ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
Справа № 925/2084/13

Господарський суд Черкаської області у
складі головуючого судді - Васяновича
А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача - Омел'яненко Ю.М. -
представник за довіреністю,

від відповідача - представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Ранголі", с. Гора,

Бориспільський район,
Київська область

до Державного підприємства
"Родниківка", с. Родниківка,

Уманський район, Черкаська
область

про стягнення 6 103 грн. 80 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Ранголі" звернулося
до господарського суду Черкаської
області з позовом до Державного
підприємства "Родниківка" про
стягнення заборгованості у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов договору поставки за №ДГ 36/11 від 15
березня 2011 року в розмірі 137 683 грн. 03
коп., в тому числі: 68 895 грн. 50 коп.
основний борг, 28 947 грн. 37 коп. пеня, 1 116
грн. 06 коп. інфляційні втрати та 38 724 грн.
10 коп. 20% річних.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 23 грудня 2013 року
було порушено провадження у справі та
призначено розгляд справи на 21 січня 2014
року.

Розгляд справи здійснюється після
відкладення.

Позивач неодноразово змінював розмір
позовних вимог.

Так, 06 лютого 2014 року від позивача
надійшла заява про зменшення розміру
позовних вимог, в якій останній просив
суд стягнути з відповідача 8 857 грн. 46
коп., в тому числі: 6 103 грн. 80 коп. 3%
річних та 2 753 грн. 66 коп. судового
збору.

Слід зазначити, що згідно п. 1) ч. 1 ст. 55
ГПК України ціна позову визначається у
позовах про стягнення грошей -
стягуваною сумою або сумою,
оспорюваною за виконавчим чи іншим
документом, за яким стягнення
провадиться у безспірному
(безакцептному) порядку.

Ціну позову вказує позивач. У випадках
неправильного зазначення ціни позову
вона визначається суддею (ч. 3 ст. 55 ГПК
України).

Згідно ст. 44 ГПК України судовий збір
входить до складу судових витрат.

В зв'язку з чим, з урахуванням вимог ч. 3
ст. 55 ГПК України визначена судом ціна
позову складає 6 103 грн. 80 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Вказана заява відповідає вимогам ст. 22
ГПК України, а тому судом розглядається
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Ранголі" з
урахуванням зменшеного розміру
позовних вимог та визначеною судом
ціною позову.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд позов задовольнити повністю
з урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, відзиву на
позовну заяву суду не надав.

Ухвалами господарського суду
Черкаської області від 23 грудня 2013 року
та від 21 січня 2014 року було зобов'язано
відповідача надати суду відзив на
позовну заяву з посиланням на мотиви
повного або часткового відхилення
вимог позивача, а також докази, що
обґрунтовують відхилення позовних
вимог.

Оскільки відповідач не був позбавлений
права надати суду необхідні докази та
свої доводи і міркування щодо предмету
спору шляхом письмових пояснень та
заперечень, про час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином, та оскільки явка
представників сторін в судове
засідання обов'язковою не визнавалась,
суд вважає за можливе розглянути
справу за наявними в ній матеріалами в
порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 06
лютого 2014 року згідно ст. 85 ГПК України
було оголошено вступну та резолютивну
частини судового рішення зі справи
№925/2084/13.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши докази, суд
вважає, що позовні вимоги слід
задовольнити частково виходячи з
наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено господарським судом
під час розгляду справи, 15 березня 2011
року між товариством з обмеженою
відповідальністю "Ранголі"
(постачальник) та Державним
підприємством "Родниківка" (покупець)
було укладено договір поставки за № ДГ
36/11.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного
договору в порядку та на умовах,
визначених цим договором постачальник
зобов'язався поставити (передати) у
власність покупця засоби захисту
рослин (далі - товар), вказані в
специфікації, що є невід'ємним додатком
до цього договору, а покупець - прийняти
цей товар та своєчасно здійснити його
оплату.

Згідно п. 1.2. договору поставки
асортимент, одиниця виміру, загальна
кількість товару, що підлягає поставці
за цим договором, ціна за одиницю
товару визначається специфікацією, що
є додатком до цього договору, а кожна
партія товару зазначається у
видатковій накладній.

Позивач свої зобов'язання за договором
поставки виконав повністю та поставив
відповідачу товар на загальну суму 88 895
грн. 50 коп., що підтверджується копією
видаткової накладної №РН-0000049 від 04
квітня 2011 року.

Товар було прийнято відповідачем, що
підтверджується підписом
уповноваженої особи та відтиском
печатки підприємства у вищевказаній
видатковій накладній.

Згідно п. 6.1. договору умови та порядок
проведення розрахунків за кожну партію
товару визначається в специфікації до
даного договору, яка є його невід'ємною
частиною.

Згідно п. 4 специфікації до договору
поставки оплата товару за цією
специфікацією буде здійснюватися
покупцем шляхом 100% передоплати
вартості партії товару протягом 2
банківських днів з моменту узгодження
сторонами цієї специфікації.

В специфікації відсутня дата її
узгодження сторонами.

В п. 1.7. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року, № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" вказано, що якщо у
договорі або законі не встановлено
строку (терміну), у який повинно бути
виконано грошове зобов'язання, судам
необхідно виходити з приписів частини
другої статті 530 ЦК України. Цією нормою
передбачено, між іншим, і можливість
виникнення обов'язку негайного
виконання; такий обов'язок випливає,
наприклад, з припису частини першої
статті 692 ЦК України, якою визначено, що
покупець за договором купівлі-продажу
повинен оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього;
відтак якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлено інший строк оплати товару,
відповідна оплата має бути здійснена
боржником негайно після такого
прийняття, незалежно від того, чи
пред'явив йому кредитор пов'язану з цим
вимогу. При цьому передбачена законом
відповідальність за невиконання
грошового зобов'язання підлягає
застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту частини
другої статті 530 ЦК України.

