КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2014 р. Справа№ 61/460-5/435-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Куксова В.В.

при секретарі судового засідання
Климович М.І.

за участю представників:

від позивача: Яровий А.Р. - за
довіреністю

від відповідача-1: Шевченко С.В. - за
довіреністю

від відповідача-2: Горобець Р.В. - за
довіреністю

від третьої особи: Дворак М.П. - керівник

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 14.05.2013 року

у справі № 61/460-5/435-2012 (суддя Ломака В.С.)

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Домані Групп"

до відповідача-1: Державного
підприємства "Інформаційний центр"
Міністерства юстиції України

до відповідача-2: Публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача-2: Компанії "Союз
Віктан Груп Лтд." (Soyuz-Viktan Group LTD)

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Домані Групп"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Державного
підприємства "Інформаційний центр"
Міністерства юстиції України про
зобов'язання вилучити з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна
реєстраційний запис № 11608363 (контрольна
сума А1616Е75А7).

В подальшому Товариство з обмеженою
відповідальністю "Домані Групп"
звернулось до суду з заявою про зміну
предмету позову, відповідно до якої
просило суд змінити предмет позову,
доповнивши позовні вимоги новою
вимогою про визнання відсутнім у
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" права застави на
підставі договору застави № 79.1/36-3.2-07
від 18.10.2007 р. між Союз-Віктан Груп Лтд.
(Soyuz-Victan Group Ltd.), компанією за
законодавством острову Мен, та
Відкритим акціонерним товариством
"Родовід Банк", предметом застави за
яким є майнові права інтелектуальної
власності на торговельну марку (знак
для товарів і послуг) "MEDOFF", комбінація
позначень якої визначається
Свідоцтвом на знак для товарів і послуг
№ 45272 від 15.11.2004 р., виданим Державним
департаментом інтелектуальної
власності Міністерства освіти і науки
України.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.12.2011 р. залучено до участі у
справі № 61/460 в якості відповідача-2
Публічне акціонерне товариство
"Родовід Банк".

Рішенням господарського суду міста
Києва від 27.12.2011 р. у справі № 61/460,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 07.03.2012 р.,
задоволено повністю позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Домані
Групп".

Постановою Вищого господарського суду
України від 18.09.2012 р. касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" задоволено частково,
рішення господарського суду міста
Києва від 27.12.2011 р. та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 07.03.2012 р.
скасовано, справу № 61/460 передано на
новий розгляд до господарського суду
міста Києва.

Направляючи справу до суду першої
інстанції, Вищий господарський суд
України звернув увагу на те, що позивач
звернувся до господарського суду міста
Києва з заявою від 12.12.2011 р. про зміну
предмету позову, відповідно до якої
просив суд змінити предмет позову,
фактично доповнивши позовні вимоги
новою вимогою, і таку заяву було
прийнято судом до розгляду, що, на думку
суду касаційної інстанції, є
свідченням того, що місцевий та
апеляційний господарські суди не
дослідили загального обсягу позовних
вимог, їх складу, правових та фактичних
підстав, припустились порушення
приписів ч. 4 ст. 22 ГПК України. Також,
Вищий господарський суд України
відмітив, що господарські суди
попередніх інстанцій, розглядаючи
правовідносини за двосторонніми
договорами застави та додатковими
угодами до них, не встановили факт, чи
вплине рішення у справі на права або
обов'язки заставодавця та не вирішили
питання щодо необхідності залучення
зазначеної особи до участі у справі.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 27.09.2012 р. справу прийнято до
провадження, присвоєно їй номер
61/460-5/435-2012.

24.10.2012 р. до господарського суду міста
Києва надійшла заява про врахування
змін та уточнень предмету позову як
остаточних до початку розгляду справи
по суті, відповідно до якої позивач
просив остаточними вважати наступні
вимоги:

- про визнання відсутнім у
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" права застави на
підставі договору застави № 79.1/36-З.2-07
від 18.10.2007 р. між Союз-Віктан Груп Лтд.
(Soyuz-Victan Group Ltd.), компанією за
законодавством острову Мен, та
Відкритим акціонерним товариством
"Родовід Банк", предметом застави за
яким є майнові права інтелектуальної
власності на торговельну марку (знак
для товарів і послуг) "MEDOFF", комбінація
позначень якої визначається
Свідоцтвом на знак для товарів і послуг
№ 45272, виданим Державним департаментом
інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України
15.11.2004 р.;

- про зобов'язання Державного
підприємства "Інформаційний центр"
Міністерства юстиції України вилучити
з Державного реєстру обтяжень рухомого
майна реєстраційний запис № 11608363
(контрольна сума А1616Е75А7).

Тобто, після направлення справи на
новий розгляд позивач до початку
розгляду справи судом по суті
звернувся до суду з заявою про
врахування змін та уточнень предмету
позову як остаточних, виклавши позовні
вимоги в їх остаточній редакції.

