м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 5011-14/11274-2012 20.01.14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛІФТМОНТАЖ"

до: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛІФТ ЄВРОПА"

про: стягнення 62.998,12 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Каленіченко С.М. - за
довіреністю від 07.03.2012 № б/н;

відповідача: Мазуркевич О.М. - на
підставі договору про надання правової
допомоги від 27.08.2013.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЛІФТМОНТАЖ"
звернулося до Господарського суду
міста Києва із позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "ЛІФТ
ЄВРОПА" про стягнення з останнього
заборгованості в сумі 62.998,12 грн.

Суть спору: позивач свої позовні вимоги
мотивує тим, що останній, на виконання
укладеного між сторонами даного спору
договору від 30.08.2011 № 20110830, здійснив на
користь відповідача попередню оплату в
розмірі 30 % вартості товару, яку
останній отримав, проте товар в
обумовлений сторонами строк не
поставив, грошові кошти на вимогу
позивача не повернув.

Таким чином, з урахуванням
вищенаведеного, позивач просить суд
задовольнити його позовні вимоги та
стягнути з відповідача 62.998,12 грн, з
яких: 59.470,51 грн - основна заборгованість
та 3.527,61 грн - відсотки за користування
чужими коштами.

Відповідач скориставшись своїм правом,
наданим ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України, надав
суду відзив, яким позов відхилив
повністю з таких підстав.

У відповідності до умов укладеного
сторонами спору договору та замовлень
відповідач зобов'язався поставити
товар протягом двох місяців, з
підтвердження замовлення, здійснення
позивачем попередньої оплати товару та
підписання креслень продукції.

24.10.2011 сторонами укладено додаткову
угоду, якою змінено істотні умови
договору від 30.08.2011 № 20110830, а саме
специфікації та ціну договору. У
зв'язку із укладенням додаткової угоди,
виникла необхідність у підписанні
остаточного варіанту креслень до
замовлення, а також враховуючи
збільшення ціни товару позивач повинен
був доплатити різницю в сумі 900,00 євро.
Як вказує відповідач, креслення
підписані позивачем 28.10.2011, а різниця в
сумі 900,00 євро доплачена останнім на
користь відповідача не була.

Крім того у відзиві зазначено, що
відповідач повідомив позивача про
готовність товару, що у відповідності
до умов договору тягне за собою
обов'язок позивача перерахувати на
користь відповідача 50 % вартості
товару. Проте, як вказує відповідач,
позивач свого грошового зобов'язання
не виконав, грошові кошти в розмірі 50 %
вартості товару на користь відповідача
не перерахував.

Отже, за таких обставин, відповідач
вважає, що відсутні правові підстави
для повернення сплачених
відповідачеві коштів та задоволення
даного позову.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.08.2012 суддею Мельником С.М.
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі №
5011-14/11274-2012.

З огляду на те, що відповідач є
іноземним суб'єктом господарювання,
зареєстрований в Республіці Італія,
ухвала Господарського суду міста Києва
від 20.03.2013, з метою забезпечення
належного повідомлення відповідача
про дату, час та місце розгляду даної
справи, остання надіслана судом
відповідачеві в порядку визначеному
Конвенцією про вручення за кордоном
судових та позасудових документів у
цивільних або комерційних справах, до
якої Україна приєдналася 19.10.2000.

Враховуючи те, що спір має бути
вирішено господарським судом у строк
не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви,
Господарський суд міста Києва, ухвалою
від 20.03.2013, призначив розгляд справи на
04.09.2013 та, з метою дотримання
процесуальних строків, зупинив
провадження у справі до вказаної дати.

Розпорядженням керівника апарату
Господарського суду міста Києва від
02.07.2013 № 04-1/388 призначено повторний
розподіл справи № 5011-14/11274-2012 у зв'язку
зі смертю судді Мельника С.М.

