ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" січня 2014 р.Справа № 924/1283/13

Господарський суд Хмельницької
області у складі судді Мухи М.Є.,
розглянувши матеріали

за позовом Українсько - турецького
спільного підприємства "Гюрсес-Інтур"
м. Хмельницький

до публічного акціонерного товариства
"Хмельницьке авіапідприємство
"Поділля-АВІА" м. Хмельницький

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрзерногруп" м. Київ

про визнання недійсним договору
купівлі-продажу (про передачу
відступного) від 31 січня 2012р.

Представники сторін:

позивача: Цапів І.М. за довіреністю
від 15.01.14р.

відповідача 1: Мруг О.Б. за довіреністю
від 24.12.13р.

відповідача 2: не з'явився

В судовому засіданні відповідно до ч.2
ст.85 ГПК України проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з
позовом, в якому просить визнати
недійсним договір купівлі-продажу (про
передачу відступного) від 31.01.2012 р.
укладеного між публічним акціонерним
товариством "Поділля-Авіа" м.
Хмельницький та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Укрзерногруп" м. Київ.

Стверджує, що передача повітряних
суден, що є власністю ПАТ "Хмельницьке
авіапідприємство "Поділля-Авіа" згідно
договору купівлі-продажу (про передачу
відступного) від 31.01.2012 р. порушує права
Українсько-турецького спільною
підприємства "Гюрсес-Інтур" на
задоволення його вимог як кредитора у
справі про банкрутство, оскільки після
передачі літальних апаратів у ПАТ
"Хмельницьке авіапідприємство
"Поділля-Авіа" не залишається
будь-якого ліквідного майна,
реалізацією якого можна було б
задоволити вимоги кредиторів.

Вказує на те, що виходячи з умов
договору від 31 січня 2012 року, неможливо
встановити, які конкретні дії згідно
цивільного і господарського
законодавства регулює договір.
Відповідно, неможливо встановити
предмет даного договору. Тому у
договорі відсутня така істотна умова
договору як предмет договору і він є
недійсним.

Звертаючи увагу на те, що оскільки
сторонами в договорі від 31 січня 2012р.
неправильно визначено таку істотну
умову договору як ціну договору, не
погоджено її належним чином, робить
висновок, що договір є недійсним.

Зазначає, що оскільки загальні збори
товариства не давали згоди на
укладення договору купівлі-продажу
літаків та на оплату літаків шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог, тому договір від 31.01.2012р.
підписаний директором товариства
Кравцовим О.М. з перевищенням службових
повноважень і є недійсним.

Позивач в судовому засіданні на
задоволенні позову наполягає.

Відповідач 1 у відзиві на позов та
повноважний представник в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечує та просить відмовити в їх
задоволенні. В обґрунтування своєї
позиції звертає увагу суду на
відсутність порушення спірним
договором прав та законних інтересів
позивача, що є достатньою підставою
відмови в позові. Вважає
необґрунтованими твердження позивача
про порушення внаслідок укладення
спірного договору інтересів позивача
як кредитора у справі про банкрутство
авіапідприємства, оскільки після
передачі літаків ТОВ "Укзерногруп" у
власність, у Авіапідприємства не
залишилося будь-якого ліквідного
майна, реалізацією якого можна б
задовольнити вимоги кредиторів.
Стверджує, що сам факт наявності
грошових вимог до особи не дає
кредитору цієї особи права оспорювати
правочини, вчинені нею, втручатися в її
господарську діяльність. Вказує, що
позивач помилково ототожнює обсяг
своїх майнових прав з можливістю
фактичного задоволення позовних вимог.

Стосовно ж доводів позивача про
неможливість встановлення предмету
спірного договору та невизначеності у
рішенні загальних зборів від 30.01.2012
року ціни літаків та її заниження у
договорі, зазначає, що предмет договору
чітко визначено у п.1 Договору, а літаки
на дату їх продажу були приватною
власністю Авіапідприємства, тому
останнє мало право визначати ціну на
свій розсуд, а рішення зборів
акціонерів надало згоду на вчинення
значного правочину.

Наголошує на рішенні господарського
суду Івано-Франківської області від
16.04.2013 року по справі №909/391/13, яким за
ТОВ "Укрзерногруп" визнано право
власності на один з літаків, що були
предметом продажу спірного правочину,
вважає, що цим підтверджено законність
договору купівлі-продажу (про передачу
відступного) від 31.01.2012 року.

