910/20625/13 залишити без змін.

3. Справу №910/20625/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
С.Г. Рудченко

Судді
О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз