ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року Справа № 922/2798/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії:

головуючого:Черкащенка
М.М.,суддів:Жукової Л.В., Студенця В.І.
(доповідач),за участю представників
сторін позивача - не з'явився;
відповідача - не з'явився; розглянувши
касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4на
постановуХарківського апеляційного
господарського суду від19.11.2013у справі
№ 922/2798/13за позовомПублічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк"доФізичної
особи-підприємця ОСОБА_4простягнення 31
051, 56 грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
"Комерційний банк "Приватбанк" (далі -
ПАТ "КБ "Приватбанк") звернулося до
Господарського суду Харківської
області з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП
ОСОБА_4) про стягнення заборгованості
за договором б/н від 01.03.2011 в розмірі 31
051, 56 грн. - заборгованість за кредитом; 1
856, 72 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, 1 380,
06 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 08.07.2013 порушено
провадження у справі № 922/2798/13 за
позовом ПАТ "КБ "Приватбанк" до ФОП
ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Рішенням Господарського суду
Харківської області (суддя Бринцев О.В.)
від 12.09.2013 в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя Фоміна В.О., судді Кравець Т.В.,
Крестьянінов О.О.) від 19.11.2013 рішення
Господарського суду Харківської
області від 12.09.2013 скасовано та
прийнято нове рішення, яким позовні
вимоги задоволено. Суд стягнув з ФОП
ОСОБА_4 на користь"КБ "Приватбанк" 31 051, 56
грн., з яких 21 889, 91 грн. - заборгованість
за кредитом, 5 924, 87 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1 856, 72 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором, 1 380, 06 грн. заборгованість
по комісії за користування кредитом.

Не погоджуючись з постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013, ФОП
ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати та
залишити в силі рішення Господарського
суду Харківської області від 12.09.2013.

ФОП ОСОБА_4 посилається на порушення
судом апеляційної інстанції норм ст.
207 ЦК України та ст. 181 ГК України,
внаслідок неправильного застосування
яких суд дійшов до помилкового
висновку про дотримання сторонами
письмової форми вчинення правочину.

Окрім того, як зазначає скаржник суд
безпідставно дійшов висновку про
використання ФОП ОСОБА_4 ЕЦП при
підписанні заяви від 01.03.2011, оскільки
відповідачу було присвоєно ЕЦП в
момент підписання заяви від 01.03.2011,
тобто останній не міг його використати
до або під час підписання заяви.

Також ФОП ОСОБА_4 вказує на те, що
внаслідок порушення норм ст.ст. 638, 1054,
1055 ЦК України суд апеляційної
інстанції прийшов до незаконного
висновку про досягнення згоди між
сторонами за всіма істотними умовами
договору кредиту.

У касаційній скарзі підприємець
зазначає також про те, що Харківський
апеляційний господарський суд не надав
належну оцінку меморіальному ордеру
від 24.01.2012, меморіальному ордеру від
26.09.2012, які подані позивачем в
обґрунтування своїх вимог.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 16.01.2014 касаційну скаргу
ФОП ОСОБА_4 прийнято до провадження та
призначено до розгляду на 29.01.2014.

Окрім того, ухвалою Вищого
господарського суду від 16.01.2014 зупинено
виконання постанови Харківського
апеляційного господарського суді від
19.11.2013 до закінчення її перегляду в
касаційному порядку.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 29.01.2014 розгляд касаційної
скарги відкладено на 05.02.2014.

Колегія суддів, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування норм
матеріального і процесуального права
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Як встановлено господарськими судами
01.03.2011 ФОП ОСОБА_4 підписав з ПАТ КБ
"Приватбанк" Заяву про відкриття
поточного рахунку та картки зі
зразками підписів і відтиском печатки,
в зв'язку з чим Банком йому було
відкрито поточний рахунок НОМЕР_1.

Відповідно до Заяви про відкриття
поточного рахунку та картки зі
зразками підписів, Банк при наявності
вільних грошових ресурсів здійснює
обслуговування кредитного ліміту
клієнта за рахунок кредитних коштів в
рамках ліміту, про розміри якого Банк
оповіщає клієнта на свій розсуд або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку банку та
клієнта. Порядок, встановлення,
змінення ліміту, погашення
заборгованості та розмір відсоткової
ставки, користування кредитним лімітом
регламентується умовами та правилами
надання банківських послуг та тарифів
банка, розміщених в мережі Інтернет на
сайті www.privatbank.ua, які разом з анкетою
(заявою) складають договір
банківського обслуговування.

