ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р.
Справа № 909/1210/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Д.Новосад

суддів
О.Михалюк

Г.Мельник

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з додатковою
відповідальністю "Івано-Франківське
обласне підприємство автобусних
станцій", м. Івано-Франківськ, № 01-1258 від
05.12.2013

на рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 26.11.2013

у справі № 909/1210/13

за позовом: прокурора Снятинського
району в інтересах держави в особі
органу, який уповноважений державою
здійснювати функції у спірних
правовідносинах Снятинської міської
ради, м. Снятин, Івано-Франківська
область

до відповідача: ТзДВ "Івано-Франківське
обласне підприємство автобусних
станцій", м. Івано-Франківськ

про повернення земельної ділянки
площею 0,32 га, яка знаходиться в м.
Снятин по вул. Винниченка, 1 та
демонтування огорожі

За участю представників сторін:

прокурор: Макогон Ю.І. посвідчення №
020325 від 06.09.2013

від позивача: Калівошко А.В.
представник (довіреність № 01-21/42 від
20.01.2014)

від відповідача: Тинів І.Д. -
юрисконсульт (довіреність б/н від
03.02.2014); Сливоцька Н.Р. юрисконсульт
(довіреність б/н від 03.02.2014).

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 26.11.2013 у
справі № 909/1210/13 (суддя Гриняк Б.П.) позов
задоволено; зобов'язано ТзДВ
"Івано-Франківське обласне
підприємство автобусних станцій"
повернути земельну ділянку площею 0,32
га, яка знаходиться в м. Снятин по вул.
Винниченка,1 та демонтувати огорожу,
яка розміщена на даній земельній
ділянці. Стягнуто з ТзДВ
"Івано-Франківське обласне
підприємство автобусних станцій" 3 134,08
грн. - судового збору.

З даним рішенням не погоджується
відповідач, ТзДВ "Івано-Франківське
обласне підприємство автобусних
станцій", оскаржив його в апеляційному
порядку. Скаржник в апеляційній скарзі
зазначає, що оскаржуване рішення
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт стверджує, що судом не в
повному обсязі досліджено докази, що
надавались відповідачем. Судом не
прийнято до уваги постанову
Снятинського районного суду від 28.01.2013
в адміністративній справі №2а-3/2011,
якою, зокрема, постановлено: «визнати
недійсним п.2,6 рішення Снятинської
міської ради №757 від 27.10.2009 «Про розгляд
клопотання ВАТ «Івано-Франківське
ОПАС-12699» та п.1 рішення Снятинської
міської ради №818 від 18.03.2010». Зокрема,
скаржник зазначає, що розмір судового
збору, що стягується в дохід Державного
бюджету з відповідача судом визначено
необґрунтовано в завищеному розмірі - 3
134, 08 грн., при цьому зазначає, що
вказаний спір є немайнового характеру.
Враховуючи наведене у апеляційній
скарзі, скаржник просить суд
апеляційної інстанції скасувати
рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 26.11.2013 у
даній справі та прийняти нове рішення,
яким у позові відмовити.

19.12.2013 автоматизованою системою
документообігу суду апеляційну скаргу
ТзДВ "Івано-Франківське обласне
підприємство автобусних станцій"
розподілено до розгляду
судді-доповідачу Новосад Д.Ф.

З урахуванням положень ст. 4-6 ГПК
України, п. 3.1.7 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, п. 6 рішення зборів суддів
(протокол № 6 від 28.12.2010) зі змінами,
внесеними рішенням зборів суддів
(протокол № 13 від 03.08.2012),
розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
20.12.2013 в склад колегії по розгляду
апеляційної скарги ТзДВ
"Івано-Франківське обласне
підприємство автобусних станцій"
введено суддів - Михалюк О.В., Мельник
Г.І.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 23.12.2013 подані
скаржником матеріали визнано
достатніми для прийняття їх до
провадження в апеляційній інстанції,
розгляд справи призначено на 05.02.2014.

Прокурор та позивач, Снятинська міська
рада - з доводами скаржника, наведеними
в апеляційній скарзі, не погодилися з
підстав, викладених у відзивах на
апеляційну скаргу.