В результаті вказаного вище розподілу
справи № 5011-14/11274-2012, останню передано
на розгляд судді Балаца С.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 08.07.13 справу № 5011-14/11274-2012 прийнято
до провадження судді Балаца С.В.
Розгляд справи призначено на 04.09.2013.

Господарський суд міста Києва, в
порядку передбаченому ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України, ухвалами від 04.09.2013 та 02.10.2013
відклав розгляд даної справи на 02.10.2013
та 21.10.2013, відповідно.

В судовому засіданні 21.10.2013 суд
оголосив перерву в до 06.11.2013 та ухвалу
про продовження строку вирішення
спору.

В судовому засіданні 06.11.2013 суд
оголосив перерву до 15.11.2013.

У зв`язку із перебуванням судді Балац
С.В. у відпустці розпорядженням голови
Господарського суду міста Києва від
15.11.2013 справу № 5011-14/11274-2012 передано на
розгляд судді Бондаренко Г.П.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.11.2013 справу № 5011-14/11274-2012
прийнято до провадження судді
Бондаренко Г.П. Розгляд справи
призначено на 11.12.2013.

Беручи до уваги вихід судді Балаца С.В.
з відпустки, розпорядженням Голови
Господарського суду міста Києва від
11.12.2013 справу № 5011-14/11274-2012 передано на
розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.12.2013 справу № 5011-14/11274-2012
прийнято до провадження судді Балаца
С.В. Розгляд справи призначено на 11.12.2013.

В судовому засіданні 11.12.2013 суд
оголосив перерву до 20.01.2014.

Представниками сторін спору клопотань
щодо фіксації судового процесу не
заявлялося у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 20.01.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних
представників сторін справи по суті
даного спору та дослідивши наявні
докази у матеріалах даної справи,
Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «ЛІФТ ЄВРОПА», яке
зареєстровано у Італійській
Республіці, як продавцем, (далі -
відповідач) та товариством з обмеженою
відповідальністю «ЛІФТМОНТАЖ»,
зареєстровано згідно законодавства
України, як покупцем, (далі - позивач)
укладено договір від 30.08.2011 № 20110830 (далі
- Договір), у відповідності до п. 1.1 якого
відповідач зобов'язується на підставі
технічних умов, наданих позивачем,
поставити продукцію, вказану у
специфікаціях (додатки до Договору),
які є невід'ємними частинами Договору,
а позивач, у свою чергу, зобов'язується
оплатити і прийняти продукцію.

У відповідності до п. 3.1 Договору
відповідач зобов'язується поставити
продукцію (комплектуючі для ліфтів),
виготовлену останнім, партіями згідно
з додатками до Договору, узгодженими і
підписаними його сторонами, на умовах
поставки EXWork Milano (Італія) (Інкотермс 2000)
та у строки, які встановлені у
відповідних специфікаціях (додатках до
Договору) по отриманню авансового
платежу.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що
відповідач повідомляє позивача про
готовність продукції до відправлення
факсом, телеграмою, по телефону або
іншим способом.

Згідно п. 4.2 Договору загальна його
вартість складає 19.500,00 євро.

Як вбачається зі специфікацій до
Договору № 1016.11 UCR та № 1017.11 UCR (далі -
Специфікації) відповідач зобов'язався
поставити позивачеві ліфти (далі -
товар) із технічними характеристиками,
які закріплені у Специфікаціях,
загальна вартість яких складає 19.500,00
євро. Також Специфікаціями
встановлено, що позивач зобов'язаний
оплатити товар таким чином: 30 % від
вартості товару - після замовлення, 50 % -
перед відвантаженням та 20 % - 30 днів
після доставки.

Оплата продукції здійснюється шляхом
банківського переказу грошових коштів
на розрахунковий рахунок відповідача у
відповідності із рахунками, наданими
відповідачем (п. 5.1 Договору).

Статтею 5 Закону України "Про
міжнародне приватне право"
встановлено, що учасники правовідносин
можуть самостійно здійснювати вибір
права, що підлягає застосуванню до
змісту правових відносин.

