СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року Справа № 901/1915/13

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді
Воронцової Н.В.,

суддів
Котлярової О.Л.,

Євдокімова І.В.,

за участю представників сторін:

прокурор: Пархоменко Дмитро Петрович,
посвідчення №015521 від 06.03.13р.;

представник позивача: Строканіна Ганна
Василівна, довіреність № б/н від
08.01.14р. - ДП "Науково-дослідний інститут
аеропружних систем";

представник позивача: Троцький
Броніслав Артурович, довіреність
№Д-548/2013 від 19.04.13р. - ДП"Укроборонпром";

представник відповідача: Борисенко
Ігор Всеволодович, довіреність б/н від
16.12.13р. - Коктебельська селищна рада;

представники третіх осіб: не з'явилися;

розглянувши апеляційну скаргу
Коктебельської селищної ради на
рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Гризодубова А. М.) від 27 серпня 2013 року у
справі №901/1915/13

за позовом прокурора Кримського
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави в особі:

Державного концерну "Укроборонпром";

Державного підприємства
"Науково-дослідний інститут
аеропружних систем"

до Коктебельської селищної ради

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача :

1. Печерикіна В.П.

2. Мельниченко Т.Ю.

3. Кулікова Д.В.

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Кримського регіону України з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі Державного концерну
"Укроборонпром", Державного
підприємства "Науково - дослідного
інституту аеропружних систем"
звернувся до господарського суду
Автономної Республіки Крим з позовною
заявою до Коктебельської селищної
ради, в якій просить визнати недійсним
рішення Коктебельської селищної ради
від 16.05.2006 року № 102 "Про затвердження
матеріалів попереднього узгодження
місця розташування об'єкту та дозвіл
розробки проекту землеустрою по
відводу земельної ділянки громадянину
Печерикіну В.П.".

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 27
серпня 2013 року у справі № 901/1915/13
задоволено позов прокурора Кримського
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави в особі Державного
концерну "Укроборонпром" та Державного
підприємства "Науково-дослідний
інститут аеропружних систем" до
Коктебельської селищної ради про
визнання недійсним рішення.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий
господарський суд виходив із того, що
Коктебельська селищна рада вийшла за
межі наданих повноважень та
розпорядилася спірною земельною
ділянкою державного підприємства.
Також, підставою для задоволення
позову стало те, що рішенням
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 18.12.2009р. по справі №
2-21/3582-2009 рішення Коктебельської
селищної Ради від 16 березня 2006 року №
4810 "Про вилучення земельної ділянки
Державного підприємства
"Науково-дослідного інституту
аеропружних систем" визнано недійсним.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, Коктебелівська селищна рада
звернулася до Севастопольського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати зазначене рішення суду
першої інстанції та прийняти нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог. Також, заявлено клопотання про
відновлення пропущеного
процесуального строку на подання
апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на тому, що оскаржуване рішення
прийнятою радою в межах наданих
повноважень, оскільки згідно проекту
землеустрою земельна ділянка
знаходиться в границях населеного
пункту смт. Коктибель, а відтак саме
Коктибельській селищній раді належить
право нею розпоряджатися. Також,
відповідач посилається на те, що спір у
даній справі не є спором про право, а
носить публічно - правовий характер,
відтак повинен розглядатися судом
адміністративної юрисдикції. Крім
того, відповідач вважає, що прокурором
пропущений строк позовної давності на
звернення із даним позовом до суду, а
також не доведено, що спірна земельна
ділянка була виділена саме із земель ДП
"Науково - дослідного інституту
аеропружних систем"

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 04
жовтня 2013 року Коктебелівській
селищній раді відновлено строк на
подання апеляційної скарги, скаргу
останньої прийнято до провадження та
призначено до розгляду колегією суддів
у складі: головуючого судді Воронцової
Н. В., суддів Євдокімова І. В., Фенько Т. П.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 29
листопада 2013 року продовжено строк
розгляду скарги на 15 днів в порядку ст.
69 ГПК України та відкладено її розгляд
на 19.12.13р. о 14 год. 30 хв.