В судове засідання 05.02.2014 з'явився
прокурор, представники позивача та
відповідача, яким права та обов'язки,
передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України,
роз'яснено. Відводів складу суду не
заявлено.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзиви
на неї, дослідивши матеріали справи та
наявні в них докази, заслухавши
пояснення учасників судового процесу,
в судовому засіданні, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, рішення
господарського суду
Івано-Франківської області від 26.11.2013 у
справі № 909/1210/13 слід залишити без змін.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Вірно встановлено місцевим
господарським судом, що Прокуратурою
Снятинського району проведено
перевірку в порядку нагляду за
додержанням та застосуванням
законодавства щодо правомірності
використання земель державної
власності , в ході якої виявлено, що
13.10.2008 між Снятинською міською радою та
ВАТ "Івано-Франківське ОПАС 12699"
укладено договір оренди земельної
ділянки площею 1,2726 га для
обслуговування автобусної станції
терміном на один рік, після закінчення
якого рішенням сесії Снятинської
міської ради № 757 від 27.10.2009 відмовлено
ВАТ "Івано-Франківське ОПАС- 12699" у
продовженні дії договору оренди
земельної ділянки по вул. Винниченка в
м. Снятині в частині 0,32 га та надано в
оренду земельну ділянку площею 0,92 га
терміном на один рік. Зокрема, пунктом
4.1 договору оренди зазначено, що в разі
його припинення або розірвання,
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві земельну ділянку у стані
не гіршому у порівнянні з тим, у якому
він одержав її в оренду.

ВАТ "Івано-Франківське обласне
підприємство автотранспортних станцій
12699" зверталось з позовом до
Снятинської міської ради про визнання
незаконним рішення Снятинської
міської ради. Постановою Снятинського
районного суду Івано-Франківської
області від 28.01.2011 позов задоволено
частково, визнано недійсними п. 2,6
рішення Снятинської міської ради № 757
від 27.10.2009 "Про розгляд клопотання ВАТ
"Івано-Франківське ОПАС-12699" та п. 1
рішення Снятинської міської ради № 818
від 18.03.2010.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, факти,
встановлені рішенням суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів.

Рішенням Снятинської міської ради від
02.11.2007 № 290 затверджено відповідачу
технічну документацію на право
користування земельною ділянкою
площею 1,2726 га та надано її в оренду
терміном на один рік без зміни
цільового призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 93 ЗК України, право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про
оренду землі", у разі припинення або
розірвання договору оренди землі
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві земельну ділянку на
умовах, визначених договором. Орендар
не має права утримувати земельну
ділянку для задоволення своїх вимог до
орендодавця.

Матеріалами справи підтверджується, що
до 01.02.2012 ВАТ "Івано-Франківське ОПАС-
12699" використовувало вказану земельну
ділянку без правовстановлюючих
документів. З 01.02.2012 ВАТ
"Івано-Франківське ОПАС- 12699"
перейменовано в ТзДВ
"Івано-Франківське обласне
підприємство автобусних станцій", яке є
правонаступником попереднього та
продовжує використовувати земельні
ділянки площею 0,92 га та 0,32 га без
правовстановлюючих документів.
Вказана земельна ділянка
використовувалась для обслуговування
автостанції "Снятин" на підставі
Державного акту на право постійного
користування земельною ділянкою № 11-ІФ
000845 від 07.07.1997.

Водночас, слід зауважити, що Державний
акт на право постійного користування
земельною ділянкою № 11-ІФ 000845 від 07.07.1997
не був підставою для її використання
ВАТ "Івано-Франківське обласне
підприємство автобусних станцій 12699",
право на яку він посвідчує, оскільки
його видано іншій юридичній особі, а
саме: Державному підприємству
"Івано-Франківське обласне
підприємство автобусних станцій 12699".

Відповідно до п. в ч.1 ст. 141 ЗК України
передбачено, що у разі припинення
діяльності державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій, їх
право постійного користування
земельною ділянкою припиняється і в
порядку правонаступництва не
переходить.