Відповідач 2 у відзиві на позов просить
суд у задоволенні позову відмовити в
зв'язку з відсутністю порушення прав
позивача спірним договором. Зазначає,
що доводи відповідача 1, викладені у
його відзиві, підтримує повністю. Також
наголошує на рішенні господарського
суду Івано-Франківської області від
16.04.2013 року, яке залишене без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 31.07.2013 року,
яким за ТОВ "Укрзерногруп" визнано
право власності на один із літаків, що є
предметом продажу спірного договору,
тому вважає, що визнання цього договору
недійсним буде суперечити судовому
рішенню, яке набрало законної сили.
Згідно із заявою від 29.01.14р. просить
розглядати справу без участі
представника.

Позивачем було подано клопотання про
призначення по справі судової
товарознавчої експертизи для
визначення ринкової вартості літаків
АН-26 (держ. реєстраційний знак UR-26233 та
держ. реєстраційний знак UR-46397).

Відповідачі проти клопотання позивача
про призначення експертизи
заперечують, вказуючи на те, що
визначення вартості літаків не входить
до предмету доказування, а проведення
оцінки літаків не було необхідним для
їх продажу, окрім того, вартість
літаків була визначена за згодою
сторін та затверджена Наглядовою Радою
ПАТ "Поділля-Авіа" у відповідності до
ст. 52 Закону України "Про акціонерні
товариства" та Статуту ПАТ
"Поділля-Авіа".

Розглядом матеріалів справи
встановлено:

Між публічним акціонерним товариством
"Хмельницьке авіапідприємством
"Поділля-Авіа" (продавець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрзерногруп"
(покупець) 31.01.2012 року укладено договір
купівлі-продажу (про передачу
відступного), згідно умов якого
продавець на підставі рішення
загальних зборів акціонерів ПАТ
"Хмельницьке авіапідприємство
"Поділля-Авіа" від 30 січня 2012 року
(протокол №3/2012 від 30.01.2012 р.) передає
покупцю у власність в якості
відступного на погашення
заборгованості перед покупцем з
повернення фінансової допомоги в сумі
1276300,00 грн. повітряне судно пасажирське
моделі Ан-24Б, державний реєстраційний
знак UR-46397, повітряне судно пасажирське,
моделі Ан-26, державний реєстраційний
знак UR-26233, повітряне судно
вантажно-пасажирське, моделі Ан-26Б-100,
реєстраційний знак UR-26077.( п.1. договору)

У п. 2 договору зазначено, що літаки на
момент укладення договору належать
продавцю на праві власності,
зареєстровані в державному реєстрі
цивільних повітряних суден України.
Технічний стан літаків описано у звіті
оцінювача ТОВ "Незалежний центр оцінки,
експертизи та аналітики "Пи Кан".

Загальна вартість літаків визначена
звітом оцінювача ТОВ "Незалежний центр
оцінки, експертизи та аналітики "Пи Кан"
та станом на 09.01.2012 року складає за
літак Ан-24Б, державний реєстраційний
знак UR-46397 - 367357,00 грн.; Ан-26, державний
реєстраційний знак UR-26233 - 402806,00 грн.;
Ан-26Б-100, реєстраційний знак UR-26077 - 344336,00
грн. Загальна вартість визначена в
розмірі 1114499,00 грн. ( п. 3 договору).

Продаж літаків вчиняється на загальну
суму 1276300,00 грн., в тому числі податок на
додану вартість 212716,67 грн.

З моменту передачі літаків покупцю
згідно п. 5 цього договору, зазначені
вимоги покупця вважаються погашеними.

У п. 5 договору сторони визначили, що
ціна продажу літаків дорівнює сумі
грошових зобов'язань продавця перед
покупцем по поверненню фінансової
допомоги. Оплата ціни літаків
проводиться шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог покупця на
загальну суму 1276300,00 грн., в т.ч. за
договором безвідсоткової поворотної
фінансової допомоги від 18.07.11р. на суму
37500грн. (строк повернення допомоги,
згідно додаткової угоди від 21.07.11р., не
пізніше 31.12.11р.); за договором
безпроцентної позики №1 від 20.05.11р., №2
від 15.06.11р., №3 від 21.12.11р. та №4 від
29.06.11р., №5 від 14.07.11р., №6 від 18.07.11р.,
укладених між продавцем і ТОВ "Готель
"Атлантік" Плюс" за загальну суму 680800,00
грн., права вимоги за якими передані
покупцю (строк повернення позики
згідно додаткових угод від 21.07.11р. не
пізніше 31.12.11р.); за договором
безпроцентної позики № 3 від 17.01.11р. та
додаткової угоди №1 від 29.06.11р. до цього
договору, укладених між продавцем і ПП
"Оліяторг" на суму 558000,00грн. права
вимоги за якими передані покупцю (строк
повернення позики згідно додаткової
угоди від 21.07.11р., - не пізніше 31.12.11р.).