Розпорядженням В. о. секретаря судової
палати Севастопольського апеляційного
господарського суду від 19 грудня 2013
року, в зв'язку з хворобою, суддю Фенько
Т. П. замінено у складі колегії на суддю
Котлярову О. Л.

З огляду на зміну складу колегії
суддів, двохмісячний строк розгляду
апеляційної скарги у справі №901/1915/13
почався заново, а саме з 19.12.2013 року (п. 3.8
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

16 січня 2014 року від Коктебельської
селищної ради надійшли витребувані
ухвалами суду від 04.10.2013р., 07.11.2013р. та
29.11.2013р. документи.

20 січня 2014 року від Держкомзему в м.
Судак надійшла відповідь щодо
неможливості виконання вимог суду
викладених в ухвалі від 19.12.2013р.

04 лютого 2014 року від Коктебельської
селищної рад надійшло клопотання про
долучення до матеріалів справи
додаткових документів.

У судовому засіданні, яке відбулося 06
лютого 2014 року, прокурор та позивачі
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги та скасування
оспорюваного рішення.

Представники відповідача наполягав на
задоволенні апеляційної скарги та
скасування оспорюваного рішення суду
першої інстанції, як такого, що
винесене при неповному з'ясуванні усіх
обставин справи та неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явилися, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлялися
належним чином, ухвалою суду від
19.12.2013р.

Враховуючи, що відповідно до частини 2
статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі,
судова колегія визнала можливим
розглянути апеляційну скаргу за
відсутності представників третіх осіб,
враховуючи що їх відсутність ніяким
чином не перешкоджає її розгляду.

Повторно розглянувши матеріали справи
в порядку статті 101 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішенням 62 сесії 4 скликання
Коктебельської селищної ради від 16
березня 2006 року № 4810 «Про вилучення
земельної ділянки Державного
підприємства Науково-дослідного
інституту аеропружних систем» у
зв'язку з поданням заяви директором
Державного підприємства
Науково-дослідного інституту
аеропружних систем про відмову від
права постійного користування
земельною ділянкою у частині
користування площею 0,24 га було
вилучено з землекористування
Державного підприємства
Науково-дослідного інституту
аеропружних систем земельну ділянку
площею 0,24 га та зараховано його до
рекреаційних земель запасу селищної
ради, угіддя - забудовані та інші
відкриті землі, що використовуються
для відпочинку у тому числі під
кемпінги, будинки відпочинку та
проведення відпусток.

Рішенням Коктебельської селищної ради
№ 102 від 16.05.2006 року громадянинові
Печерикіну Віталію Петровичу
затверджено матеріали попереднього
погодження місця розташування
земельної ділянки площею 0, 08 га для
індивідуального дачного будівництва. (
а.с. 14).

Проте, рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 18.12.2009р.
по справі № 2-21/3582-2009 рішення
Коктебельської селищної Ради від 16
березня 2006 року № 4810 "Про вилучення
земельної ділянки Державного
підприємства "Науково-дослідного
інституту аеропружних систем" визнано
недійсним та зазначене рішення набрало
законної сили.

Винесення оспорюваного рішення на
думку прокурора порушує інтереси та
права Державного підприємства
"Науково-дослідний інститут
аеропружних систем", як належного
землекористувача, в зв'язку з чим
звернувся до суду першої інстанції з
позов про визнання його недійсним.

Проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вислухавши присутніх в
судовому засіданні представників
сторін, колегія суддів
Севастопольського апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 140 Конституції
України місцеве самоврядування є
правом територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища та міста -
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Територіальна громада здійснює
місцеве самоврядування в порядку,
встановленому законом, безпосередньо
або через органи місцевого
самоврядування: сільські, селищні,
міські ради та їх виконавчі органи;
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території
(частина третя статті 140, частина перша
статті 144 Основного Закону України).

Відповідно до частини першої статті 143
Конституції України територіальні
громади села, селища, міста
безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування
вирішують, крім передбачених в
Основному Законі України, й інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції.

Статтею 19 Конституції України
встановлено обов'язок органів
місцевого самоврядування діяти тільки
на підставах, у межах повноважень і
способів, які передбачені Конституцією
і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" рада в межах своїх повноважень
приймає нормативні та інші акти у формі
рішень.

