ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

28.01.2014 р.
Справа № 907/1211/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства „Закарпаттяобленерго",
с. Оноківці Ужгородського району

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю „Дистрибуційна
компанія „Домінік", м. Виноградів

про стягнення 14 587 грн. 25 коп., в тому
числі 13 487 грн. 36 коп. основного боргу за
спожиту активну електроенергію, 586 грн.
05 коп. пені та 513 грн. 84 коп. три проценти
річних (з врахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог),

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

представники:

Позивача - Тодавчич Г.І., заступник
начальника юридичного відділу,

довіреність № 88 від 02.01.2014
року

Відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Публічним акціонерним
товариством „Закарпаттяобленерго",
с. Оноківці Ужгородського району
заявлено позов до відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Дистрибуційна
компанія „Домінік", м. Виноградів про
стягнення 14 307 грн. 52 коп., в тому числі 13
487 грн. 36 коп. основного боргу за
спожиту активну електроенергію, 198 грн.
90 коп. пені, 107 грн. 41 коп. інфляційних
нарахувань та 513 грн. 84 коп. три проценти
річних. Представником позивача в
судовому засіданні 20.12.2013 року подано
заяву б/н від 20.12.2013 року в порядку ст. 22
ГПК України про збільшення розміру
позовних вимог, в якій просить суд
стягнути з відповідача суму 14 587 грн. 25
коп., в тому числі 13 487 грн. 36 коп.
основного боргу за спожиту активну
електроенергію, 586 грн. 05 коп. пені та 513
грн. 84 коп. три проценти річних,
оскільки здійснено перерахунок суми
пені з 1 серпня по 30 листопада 2013 року
включно.

Представник позивача просить
задоволити позов в повному обсязі з
врахуванням заяви про збільшення
розміру позовних вимог, обґрунтовуючи
позовні вимоги доданими до матеріалів
справи документальними доказами,
зокрема стверджує, що відповідач
своєчасно не виконав умови договору
про постачання електричної енергії №
Д10/02-2009 від 04.04.2011 року, а саме не
здійснив повну оплату за спожиту
активну електроенергію в розмірі 13 487
грн. 36 коп. Крім того, просить стягнути з
відповідача 586 грн. 05 коп. пені (п. 4.2.1.
договору) та 513 грн. 84 коп. три проценти
річних (п. 4.2.1. договору, ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України).

Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи (ухвала суду про порушення
провадження у справі від 06.12.2013 року,
ухвали суду про відкладення розгляду
справи від 20.12.2013 року та 14.01.2014 року,
надіслані на адресу відповідачу,
зазначену в позовній заяві) у судові
засідання 20.12.2013 року, 14.01.2014 року та
28.01.2014 року явку уповноваженого
представника не забезпечив,
витребувані ухвалами суду документи не
подав, доказів оплати за спожиту
активну електроенергію не надав. Із
заявами, клопотаннями до суду не
звертався. Ухвала суду від 06.12.2013 року,
яка скеровувалась відповідачу на
адресу: м. Виноградово, вул. Кривуляка,
3А повернута до суду підприємством
зв'язку із відміткою „за закінченням
терміну зберігання". Водночас, до
повноважень господарських судів не
віднесено з'ясування фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 із наступними змінами та
доповненнями, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи вищевикладене у
відповідності до приписів ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України та п. 3.9.2. Постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 18 (із змінами і
доповненнями) у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї
із сторін, справа може бути розглянута
без їх участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню, а тому відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України та ст. 6 Конвенція про захист
прав людини та основоположних свобод,
суд вважає за можливе розглянути
справу без участі представника
відповідача за наявними у справі
матеріалами, яких достатньо для
встановлення обставин і вирішення
спору по суті.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представника позивача,

суд встановив:

Постановою Національної комісії з
питань регулювання енергетики України
„Про затвердження Правил користування
електричною енергією" № 28 від 31.07.1996
року, зареєстрованою в Міністерстві
юстиції України 02.08.1996 року № 417/1442
(з наступними змінами та
доповненнями) визначені
взаємовідносини, які виникають в
процесі продажу і купівлі електричної
енергії між постачальниками
електричної енергії та споживачами.

Згідно п. 5.1. Правил користування
електричною енергією, споживання
електричної енергії можливе лише на
підставі договору з
енергопостачальником.

Між сторонами спору 04.04.2011 року був
укладений договір про постачання
електричної енергії № Д10/02-2009. Згідно
умов договору постачальник (позивач)
взяв на себе зобов'язання продавати
електричну енергію споживачу
(відповідачу) для забезпечення потреб
електроустановок споживача
(відповідача) з дозволеною потужністю 30
кВт, а споживач (відповідач) взяв на
себе зобов'язання оплачувати
постачальнику (позивачу) вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та здійснювати інші платежі
згідно з умовами договору та додатками
до нього, які є його невід'ємною
частиною.

Згідно підпункту 2.3.3. зазначеного
договору споживач (відповідач)
зобов'язався, зокрема, оплачувати
постачальнику (позивачу) вартість
електричної енергії згідно з умовами
Додатку 7 „Порядок розрахунків" та
Додатку 8 „Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії".

Пунктом 7 додатку № 7 до договору про
постачання електроенергії
№ Д10/02-2009 від 04.04.2011 року передбачено,
що оплата електричної енергії
здійснюється споживачем у формі
попередньої оплати у розмірі 100%
вартості заявленого обсягу споживання
електричної енергії на наступний
розрахунковий період на підставі
рахунку виписаного постачальником
електричної енергії. Кінцевий
розрахунок за спожиту електроенергію
здійснюється на підставі рахунку
виписаного постачальником у
відповідності з „Актом про
використану електричну енергію",
підписаного споживачем або обома
сторонами. Оплата рахунків
здійснюється не пізніше 5-ти
операційних банківських днів, рахуючи
дату отримання рахунків споживачем.