Згідно п. 3.11. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", в якому
зазначається, що ГПК, зокрема статтею 22
цього Кодексу, не передбачено права
позивача на подання заяв (клопотань)
про "доповнення" або "уточнення"
позовних вимог, або заявлення
"додаткових" позовних вимог і т.п. Тому
в разі надходження до господарського
суду однієї із зазначених заяв
(клопотань) останній, виходячи з її
змісту, а також змісту раніше поданої
позовної заяви та конкретних обставин
справи, повинен розцінювати її як:
подання іншого (ще одного) позову, чи
збільшення або зменшення розміру
позовних вимог, чи об'єднання позовних
вимог, чи зміну предмета або підстав
позову.

Подані позивачем заяви за своїм
змістом свідчать про те, що позивачем
заявлено додаткову позовну вимогу про
визнання відсутнім у Публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
права застави на підставі договору
застави та її об'єднання з поданим
раніше позовом про зобов'язання ДП
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України вилучити з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна
спірний реєстраційний запис № 11608363
(контрольна сума А1616Е75А7).

Відповідно до п. 3.6. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" позивач має право
об'єднати в одній позовній заяві кілька
вимог, пов'язаних між собою підставою
виникнення або поданими доказами
(зокрема, про стягнення неповернутого
кредиту, відсотків за користування
кредитом і неустойки; про визнання
недійсним акта і про відшкодування
заподіяної у зв'язку з його виданням
шкоди; про стягнення вартості
недостачі товару, одержаного за
кількома транспортними документами і
оформленої одним актом приймання або
коли такий товар сплачено за одним
розрахунковим документом; про
спонукання до виконання зобов'язань за
господарським договором і про
застосування заходів майнової
відповідальності за його невиконання
тощо). Право об'єднати кілька
однорідних позовних заяв або справ, у
яких беруть участь ті ж самі сторони,
надане також судді. При цьому останній
вправі вирішувати питання про
об'єднання лише тих заяв (справ), які
перебувають в його провадженні.

Однорідними позовними вимогами є такі,
що виникають з одних і тих самих або з
аналогічних підстав і водночас
пов'язані між собою одним і тим самим
способом захисту прав і законних
інтересів.

Підставою позову є обставини, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги і
докази, що стверджують позов, зокрема
факти матеріально-правового характеру,
що визначаються нормами матеріального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, їх виникнення, зміну,
припинення.

Доказами в господарському судочинстві
є будь-які відомості, отримані у
визначеному законом порядку, на
підставі яких суд установлює наявність
або відсутність обставин, на яких
обґрунтовуються вимоги і заперечення
осіб, що беруть участь у справі, та інші
обставини, які мають значення для
правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють
з'ясуванню наявності і характеру
спірних правовідносин між сторонами,
застосуванню необхідного способу
захисту права, визначенню кола доказів,
необхідних для підтвердження
наявності конкретного цивільного
права і обов'язку.

У свою чергу об'єднанням позовів
забезпечується правильність і
одностайність розгляду та вирішення
окремих позовних вимог, які можуть бути
розглянуті як самостійні справи, але
об'єднуються однорідністю вимог, тобто
вимог, які випливають з одних і тих же
правовідносин.

В якості підстави обох позовних вимог,
що заявлені в межах даної справи,
позивач посилається на припинення угод
з забезпечення зобов'язань - договорів
застави № 79.1/36-З.2-07 від 18.10.2007 р. та №
181207/033-З.1 від 21.12.2007 р.

З огляду на викладене, судова колегія
робить висновок про те, що заявлені
позивачем вимоги про визнання
відсутнім у Публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк" права застави
на підставі договору застави та про
зобов'язання ДП "Інформаційний центр"
Міністерства юстиції України вилучити
з Державного реєстру обтяжень рухомого
майна спірний реєстраційний запис №
11608363 (контрольна сума А1616Е75А7) -
пов'язані між собою підставами позову,
підтверджуються тими самими доказами
та спрямовані на захист майнових прав
інтелектуальної власності позивача.

Тобто, у даному випадку позивачем не
було порушено ані правил об'єднання
вимог, ані приписів ст. 22 ГПК України
щодо заборони одночасної зміни підстав
та предмету позову.

З огляду на викладене, позовними
вимогами, що є предметом нового
розгляду даної справи є:

1. визнання відсутнім у Публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
права застави на підставі договору
застави № 79.1/36-З.2-07 від 18.10.2007 р. між
Союз-Віктан Груп Лтд. (Soyuz-Victan Group Ltd.),
компанією за законодавством острову
Мен, та Відкритим акціонерним
товариством "Родовід Банк", предметом
застави за яким є майнові права
інтелектуальної власності на
торговельну марку (знак для товарів і
послуг) "MEDOFF", комбінація позначень якої
визначається Свідоцтвом на знак для
товарів і послуг № 45272, виданим
Державним департаментом
інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України
15.11.2004 р.;

2. про зобов'язання Державного
підприємства "Інформаційний центр"
Міністерства юстиції України вилучити
з Державного реєстру обтяжень рухомого
майна реєстраційний запис № 11608363
(контрольна сума А1616Е75А7).

