м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
суд міста Києва у складі судді
Чебикіної С.О., розглянувши справу за
позовом Товариства з додатковою
відповідальністю «Альянс Україна» до
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Грант-Авто» про відшкодування шкоди в
порядку регресу 11 213,27 грн., за участю
представників позивача - Самборської
Ю.В., довіреність № 865-13 від 20.12.2012 року,
відповідача - Богдан Н.О., довіреність №
102-1-4/37-Ю від 20.12.2013 року,
У листопаді 2013 року позивач звернувся
до господарського суду міста Києва з
позовом до відповідача про стягнення
страхового відшкодування в порядку
регресу у розмірі 11 213,27 грн.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 17.12.2012 року в м.
Рівне на вул. Макарова, 44, сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу «МАN», д.н. НОМЕР_1
(застрахований транспортний засіб), під
керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «Volvo»,
д.н. НОМЕР_4 та причепа «Varmo» д.н. НОМЕР_3,
яким керував ОСОБА_4.
Позивачем було виплачено страхове
відшкодування в розмірі 19 706,60 грн.
Цивільно-правова відповідальність за
шкоду заподіяну внаслідок
експлуатації «Volvo», д.н. НОМЕР_4 та
причепа «Varmo» д.н. НОМЕР_3 було
застраховано в ПАТ УСК «Грант-Авто».
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 06.11.2013 року порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 02.12.2013 року.
Представник позивача 09.12.2013 року подав
через канцелярію господарського суду
м. Києва заяву про зменшення позовних
вимог, відповідно до якої просив
стягнути з відповідача 9 344,39 грн.
страхового відшкодування в порядку
регресу та судовий збір.
Заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.
Як вбачається з довідки відділу ДАІ
Рівненського ГУ МВС України та
постанови Городоцького районного суду
Львівської області від 25.01.2013 року у
справі №3/441/52/2013, 17.02.2012 року в м. Рівне
на вул. Макарова, 44, ОСОБА_4, керуючи
автомобілем «Volvo», д.н. НОМЕР_4 з
напівпричіпом «Varmo» д.н. НОМЕР_3, залишив
транспортний засіб, не вживши всіх
заходів, щоб не допустити його
самовільного руху, в результаті чого,
транспортний засіб здійснив рух назад
на автомобіль «МАN», д.н. НОМЕР_1, який
рухався позаду та зупинився.
Постановою Городоцького районного
суду Львівської області від 25.01.2013 року
у справі №3/441/52/2013, ОСОБА_4 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП України та накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено
автомобіль «МАN», д.н. НОМЕР_1.
Пошкоджений автомобіль був
застрахований позивачем на підставі
договору страхування наземних
транспортних засобів №(2501.00.)0161911 від
Відповідно до звіту № 056 від 27.12.2012 року
з визначення вартості
відновлювального ремонту,
матеріальний збиток, завданий
власникові автомобіля «МАN», д.н.
НОМЕР_1, в результаті його пошкодження
при ДТП склав 29 678,98 грн., а з врахуванням
зносу транспортного засобу - 11 213,27 грн.
Як вбачається з страхового акту №
встановлено факт настання страхового
випадку та вирішено виплати страхове
відшкодування на загальну суму 19 706,60
Зазначені кошти в розмірі 19 706,60 грн.
позивачем були виплачені, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи платіжним дорученням № 1707 від
Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Як вбачається з матеріалів справи,
транспортним засобом - автомобілем
«Volvo», д.н. НОМЕР_4 та причеп «Varmo» д.н.
НОМЕР_3 який спричинив ДТП та заподіяв
збитки автомобілю «МАN», д.н. НОМЕР_1,
Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
встановлено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.
Таким чином, за змістом вказаної норми,
у відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципу вини.
Вина особи, яка керувала автомобілем
«Volvo», д.н. НОМЕР_4, ОСОБА_4 встановлена у
судовому порядку.
Тому, ОСОБА_4 є особою, відповідальною
за збиток, заподіяний автомобілю «МАN»,
д.н. НОМЕР_1, у результаті пошкодження
цього автомобіля при ДТП.
Відповідно до статті 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з статтею 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.
Судом встановлено, що цивільно-правова
відповідальність за шкоду заподіяну
внаслідок експлуатації автомобіля
«Volvo», д.н. НОМЕР_4 та причепа «Varmo» д.н.
НОМЕР_3 була застрахована в ПАТ УСК
«Грант-Авто», про що було укладено
договіри (поліси) № АВ/0775886 та № АВ/0775885
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, відповідно до якого
відповідач взяв на себе зобов'язання
відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема,
майну третім особам під час ДТП, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу автомобіля «Volvo»,
д.н. НОМЕР_4 та причепа «Varmo» д.н. НОМЕР_3,
і внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
Статтею 22 ЦК України передбачено, що
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є, зокрема, втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно з статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
Розглядаючи спір по суті суд також
зазначає, що частиною п'ятою статті 1187
ЦК України передбачено, що особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
Оскільки, відповідач не довів факт
того, що шкоду автомобілю «МАN», д.н.
НОМЕР_1, було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу його
водія, та не надав доказів сплати
відшкодування заподіяної шкоди на
користь власника зазначеного
автомобіля та беручи до уваги те, що
розмір збитків розраховується,
виходячи із вартості матеріального
збитку з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу, ліміту
відповідальності та без урахування
Таким чином, суд вважає, що вимоги
позивача є обґрунтованими, та такими,
що підлягають задоволенню, а саме у
розмірі 9 344,39 грн.
Судові витрати відповідно до вимог
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд
Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
Новопечерський, 19/3; код 16467237) на користь
Товариства з додатковою
32253696) 9 344,39 (дев'ять тисяч триста сорок
чотири) грн. 39 коп. боргу та 1 720 (одна
тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.
судового збору.
Після вступу рішення в законну силу
Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 27.01.2014р.

Суддя
С.О. Чебикіна