ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2014 р.
Справа № 922/3904/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Фоміна В.О., суддя Кравець Т.В.,
суддя Крестьянінов О.О.

при секретарі Деркач Ю.О.

за участю представників:

позивача - Гур`єва М.В. (довіреність б/№
від 27.11.2013р.)

Арбітражного керуючого Фоміна Г.В. -
Вараксіної Н.С. (довіреність б/№ від
11.12.2013р.)

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Дочірній банк Сбербанку Росії», м.
Київ (вх. №70 Х/2) на рішення
господарського суду Харківської
області від 11.12.2013р по справі № 922/3904/13

за позовом ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку
Росії", м. Київ до 1) ФОП ОСОБА_4, м.
Харків , 2) Українська Універсальна
Біржа, м. Полтава, 1) 3-я особа на стороні
відповідачів, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
арбітражний керуючий Фомін Г.В., м.
Харків 2) 3-я особа на стороні
відповідачів, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_5, м. Харків про визнання
недійсним аукціону та протоколу
проведення аукціону, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 11.12.2013 р. у
справі №922/3904/13 (колегія суддів:
Доленчук ДО., Бринцев О.В., Присяжнюк
О.О.) у задоволенні позовних вимог про
визнання недійсним аукціону та
протоколу проведення аукціону
відмовлено, з посиланням на невірно
обраний позивачем спосіб захисту
права.

Позивач з вказаним рішенням не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на неповне з`ясування
судом першої інстанції обставин справи
та порушення норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення, просить його
скасувати, прийняти нове, яким позовні
вимоги задовольнити.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 13.01.2014р.
апеляційну скаргу позивача прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 04.02.2014р.

Українська універсальна біржа надала
відзив на апеляційну скаргу позивача, в
якому просить залишити рішення без
змін, апеляційну скаргу без
задоволення, посилаючись на належне
виконання своїх обов'язків при
проведенні аукціону.

В судовому засіданні 04.02.2014р.
представник позивача підтримав свої
вимоги, просив скасувати рішення суду,
прийняти нове, яким просить позов
задовольнити, посилаючись на
порушення, допущені при проведенні
аукціону.

Представник Арбітражного керуючого
Фоміна Г.В. Вараксіна Н.С. надала відзив,
в якому просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, рішення
господарського суду Харківської
області без змін, посилаючись на
обґрунтованість та законність
оскаржуваного рішення.

В судовому засіданні представник
арбітражного керуючого Фоміна Г.В.
зазначила, що підтримує свої доводи
викладені у відзиві, погоджується з
рішенням суду, вважає його законним та
обґрунтованим, просить залишити його
без змін, апеляційну скаргу без
задоволення.

Інші учасники спору в судове засідання
не з`явились, про причини неявки суд не
повідомили, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце судового
розгляду.

Відповідно до статті 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
апелянта, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права в межах вимог,
передбачених ст. 101 ГПК України, а також
повноту встановлення обставин справи
та відповідність їх наданим доказам,
колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору є визнання недійсним
аукціону проведеного Українською
Універсальною Біржею 30.03.2012 р. з
реалізації автомобілю NISSAN, моделі
ТЕАNА, 2008 року випуску, колір сірий,
номер кузова НОМЕР_1, днз НОМЕР_2, який
належить на праві власності ОСОБА_4; а
також визнання недійсним протоколу № 1
від 30.03.2012 р. проведення Українською
Універсальною Біржею аукціону з
реалізації автомобілю NISSAN, моделі
ТЕАNА, 2008 року випуску, колір сірий,
номер кузова НОМЕР_1, днз НОМЕР_2, який
належить на праві власності ОСОБА_4.

В обґрунтування позову банком
зазначено, що 15 липня 2008 р. між
позивачем та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № 113-В/08/12/ФО/А (надалі
- кредитний договір), відповідно до умов
якого банк надав ОСОБА_4 кредитні кошти
в сумі 40630,00 доларів США для придбання
автомобілю, а також в забезпечення
даного договору, між сторонами
укладено договір застави від 15.07.2008р.,
згідно умов якого в заставу банку був
переданий вищевказаний автомобіль.

01 березня 2012 року господарським судом
Харківської області була прийнята
постанова у справі № 5023/122/12 про
визнання банкрутом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4.