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 07.11.2012 р. залучено до участі у
справі в якості третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача-2
Компанію "Союз-Віктан Груп ЛТД".

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 14.05.2013 року у справі №
61/460-5/435-2012 (суддя Ломака В.С.) задоволено
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Домані Групп" до
Державного підприємства
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України, Публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк".

Так, наведеним рішенням було:

1. визнано відсутнім у Публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
права застави на підставі Договору
застави № 79.1/36-З.2-07 від 18.10.2007 р.,
укладеного між компанією за
законодавством острову Мен
"Союз-Віктан Груп Лтд." (Soyuz-Victan Group Ltd.) та
Відкритим акціонерним товариством
"Родовід Банк", предметом застави за
яким є майнові права інтелектуальної
власності на торговельну марку (знак
для товарів і послуг) "MEDOFF", комбінація
позначень якої визначається
Свідоцтвом на знак для товарів і послуг
№ 45272, виданим Державним департаментом
інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України
15.11.2004 р.

2. зобов'язано Державне підприємство
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України вилучити з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна
реєстраційний запис № 11608363 (контрольна
сума А1616Е75А7).

Не погодившись з вказаним рішенням,
Публічне акціонерне товариство
"Родовід Банк" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, відповідно до
якої просить апеляційний суд скасувати
рішення та прийняти нове, яким
відмовити у позові в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 31.05.2013 року
колегією суддів у складі головуючого
судді: Гончарова С.А., суддів: Смірнової
Л.Г., Чорної Л.В. прийнято вказану
апеляційну скаргу, розгляд справи
призначено на 13.06.2013 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.06.2013 року
задоволено заяву про самовідвід суддів
Смірнової Л.Г. та Чорної Л.В.

Враховуючи задоволення заяви суддів
Смірнової Л.Г. та Чорної Л.В. про
самовідвід, розпорядженням секретаря
судової падати Київського
апеляційного господарського суду від
13.06.2013 року для розгляду справи
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді
Авдеєв П.В., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.06.2013 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження у визначеному складі
суддів та призначено розгляд справи на
13.08.2013 року.

У зв'язку з перебуванням судді Авдеєва
П.В. у відпустці, розпорядженням голови
Київського апеляційного
господарського суду від 13.08.2013 року, для
розгляду справи сформовано колегію
суддів у складі головуючого судді:
Гончарова С.А., суддів: Кропивної Л.В.,
Куксова В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.08.2013 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження у визначеному складі
суддів та призначено розгляд справи на
18.09.2013 року.

У зв'язку з перебуванням судді
Кропивної Л.В. у відпустці,
розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
18.09.2013 року, для розгляду справи
сформовано колегію суддів у складі
головуючого судді: Гончарова С.А..,
суддів: Куксова В.В., Яковлєва М.Л.

У судовому засіданні 18.09.2013р оголошено
перерву до 23.10.2013 року.

У зв'язку з перебуванням судді Яковлєва
М.Л. у відпустці розпорядженням в.о.
голови Київського апеляційного
господарського суду від 23.10.2013 року, для
розгляду справи сформовано колегію
суддів у складі головуючого судді:
Гончарова С.А.., суддів: Кропивної Л.В.,
Куксова В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.10.2013 року
розгляд справи відкладено на 13.11.2013
року.

У зв'язку з перебуванням головуючого
судді Гончарова С.А. у відпустці
розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
13.11.2013 року, для розгляду справи
сформовано колегію суддів у складі
головуючого судді: Тищенко О.В., суддів:
Кропивної Л.В., Куксова В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.11.2013 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження у визначеному складі
суддів, розгляд справи призначено на
11.12.2013 року.

У зв'язку з виходом головуючого судді
Гончарова С.А. з відпустки
розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
11.12.2013 року, для розгляду справи
сформовано колегію суддів у складі
головуючого судді: Гончарова С.А.
суддів: Кропивної Л.В., Куксова В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження у визначеному складі
суддів.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 року
розгляд справи відкладено на 29.01.2014
року.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що
оскаржуване рішення є незаконним та
необґрунтованим. Зокрема, апелянт
зазначає, що, по-перше, судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального права, що визначають
підстави для припинення зобов'язань за
договором застави, а саме, було
неправильно застосовано ч. 2 ст. 604 ЦК
України, оскільки новації за другим
договором застави не відбулось;
по-друге, суд безпідставно не
застосував норми матеріального права
про повторну заставу майна, чим порушив
ст. 588 ГК України, ст. 18 Закону України
«Про заставу»; по-третє, судом було в
порушення норм матеріального права
задоволено позовні вимоги позивача
щодо визнання відсутнім права у спосіб,
який не передбачений чинним
законодавством України. Також, апелянт
стверджує, що суд першої інстанції в
порушення норм процесуального права не
виконав вказівок, що містилися у
Постанові касаційної інстанції і не
дослідив загального обсягу позовних
вимог, їх складу, правових та фактичних
підстав заяви про зміну предмету
позову.

