ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" лютого 2014 р.Справа № 916/3296/13

За позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "ХАВЕСТЕР"

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "КОЛОС-АГРО"

про стягнення 51 844,94 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Волков О.Л.,
довіреність №1/10/14 від 10.01.2014р.

Відповідно до ст.77 ГПК України
оголошувалась перерва в судовому
засіданні з 13.01.2014р. до 05.02.2014р. о 12 год. 00
хв.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, товариство з
обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТЕР",
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "КОЛОС-АГРО" 51 844,94
грн., де 45 000,00 грн. - основний борг, 2 307,95
грн. - 3% річних, 4 536,99 грн. - пені.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 28.11.2013р. позовну заяву
(вх.№4963/13) прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі,
присвоєно №916/3296/13 та
справу призначено до розгляду в
судовому засіданні.

Позивач звернувся до суду із заявами
про уточнення змісту заявлених
позовних вимог (вх.№38126/13 від 16.12.2013р.),
які судом прийняті до розгляду.

Письмове клопотання позивача про
продовження строку розгляду справи від
22.01.2014р. (вх.№2-249/14) судом задоволено, у
зв'язку з чим розгляд справи було
продовжено до 09.02.2014р.

Представник позивача в судове
засідання, призначене на 05.02.2013р. не
з'явився, хоча про час та місце його
проведення був повідомлений належним
чином, про що свідчить підпис
представника позивача Ігнатенко К.Е. на
розписці.

Представник відповідача позовні
вимоги позивача визнає частково.

В процесі розгляду справи учасниками
процесу були надані додаткові докази,
які оглянуті судом та залучені до
матеріалів справи.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи, надані
сторонами докази, заслухавши пояснення
представника відповідача, суд
встановив:

25 травня 2012р. між товариством з
обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТЕР"
(Постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю
"КОЛОС-АГРО" (Покупець) було укладено
договір поставки №ДГ-000587, згідно умов
п.1.1. якого, вбачається, Постачальник
зобов'язується систематично
поставляти, а Покупець зобов'язується
приймати визначений цим Договором
Товар - запасні частини для
сільськогосподарської техніки, та
оплатити його на умовах, визначених цим
Договором.

Відповідно до п.2.1. Договору Кількість
Товару, що поставляється цим Договором,
зазначається в кожній окремій заявці
на постачання.

Із змісту п.п.5.1., 5.2., Договору,
вбачається, що загальна вартість
Договору визначається сумарною
вартістю всіх виконаних
Постачальником і сплачених Покупцем
заявок протягом терміну дії Договору.
Покупець оплачує поставлений
Постачальником Товар за цінами, що
визначені за одиницю товару у
видатковій накладній.

Пунктами 6.1., 6.2., 6.3. Договору
передбачено, що розрахунки за
поставлену продукцію здійснюються
безпосередньо між Постачальником і
Покупцем в національній валюті України
(гривні) у безготівковій формі шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок Постачальника.
Порядок оплати - 100% попередня оплата. В
разі домовленості між сторонами
одержати Товар без попередньої оплати,
розрахунок за поставлений товар
здійснюється згідно суми вказаної в
видатковій накладній не пізніше 10
(десять) календарних днів, після
отримання товару.

У відповідності до п.п.10.1., 10.5. Договору
за порушення умов даного договору
винна сторона відшкодовує спричинені
ним збитки, в тому числі недодержаний
прибуток, в порядку, передбаченому
чинним законодавством. За порушення
строків оплати Товару Покупець
виплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення.

Даний Договір вступає в силу з моменту
його підписання сторонами і діє до 31
грудня 2012 року, але в будь-якому випадку
до моменту його повного виконання.
Термін дії Договору може бути
продовжений шляхом укладання між
сторонами додаткової угоди (п.п.14.1., 14.2.
Договору).

На виконання умов договору поставки
№ДГ-000587 позивачем відповідачу було
поставлено товар на загальну суму 81 657,43
грн., що підтверджується видатковими
накладними №РН-0003025 від 09.06.2012р. на суму
51 149,44 грн., №РН-0003254 від 15.06.2012р. на суму 11
444,65 грн., №РН-0003570 від 25.06.2012р. на суму 12
955,98 грн., №РН-0004460 від 21.07.2012р. на суму 2
229,42 грн., №РН-0004461 від 21.07.2012р. на суму 3
877,94 грн., що підписані уповноваженим
представниками сторін та скріплені їх
печатками.

