ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2014 р.Справа № 922/5139/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання
Михайлюк В.Ю.

розглянувши справу

за позовом Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Альянс-Агро" (с.Партизани, Запорізька
область) до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрпінотерм"
(м.Харків) про стягнення 36735,00 гривень
за участю представників:

позивача - Шкодіна Я.В. (довіреність
№б/н від 05 грудня 2013 року)

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2014 року позивач, приватне
сільськогосподарське підприємство
"Альянс-Агро", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрпінотерм"
(відповідача) суми заборгованості у
розмірі 36735,00 гривень. Крім того,
позивач просив суд покласти судові
витрати на відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 19 грудня 2013
року було прийнято вищевказану позовну
заяву до розгляду. Провадження у справі
було порушено та призначено до
розгляду у відкритому судовому
засіданні на 15 січня 2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 15 січня 2014 року
було відкладено розгляд справи на 30
січня 2014 року, у зв'язку з неявкою
представника відповідача.

Представник позивача у відкритому
судовому засіданні 30 січня 2014 року
підтримав заявлені позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Відповідач у відкрите судове засідання
30 січня 2014 року свого представника не
направив, відзив на позовну заяву та
витребувані судом документи не надав.
Про причини неявки суд не повідомив.
Про час та місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
чином, що підтверджується поштовим
повідомленням від 27 січня 2014 року.

Враховуючи те, що норми ст.65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3
ст.129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд зазначає, що в
межах наданих йому повноважень
створені належні умови для надання
сторонами доказів та здійснені всі
необхідні дії щодо витребування
додаткових доказів, а тому вважає за
можливе розглядати справу без участі
Відповідача за наявними у справі і
додатково поданими на вимогу суду
матеріалами і документами, в порядку
ст.75 Господарського процесуального
кодексу України.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, всебічно та повно дослідивши
матеріали справи та надані учасниками
судового процесу докази, заслухавши
пояснення представника позивача,
встановив наступне.

18 вересня 2012 року між приватним
сільськогосподарським підприємством
"Альянс-Агро" (позивачем) та товариством
з обмеженою відповідальністю
"Укрпінотерм" (відповідачем) було
укладено договір поставки №18/09Ч. Даний
договір було підписано повноважними
представниками з обох сторін та
скріплено печатками.

Відповідно до умов договору, продавець
(відповідач) зобов'язався передати у
власність покупця (позивача) товар, а
позивач, в свою чергу, зобов'язався
прийняти відповідний товар та оплатити
його.

Сторони погодили, що оплата товару
повинна відбуватись згідно додатків до
основного договору (п.4.1). Згідно
додатку №1 від 18 вересня 2012 року до
основного договору, який було складено,
підписано та скріплено печатками
підприємств на виконання умов спірного
договору, загальна вартість товару
склала 234000,00 гривень. Строк оплати
товару становив до 23 вересня 2012 року
включно.

Відповідно до п.3 вищевказаного додатку
до спірного договору, 50% передоплати в
розмірі 117000,00 гривень перераховується
покупцем на розрахунковий рахунок
продавця протягом 1-го банківського дня
з моменту підписання даного договору,
частина суми, що залишилася в розмірі
117000,00 гривень перераховується покупцем
на розрахунковий рахунок продавця
протягом одного банківського дня з
моменту поставки товару.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, у зв'язку із неможливістю
виконати умови договору щодо оплати
товару у розмірі 50%, здійснив
передоплату у розмірі 78000,00 гривень, що
підтверджується платіжним дорученням
№264 від 19 вересня 2012 року на суму 39000,00
гривень та платіжним дорученням №272
від 20 вересня 2012 року на суму 39000,00
гривень.