Відповідно до частини 10 статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Статтею 74 зазначеного Закону
встановлено, що органи та посадові
особи місцевого самоврядування несуть
відповідальність за свою діяльність
перед територіальною громадою,
державою, юридичними і фізичними
особами.

Підстави, види і порядок
відповідальності органів та посадових
осіб місцевого самоврядування
визначаються Конституцією України, цим
та іншими законами.

Відповідно до статті 21 Цивільного
кодексу України суд визнає незаконним
та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.24
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
р. № 7 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах що виникають із
земельних відносин" (в редакції від
29.05.2013 р.) роз'яснено, що для правильного
вирішення спору про визнання недійсним
договору оренди суттєве значення має
з'ясування правового режиму спірної
земельної ділянки та дотримання
сторонами порядку передачі її в оренду
згідно з вимогами статей 84, 118, 123, 124 ЗК
України з урахуванням необхідності у
певних випадках дотримання порядку її
вилучення. З огляду на це судам
потрібно встановлювати наявність у
відповідної ради повноважень для
вирішення питання щодо затвердження
проекту відведення і передачі спірної
земельної ділянки в оренду, а отже й
дійсність укладеного договору, що
оспорюється.

Як підтверджується матеріалами справи,
Державне підприємство
Науково-дослідного інституту
аеропружних систем згідно зі статутом,
затвердженим наказом Міністерства
промислової політики України від 27.01.2006
р. за № 26, та зареєстрованим 18.02.2006 р.,
створене наказом Міністерства
промислової політики України від 25
червня 1993 р. № 303А на державному майні
та підпорядковане Міністерству
промислової політики України.

16 квітня 2003 року Науково-дослідного
інституту аеропружних систем видано
Державний акт Серії ІІ - КМ №001548 на
право постійного користування
земельною ділянкою площею 8,6726 га в смт.
Коктебель по вул. Набережній, 14, 14а для
обслуговування бази відпочинку
"Прибой", оздоровчого табору "Восход"
спортмайданчику та пральні (а. с. 11, том
1).

29 грудня 2010 року постановою Кабінету
Міністрів України №1221 "Про утворення
Державного концерну "Укроборонпром"
утворено Державний концерн
"Укроборонпром". до кладу якого
включено ДП "Науково - дослідний
інститут аеропружних систем" (а. с. 27-58,
том 1).

Відповідно до ст. 141 ЗК України
підставами припинення права
користування земельною ділянкою є,
зокрема, добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою.

Згідно з частинами 3, 4 ст. 142 ЗК України
припинення права постійного
користування земельною ділянкою у разі
добровільної відмови землекористувача
здійснюється за його заявою до
власника земельної ділянки. Власник
земельної ділянки на підставі заяви
землекористувача приймає рішення про
припинення права користування
земельною ділянкою, про що повідомляє
органи державної реєстрації.

За приписами ч.2 ст. 149 ЗК України
вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень.

Водночас, відповідно до ст. 84 ЗК України
(у редакції, чинній на момент прийняття
рішення ради) у державній власності
перебувають усі землі України, крім
земель комунальної та приватної
власності. До земель державної
власності, які не можуть передаватись у
комунальну власність належать
земельні ділянки, на яких розташовані
державні, в тому числі казенні
підприємства, господарські товариства,
у статутних фондах яких державі
належать частки (акції, паї), об'єкти
незавершеного будівництва та
законсервовані об'єкти .

Частиною другою статті 84 ЗК України (у
редакції, чинній на момент прийняття
рішення ради) визначено органи, через
які держава набуває і реалізовує свої
права на ці землі. Такими органами було
визначено Кабінет Міністрів України,
Раду міністрів Автономної Республіки
Крим, обласні, Київську та
Севастопольську міські, районні
державні адміністрації, державні
органи приватизації відповідно до
закону.