Проте, відповідачем вартість
отриманого товару оплачено лише
частково в сумі 21 657,43 грн., та
під час розгляду справи ще 15 000,00 грн.
внаслідок чого за ним утворилась
заборгованість в сумі 45 000,00 грн.

Неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором
поставки №ДГ-000587 в частині оплати
вартості отриманого товару і стало
підставою для позивача звернутись до
господарського суду Одеської області
із даним позовом за захистом своїх
порушених прав та охоронюваних законом
інтересів.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог з
наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої
статті 222 ГК України учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законні інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певні дії (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. При цьому,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому
числі із договору.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін в силу положень
ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Стаття 712 Цивільного кодексу України
передбачає, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України
предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому. Предметом
договору купівлі-продажу можуть бути
майнові права. До договору
купівлі-продажу майнових прав
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не випливає
із змісту або характеру цих прав.
Предметом договору купівлі-продажу
може бути право вимоги, якщо вимога не
має особистого характеру. До договору
купівлі-продажу права вимоги
застосовуються положення про
відступлення права вимоги, якщо інше не
встановлено договором або законом. До
договору купівлі-продажу на біржах,
конкурсах, аукціонах (публічних
торгах), договору купівлі-продажу
валютних цінностей і цінних паперів
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті. Особливості
договору купівлі-продажу окремих видів
майна можуть встановлюватися законом.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар,визначений
договором купівлі-продажу. Продавець
повинен одночасно з товаром передати
покупцеві його приналежності та
документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Приписами ст.663 Цивільного кодексу
України визначено, що продавець
зобов'язаний передати товар покупцеві
у строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Умовами ст.665 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі відмови
продавця передати проданий товар
покупець має право відмовитися від
договору купівлі-продажу. Якщо
продавець відмовився передати річ,
визначену індивідуальними ознаками,
покупець має право пред'явити
продавцеві вимоги відповідно до статті
620 цього Кодексу.

Із змісту ст.693 Цивільного кодексу
України вбачається, що якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу. Якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати. На суму
попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. В свою чергу, порушенням
зобов'язання, відповідно до ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України
якщо у зобов'язання встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому (п.1 ст.656
Цивільного Кодексу України).

Як вбачається з розрахунку
заборгованості приведеного позивачем
в позовній заяві та не спростованого
відповідачем, останнім в порушення
вищезазначених приписів чинного
законодавства України та договору -
зобов'язання щодо оплати вартості
отриманого від позивача товару на
загальну суму 81 657,43 грн. виконані лише
частково, внаслідок чого за
відповідачем утворилась
заборгованість, яка позивачем
зазначена в розмірі - 45 000,00 грн., однак, з
матеріалів справи вбачається
наявність боргу відповідача перед
позивачем в сумі 40 000,00 грн., у
зв'язку з чим стягненню з відповідача
на користь позивача підлягає сума
заборгованості за отриманий товар,
встановлена судом в розмірі 40 000,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення товариства з
обмеженою відповідальністю
"КОЛОС-АГРО" пені в розмірі 4 536,99 грн. та 2
307,95 грн. 3% річних.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд
зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217 ГК
України є господарські санкції, до яких
віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання, або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм,
початком для нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання буде день, наступний за
днем, коли воно мало бути виконано.
Нарахування санкцій триває протягом
шести місяців. Проте законом або
договором можуть бути передбачені інші
умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України
передбачає, що при реалізації в
судовому порядку відповідальності за
правопорушення у сфері господарювання
застосовуються загальний та скорочені
строки позовної давності, передбачені
ЦК України, якщо інші строки не
встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої
статті 258 ЦК України щодо вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
передбачено спеціальну позовну
давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в
статті 256 ЦК України, відповідно до якої
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Якщо за невиконання або неналежне
виконання зобов'язання встановлено
штрафні санкції, то збитки
відшкодовуються в частині, не покритій
цими санкціями. Законом або договором
можуть бути передбачені випадки, коли:
допускається стягнення тільки
штрафних санкцій; збитки можуть бути
стягнуті у повній сумі понад штрафні
санкції; за вибором кредитора можуть
бути стягнуті або збитки, або штрафні
санкції. Вимогу щодо сплати штрафних
санкцій за господарське
правопорушення може заявити учасник
господарських відносин, права чи
законні інтереси якого порушено, а у
випадках, передбачених законом, -
уповноважений орган, наділений
господарською компетенцією. Відсотки
за неправомірне користування чужими
коштами справляються по день сплати
суми цих коштів кредитору, якщо законом
або договором не встановлено для
нарахування відсотків інший строк. За
грошовим зобов'язанням боржник не
повинен платити відсотки за час
прострочення кредитора. Нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано. У випадках, передбачених
законом, штрафні санкції за порушення
господарських зобов'язань стягуються
судом у доход держави (ст.232 ГК України).