Умовами п.п.6,7 договору сторони
визначили, що на дату укладення цього
договору, літаки Ан-24Б держ. знак UR-46397,
Ан-26 держ. знак UR-26233 фактично
знаходяться в аеропорту м.
Хмельницький, літак Ан-26Б-100 держ. знак
UR-26077 знаходиться в аеропорту м.
Івано-Франківськ. Передача літаків
покупцю здійснюється за актом
приймання-передачі, який підписується
сторонами в день укладення цього
договору.

Право власності на літаки, а також усі
пов'язані із цим ризики, переходять від
продавця до покупця з моменту передачі
літаків за актом приймання-передачі.

Договір підписано та скріплено
печатками сторін.

Між сторонами 31.01.2012р. складено,
підписано та скріплено печатками акт
прийому - передачі літаків за договором
купівлі-продажу (про передачу
відступного), згідно якого ПАТ
"Хмельницьке авіапідприємство
"Поділля- Авіа " передало, а ТОВ
"Укрзерногруп" прийнято у власність
майно:

повітряне судно пасажирське моделі
Ан-24Б, державний реєстраційний знак
UR-46397 за ціною 420689 грн., повітряне судно
пасажирське, моделі Ан-26, державний
реєстраційний знак UR-26233,за ціною 461285
грн., повітряне судно
вантажно-пасажирське, моделі Ан-26Б-100,
реєстраційний знак UR-26077д. за ціною 394326
грн.

Також сторонами договору підписано
приймально - передавальні акти №
літака Ан- 26 , №2 Ан- 26, №3 літака Ан-24
3.04.2012 року.

В матеріали справи суду надано ухвалу
господарського суду Хмельницької
області від 02.08.2012р. по справі №3/5025/443/12
про визнання банкрутом Публічного
акціонерного товариства "Хмельницьке
авіапідприємство "Поділля-Авіа" м.
Хмельницький. В ухвалі зазначено, що
ухвалою суду від 13.04.2012р. порушено
провадження у справі про банкрутство
боржника - Публічного акціонерного
товариства "Хмельницьке
авіапідприємство "Поділля-Авіа" м.
Хмельницький, ухвалою суду від 03.05.2012р.
введено процедуру розпорядження
майном ПАТ "Хмельницьке
авіапідприємство "Поділля-Авіа".

Зазначеною ухвалою суду від 02.08.2012 року
в межах справи №3/5025/443/12 про
банкрутство публічного акціонерного
товариства "Хмельницьке
авіапідприємство "Поділля-Авіа"
визнано вимоги Українсько-турецького
спільного підприємства "Гюрсес-Інтур"
м. Хмельницький як конкурсного
кредитора в сумі 350299,91 грн. та 1073,00 грн.
судових витрат.

Згідно висновків товариства з
обмеженою відповідальністю "Назарет"
від 16.08.2012 року про вартість майна ПАТ
"Хмельницьке АП Поділля-Авіа", оціночна
вартість об'єктів оцінки - літака АН 26,
державний знак UR-26233 та літака АН 24Б,
державний знак UR 46397, складає 1957550,00 грн.
(з ПДВ) та 1486140,00 грн. (з ПДВ)
відповідно.

В матеріали справи надано рішення
господарського суду
Івано-Франківської області від 26.04.2013р.,
залишеним без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 31.07.2013р., по
справі №909/391/13 за позовом ТОВ
"Укрзерногруп" до ПАТ "Хмельницьке
авіапідприємство "Поділля-Авіа", ПАТ
"Страхова компанія "Дія" за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Першого міського
відділу ДВС Хмельницького
міськрайонного управління юстиції про
визнання за ТОВ "Укрзерногруп" права
власності на повітряне судно Ан-26Б-100,
державний реєстраційний знак UR-26077 та
зняття з арешту повітряного судна
Ан-26Б-100, державний реєстраційний знак
UR-26077 накладеного постановою держаного
виконавця Першого міського відділу ДВС
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції Сарафіна О.Ф. від
01.02.12р. № 24316981, яким визнано за ТОВ
"Укрзерногруп", м. Київ право власності
на повітряне судно АН 26Б-100, державний
реєстраційний знак UR-26077. Знято арешт ,
накладений постановою державного
виконавця першого міського відділу ДВС
Хмельницького управління Сарафіним
О.Ф. від 01.02.12р. № 24316981.

