КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р. Справа№ 910/20626/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання:
Криворотько В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Куницька К.Ю. - дов.
№108/00 від 08.01.2014р.;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги товариства з обмеженою
відповідальністю «РАДА»,

на рішення господарського суду міста
Києва від 03 грудня 2013 року,

у справі № 910/20626/13 (суддя Кирилюк Т.Ю.),

за позовом приватного акціонерного
товариства «ОТІС», м. Київ,

до товариства з обмеженою
відповідальністю «РАДА», м. Київ,

про стягнення 6 746,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «ОТІС» звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою до ТОВ «РАДА» про
стягнення 6 746,40 (а.с. 4-5).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 03 грудня 2013 року по справі №
910/20626/13 позов задоволено повністю (а.с.
42-44).

Не погоджуючись із вказаним рішенням
місцевого господарського суду,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 03 грудня 2013 року у
справі № 910/20626/13 та прийняти нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
неповним з'ясуванням обставин та не
доведено обставини, що мають значення
для справи, оскільки судом першої
інстанції на з'ясовано той факт, що
відомість про обсяг робіт та акти
приймання виконання робіт підписані не
уповноваженими на те особами, також
зазначені акти не є належним доказом
оскільки не містять всіх належних
реквізитів. Крім того апелянт
посилається на те, що сторонами
договору не досягнуто згоди усіх
істотних умов договору.

Автоматизованою системою
документообігу суду апеляційну скаргу
ТОВ «РАДА» по справі № 910/20626/13 передано
на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Чорногузу М.Г. Розпорядженням
Заступника голови Київського
апеляційного господарського суду
Андрієнка В.В. від 13 січня 2014 року для
розгляду апеляційної скарги по справі
№ 910/20626/13 сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя: Чорногуз М.Г.,
судді: Агрикова О.В., Суховий В.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13 січня 2014
року, прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено справу до
розгляду на 28 січня 2014 року.

В судовому засіданні 28 січня 2014 року
представник відповідача надав суду
пояснення в яких підтримав апеляційну
скаргу, просив скасувати рішення
господарського суду міста Києва від 03
грудня 2013 року по справі № 910/20626/13 та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду апеляційної скарги
повідомлявся належним чином, про
причину неявки суд не повідомив.

Враховуючи ту обставину, що ухвалою про
прийняття апеляційної скарги до
провадження учасників процесу було
попереджено, що у разі неявки у судове
засідання їх представників, справа
буде розглянута за наявними
матеріалами, а неявка представника
позивача не перешкоджає повному,
всебічному та об'єктивному розгляду
справи, колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними
матеріалами та за відсутності
представника відповідача.

Згідно з частиною першою статті 99
Господарського процесуального кодексу
України, в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку фактичних обставин
даної господарської справи та повноту
їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права встановила
наступне.

01 січня 2009 року між ТОВ «РАДА»
(замовник) та ЗАТ «ОТІС» (виконавець)
укладено договір № 644-Д на виконання
робіт з технічного обслуговування та
ремонту диспетчерського обладнання
(далі - договір), (а.с. 9-10).

В пункті 1.1 договору сторони погодили,
що виконавець приймає на себе обов'язки
що до виконання робіт з технічного
обслуговування та ремонту обладнання
систем диспетчеризації на об`єктах
замовника.

Відповідно до пункту 2.2 договору,
щомісячна вартість робіт за договором
у відповідності з розрахунками
(додаток до договору) складає 1 349, 28 грн.

Згідно пункту 2.4 договору, замовник
щомісячно до 5-го числа кожного
наступного за звітним місяцем
проводить оплату вартості робіт згідно
підписаних сторонами актів виконаних
робіт.

Також між сторонами підписано
відомість про вартість технічного
обслуговування диспетчерських систем
з січня 2012 року в якій сторони погодили,
що вартість обслуговування за місяць
становить 1 349,28 грн. з урахуванням ПДВ,
сума за 12 місяців 16 191,36 грн. з
урахуванням ПДВ (а.с. 11).