Відтак частина шоста статті 232 ГК
України передбачає строк та порядок, у
межах якого нараховуються штрафні
санкції, а строк, протягом якого особа
може звернутись до суду за захистом
свого порушеного права, встановлюється
ЦК України.

Наразі, наданий позивачем розрахунок
пені, на думку суду, здійснений
неналежним чином, у зв'язку з чим судом
було самостійно розраховано пеню
наступним чином:

Сума боргу (грн.)Період
прострочкиКількість днів
прострочкиРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочки60000.0001.08.2012 - 01.02.20131857.5000 %0.041
%*4549.18

Отже загальна сума пені за самостійним
розрахунком суду складає 4 549,18 грн., але
у зв'язку з тим, що позивачем до
стягнення з відповідача розмір пені за
неналежне виконання зобов'язання щодо
оплати отриманого товару заявлено в
меншому розмірі, в сумі 4 536,99 грн., суд
задовольняє позовні вимоги в частині
стягнення пені в розмірі заявленому
позивачем, тобто в сумі 4 536,99 грн.

Оцінюючи вимоги про стягнення 3% річних,
суд зазначає наступне:

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право
позивача вимагати від відповідача
сплатити 3% річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає в отриманні компенсації
(плати) від відповідача за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належним до сплати за договором
поставки.

Перевіривши розрахунок позивача трьох
процентів річних в сумі 2 307,95 грн.
наданий позивачем розрахунок, на думку
суду, здійснений неналежним чином, у
зв'язку з чим судом було самостійно
розраховано три проценти річних
наступним чином:

Сума боргу (грн.)Період
прострочкиКількість днів
прострочкиРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів60000.0001.08.2012 - 25.11.20134823 %2376.99

Отже загальна сума 3% річних за
самостійним розрахунком суду складає 2
376,99 грн., але у зв'язку з тим, що
позивачем до стягнення з відповідача
розмір 3% річних за неналежне виконання
зобов'язання щодо оплати отриманого
товару заявлено в меншому розмірі, в
сумі 2 307,95 грн., суд
задовольняє позовні вимоги в частині
стягнення 3% річних в розмірі
заявленому позивачем, тобто в сумі 2 307,95
грн.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначені матеріали
справи та проаналізовані положення
чинного законодавства України, суд,
вбачає доведеними та обґрунтованими
заявлені позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТЕР",
у зв'язку з чим стягненню з товариства з
обмеженою відповідальністю
"КОЛОС-АГРО" на користь позивача
підлягає боргу за договором поставки
№ДГ-000587, встановлена судом в розмірі 40
000,00 грн., пені в розмірі 4 536,99 грн., 3%
річних в розмірі 2 307,95 грн. В іншій
частині заявлених позовних вимог суд
відмовляє.

Відповідно до приписів ст. 44, 49 ГПК
України слід стягнути з відповідача на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам, а саме 1
554,57 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "ХАВЕСТЕР" -
задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "КОЛОС-АГРО" (67308,
Одеська обл., Березівський район, смт.
Раухівка, вул. Гвардійська, буд.68, код
ЄДРЮОФОП 36453866) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТЕР"
(03067, Київська обл., м. Київ, вул.
Виборзька, 86, код ЄДРЮФОП 3115663) 40 000
(сорок тисяч) грн. 00 коп. - боргу, 4 536
(чотири тисячі п'ятсот тридцять шість)
грн. 99 - пені, 2 307 (дві тисячі триста сім)
грн. 95 коп. - трьох процентів річних, 1 554
(одна тисяча п'ятсот п'ятдесят чотири)
грн. 57 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України..

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК
України.

Повний текст рішення складено 10.02.2014р.

Суддя
Цісельський О.В.