КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р. Справа№ 01/1956

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шипка В.В.

суддів: Доманської М.Л.

Копитової О.С.

при секретарі
Матвєєнко Т.Є.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк»

на ухвалу Господарського суду
Черкаської області від 12.11.2013 р.

у справі № 01/1956 (суддя Чевгуз О.В.)

за заявою ОСОБА_2

до Відкритого
акціонерного товариства
«Облагроспецпостач»

про визнання банкрутом

за участю представників:

від апелянта: Куцький Д.В. - дов. № 1 від
10.12.2013 р.

від заявника: не з'явились.

від боржника: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 12.11.2013р.у справі
№ 01/1956 затверджено звіт ліквідатора
банкрута - арбітражного керуючого
Звєздічева Максима Олександровича та
ліквідаційний баланс. Затверджено звіт
про відшкодування витрат арбітражного
керуючого в розмірі, встановленому
комітетом кредиторів. Ліквідовано
відкрите акціонерне товариство
"Облагроспецпостач" (вул. Смілянська, 130,
м. Черкаси, ) як юридичну
особу в зв'язку із банкрутством.
Провадження у справі припинено.

Не погоджуючись із згаданою
ухвалою, Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк» звернулося з
апеляційною скаргою до Київського
апеляційного господарського суду, в
якій просить ухвалу господарського
суду Черкаської області від 12.11.2013р. у
справі № 01/1956 скасувати та направити
справу до господарського суду
Черкаської області на стадію
ліквідаційної процедури в іншому
складі суддів.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.02.2013р.
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»
було прийнято до провадження та
призначено розгляд справи № 01/1956 на
28.01.2014р.

Встановлено, що в судове засідання
28.01.2014р. представник боржника та
заявника не з»явилися, причини неявки
суду не повідомили.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного судова
колегія визнала за можливе розглянути
справу у відсутність представника
боржника та заявника.

В судовому засіданні представник
апелянта апеляційну скаргу підтримав
та просив її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
апелянта дослідивши матеріали справи,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки, перевіривши
правильність застосування норм права
місцевим господарським судом, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 32 Закону
про банкрутство, після завершення усіх
розрахунків з кредиторами ліквідатор
подає до господарського суду звіт та
ліквідаційний баланс, до якого
додаються: показники виявленої
ліквідаційної маси (дані її
інвентаризації); відомості про
реалізацію об'єктів ліквідаційної маси
з посиланням на укладені договори
купівлі-продажу; копії договорів
купівлі-продажу та акти приймання -
передачі майна; реєстр вимог
кредиторів з даними про розміри
погашених вимог кредиторів; документи,
які підтверджують погашення вимог
кредиторів. Господарський суд після
заслуховування звіту ліквідатора та
думки членів комітету кредиторів або
окремих кредиторів виносить ухвалу про
затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу. Ліквідатор
повідомляє державний орган з питань
банкрутства про завершення
ліквідаційної процедури. Якщо за
результатами ліквідаційного балансу
після задоволення вимог кредиторів не
залишилося майна, господарський суд
виносить ухвалу про ліквідацію
юридичної особи - банкрута. Копія цієї
ухвали направляється органу, який
здійснив державну реєстрацію
юридичної особи - банкрута, та органам
державної статистики для виключення
юридичної особи з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України, а також власнику (органу,
уповноваженому управляти майном),
органам державної податкової служби за
місцезнаходженням банкрута. Якщо
ліквідатор не виявив майнових активів,
що підлягають включенню до
ліквідаційної маси, він зобов'язаний
подати господарському суду
ліквідаційний баланс, який засвідчує
відсутність у банкрута майна.

Згідно ч. ч. 1, 3, 6 ст. 26 Закону про
банкрутство, усі види майнових активів
(майно та майнові права) банкрута, які
належать йому на праві власності або
повного господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси, за винятком
об'єктів житлового фонду, в тому числі
гуртожитків, дитячих дошкільних
закладів та об'єктів комунальної
інфраструктури, які в разі банкрутства
підприємства передаються в порядку,
встановленому законодавством, до
комунальної власності відповідних
територіальних громад без додаткових
умов і фінансуються в установленому
порядку. Індивідуально визначені речі,
що належать банкруту на підставі
речових прав, крім права власності і
повного господарського відання, не
можуть бути включені до складу
ліквідаційної маси. Активи, включені до
складу іпотечного покриття іпотечних
облігацій, не включаються до
ліквідаційної маси емітента іпотечних
облігацій та управителя іпотечним
покриттям. Відчуження цих активів, у
тому числі примусове, здійснюється в
порядку, передбаченому Законом України
"Про іпотечні облігації".

Відповідно до ст. 29 Закону про
банкрутство, майно, на яке звертається
стягнення у ліквідаційній процедурі,
оцінюється арбітражним керуючим у
порядку, встановленому законодавством
про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність. У разі
продажу майна на аукціоні вартість
майна, що визначається шляхом його
оцінки, є початковою вартістю. Для
здійснення оцінки майна арбітражний
керуючий має право залучати на
підставі договору суб'єктів оціночної
діяльності - суб'єктів господарювання з
оплатою їх послуг за рахунок коштів,
одержаних від виробничої діяльності
боржника, визнаного банкрутом, або
реалізації його майна, якщо інше не
встановлено комітетом кредиторів.