Згідно з пунктом "а" статті 16 та
частиною восьмою статті 149 ЗК України (у
редакції, чинній на момент прийняття
рішення ради) до повноважень Ради
міністрів Автономної Республіки Крим у
галузі земельних відносин належало
розпорядження землями державної
власності в межах, визначених цим
Кодексом. Рада міністрів Автономної
Республіки Крим на території
Автономної Республіки Крим вилучає
земельні ділянки державної власності,
які перебувають у постійному
користуванні, у межах сіл, селищ, міст
та за їх межами для всіх потреб, крім
випадків, визначених частинами п'ятою,
дев'ятою цієї статті

За таких обставин, виходячи зі змісту
вищенаведених норм та матеріалів
справи колегія суддів дійшла висновку,
що Рада не мала повноважень щодо
розпорядження спірною земельною
ділянкою державного підприємства, а
тому не могла вилучати її з
користування Інституту та приймати
рішення №102 від 16.05.2006р. "Про
затвердження матеріалів попереднього
узгодження місця розташування об'єкту
та дозвіл розробки проекту землеустрою
по відводу земельної ділянки
громадянину Печерикіну В.П.".

При цьому, неправомірність прийняття
рішення ради від 16 березня 2006 року № 4810
«Про вилучення земельної ділянки
Державного підприємства
Науково-дослідного інституту
аеропружних систем» була встановлена
рішенням господарського суду АР Крим
від 18.12.2009р. у справі №2-21/3582-2009 та воно
визнано недійсним.

Разом з цим, судова колегія вважає
безпідставними твердження відповідача
про те, що прокурор не довів факт
виділення спірної земельної ділянки
саме із земель ДП "Науково - дослідного
інституту аеропружних систем", з огляду
на наступне.

Так, судовою колегією під час розгляду
справи неодноразово витребувалися
проекти землеустрою спірної земельної
ділянки, а також робилися запити до
відповідних органів, однак вказані
документи так ін не були представлені
суду.

Крім того, прокурор у підтвердження
неможливості виконання вимог суду
викладених в ухвалі від 29.11.2013р.,
представив лист Міжміського
управління Держземагенства в містах
Судак та Феодосії, яким прокурору
відмовлено в наданні копії
землевпорядної документації, з
посиланням на Інструкцію про порядок
обліку, зберігання і використання
документів, які містять конфекційну
інформацію, затверджену постановою КМУ
від 27.11.1998р. за №1893.

Втім, в порушення норм ст. 33, 34 ГПК
України сам відповідач не довів, що
спірна земельна ділянка не вилучалася
із земель ДП "Науково - дослідного
інституту аеропружних систем". При
цьому, із Державного акту Серії ЯЖ №522406
виданого Печерикіну Віталію Петровичу,
а саме плану меж земельної ділянки
вбачається, що кінцеві точки меж
земельної ділянки з усіх боків
позначені літерою "А", де вона значить -
землі НДІ Аеропружних систем
(зворотній а. с. 114, том 1). Таким чином,
спірна земельна ділянка з усіх боків
межує із землями ДП "Науково -
дослідного інституту аеропружних
систем", що свідчить про її вилучення
саме із земель останнього, оскільки
згідно плану схеми земельної ділянки
інституту (а. с. 12, том 1), вона надавалася
останньому єдиним масивом, без
розділення та займала цілісну площу.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи місцевого
самоврядування зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно статті 21 Цивільного кодексу
України суд визнає недійсним та
скасовує правовий акт індивідуальної
дії, виданий органом державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги прокурора є обґрунтованими та
такими, що підставно задоволенні
місцевим господарським судом, оскільки
приймаючи рішення №102 від 16.05.2006р. Радою
було перевищено свої повноваження та
здійснено розпорядження земельною
ділянкою державної форми власності.

Відносно посилання відповідача щодо
підсудності спірних правовідносин
адміністративному суду, оскільки
спірне рішення ради стосуються лише
надання дозволу на виготовлення
проектної документації, колегія суддів
зазначає наступне.