Виконання робіт з технічного
обслуговування та ремонту обладнання
систем диспетчеризації у період з
травня 2012 року по вересень 2012 року
підтверджено наданими суду актами
приймання виконаних робіт: № 1130644 за
травень 2012 року на суму 1 349,28 грн., № 1130644
за червень 2012 року на суму 1 349,28 грн., №
1130644 за липень 2012 року на суму 1 349,28 грн.,
№ 1130644 за серпень 2012 року на суму 1 349,28
грн. та № 1130644 за вересень 2012 року на
суму 1 349,28 грн., (а.с. 12-16).

Таким чином, наявними доказами у справі
підтверджено належне виконання
позивачем своїх зобов'язань за
договором № 644-Д на загальну суму 6 746,40
грн. Вказані акти підписані
представниками сторін без зауважень та
скріплені печатками.

Як зазначає позивач, відповідач,
всупереч умов договору, не виконав свої
зобов'язання щодо сплати за виконанні
роботи з технічного обслуговування та
ремонту обладнання систем
диспетчеризації за вказані місяці, у
зв'язку з чим в останнього виникла
заборгованість перед позивачем в сумі 6
746,40 грн.

За своєю правовою природою договір,
який укладений між позивачем та
відповідачем є договором підряду.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу
України: «За договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.»

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами, а зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

ПрАТ «ОТІС» виконало роботи відповідно
до умов договору, що підтверджено
актами приймання виконання робіт.

Відповідачем покладені на нього
зобов'язання в частині оплати за
виконанні роботи не виконано. Доказів
сплати заявленої позивачем
заборгованості чи спростування такої
заборгованості відповідач суду не
надав.

Враховуючи наведене, колегія суддів
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про правомірність та
обґрунтованість вимог ПрАТ «ОТІС» про
стягнення заборгованості за виконані
роботи, а відтак про необхідність їх
задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що судом першої
інстанції на з'ясовано той факт, що
відомість про обсяг робіт та акти
приймання виконання робіт підписані не
уповноваженими на те особами.

Вказані доводи скаржника є
безпідставними та необґрунтованими,
оскільки, всі акти та відомість про
обсяг робіт, на які посилається позивач
скріплені печатками сторін.

Відповідач не посилається на незаконне
використання печатки товариства, на
наявність службового розслідування за
фактом незаконного використання
печатки. Не надано відповідачем й
доказів звернення до правоохоронних
органів стосовно обставин, щодо
викрадення печатки.

Щодо посилання апелянта, що зазначені
акти не є належним доказом оскільки не
містять всіх належних реквізитів,
колегія суддів зазначає, що вказані
акти підписані сторонами без зауважень
та доповнень. Представник відповідача,
підписуючи вказані акти, не був
позбавлений права відмовитись від їх
підписання у зв'язку з неналежним
оформленням або внести підчас
підписання зауваження чи доповнення до
спірних актів.

Крім того скаржник посилається в
апеляційній скарзі, що сторонами
договору не досягнуто згоди усіх
істотних умов договору.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 180 ГПК України,
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Колегія суддів зазначає, що підписання
договору сторонами свідчить про
погодження та прийняття всіх умов
визначених у договорі. Спірний договір
не визнаний в судовому порядку
недійсний чи неукладений. Тому,
посилання апелянта, що сторонами
договору не досягнуто згоди щодо усіх
істотних умов договору є безпідставним
та необґрунтованим.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія
суддів зазначає, що скаржник не надав
суду достатніх доказів в розумінні
статті 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, які б
могли стати підставою для задоволення
апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду стосовно встановлених
обставин і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що місцевий
господарський суд виконавши всі вимоги
процесуального закону і всебічно
перевіривши обставини, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального
права, в рішенні господарського суду
міста Києва повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами
дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду міста
Києва від 03 грудня 2013 року, по справі №
910/20626/13 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга ТОВ «РАДА» на
рішення господарського суду міста
Києва від 03 грудня 2013 року, задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «РАДА» на
рішення господарського суду міста
Києва від 03 грудня 2013 року по справі №
910/20626/13 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 03 грудня 2013 року по
справі № 910/20626/13 залишити без змін.

3. Справу № 910/20626/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову Київського
апеляційного господарського суду
протягом двадцяти днів може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку, передбаченому
ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя
М.Г. Чорногуз

Судді
О.В. Агрикова

В.Г. Суховий