Згідно ч. ч. 1, 2, 7-10 ст. 30 Закону про
банкрутство, після проведення
інвентаризації та оцінки майна
банкрута ліквідатор розпочинає продаж
майна банкрута на відкритих торгах,
якщо комітетом кредиторів не
встановлено інший порядок продажу
майна банкрута. Ліквідатор забезпечує
через засоби масової інформації
оповіщення про порядок продажу майна
банкрута, склад, умови та строки
придбання майна. Порядок продажу майна
банкрута, склад, умови та строки
придбання майна погоджуються з
комітетом кредиторів. При цьому продаж
майна підприємств-банкрутів,
заснованих на державній власності,
здійснюється з урахуванням вимог
Закону України "Про приватизацію
державного майна" та інших
нормативно-правових актів з питань
приватизації. Ліквідатор зобов'язаний
використовувати при проведенні
ліквідаційної процедури тільки один
рахунок боржника в банківській
установі. Інші рахунки, виявлені при
проведенні ліквідаційної процедури,
підлягають закриттю ліквідатором.
Залишки коштів на цих рахунках
перераховуються на основний рахунок
боржника. Кошти, які надходять при
проведенні ліквідаційної процедури,
зараховуються на основний рахунок
боржника. З основного рахунку
здійснюються виплати кредиторам у
порядку, передбаченому статтею 31 цього
Закону. З основного рахунку
проводяться такі виплати: поточні
комунальні та експлуатаційні платежі;
інші витрати, пов'язані із здійсненням
ліквідаційної процедури. Продаж майна
банкрута оформляється договорами
купівлі-продажу, які укладаються між
ліквідатором і покупцем відповідно до
законів України.

З поданого ліквідатором звіту та
доданих до нього документів вбачається
про відсутність активів у банкрута:
лист Головного управління Держкомзему
у Черкаській області від 29.08.2012 №1223,
лист Національної комісії з цінних
паперів та фондового ринку від 28.08.2012
№09/03/14545/нк, лист державної інспекції
України з безпеки на морському та
річковому транспорті від 06.09.2012
№2984-4/9.2.2/45-12.

Відповідно до ч. 6 ст. 31 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
вимоги, не задоволені за недостатністю
майна, вважаються погашеними.

Згідно з ч. 5 ст. 32 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
якщо ліквідатор не виявив майнових
активів, що підлягають включенню до
ліквідаційної маси, він зобов'язаний
подати господарському суду
ліквідаційний баланс, який засвідчує
відсутність майна у банкрута.

У ч. 2 ст. 32 вказаного Закону
передбачено, що якщо за результатами
ліквідаційного балансу після
задоволення вимог кредиторів не
залишилося майна, господарський суд
виносить ухвалу про ліквідацію
юридичної особи -банкрута.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
господарський суд припиняє
провадження у справі про банкрутство,
якщо затверджено звіт ліквідатора, в
порядку передбаченому цим законом.

За таких обставин, розглянувши
матеріали справи, звіт ліквідатора,
ліквідаційний баланс банкрута, а також
дослідивши додані до звіту документи
колегією суддів встановлено, що для
виявлення майнових активів боржника з
метою задоволення вимог кредиторів
ліквідатором виконані всі необхідні
дії та покладені на нього Законом
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" обов'язки, в
зв'язку з чим місцевий суд дійшов
правильного висновку про затвердження
звіту ліквідатора та ліквідаційний
баланс банкрута - арбітражного
керуючого Звездічева М.О.

Відповідно до ст. 3-1 Закону кредитори
можуть створювати фонд для оплати
послуг, відшкодування витрат та
виплати додаткової винагороди
арбітражному керуючому (розпоряднику
майна, керуючому санацією,
ліквідатору). Формування фонду та
порядок використання його коштів
визначаються рішенням комітету
кредиторів та затверджуються ухвалою
господарського суду.

Звіт про оплату послуг та
відшкодування витрат арбітражного
керуючого затверджується рішенням
комітету кредиторів та ухвалою
господарського суду. Ухвала може бути
оскаржена у встановленому порядку.

Питання про затвердження звіту про
відшкодування витрат арбітражного
керуючого затверджено рішенням
комітету кредиторів (протокол зборів
комітету кредиторів від 31 липня 2013
року).

Отже, місцевий суд дійшов правильного
висновку про затвердження
арбітражному керуючому Звєздічеву М.О.
відшкодування витрат в розмірі,
встановленому комітетом кредиторів.

Дослідивши матеріали наявні у справі,
апеляційний суд робить висновок, що суд
першої інстанції дав належну оцінку
доказам по справі та виніс законну
обґрунтовану ухвалу, яка відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевказаного, колегія
суддів вважає, що скаржник не довів
обґрунтованість своєї апеляційної
скарги, докази на підтвердження своїх
вимог суду не надав, апеляційний суд
погоджується із ухвалою
господарського суду Черкаської
області від 12.11.2013р. у справі № 01/1956, а
отже підстав для її скасування або
зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 106 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»
залишити без задоволення, ухвалу
господарського суду Черкаської
області від 12.11.2013р. у справі № 01/1956
залишити без змін.

2. Матеріали справи 01/1956 повернути до
господарського суду Черкаської
області.

3. Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено:
30.01.2014р.

Головуючий суддя
В.В. Шипко

Судді
М.Л. Доманська

О.С. Копитова