Відповідно до п. 9.3 Договору усі спори,
які виникли за Договором або у зв'язку
із ним, зокрема, які стосуються його
виконання, порушення, підлягають
вирішенню у Господарському суді міста
Києва.

Сторонами у п. 11.8 Договору узгоджено, що
вказаний правочин набирає чинності з
моменту його підписання сторонами.
Строк дії Договору - до 31.12.2011, включно.

30 серпня 2011 року сторонами спору
укладено додаткову угоду № 1 до
Договору (далі - Додаткова угода), у
відповідності до якої останні внесли
зміни до пункту 4.2 Договору та виклали
його у такій редакції: « 4.2. Загальна
вартість Договору складає 22.500,00 євро».
Крім того, Додатковою угодою сторони
домовилися внести зміни до
Специфікацій, які є додатками до
Договору та невід'ємними його
частинами.

У відповідності до специфікації № 1016.11
UCR в редакції, викладеної у Додатковій
угоді, вартість товару складає 12.500,00
євро, а вартість товару за
специфікацією № 1017.11 UCR дорівнює 10.000,00
євро. Порядок оплати товару є
аналогічним, як і у попередніх
Специфікаціях.

Крім того, Специфікаціями у новій
редакції, викладеної у Додатковій
угоді, передбачено, що поставка товару
здійснюється протягом 2 (двох) місяців з
дня підтвердження замовлення, сплати 30
% вартості товару та підписання проекту
креслень.

Пунктом 4 Додаткової угоди встановлено,
що сторони дійшли згоди, що дана угода
набирає чинності з моменту її
підписання.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору (ст. 526 Цивільного Кодексу
України), а одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускаються
(ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за
своєю правовою природою є договором
поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України унормовано, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655
Цивільного кодексу України).

Позивач, на виконання своїх грошових
зобов'язань за Договором, платіжним
дорученням від 12.09.2011 № 27 перерахував
на користь відповідача грошові кошти в
сумі 5.850,00 євро, в якості 30 відсоткової
попередньої оплати вартості товару,
передбаченого Специфікаціями, які були
обумовлені сторонами при укладенні
Договору.

Спір між сторонами судового процесу
виник внаслідок порушення
відповідачем його зобов'язань за
Договором, відповідач, протягом двох
місяців з моменту здійснення позивачем
попередньої оплати товару в розмірі 30 %
від його вартості, товар не поставив,
грошові кошти на вимогу позивача не
повернув.

Зважаючи на викладене, позивачем
заявлена позовна вимога майнового
характеру про застосування до спірних
правовідносин правил, встановлених ч.ч.
1, 3 ст. 1212 та ч. 2 ст. 1214 Цивільного
кодексу України.

Виходячи з наведених вище обставин та
наявних у матеріалах даної справи
доказів, суд дійшов висновку, що позов
задоволенню не підлягає з урахуванням
такого.

Сторони даного спору у Специфікаціях
та п. 3.1 Договору узгодили, що товар
поставляється відповідачем на протязі
двох місяців, зокрема, з моменту
отримання 30 % вартості товару, що згідно
ціни, встановленої Додатковою угодою,
складає 6.750,00 євро.

Як встановлено вище, позивач
перерахував на користь відповідача
суму попередньої оплати в розмірі 5.850,00
євро, що складає 30 % вартості товару,
встановленої Специфікаціями, які
узгоджувалися сторонами при укладенні
Договору.

Таким чином, позивач, після укладення
Додаткової угоди до Договору, був
зобов'язаний перерахувати на користь
відповідача 900,00 євро, в якості доплати
розміру попередньої оплати товару, що
складає 30 % від 22.500,00 євро.