Позивач, вважаючи, що може бути
порушено його право як кредитора ПАТ
"ХА "Поділля-Авіа", оскільки за останнім
тоді не залишиться будь-якого
ліквідного майна, яке можна було б
реалізувати, звернувся з позовом до
суду про визнання договору
купівлі-продажу (про передачу
відступного) від 31.01.2012 року недійсним.

Досліджуючи надані по справі докази,
оцінюючи їх в сукупності, суд бере до
уваги таке:

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 ГПК України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи, громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
мають право звертатися до
господарського суду за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних інтересів.

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить визнати недійним договір
купівлі-продажу (про передачу
відступного) від 31.12.2012 року, укладений
між ПАТ "Поділля-Авіа" та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Укрзерногруп", вказуючи на те, що дана
угода порушує його права на
задоволення його вимог як кредитора у
справі про банкрутство ПАТ
"Поділля-Авіа" .

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За приписами ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд, у визначеному законом порядку,
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст.11 ЦК України, підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини.

Відповідно до п. 1 ст. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну припинення цивільних
прав та обов'язків. Дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін
(ч.4 ст. 202 ЦК України)

Загальні підстави недійсності
правочину встановлені ст.215 ЦК України.
Так, згідно з ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 203
Цивільного кодексу України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Частиною 3 ст.215 ЦК України встановлено,
що якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 3 ст.3, ст.627 ЦК України
закріплено принцип свободи договору,
який передбачає, що сторони є вільними
в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Частиною 7 ст.179 Господарського кодексу
України передбачено, що господарські
договори укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Як вбачається з положень ч.3 ст. 215
Цивільного кодексу України, дійсність
правочину може заперечувати
заінтересована особа, однак в такому
разі позивачу слід довести, в чому саме
полягає порушення прав чи охоронюваних
законом інтересів позивача саме
укладенням спірного правочину.

Натомість, позивачем не доведено та не
надано суду належних та допустимих
доказів, які б підтверджували в чому
саме порушені права та інтереси
позивача оспорюваним правочином.
Посилання позивача про порушення
оскаржуваним договором його прав на
задоволення його грошових вимог як
кредитора у справі про банкрутство ПАТ
Хмельницьке авіапідприємство
"Поділля-Авіа", оскільки після продажу
літаків не залишається будь - якого
майна , реалізацією якого можна було б
задовольнити вимоги його як кредитора,
судом оцінюються критично та не найшло
свого документального підтвердження.
При цьому судом звертається увага, що
спірна угода ( від 31.01.2012р. ) була
укладена ще до порушення провадження у
справі про банкрутство ПАТ Хмельницьке
авіапідприємство "Поділля-Авіа" (
ухвала від 13.04.2012р.) та визнання вимог
позивача як конкурсного кредитора у
сумі 350299,91 грн. та 1072 грн. судових витрат
та не могла вплинути на можливість
задоволення в майбутньому грошових
вимог позивача як кредитора у справі
про банкрутство. Крім того, ПАТ
"Поділля- Авіа" в матеріали справи
надано перелік залишку майна
авіапідприємства станом на 01.04.2012р.
загальною вартістю 2909760, 81 грн.

Таким чином суд приходить до висновку,
що сам факт наявності грошових вимог до
особи не дає кредитору цієї особи права
оспорювати правочини, укладені такою
особою, в той же час, оспорюваний
договір не пов'язаний з позивачем, не
призвів до зміни його прав та
обов'язків.

Положеннями постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику про визнання угод недійсними"
від 06.11.2009р. №9 передбачено, що угода
може бути визнана недійсною лише з
підстав і за наслідками, передбаченими
законом; в кожній справі про визнання
угоди недійсною суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною і
настання певних юридичних наслідків.

Вирішуючи спори про визнання угод
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність тих обставин, з
якими закон пов'язує визнання угод
недійсними і настання відповідних
наслідків, а саме: відповідність змісту
угод вимогам закону; додержання
встановленої форми угоди;
правоздатність сторін за угодою; у чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору.

Згідно зі ст. 207 ГК України, може бути
визнано недійсним судом повністю або в
частині господарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави та
суспільства, або укладено учасниками
господарських правовідносин з
порушенням хоча б одним з них
господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності).

За ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України
підставою недійсності правочину є
суперечність змісту правочину цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
року № 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" передбачено, що загальні
підстави і наслідки недійсності
правочинів (господарських договорів)
встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК України,
ст.ст. 207, 208 ГК України. Правила,
встановлені цими нормами, повинні
застосовуватися господарськими судами
в усіх випадках, коли правочин вчинений
з порушенням загальних вимог ч.ч. 1 - 3, 5
ст. 203 ЦК України і не підпадає під дію
інших норм, які встановлюють підстави
та наслідки недійсності правочинів.