У Заяві про відкриття поточного
рахунку та картки зі зразками підписів
та відтисків печатки зазначено, що
клієнт підписавши цю заяву,
погоджується з умовами та правилами
надання банківських послуг, у тому
числі з умовами та правилами
обслуговування по розрахунковим
картам, розташованих на сайті банку
www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua,
тарифами банку, які разом з цією заявою
та карткою зі зразками підпису та
відтиску печатки складають договір
банківського обслуговування. Своїм
підписом клієнт приєднується та
зобов'язується виконувати умови,
викладені в Умовах та правилах надання
банківських послуг, тарифах
Приватбанку - договорі банківського
обслуговування в цілому. Відносини між
Банком та Клієнтом можуть вирішуватись
як шляхом підписання окремих угод або
додаткових угод до Договору, так і
шляхом обміну інформацією відносно
банківського обслуговування з
клієнтом через web-сайти банку www.privatbank.ua
та http://client-bank.privatbank.ua чи інший Інтернет
SMS-ресурс, зазначений банком.

Таким чином, ПАТ "КБ "Приватбанк"
зазначає, що згідно Заяви про відкриття
поточного рахунку, відповідач
приєднався до "Умов та правил надання
банківських послуг", Тарифів Банку, що
розміщені в мережі Інтернет на сайті
http://privatbank.ua, які разом із Заявою
складають договір банківського
обслуговування № б/н від 01.03.2011 та взяв
на себе зобов'язання виконувати умови
вказаного договору.

Згідно довідки про розміри
встановлених кредитних лімітів,
виданої ФОП ОСОБА_4 19.04.2013
№ 08.7.0.0.0/29, з 02.03.2011 розмір ліміту
складав - 10 000, 00 грн., з 24.01.2012 - 22 000, 00 грн.

ПАТ "КБ "Приватбанк" 04.04.2013 звернувся до
ФОП ОСОБА_4 з претензією за вих.
№10301НАG9S04F, в якій повідомив про
наявність заборгованості перед
позивачем та проханням негайно
погасити прострочену заборгованість.
Вказана претензія залишилась без
відповіді.

Звертаючись до суду з даним позовом,
ПАТ "КБ "Приватбанк" посилався на те, що
ФОП ОСОБА_4 прострочив виконання своїх
зобов'язань за договором банківського
обслуговування б/н від 01.03.2011, у зв'язку
із чим у нього перед позивачем виникла
заборгованість у розмірі 31 051, 56 грн., з
яких: 21 889, 91 грн. - сума заборгованості
за кредитом, 5 924, 87 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
1 856, 72 грн. - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором, 1 380, 06 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Відмовляючи у задоволенні позову,
Господарський суд Харківської області
дійшов висновку, що укладений між
сторонами змішаний договір
банківського рахунку в частині, що
відноситься до кредитного договору є
нікчемним, оскільки при його укладенні
сторонами не дотримано письмової
форми. При цьому, судом також зазначено,
що навіть у разі невизнання
відповідного правочину нікчемним в
даному разі все одно відсутні підстави
для задоволення позовних вимог, адже
цей правочин в цьому разі слід було б
визнати неукладеним, з огляду на те, що
сторони не погодили між собою усіх
істотних умов договору кредиту.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи нове рішення про задоволення
позову, виходив із того, що Умови та
правила надання банківських послуг, до
яких приєднався відповідач, підписавши
заяву про відкриття поточного рахунку,
містить істотні умови змішаного
договору - кредитного договору та
договору банківського рахунку. Також
постанова суду обґрунтована тим, що
підписання Умов та правил надання
банківських послуг є дотриманням
письмової форми такого змішаного
договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в
якому містяться елементи різних
договорів (змішаний договір). До
відносин сторін у змішаному договорі
застосовуються у відповідних частинах
положення актів цивільного
законодавства про договори, елементи
яких містяться у змішаному договорі,
якщо інше не встановлено договором або
не випливає із суті змішаного договору.