Згідно поданих до суду 13.08.2013 року
письмових пояснень, апелянтом
додатково пояснено апеляційному суду,
що судом першої інстанції в порушення
норм матеріального права надано
невірну правову оцінку юридичним
наслідкам виконання зобов'язань ТОВ
Фірма «Союз-Віктан» за кредитним
договором на користь Плутанова С.О.; в
порушення норм процесуального права
задоволено позовні вимоги на підставі
пояснень третьої особи, та не
досліджено належним чином докази,
якими обґрунтовані обставини
виконання зобов'язань за кредитним
договором.

Апелянтом заявлялось до суду
клопотання про витребування доказів,
відповідно до якого апелянт просив суд
витребувати у "Союз Віктан Груп Лтд."
(Soyuz-Viktan Group LTD) для огляду в судовому
засіданні оригінали договору про
задоволення вимог майнового
поручителя від 23.10.2009 року,
повідомлення про відступлення права
вимоги від 13.11.2009 року, угоди про
зарахування зустрічних однорідних
вимог від 16.11.2009 року, договору уступки
прав і зобов'язань по договору про
задоволення вимог майнового
поручителя від 23.10.2009 року, укладеного
між ТОВ «Універсальні дистриб'ютерські
системи» та Платоновим С.А., векселів,
передача права власності на які була
предметом договору про задоволення
вимог майнового поручителя від 23.10.2009
року.

Наведене клопотання не задоволено
судом з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 36 Господарського
процесуального кодексу України
письмові докази подаються в оригіналі
або в належним чином засвідченій копії.
Оригінали документів подаються, коли
обставини справи відповідно до
законодавства мають бути засвідчені
тільки такими документами, а також в
інших випадках на вимогу
господарського суду.

Належним чином засвідчені копії
доказів, про які йдеться в клопотанні
апелянта, додані до матеріалів справи
та є належними доказами в розумінні ст.
36 Господарського процесуального
кодексу України. Апелянтом зазначено,
що в нього є сумніви щодо справжності
таких копій, проте, не наведено жодних
обставин та причин, які зумовили
виникнення таких сумнівів. З огляду на
таке, апеляційний суд не вбачає жодних
підстав для подання наведених доказів
в оригіналах.

Третя особа-1 до судового засідання, що
відбулось 29.01.2014 року, не з'явилась, хоча
була належним чином повідомлена про
дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що
неявка представників третьої особи-1
не перешкоджає розгляду апеляційної
скарги за наявними у справі
матеріалами, та, за таких обставин,
розгляд справи за відсутності третьої
особи-1 є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційні скарги, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення учасників
судового процесу, присутніх в судовому
засіданні, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційні скарги
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно
встановлено та матеріалами справи
підтверджується наступне.

12.10.2007 р. між Відкритим акціонерним
товариством "Родовід Банк", яким в
подальшому змінено найменування
організаційно-правової форми на
Публічне акціонерне товариство
"Родовід Банк", та Фірмою "Союз-Віктан
ЛТД" було укладено Кредитний договір №
79.1/36-КЛТ-07, яким встановлено мету,
порядок та умови видачі (надання)
банком в майбутньому кредитів (траншів)
позичальнику в гривнях в межах
загальної суми 50500000,00 грн. на основі
додаткових угод про видачу (надання)
кредиту (траншу) до цього Договору, які
є його невід'ємною частиною; порядок та
умови погашення/повернення
позичальником отриманих кредитів,
нарахування та сплати процентів за
отримання кредитів; види забезпечення
зобов'язань позичальника; порядок
плати за кредити; відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредитів.

В забезпечення зобов'язань за вказаним
Кредитним договором 18.10.2007 р. між
третьою особою та відповідачем-2 було
укладено Договір застави № 79.1/36-З.2-07,
відповідно до предмету якого в заставу
передано майнові права
інтелектуальної власності на знак для
товарів та послуг "MEDOFF", свідоцтво на
знак для товарів і послуг № 45272, видане
Державним департаментом
інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України
15.11.2004 р. Оціночна вартість майнових
прав, переданих в заставу відповідно до
Договору застави № 79.1/36-З.2-07, склала
119500000,00 грн.