Отже, вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Позивач зазначає, що у спірному
договорі відсутні такі істотні умови
договору як його предмет та ціна. Проте,
з такими твердження позивача суд не
може погодитись, оскільки згідно ст.ст.
628, 638 ЦК України, зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства, при
цьому, істотними умовами договору є
умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для даного виду, а також
усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Предметом договору є власне те, з
приводу чого сторони вступають у
правовідносини. В спірному договорі
купівлі-продажу таким предметом є
майно, яке одна сторона зобов'язалась
передати іншій - повітряне судно
пасажирське моделі Ан-24Б, державний
реєстраційний знак UR-46397, повітряне
судно пасажирське, моделі Ан-26,
державний реєстраційний знак UR-26233,
повітряне судно вантажно-пасажирське,
моделі Ан-26Б-100, реєстраційний знак
UR-26077, та він чітко вказаний у п. 1
Договору.

Стосовно ж ціни договору, то суд
зазначає, що передані за спірним
договором літаки на час укладення
договору були приватною власністю
продавця, тому сторони договору на
власний розсуд вправі погоджувати таку
істотну умову договору як його ціну, що
останніми і було здійснено у п.4
договору.

В той же час, рішенням загальних зборів
акціонерів ВАТ "Хмельницьке
авіапідприємство "Поділля-Авіа" від
30.01.2012р. (протокол №3/2012) надано згоду на
вчинення зазначного правочину з
передачі належного ПАТ "Хмельницьке
авіапідприємство "Поділля-Авіа" майна
(трьох літаків) товариству з обмеженою
відповідальністю "Укрзерногруп" в
якості відступного на погашення
заборгованості з повернення
фінансової допомоги в сумі 1276300,00 грн.,
що і було вчинено шляхом укладення
договору купівлі-продажу (передачі
відступного) від 31.01.2012 року. Цим же
рішенням було надано директору
Кравцову О.М. відповідні повноваження
на підписання такого договору
(договорів). Таким чином, суд не вбачає
перевищення повноважень директором
Кравцовим О.М. під час підписання
спірного договору купівлі-продажу.

З огляду на вищенаведене, зміст
спірного договору складається з усіх
умов, передбачених законодавством для
такого виду договорів.

При розгляді клопотання позивача про
призначення судової товарознавчої
експертизи для визначення ринкової
вартості літаків, судом враховуються
положення ст. 41 ГПК України та
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
р. №4 "Про деякі питання практики
визначення судової експертизи", згідно
яких судова експертиза призначається
лише у разі дійсної потреби в
спеціальних знаннях для встановлення
фактичних даних, що входять до предмета
доказування, тобто у разі, коли
висновок експерта не можуть змінити
інші засоби доказування, проте, суд,
враховуючи предмет спору та об'єкт
доказування, не вбачає необхідності
залучення спеціальних знань для
визначення ринкової вартості літаків,
адже встановлення цієї обставини не є
суттєвим для вирішення даного спору.

Статтею 43 ГПК України визначено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, усі загальні вимоги, додержання
яких є необхідним для дійсності
правочину, у розумінні статті 203 ЦК
України сторонами дотримані, тобто, він
містить усі істотні умови, передбачені
для такого виду договорів, укладений
уповноваженою особою, тому підстав для
визнання його недійним у суду відсутні.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на
те, що позивачем не доведено, в чому
саме полягає порушення його прав чи
охоронюваних законом інтересів
укладенням договору купівлі-продажу
(про передачу відступного) від 31.01.2012
року, суд вважає, що позовні вимоги є
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню, тому в
задоволенні позову необхідно
відмовити.

Відповідно до ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по оплаті судового
збору покладаються на позивача у
зв'язку з відмовою у позові.

Керуючись ст.ст.1, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові Українсько - турецького
спільного підприємства "Гюрсес-Інтур"
м. Хмельницький до публічного
акціонерного товариства "Хмельницьке
авіапідприємство "Поділля-АВІА" м.
Хмельницький до товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрзерногруп" м. Київ
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу (про передачу
відступного) від 31 січня 2012р. відмовити.

Повний текст рішення складено 03.02.2014р.

Суддя
М.Є. Муха

Віддруковано 3 примірники: 1 - до
матеріалів справи, 2,3 - відповідачу 2 ( м.
Київ, вул. Машинобудівна, 37; м. Миколаїв,
провулок Транспортний, 9).