Згідно вищевказаного пункту додатку №
7 до договору, постачальником
електричної енергії (позивачем)
виписано Товариству з обмеженою
відповідальністю „Дистрибуційна
компанія „Домінік" рахунки на оплату
поставленої активної електроенергії.
Із фактичних обставин і матеріалів
справи слідує, що на підставі
договору № Д10/02-2009 від 04.04.2011 року
відповідачем за лютий 2012 року та
липень 2013 року спожито активну
електроенергію на загальну суму 13 487
грн. 36 коп., що підтверджено копіями
виставлених відповідачу до оплати
рахунків за лютий 2012 року та липень 2013
року. Згідно поданого розрахунку,
внаслідок неналежного виконання
відповідачем зобов'язання щодо повної
та своєчасної оплати електроенергії
станом на день розгляду спору
утворився борг в розмірі 13 487 грн. 36 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України майново -
господарськими визнаються цивільно -
правові зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності
та регулюються Цивільним кодексом
України з врахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Таким чином, на день розгляду справи в
суді, обставини спору (права і
зобов'язання сторін) оцінюються судом з
огляду на правила Цивільного кодексу
України та Господарського кодексу
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві
(абоненту), який зобов'язаний оплатити
прийняту енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

У відповідності до ч. 6 ст. 276
Господарського кодексу України
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач неналежно виконав взяті на
себе зобов'язання, не оплатив повну
вартість поставленої йому активної
електроенергії в розмірі 13 487 грн. 36
коп. Позовні вимоги в частині стягнення
суми основного боргу за спожиту
активну електроенергію в розмірі 13 487
грн. 36 коп. доведені доданими до
матеріалів справи документальними
доказами, відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України в силу зобов'язання - кредитор
вправі вимагати виконання обов'язку
від боржника у випадку невиконання
останнім своїх зобов'язань у
відносинах. Підставою виникнення
зобов'язання є юридичний факт. В даній
правовій ситуації юридичним фактом, на
підставі якого виникли зобов'язальні
відносини між сторонами є надання
електричної енергії. Отже, обов'язок
відповідача оплатити вартість наданої
електричної енергії є безспірним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України договори укладені між
сторонами по справі, як цивільно -
правові правочини є правомірними на
час розгляду справи, оскільки їх
недійсність прямо не встановлено
законом, та вони не визнані судом
недійсними, тому зобов'язання за цими
договорами мають виконуватися
належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193
Господарського кодексу України від
16.01.2003 року № 436-IV, ст. 526
Цивільного кодексу України від 16.01.2003
року № 435-IV, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цих Кодексів, інших актів цивільного
законодавства. Порушене право позивача

підлягає захисту шляхом стягнення на
його користь суми 13 487 грн. 36 коп.
основного боргу за спожиту активну
електроенергію.

Позивач звернувся з вимогою про
стягнення з відповідача пені в розмірі
586 грн. 05 коп.

Пунктом 4.2.1. договору передбачено, що за
внесення платежів з порушенням
термінів, визначених відповідним
додатком (Додаток № 7 „Порядок
розрахунків"), споживач (відповідач)
сплачує постачальнику (позивачу) пеню у
розмірі 0,05 за кожний день прострочення
платежу, враховуючи день фактичної
оплати.

Згідно ст. ст. 230 - 232 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. У разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому в договорі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Таким чином, позивачем за несвоєчасне
виконання відповідачем грошового
зобов'язання нарахована пеня, яка
визначена з врахуванням обмеження її
розміру подвійною обліковою
ставкою НБУ відповідно до Закону
України „Про

відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від 22
листопада 1996 року N 543/96-ВР та ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України,
складає 586 грн. 05 коп., підлягає
стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
врахуванням індексу інфляції за весь
період прострочення, а також три
проценти річних від простроченої суми.
Сума трьох процентів річних за період
прострочки складає 513 грн. 84 коп.,
підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на наведене, суд вважає вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
основного боргу за спожиту активну
електроенергію, пені та трьох
процентів річних документально
доведеними та обґрунтованими. Таким
чином, позов підлягає задоволенню у
повному обсязі.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається як на підстави
своїх вимог чи заперечень.

Відповідач документальних доказів на
спростування обставин, викладених
позивачем, не надав.

Судові витрати підлягають віднесенню
на відповідача у відповідності до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України у розмірі 1 720 грн. 50 коп. на
відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Керуючись ст. ст. 204, 509, 549, 526, ч. 2 ст. 625,
ст. 629 Цивільного кодексу України, ч. 1
ст. 175, ст. 193, ч. 1 ст. 275, ч. 6 ст. 276
Господарського кодексу України, ст. ст.
44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Дистрибуційна
компанія „Домінік", м. Виноградів, вул.
Кривуляка, 3А (код ЄДРЮОФОП 37290968) на
користь Публічного акціонерного
товариства „Закарпаттяобленерго",
Ужгородський район, с. Оноківці,
вул. Головна, 57 (код ЄДРЮОФОП 00131529) суму
14 587 (Чотирнадцять тисяч п'ятсот
вісімдесят сім гривень) грн. 25 коп., в
тому числі 13 487 (Тринадцять тисяч
чотириста вісімдесят сім гривень) грн.
36 коп. основного боргу за спожиту
активну електроенергію, 586 (П'ятсот
вісімдесят шість гривень) грн. 05 коп.
пені та 513 (П'ятсот тринадцять гривень)
грн. 84 коп. три проценти річних, а також
суму 1 720 (Одна тисяча сімсот двадцять
гривень) грн. 50 коп. на відшкодування
витрат по сплаті судового збору.

3. Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 31.01.2014 року

Суддя
Пригара Л.І.