В подальшому, 21.12.2007 р. між третьою
особою та відповідачем-2 було укладено
Договір застави № 181207/033-З.1, за умовами
якого забезпечено зобов'язання Фірми
"Союз-Віктан ЛТД" як за Кредитним
договором № 79.1/36-КЛТ-07 від 12.10.2007 р., і за
Договором №181207/033-ІМР на відкриття і
обслуговування документарного
акредитива від 21.12.2007 р. шляхом передачі
в заставу майнових прав
інтелектуальної власності на
торговельну марку "MEDOFF" (знак для
товарів і послуг "MEDOFF"), комбінація
позначень якої визначається
Свідоцтвом на знак для товарів і послуг
№ 45272, виданим Державним департаментом
інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України
15.11.2004 р., включаючи право на
використання вказаної торговельної
марки, виключні права дозволяти
використання торговельної марки та
перешкоджати неправомірному
використанню зазначеної торговельної
марки, в тому числі забороняти таке
використання, а також інші майнові
права інтелектуальної власності,
встановлені законодавством України,
які належать заставодавцю на підставі
Свідоцтва на знак для товарів і послуг
№ 45272, виданого Державним
департаментом інтелектуальної
власності України від 15.11.2004 р.,
Доповнення до вказаного Свідоцтва на
знак для товарів і послуг про передачу
права власності від 15.02.2006 р. до Фірми
"Союз-Віктан ЛТД", оціночною вартістю в
сумі 203 690 000, 00 грн.

Шляхом підписання додаткових угод до
Договору застави № 181207/033-З.1 його
сторони вносили зміни та доповнення,
при цьому, Додатковою угодою від 11.03.2009
р. було вирішено припинити дію Договору
застави № 181207/033-3.1.

10.05.2011 р. майнові права на знак для
товарів та послуг "MEDOFF", свідоцтво на
знак для товарів і послуг № 45272, були
передані Товариству з обмеженою
відповідальністю "Домані групп"
(Російська Федерація).

05.10.2009 р. між ПАТ "Родовід Банк" та гр.
Плутановим С.О. було укладено Договір
іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу Палладієм Н.В.,
зареєстровано в реєстрі за №
1809, відповідно до якого іпотекодавець
(Плутанов С.О.) для забезпечення
виконання в повному обсязі зобов'язань
Фірми "Союз-Віктан ЛТД" перед
іпотекодержателем (ПАТ "Родовід Банк")
за Кредитними договорами № 79.1/36-КЛТ-07
від 12.10.2007 р. та № 79.1/05-КЛВ-08 від 21.02.2008 р.
з усіма змінами та доповненнями щодо
сплати процентів, неустойки (штрафу,
пені), вчасного та у повному обсязі
погашення основної суми боргу за
кредитами, яке було та/або буде прямо
передбачене умовами кредитних
договорів передає в іпотеку земельну
ділянку площею 36,8783 га, кадастровий
номер :06:002:0224, що розташована за
адресою: Київська обл., Обухівський р-н.,
Козинська селищна рада.

23.10.2009 р. на виконання меморандуму між
банком, позичальником та
гр. Плутановим С.О. укладено Договір про
задоволення вимог іпотекодержателя за
яким Плутанов С.О. в рахунок погашення
заборгованості ТОВ "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД передав у власність банку земельну
ділянку площею 36,38783 га, у зв'язку з чим
додатковими угодами від 23.10.2009 р.
сторони вирішили припинити дію обох
Кредитних договорів.

23.10.2009 р. між Плутановим С.О. та Фірмою
"Союз-Віктан ЛТД" було укладено Договір
про задоволення вимог майнового
поручителя за яким боржник передав
кредитору (Плутанову С.О.) в рахунок
припинення зобов'язань за Кредитними
договорами право власності на 24
векселі на суму 11478551,81 дол. США та
оплати 2689221,24 дол. США в строк до 15.11.2009 р.

Плутановим С.О. відступлено право
вимоги 2689221,24 дол. США до Товариства з
обмеженою відповідальністю "УДС", а між
ТОВ "УДС" та ТОВ "Фірма "Союз-Віктан" ЛТД
16.11.2009 р. укладено Договір про
зарахування зустрічних однорідних
вимог.

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 28.04.2011 р. у справі
№ 22ц-2392/2011 визнано недійсним Договір
іпотеки та Договір про задоволення
вимог іпотекодержателя між банком та
Плутановим С.О., у зв'язку із тим, що
державний акт на ділянку, яку передано
в іпотеку Плутановим С.О. не видавався.