У ст. 633 ЦК України передбачено, що
публічним є договір, в якому одна
сторона - підприємець взяла на себе
обов'язок здійснювати продаж товарів,
виконання робіт або надання послуг
кожному, хто до неї звернеться
(роздрібна торгівля, перевезення
транспортом загального користування,
послуги зв'язку, медичне, готельне,
банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору
встановлюються однаковими для всіх
споживачів, крім тих, кому за законом
надані відповідні пільги.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У ч. 1 ст. 1067 ЦК України закріплено, що
договір банківського рахунка
укладається для відкриття клієнтові
або визначеній ним особі рахунка у
банку на умовах, погоджених сторонами.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд апеляційної інстанції
обґрунтовано дійшов висновку щодо
правової природи договору, укладеного
між ПАТ "КБ "Приватбанк" та ФОП ОСОБА_4
шляхом приєднання, а саме, що він є
змішаним договором банківського
рахунку та кредитного договору.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи
нове рішення про задоволення позову,
встановив, що ФОП ОСОБА_4 свої
зобов'язання за договором від 01.03.2012
перед ПАТ "КБ "Приватбанк" у повному
обсязі не виконав, у зв'язку з чим у
відповідача станом на 17.04.2013 утворилась
заборгованість перед позивачем по
простроченому кредиту в сумі 31 051, 56
грн., з яких 21 889, 91 грн. - заборгованість
за кредитом, 5 924, 87 грн. - заборгованості
по процентам за користування кредитом,
1 856, 72 грн. - пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором, 1 380,
06 грн. заборгованості по комісії за
користування кредитом.

При цьому, наявність такої
заборгованості, як встановлено судом
апеляційної інстанції, позивачем
підтверджується доданими до позовної
заяви розрахунком заборгованості за
договором № б/н від 01.03.2011, складеного
станом на 17.04.2013 та випискою по рахунку
НОМЕР_1 ОСОБА_4 за період з 25.09.2012 по
17.04.2013.

Разом з тим, колегія суддів вважає
такий висновок передчасним, оскільки
судом апеляційної інстанції не
визначено якими належними та
допустимими доказами, тобто якими саме
первинними документами
підтверджується факт надання
позивачем відповідачеві кредиту, а
відповідно і його розмір, період
користування, момент часткового
повернення.

Так, судами попередніх інстанцій,
встановлено, що ФОП ОСОБА_4 01.03.2011
підписав з ПАТ КБ "Приватбанк" Заяву про
відкриття поточного рахунку та картки
зі зразками підписів і відтиском
печатки, в зв'язку з чим Банком йому
було відкрито поточний рахунок НОМЕР_1,
при цьому виписка по рахунку НОМЕР_1
ОСОБА_4, на яку в обґрунтування своїх
позовних вимог посилається банк,
складена лише за період з 25.09.2012 по
17.04.2013, а розрахунок заборгованості
позивачем здійснено за період з 01.03.2011
по 17.04.2013.

Окрім того, суди попередніх інстанцій
при визначенні суми заборгованості за
кредитом, не врахували та не дали
правової оцінки випискам по рахунку,
меморіальним ордерам, платіжним
дорученням і розрахунку пені (т. 1 арк.
75-111).

З огляду на те, що судами попередніх
інстанцій не було з достовірністю
встановлено суму основної
заборгованості, то відповідно і не було
надано належної оцінки розрахунку
заборгованості про процентам, пені та
комісії.

Касаційна інстанція використовує
процесуальні права суду першої
інстанції виключно для перевірки
юридичної оцінки обставин справи та
повноти їх встановлення у рішенні або
постанові господарського суду (ч. 2
ст.111-5 ГПК України).

Відповідно до ст. 111-7 ГПК України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 111-9 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
скасувати рішення першої інстанції або
постанову апеляційної інстанції і
передати справу на новий розгляд, якщо
суд припустився порушень норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Справа направляється
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції, якщо порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, допущені тільки цим
судом. У всіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

Підставами для скасування або зміни
рішення місцевого чи апеляційного
господарського суду або постанови
апеляційного господарського суду є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права (ч. 1 ст. 111-10 ГПК
України).

Оскільки як місцевий, так і апеляційний
господарські суди припустились
неправильного застосування приписів ч.
1 ст. 4-7 ГПК України щодо прийняття
судового рішення суддею за
результатами обговорення усіх
обставин справи та ч. 1 ст. 43 цього
Кодексу стосовно всебічного, повного і
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, то це відповідно є
підставою для скасування рішень судів
попередніх інстанцій, та передання
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Під час нового розгляду господарському
суду першої інстанції слід взяти до
уваги викладене, вжити всі передбачені
законом заходи для всебічного, повного
та об'єктивного встановлення обставин
справи, прав та обов'язків сторін, і,
залежно від встановленого та
відповідно до вимог чинного
законодавства, вирішити спір.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9 - 111-12 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 та
рішення Господарського суду
Харківської області від 12.09.2013 у справі
№ 922/2798/13 - скасувати, а справу передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Головуючий - суддя
Черкащенко М.М.

Судді:
Жукова Л.В.

Студенець В.І.