м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24676/13 30.01.14

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді
Привалова
А.І.

при секретарі

Сай А.С.

розглянувши справу № 910/24676/13

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Фіолент Груп»;

до товариства з обмеженою
відповідальністю «СПАР-ЦЕНТР»;

про стягнення 21 629,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Вахненко М.В.,
довіреність б/н від 13.01.2014р.;

від відповідача: не з'явилися.

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва
звернулось товариство з обмеженою
відповідальністю «Фіолент Груп»
(надалі - позивач) з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «СПАР-ЦЕНТР» (надалі -
відповідач) про стягнення 21 629,00 грн.
основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач не оплатив надані позивачем
послуги, внаслідок чого виникла
заборгованість у сумі 21 629,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.12.2013р. порушено провадження
у справі № 910/24676/13 та призначено її
розгляд на 30.01.2014р.

Присутнім у судовому засіданні 30.01.2014р.
представником позивача підтримано
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, вимоги ухвали
від 23.12.2013р. не виконав, витребувані
документи, в тому числі відзив на позов,
суду не надіслав.

Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення,
що підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке наявне у матеріалах
справи.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України, ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України, ухвалу
про порушення провадження у справі від
23.12.2013р. було надіслано відповідачу
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення на адресу,
що зазначена в позовній заяві.

Оскільки про поважні причини неявки в
судове засідання представника
відповідача суд не повідомлений;
клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило,
тому суд вважає, що у відповідності до
ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України, справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами, без участі представника
відповідача, яких достатньо для
винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем, у
нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, в
засіданні суду була оголошена вступна
та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, що мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі усної домовленості між
сторонами, позивач за актами надання
послуг №№ 31, 32, 35 від 31.01.2013р., №№ 340, 344
від 30.09.2013р., та за видатковими
накладними № 32 віл 31.01.2013р., № 343 та № 345
від 30.09.2013р., підписаними
уповноваженими представниками
позивача та відповідача та скріплені
печатками сторін, копії яких залучені
до матеріалів справи та оригінали були
оглянуті в судовому засіданні, надав
відповідачу послуги з монтажу та
демонтажу зовнішньої реклами, розробки
дизайну листівок, розробки аудіо
роликів, розробки дизайну газет,
облаштування плакатів тощо на загальну
суму 57 181,00 грн.

Позивачем були виставлені відповідачу
рахунки-фактури на оплату наданих
послуг на загальну суму 57 181,00 грн.

Однак, відповідач отримані послуг не
оплатив.

Станом на 31.05.2013р. актом звірки
взаєморозрахунків сторонами визначено
заборгованість відповідача перед
позивачем за надані послуги.

Також, в матеріалах справи наявний
гарантійний лист відповідача вих. № 267
від 26.09.2013р., в якому останній
зобов'язувався сплатити
заборгованість у строк до 01.10.2013р.

Проте, відповідач за отримані послуги
розрахувався частково, загалом у сумі 35
552,00 грн., що підтверджується
банківськими виписками з рахунку
позивача, які залучені до матеріалів
справи.

Отже, на день розгляду справи
заборгованість відповідача перед
позивачем за отримані послуги
становить 21 629,00 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України, майнові зобов'язання,
які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу
України, правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України визначено, що
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Приписами статті 205 Цивільного кодексу
України передбачено, що правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом (ч. 1).

Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків (ч .2).

Відповідно до статті 174 Господарського
кодексу України, однією з підстав
виникнення господарських зобов'язань є
господарський договір та інші угоди,
передбачені законом, а також угоди, не
передбачені законом, але такі, які йому
не суперечать.

Стаття 181 Господарського кодексу
України визначає загальний порядок
укладання господарських договорів,
зокрема, у частині 1 цієї статті
йдеться, що господарський договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками;
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження до
виконання замовлення, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 Цивільного
кодексу України, договір може бути
укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.

З викладеного вище вбачається, що між
позивачем та відповідачем було
укладено договір у спрощений спосіб, що
підтверджується актами надання послуг
відповідачу. Відповідно до цього
договору, позивач зобов'язався надати
послуги, а відповідач, у свою чергу,
прийняти їх та оплатити.

Отже, за своєю правовою природою
правочин, який відбувся між позивачем
та відповідачем, є договором про
надання послуг.

Відповідно до частини першої статті 903
Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкт
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов і вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Приписами статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не заперечено факт
отримання послуг за представленими
актами надання послуг та видатковими
накладними та не надано доказів оплати
отриманих послуг, відтак, позовна
вимога про стягнення з відповідача
суми основного боргу в розмірі 21 629.00
грн. є обґрунтованою, документально
підтвердженою, а відтак підлягає
задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК
України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «СПАР-ЦЕНТР» (01004, м.
Київ, вул. Рогнідинська, 4-а, ) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Фіолент Груп» (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Челябінська, 6. кв.
63, ) 21 629 грн. 00 коп. -
боргу, 1720 грн. 50 коп. - витрат по сплаті
судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття, оформленого відповідно
до вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 04.02.2014р.

Суддя
А.І.
Привалов