Як зазначалось, позовні вимоги у даній
справі полягають у:

1. визнанні відсутнім у Публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
права застави на підставі договору
застави № 79.1/36-З.2-07 від 18.10.2007 р. між
Союз-Віктан Груп Лтд. (Soyuz-Victan Group Ltd.),
компанією за законодавством острову
Мен, та Відкритим акціонерним
товариством "Родовід Банк", предметом
застави за яким є майнові права
інтелектуальної власності на
торговельну марку (знак для товарів і
послуг) "MEDOFF", комбінація позначень якої
визначається Свідоцтвом на знак для
товарів і послуг № 45272, виданим
Державним департаментом
інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України
15.11.2004 р.;

2. зобов'язанні Державного підприємства
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України вилучити з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна
реєстраційний запис № 11608363 (контрольна
сума А1616Е75А7).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що йому належать
майнові права на знак для товарів та
послуг "MEDOFF", свідоцтво на знак для
товарів і послуг № 45272, відносно якого
ДП "Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України було внесено до
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна запис про реєстрацію обтяження
на підставі Договору застави № 79.1/36-3.2-07
від 18.10.2007 р., укладеного між ВАТ
"Родовід Банк" та Фірмою "Союз-Віктан
ЛТД". Оскільки вказаний договір
застави, на думку позивача, припинив
свою дію, він з метою захисту власних
прав та законних інтересів вирішив
звернутись до суду з даним позовом.

Судова колегія, оцінюючи подані докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судовому засіданні з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, погоджується з висновками, з
яких виходив місцевий господарський
суд при прийнятті оскаржуваного
рішення з наступних підстав.

Статтею 20 Господарського кодексу
України встановлено, що кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів.

Частиною 1 ст.15 Цивільного кодексу
України передбачено, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Аналогічні
положення містяться у ч.2 ст.20
Господарського кодексу України.

Частиною 2 ст.16 Цивільного кодексу
України та ст.20 Господарського кодексу
України визначено основні способи
захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм
та принцип диспозитивності у
господарському судочинстві, позивач
має право вільно обирати способи
захисту порушеного права чи інтересу.

Наразі, одним із способів захисту прав
суб'єктів господарювання відповідно до
вимог ст.20 Господарського кодексу
України є визнання наявності або
відсутності прав.

Тобто, обрання позивачем такого
способу захисту своїх права як
визнання відсутнім права застави
ґрунтується на положеннях чинного
законодавства України.

З огляду на викладене судова колегія
спростовує доводи апеляційної скарги
про те, що судом було в порушення норм
процесуального права задоволено
позовні вимоги позивача щодо визнання
відсутнім права у спосіб, який не
передбачений чинним законодавством
України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу
України цивільні права особа здійснює
у межах, наданих їй договором або
актами цивільного законодавства.

Положеннями ст. 14 Цивільного кодексу
України передбачено, що цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.
Виконання цивільних обов'язків
забезпечується засобами заохочення та
відповідальністю, які встановлені
договором або актом цивільного
законодавства. Особа може бути
звільнена від цивільного обов'язку або
його виконання у випадках,
встановлених договором або актами
цивільного законодавства.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу
України в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Застава виникає на підставі договору,
закону або рішення суду (ч. 1 ст. 574
Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 Цивільного
кодексу України право застави
припиняється у разі припинення
зобов'язання, забезпеченого заставою.

При цьому, статтею 599 Цивільного
кодексу України встановлено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Як зазначалось та встановлено судом
між Банком, Фірмою "Союз-Віктан ЛТД" та
Плутановим С.О. 23.10.2009 р. було укладено
Договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, за яким Плутанов С.О.
в рахунок погашення заборгованості
Фірми "Союз-Віктан ЛТД" передав у
власність банку земельну ділянку
площею 36,38783 га, а також укладення 23.10.2009
р. між Плутановим С.О. та Фірмою
"Союз-Віктан ЛТД" - Договору про
задоволення вимог майнового
поручителя, за яким боржник (Фірма
"Союз-Віктан ЛТД") передав кредитору
(Плутанову С.О.) в рахунок припинення
зобов'язань за кредитними договорами
від 21.08.2008 р. та від 12.10.2007 р. право
власності на 24 векселі на суму 11478551,81
дол. США та оплати 2689221,24 дол. США в строк
до 15.11.2009 р.

Зважаючи на викладене, а також на
обставини того, що Плутановим С.О. було
відступлено право вимоги 2689221,24 дол.
США до ТОВ "УДС", та того, що між останнім
та Фірмою "Союз-Віктан ЛТД" 16.11.2009 р. було
укладено Договір про зарахування
зустрічних однорідних вимог, судова
колегія апеляційного суду, з
урахуванням положень ст. 599 Цивільного
кодексу України, робить висновок про
те, що зобов'язання Фірми "Союз-Віктан
ЛТД" з повернення грошових коштів, яке
виникло з Кредитних договорів,
укладених з ПАТ "Родовід банк", є
припиненим 16.11.2009 р. внаслідок повного
фактичного виконання.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Апеляційного суду Київської
області від 28.04.2011 р. у справі № 22ц-2392/2011
було визнано недійсним Договір іпотеки
та Договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, укладений між Банком
та Плутановим С.О. Прийняття такого
рішення було обумовлено тим, що
державний акт на ділянку, яку передано
в іпотеку Плутановим С.О. не видавався.