В зв'язку з тим, що згідно ч. 2 ст. 712 ЦК
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін,
то з урахуванням дати поставки товару,
обов'язок відповідача щодо оплати
поставлених засобів рослин виник 04
квітня 2011 року.

Оскільки відповідач здійснював оплату
поставленого товару з порушенням
строку, позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача 3% річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
позивачем нараховано 6 103 грн. 80 коп. 3%
річних за період з 05 квітня 2011 року по 05
лютого 2014 року з урахуванням
здійснених відповідачем проплат
(розрахунок річних знаходиться в
матеріалах справи).

Водночас слід зазначити, що позивачем
нарахування 3% річних здійснено не
вірно, оскільки останнім включено до
періоду нарахування день оплати
вартості поставленого товару.

Так в пункті 1.9. вищевказаної
постанови Пленуму зазначено, що день
фактичної сплати суми заборгованості
не включається в період часу, за який
здійснюється стягнення інфляційних
нарахувань та пені.

Таким чином, з урахуванням
вищенаведеного розмір 3% річних
нарахований за період з 05 квітня 2011
року по 17 серпня 2011 року (18 серпня 2011
року сплачено відповідачем 10 000 грн. 00
коп.) на суму боргу 88 895 грн. 50 коп.
складає 986 грн. 37 коп.

Розмір 3% річних нарахований за період з
19 серпня 2011 року (дата визначена
позивачем) по 13 вересня 2011 року (14
вересня 2011 року сплачено відповідачем 5
000 грн. 00 коп.) на суму боргу 78 895 грн. 50
коп. складає 168 грн. 60 коп.

Розмір 3% річних нарахований за період з
15 вересня 2011 року (дата визначена
позивачем) по 25 вересня 2011 року (26
вересня 2011 року сплачено відповідачем 5
000 грн. 00 коп.) на суму боргу 73 895 грн. 50
коп. складає 66 грн. 81 коп.

Розмір 3% річних нарахований за період з
27 вересня 2011 року (дата визначена
позивачем) по 22 січня 2014 року (23 січня 2014
року сплачено відповідачем 30 000 грн. 00
коп.) на суму боргу 68 895 грн. 50 коп.
складає 4 807 грн. 58 коп.

Розмір 3% річних нарахований за період з
24 січня 2014 року (дата визначена
позивачем) по 04 лютого 2014 року (05 лютого
2014 року сплачено відповідачем 38 895 грн.
50 коп.) на суму боргу 38 895 грн. 50 коп.
складає 38 грн. 36 коп.

Отже, розмір 3% річних, який
підлягає стягненню з відповідача,
становить 6 067 грн. 72 коп., в решті
стягнення річних в сумі 36 грн. 08 коп.
слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу
між сторонами відповідно до вимог ст. 49
ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про судовий збір" сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі зменшення розміру
позовних вимог або внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 7 вищевказаного Закону у
випадках, установлених пунктом 1
частини першої цієї статті, судовий
збір повертається в розмірі
переплаченої суми; в інших випадках,
установлених частиною першою цієї
статті, - повністю.

Частиною другою ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" встановлено, що за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору складає 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Згідно платіжного доручення №259 від 09
грудня 2013 року позивачем було сплачено
2 753 грн. 66 коп. судового збору.

Враховуючи розмір мінімальної
заробітної плати станом на 01 січня 2013
року та ціну позову, сума судового
збору складає 1 720 грн. 50 коп.

Отже, з урахуванням наведеного, суд
вважає за необхідне повернути позивачу
з Державного бюджету України 1 033 грн. 16
коп. надмірно сплаченого судового
збору.

В пункті 4.7. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, від 21
лютого2013 року № 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" зазначено, що якщо зменшення
позивачем розміру позовних вимог
пов'язане з частковим визнанням та
задоволенням позову відповідачем
після подання позову, то судовий збір у
відповідній частині покладається на
відповідача.

Отже, оскільки відповідачем було
сплачено суму боргу в розмірі 68 895 грн. 50
коп. після звернення позивача до суду з
відповідним позовом, то судовий збір у
цій частині стягується з відповідача.

Таким чином з відповідача, з
урахуванням положень ст. 49 ГПК України,
підлягає до стягнення 1 710 грн. 35 коп.
витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного
підприємства "Родниківка", вул.
Гагаріна, 1Б, с. Родниківка, Уманського
району, Черкаської області,
ідентифікаційний код 00487195 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ранголі", вул.
Центральна, 21, с. Гора, Бориспільського
району, Київської області,
ідентифікаційний код 35866777 - 6 067 грн. 72
коп. 3% річних та 1 710 грн. 35 коп. витрат на
сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після
набрання рішення законної сили.

3. В решті вимог - в позові
відмовити.

4. Повернути з Державного бюджету
України реєстраційний рахунок
№3002, отримувач - УДКСУ у м.
Черкасах Черкаської області, код - 38031150,
банк - ГУДКСУ у Черкаській області, МФО -
854018, код бюджетної класифікації - 22030001
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Ранголі", вул.
Центральна, 21, с. Гора, Бориспільського
району, Київської області,
ідентифікаційний код 35866777 судовий збір
в сумі 1 033 грн. 16 коп. (одна тисяча
тридцять три гривні 16 коп.).

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду в порядку та
строки передбачені розділом ХІІ ГПК
України.

Повне рішення складено 07 лютого 2014
року.

Суддя
А.В.Васянович