Відповідно до пп. "г" п. 18 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 7 від
16.04.2004 при переході права власності на
будівлі та споруди за
цивільно-правовими угодами, укладеними
до 01.01.2002 згідно з положеннями чинної до
цієї дати ст. 30 ЗК України, до набувача
від відчужувача переходить належне
йому право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані будівлі та споруди,
якщо інше не передбачувалось в
договорі відчуження. Оскільки, право
власності на будівлі та споруди до ВАТ
""Івано-Франківське ОПАС-12699" не
перейшли в результаті
цивільно-правової угоди, то згідно з
положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК
України до них не перейшло право
користування земельною ділянкою.

Статтею 104 ЦК України визначено, що
юридична особа припиняється, зокрема, в
результаті передання всього свого
майна, прав та обов'язків іншим
юридичним особам - правонаступникам.

Згідно з ст. 12 ЗК України, до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить, зокрема: розпорядження
землями територіальних громад;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього кодексу; вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності відповідно до цього кодексу;
викуп земельних ділянок для суспільних
потреб відповідних територіальних
громад сіл, селищ, міст; організація
землеустрою; здійснення контролю за
використанням та охороною земель
комунальної власності, додержанням
земельного та екологічного
законодавства; обмеження, тимчасова
заборона (зупинення) використання
земель громадянами і юридичними
особами у разі порушення ними вимог
земельного законодавства; підготовка
висновків щодо вилучення (викупу) та
надання земельних ділянок відповідно
до цього кодексу; вирішення земельних
спорів; вирішення інших питань у
галузі земельних відносин відповідно
до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
кодексом або за результатами аукціону.

Апеляційна інстанція погоджується з
висновками господарського суду
Івано-Франківської області щодо
безпідставність посилання відповідача
на державний акт на право постійного
користування земельною ділянкою,
виданий 07.07.1997 державному
Івано-Франківському обласному
підприємству автобусних станцій - 12699,
правонаступником якого внаслідок
перетворення згідно наказу
регіонального відділення ФДМУ в
Івано-Франківській області № 464 від
26.05.1998 є відповідач, оскільки сторонами
було укладено строковий договір оренди
земельної ділянки. За таких обставин,
суд дійшов правомірного висновку, що
вимога прокурора про повернення
земельної ділянки площею 0,32 га , яка
знаходиться в м. Снятин по вул.
Винниченка, 1 та демонтування огорожі
на даній земельній ділянці є
обгрунтованою.

Колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу та те, що скаржник в
апеляційній скарзі не погоджується із
нарахуванням судом першої інстанції
судового збору в сумі - 3 134, 08 грн. Однак,
слід зауважити, що вказаний спір
стосується повернення земельної
ділянки площею 0,32 га, вартість якої,
згідно нормативно-грошової оцінки
становить 156 704 грн. та демонтування
огорожі. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» ставки
судового збору за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру становлять 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, а за позовну заяву
немайнового характеру 1 розмір
мінімальної заробітної плати. У зв'язку
з чим вбачається, що за вказаний спір,
судом першої інстанції правомірно
нараховано судовий збір у сумі 3 134, 08
грн.

Колегія суддів зазначає, що посилання
скаржника, викладені ним в апеляційній
скарзі, є безпідставними,
документально не обґрунтованими,
такими, що не ґрунтуються на
законодавстві, а відтак, скаржник, в
порушення вимоги ст.ст. 33, 34 ГПК України,
не довів тих обставин, на які він
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

На підставі викладеного місцевим
господарським судом вірно
проаналізовано та надано оцінку
обставинам справи. Відтак, беручи до
уваги наведене, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення господарського
суду Івано-Франківської області від
26.11.2013 у справі № 909/1210/13 прийняте на
підставі матеріалів справи, у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права. Посилання
скаржника, викладені ним в апеляційні
скарзі, висновків господарського суду
Івано-Франківської області не
спростовують, а відтак, не визнаються
такими, що можуть бути підставою, у
відповідності до ст. 104 ГПК України, для
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105
ГПК України, Львівський апеляційний
господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 26.11.2013 у
справі № 909/1210/13 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати до
господарського суду
Івано-Франківської області.

Повний текст постанови виготовлено:
10.02.2014

Головуючий-суддя
Д. Новосад

Суддя
О. Михалюк

Суддя
Г. Мельник