Проте, за висновками апеляційного суду,
обставини прийняття зазначеного
рішення, не спростовують обставин
припинення зобов'язання Фірми
"Союз-Віктан ЛТД" перед Банком за
Кредитними договорами, оскільки таке
судове рішення не нівелює факт повного
фактичного виконання зобов'язань за
кредитними договорами з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок виконання обов'язку
боржника поручителем або
заставодавцем (майновим поручителем).

Згідно із ст. 190 Цивільного кодексу
України майном як особливим об'єктом
вважаються окрема річ, сукупність
речей, а також майнові права та
обов'язки. Майнові права є неспоживною
річчю. Майнові права визнаються
речовими правами.

Тобто, в результаті заміни кредитора в
зобов'язанні відбувається перехід від
первісного кредитора до нового
кредитора права власності на майнові
права - права вимоги виконання
зобов'язання.

З огляду на викладене, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що договір про
задоволення вимог іпотекодержателя,
який визнано судом недійсним, має
наслідком перехід від ПАТ "Родовід
банк" до Плутанова С.О. права власності
на майно - права вимоги виконання
зобов'язання від Фірми "Союз-Віктан ЛТД"
у розмірі 14167773,05 дол. США.

Відповідно до статті 216 Цивільного
кодексу України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

З урахуванням наведених положень
Цивільного кодексу України та зважаючи
на п.п. 7, 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 р.,
недійсність Договору про задоволення
вимог іпотекодержателя зумовлює
виникнення обов'язку Плутанова С.О.
повернути Банку майнові права - право
вимоги виконання зобов'язання від
Фірми "Союз-Віктан ЛТД" у розмірі 14167773,05
дол. США.

При цьому, положення наведених норм не
зумовлюють автоматичного приведення
сторін у первісний стан, а таке
приведення можливе в тому числі шляхом
реституції.

За висновками суду, 16.11.2009 р. Фірмою
"Союз-Віктан ЛТД" було в повному обсязі
виконано свої зобов'язання у розмірі
14167773,05 дол. США перед особою, яка на
зазначений момент володіла майновим
правом вимагати виконання спірного
зобов'язання - Плутановим С.О. З огляду
на таке, з урахуванням положень ст. 599
Цивільного кодексу України таке
зобов'язання є припиненим.

Припинення зобов'язання зумовлює і
припинення будь-яких прав та
обов'язків, в тому числі прав, передача
яких була предметом Договору про
задоволення вимог іпотекодержателя, що
визнано судом недійсним.

Отже, на момент визнання недійсним
Договору про задоволення вимог іпотеко
держателя, не існувало права вимоги
виконання зобов'язання від Фірми
"Союз-Віктан ЛТД" у розмірі 14167773,05 дол.
США.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 1212 Цивільного
кодексу України до вимог про
повернення виконаного за недійсним
правочином застосовуються положення
глави 83 Цивільного кодексу України.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України
визначено, що набувач зобов'язаний
повернути потерпілому безпідставно
набуте майно в натурі. У разі
неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що оскільки майнове право, яке
перейшло від ПАТ "Родовід банк" до
Плутанова С.О. за недійсним договором
не існує, то в силу ч. 2 ст. 1213 Цивільного
кодексу України ПАТ "Родовід Банк" має
право вимагати від Плутанова С.О. лише
вартість такого права.

З огляду на таке, відсутні підстави
вважати чинним зобов'язання Фірми
"Союз-Віктан ЛТД" по сплаті на користь
Банку коштів за Кредитними договорами,
що в свою чергу зумовлює припинення
всіх правочинів, спрямованих на
забезпечення виконання таких
зобов'язань (в т.ч. застави).

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимога про визнання відсутності у
відповідача-2 права застави на підставі
Договору застави 79.1/36-З.2-07 від 18.10.2007 р. є
обґрунтованою та такою, що вірно
задоволена судом першої інстанції.

Іншою позовною вимогою позивача у
даній справі є визнання відсутнім у
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" права застави на
підставі договору застави № 79.1/36-З.2-07
від 18.10.2007 р. між Союз-Віктан Груп Лтд.
(Soyuz-Victan Group Ltd.), компанією за
законодавством острову Мен, та
Відкритим акціонерним товариством
"Родовід Банк", предметом застави за
яким є майнові права інтелектуальної
власності на торговельну марку (знак
для товарів і послуг) "MEDOFF", комбінація
позначень якої визначається
Свідоцтвом на знак для товарів і послуг
№ 45272, виданим Державним департаментом
інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України
15.11.2004 р.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.10.2011 р. позивач звертався до
відповідача-1 із заявою про вилучення з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна запису № 11608363 (контрольна сума
А1616Е75А7), на яку була надана відповідь №
01-05/2752 від 18.10.2011 р. із зазначенням того,
що у відповідача-1 відсутні правові
підстави для реєстрації вилучення
запису про обтяження рухомого майна на
підставі вищевказаної заяви позивача.