З положень статей 13, 14, 140, 142, 143
Конституції України, статей 11, 16, 167, 169,
374 ЦК України, статей 2, 8, 48,133,148, 152, 197, 283
ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128
Земельного кодексу України випливає,
що органи виконавчої влади або органи
місцевого самоврядування у
правовідносинах щодо розпорядження
земельними ділянками державної та
комунальної власності (наданні
земельних ділянок громадянам та
юридичним особам у власність або в
користування, відчуженні земельних
ділянок державної або комунальної
власності, укладенні, зміні, розірванні
договорів купівлі-продажу, ренти,
оренди земельної ділянки та інших
договорів щодо земельних ділянок,
встановленні сервітуту, суперфіцію,
емфітевзису, в тому числі прийнятті
державними органами та органами
місцевого самоврядування відповідних
рішень) діють як органи, через які
держава або територіальна громада
реалізують повноваження власника
земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження,
державні органи або органи місцевого
самоврядування вступають з юридичними
та фізичними особами у цивільні та
господарські правовідносини. Отже, у
таких відносинах держава або
територіальні громади є рівними
учасниками земельних відносин з іншими
юридичними та фізичними особами, у тому
числі з суб'єктами підприємницької
діяльності.

Таким чином, справи у спорах за участю
державних органів та органів місцевого
самоврядування, що виникають з
правовідносин, у яких державні органи
та органи місцевого самоврядування
реалізують повноваження власника
землі, а також в інших спорах, які
виникають із земельних відносин
приватноправового характеру, за
відповідності складу сторін спору
статті 1 ГПК підвідомчі господарським
судам.

Як слідує зі справи, відповідачем у
справі є - Коктебельська селищна рада, а
спір у справі виник із підстав
перевищення радою своїх повноважень
щодо розпорядження спірною земельною
ділянкою, а саме про надання дозволу на
розроблення проекту відведення
земельної ділянки.

Таким чином, в даному випадку існує
спір про право на спірну земельну
ділянку, оскільки спірними рішенням
був наданий дозвіл на розробку проекту
з її відведення гр.. Печерикіну В. П.

Враховуючи викладене, Коктебельська
селищна рада в даних правовідносинах
виступає не як суб'єкт владних
повноважень в розумінні пункту 7
частини першої статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки в області цивільних
правовідносин не здійснює владних
управлінських функцій, а вступає в
якості суб'єкта права, який дає
погодження або навпаки припиняє
можливість подальшого використання
земельної ділянки.

Згідно з частиною 2 статті 2 Цивільного
кодексу України учасниками цивільних
відносин є: держава Україна, Автономна
Республіка Крим, територіальні
громади, іноземні держави та інші
суб'єкти публічного права.

Територіальні громади набувають і
здійснюють цивільні права та обов'язки
через органи місцевого самоврядування
у межах їхньої компетенції,
встановленої законом (стаття 172 цього
Кодексу).

Тобто, при здійсненні повноважень
власника землі відповідач є
рівноправним суб'єктом земельних
відносин, дії якого спрямовані на
реалізацію права розпоряджатися
землею.

У даному випадку відсутня
підпорядкованість одних учасників
земельних правовідносин іншому, яка
має місце під час здійснення органом
місцевого самоврядування владних
управлінських функцій.

Правовідносини, які склалися між
сторонами, стосуються права та підстав
набуття користування на спірну
земельну ділянку. Рада, як власник
землі, вільна у виборі суб'єкта щодо
надання йому цього права в порядку,
встановленому законом.

Разом із цим, відповідач владних
управлінських функцій не здійснював і
суб'єктом владних повноважень у цих
відносинах не виступав.

Щодо посилання відповідача на строк
позовної давності, колегія суддів
відзначає, що відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення, однак відповідної заяви в
суді першої інстанції відповідачем
зроблено не було, відтак такі вимоги не
підлягають розгляду в суді апеляційної
інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів
дійшла висновку про повне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи, висновки,
викладені в рішенні місцевого
господарського суду, відповідають
обставинам справи, порушень або
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права
не встановлено.

Отже, вимоги викладені в апеляційній
скарзі, задоволенню не підлягають,
підстави для скасування рішення
господарського суду АР Крим від 27.08.2013р.
року у справі №901/11915/13 відсутні.

Керуючись статтями 99, 101, (пунктом 1) 103,
105 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Коктебельської
селищної ради залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 27
серпня 2013 року у справі №901/1915/13
залишити без змін.

Головуючий суддя
Н.В. Воронцова

Судді
О.Л. Котлярова

І.В. Євдокімов