28 вересня 2012 року відповідач засобами
електронної пошти надіслав на адресу
позивача лист, зі змісту якого
вбачається, що товар передбачений
Специфікаціями виготовлений та
готовий до постачання 10.02.2012, проте,
станом на дату вказаного листа,
відповідач від позивача грошових
коштів не отримав. Водночас відповідач
у своєму електронному листі від 28.09.2012
повідомив позивача про те, що товар
перебуває на його складі зберігання і
після отримання оплати товару в
порядку, передбаченому Договором та
Додатковою угодою до нього, відповідач
матиме підстави для вжиття заходів
щодо транспортування товару
позивачеві.

Приписами частин 1, 2 статті 693
Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу. Якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Положеннями ч.ч 1, 2, 4 ст. 538 Цивільного
кодексу України унормовано, що
виконання свого обов'язку однією із
сторін, яке відповідно до договору
обумовлене виконанням другою стороною
свого обов'язку, є зустрічним
виконанням зобов'язання. При
зустрічному виконанні зобов'язання
сторони повинні виконувати свої
обов'язки одночасно, якщо інше не
встановлено договором, актами
цивільного законодавства, не випливає
із суті зобов'язання або звичаїв
ділового обороту. Сторона, яка наперед
знає, що вона не зможе виконати свого
обов'язку, повинна своєчасно
повідомити про це другу сторону. Якщо
зустрічне виконання обов'язку
здійснено однією із сторін, незважаючи
на невиконання другою стороною свого
обов'язку, друга сторона повинна
виконати свій обов'язок.

Суд відзначає, позивачем не надано
будь-якого доказу, підтверджуючого
оплату ним товару, у встановленому
Договором та Додатковою угодою до
нього порядку.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Отже, виходячи вищевикладеного та
беручи до уваги умови, встановлені
Договором та Додатковою угодою до
нього, у відповідача не виникло
обов'язку поставити позивачеві товар,
оскільки останнім, зі свого боку, не
виконано грошове зобов'язання у
повному обсязі, тому у позивача, у
розумінні ч. 2 ст. 693 ЦК України, відсутнє
право вимагати від відповідача
повернення попередньої оплати. Більш
того, згідно ч. 4 ст. 538 ЦК України
позивач зобов'язаний виконати свій
грошовий обов'язок за Договором та
Додатковою угодою до нього, оскільки у
відповідності до листів відповідача
від 30.01.2012 та від 28.09.2012, товар було
виготовлено 10.02.2012.

Обов'язок доказування відповідно до
пункту 4 частини третьої статті 129
Конституції України та статті 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Таким чином, зважаючи на наведене вище,
суд вважає, що позовні є
безпідставними, тому у задоволенні
позову в частині стягнення з
відповідача попередньої оплати товару
в сумі 5.850,00 євро слід відмовити
повністю.

Крім того, позивачем заявлено позовну
вимогу про стягнення з відповідача
відсотків за користування чужими
коштами на підставі ст. 536, ч. 2 ст. 1214 ЦК
України, при цьому позивач вважає, що
нарахування відсотків слід
здійснювати на рівні облікової ставки
Національного банку України. Виходячи
з розрахунку позивача, наведеного у
позові, останнім нарахована пеня на
суму здійсненної попередньої оплати
товару.

Отже, враховуючи те, що заявлена
позивачем вимога про стягнення з
відповідача процентів за користування
чужими коштами в сумі 3.527,61 грн - є
похідною від основної вимоги про
стягнення попередньої оплати товару,
яка визнана судом безпідставно
заявленою, тому й не підлягає
задоволенню позовна вимога щодо
стягання з відповідача відсотків.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до ст. 536 ЦК України розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.
У Договорі та Додатковій угоді сторони
не передбачили розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами,
також і не встановили штрафної санкції
такої як пеня за прострочення
відповідачем строку повернення суми
попередньої оплати товару.

Відповідно до положень статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати з оплати судового
збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
підписання повного тексту рішення та
може бути оскаржене в порядку та у
строки, визначені Господарським
процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено 25 січня 2014 року.

Суддя
С.В. Балац