Згідно з п. 2 Порядку ведення Державного
реєстру обтяжень рухомого майна,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 830 від 05.07.2004 р. та
п. 1 наказу Міністерства юстиції
України № 57/5 від 07.07.2006 р. "Про
визначення реєстраторів Державного
реєстру обтяжень рухомого майна",
адміністратором та реєстратором
даного реєстру є Державне підприємство
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" відомості про
припинення обтяження реєструються
держателем або реєстратором
Державного реєстру обтяжень на
підставі рішення суду або заяви
обтяжувача.

Згідно з ст. 44 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", після припинення
обтяження обтяжувач самостійно або на
письмову вимогу боржника чи особи,
права якої порушено внаслідок
наявності запису про обтяження,
протягом п'яти днів зобов'язаний подати
держателю або реєстратору Державного
реєстру заяву про припинення обтяження
і подальше вилучення відповідного
запису з Державного реєстру. У разі
невиконання цього обов'язку обтяжувач
несе відповідальність за
відшкодування завданих збитків.

Зважаючи на те, що відповідач-2
добровільно не виконує визначеного ст.
44 Закону України "Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень" зобов'язання з подання
держателю або реєстратору Державного
реєстру заяву про припинення обтяження
і подальшого вилучення відповідного
запису з Державного реєстру, права
позивача підлягають захисту в судовому
порядку, а позовна вимога щодо
вилучення з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна реєстраційний
запис № 11608363 (контрольна сума А1616Е75А7)
задоволенню.

Місцевим господарським судом вірно
встановлено, що фактично заявлений
позивачем позов про зобов'язання ДП
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України вилучити з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна
реєстраційний запис № 11608363 (контрольна
сума А1616Е75А7) спрямований на усунення
перешкод у користуванні належних
позивачу майнових прав
інтелектуальної власності на
торговельну марку (знак для товарів і
послуг) "MEDOFF", комбінація позначень якої
визначається Свідоцтвом на знак для
товарів і послуг № 45272, виданим
Державним департаментом
інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України
15.11.2004 р.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Також, судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що з обставин даної справи не
вбачається що вона мала бути
розглянута лише після завершення
розгляду справи № 17/297 за первісним
позовом ПАТ "Родовід Банк" до ТОВ "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД та ТОВ "Домані Групп",
про розірвання додаткових угод до
кредитних договорів та визнання за
позивачем права застави та за
зустрічним позовом ТОВ "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД до ПАТ "Родовід Банк"
про визнання кредитних договорів
виконаними належним чином та визнання
зобов'язань за ними припиненими.

Щодо доводів апеляційної скарги про те,
що судом першої інстанції порушено
норми процесуального права через
задоволення позовних вимог на підставі
пояснень третьої особи, судова колегія
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі.

Тобто, згідно вимог чинного
процесуального законодавства,
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору, можуть встановлюватись, серед
іншого, на підставі пояснень третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору.

При цьому, як встановлено апеляційним
судом, судом першої інстанції було
оцінено докази у даній справі у
відповідності до положень ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України та було всебічно, повно і
об'єктивно розглянуто всі обставини
справи в їх сукупності, керуючись
законом.

Як вбачається з оскаржуваного рішення,
судом першої інстанції було в повному
обсязі виконано вказівки, що містилися
в Постанови Вищого господарського суду
у даній справи та досліджено загальний
обсяг позовних вимог, їх склад, правові
та фактичні підстави заяви про зміну
предмету позову. Як зазначалось, за
висновками апеляційного
господарського суду, у даному випадку,
позивачем не було порушено ані правил
об'єднання вимог, ані приписів ст. 22 ГПК
України щодо заборони одночасної зміни
підстав та предмету позову. З огляду на
викладене, судова колегія спростовує
відповідні доводи апеляційної скарги
щодо порушення судом першої інстанції
норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки відповідають дійсним
обставинам справи і підтверджуються
достовірними доказами, а тому рішення
господарського суду міста Києва від
14.05.2013 року у справі № 61/460-5/435-2012
відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам та матеріалам
справи і підстав для його скасування не
вбачається.

Разом з тим, доводи Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк», викладені в апеляційній скарзі,
не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» на рішення господарського суду
міста Києва від 14.05.2013 року у справі №
61/460-5/435-2012 є необґрунтованою та такою,
що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» на рішення господарського суду
міста Києва від 14.05.2013 року у справі №
61/460-5/435-2012 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 14.05.2013 року у справі №
61/460-5/435-2012 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 61/460-5/435-2012
повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
С.А. Гончаров

Судді
Л.В. Кропивна

В.В. Куксов