27 вересня 2012 року, позивач,
відмовляючись від виконання
договірних зобов'язань, надіслав
відповідного листа (вих.№51) на адресу
відповідача з вимогою повернути
перераховану суму передоплати у
розмірі 78000,00 гривень. Відповідач, в
свою чергу, у відповідь на це, 09 жовтня
2012 року, листом (вих.№157), підтвердив
факт отримання 78000,00 гривень
передоплати, та зобов'язався повернути
позивачу відповідну суму, за
вирахуванням штрафу в розмірі 23400,00
гривень та пені в розмірі 264,99 гривень,
на підставі п.п.6.3 та 6.4 спірного
договору.

Факт повернення відповідачем
позивачеві 41000,00 гривень
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями банківських виписок.
Залишена сума попередньої оплати
відповідачем повернута не була, з
мотивів, викладених у листі (вих.№157)
від 09 жовтня 2012 року.

З метою досудового врегулювання спору,
07 грудня 2013 року позивач направив
вимогу на адресу відповідача про
повернення залишеної суми передоплати,
але відповіді не отримав. Факт
направлення відповідної вимоги
підтверджується копією чеку та
поштового опису, наявними у матеріалах
справи.

Отже, позивач, погоджуючись із
вирахуванням суми пені в розмірі 264,99
гривень, вважає застосування
відповідачем п.6.4 договору
необґрунтованим, а тому просив суд
стягнути з останнього 36735,00 гривень
попередньої оплати.

Стаття 129 Конституції України
встановлює, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією із основних
засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд дійшов висновку про повне
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Згідно із ч.1 ст.179 Господарського
кодексу України, майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і не
господарюючими суб'єктами -
юридичними особами на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За приписами статті 693 Цивільного
кодексу України, у разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.538 Цивільного
кодексу України, у разі невиконання
однією із сторін у зобов'язанні свого
обов'язку або за наявності очевидних
підстав вважати, що вона не виконає
свого обов'язку у встановлений строк
(термін) або виконає його не в повному
обсязі, друга сторона має право
зупинити виконання свого обов'язку,
відмовитися від його виконання
частково або в повному обсязі.

Отже, суд вважає, що відповідач,
правомірно відмовився від подальшого
виконання договірних зобов'язань щодо
поставки товару, у зв'язку із
порушенням позивачем умов договору
щодо вчасної оплати товару.

Факт передачі товару покупцеві виникає
в момент приймання товару, і
підтверджується видатковою накладною,
підписаною уповноваженими
представниками сторін і отриманням
довіреності на отримання
товарно-матеріальних цінностей (п.5.3
спірного договору).

З матеріалів справи не вбачається дій
відповідача щодо поставки товару на
адресу позивача, а саме відсутні
видаткові накладні, довіреності на
отримання товарно-матеріальних
цінностей, тощо.

Відповідно до п.6.4 договору, у разі
необґрунтованої відмови від прийому
поставленої партії товару покупець
виплачує продавцю штраф у розмірі 10%
суми даного договору.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом (ч.1
ст.614 ЦК України).

Враховуючи викладене, те, що факт
необґрунтованої відмови позивача від
прийняття товару є недоведеним з боку
відповідача, та не підтверджується
матеріалами справи, а застосування
відповідачем п.6.4 спірного договору до
позивача є помилковим, та таким, що
суперечить нормам чинного
законодавства, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача 36735,00 гривень
попередньої оплати.

Суд, вирішуючи питання розподілу
судових витрат, встановивши сторону, з
вини якої справу було доведено до суду,
керується ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до яких судовий збір
покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного та ст.129
Конституції України, ст.ст.538, 614, 693
Цивільного кодексу України, ст.179
Господарського кодексу України, та
керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрпінотерм" (61057,
м.Харків, вул.Римарська, 16, кв.12, ) на користь приватного
сільськогосподарського підприємства
"Альянс-Агро" (72150, Запорізька область,
с.Партизани, вул.Леніна, 68, , р/р №8 в ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" у м.Києві, МФО 380805) 36735,00 гривень
попередньої оплати та 1720,50 гривень
судового збору.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04 лютого 2014
року.

Суддя Аріт К.В.

Справа №922/5139/13