30.03.2012р. Українською Універсальною
Біржею був проведений аукціон, на якому
заставний автомобіль марки NISSAN, моделі
ТЕАNА, 2008 року випуску, колір сірий,
номер кузова (шасі) НОМЕР_1, днз НОМЕР_2
було реалізовано. Відповідно до
протоколу №1 проведення
вищезазначеного аукціону, переможцем
став ОСОБА_5, який придбав лот за ціною
32400,00 грн. без ПДВ.

Враховуючи, що постановою Харківського
апеляційного господарського суду у
справі № 5023/122/12 від 23 травня 2012 р.
постанова господарського суду
Харківської області від 01.03.2012 р. у
справі № 5023/122/12 скасована, провадження
у справі припинено, позивач вважає, що
проведення аукціону 30.03.2012р. було
незаконним, оскільки постанова
господарського суду Харківської
області від 23.06.2012р. про визнання
боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури не набрала
законної дії, тому аукціон є
нелегітимним.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, господарський суд встановив, що
обрані позивачем способи захисту права
у формі визнання аукціону недійсним та
визнання протоколу проведення
аукціону недійсним, не відповідають
визначеним законом способам захисту
права.

З таким висновком погоджується колегія
суддів з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1
Господарського процесуального кодексу
України підприємства установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного
кодексу України, встановлено, що кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу та
згідно ч.2 ст.20 Господарського кодексу
України, кожний суб`єкт господарювання
та споживач має право на захист своїх
прав і законних інтересів.

Права та законні інтереси зазначених
суб`єктів можуть захищатися способами
визначеними статтею 16 Цивільного
кодексу України, статтею 20
Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 16 Цивільного
кодексу України, способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в
натурі; зміна правовідношення;
припинення правовідношення;
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди;
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу
України встановлено, що права та
законні інтереси зазначених суб'єктів
захищаються шляхом: визнання наявності
або відсутності прав; визнання
повністю або частково недійсними
актів органів державної влади та
органів місцевого самоврядування,
актів інших суб'єктів, що суперечать
законодавству, ущемляють права та
законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Під захистом права розуміється
державно-примусова діяльність,
спрямована на відновлення порушеного
права суб'єкта правовідносин та
забезпечення виконання юридичного
обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб
захисту може бути визначений як
концентрований вираз змісту (суті) міри
державного примусу, за допомогою якого
відбувається досягнення бажаного для
особи, право чи інтерес якої порушені,
правового результату. Спосіб захисту
втілює безпосередню мету, якої прагне
досягнути суб'єкт захисту, вважаючи, що
таким чином буде припинене порушення
(чи оспорювання) його прав, він
компенсує витрати, що виникли у зв'язку
з порушенням його прав, або в інший
спосіб нівелює негативні наслідки
порушення його прав.

Способи захисту, заявлені позивачем у
даній справі, не міститься в переліках
способів захисту права, що визначені в
ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20
Господарського кодексу України, не
передбачені вони також іншими нормами
права. Також, в матеріалах справи
відсутні докази того, що такий спосіб
захисту був передбачений якимись
договірними відносинами між сторонами.

Таким чином, враховуючи те, що згідно
позову позивач просить суд визнати
недійсним сам аукціон, а не його
результати, та недійсним протокол
проведення аукціону, якій не є актом в
розумінні статті 12 ГПК України,
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку, що обрані
позивачем способи захисту не
відповідають визначеним чинним
законодавством способам захисту права.
Дана правова позиція визначена
Верховним судом України у постанові
від 17.09.2009р. у справі № 3-930к09 (11/95/н).

Крім того, колегія суддів погоджується
з господарським судом щодо
необхідності посилання на висновки
Верховного суду України, викладені у
постанові від 17.03.2009 р. у справі № 11/95/н,
оскільки нормами статті 111-28 ГПК
України встановлено обов'язковість
рішень Верховного Суду України,
прийнятих за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, для
всіх судів України. Даною статтею
визначено, що суди зобов'язані привести
свою судову практику у відповідність
із рішеннями Верховного Суду України.

З огляду на викладене, з урахуванням
приписів наведених правових норм та на
підставі матеріалів справи, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку про те,
що позовні вимоги є незаконними,
необґрунтованими, а відтак задоволенню
не підлягають.

За таких обставин, доводи, викладені в
апеляційній скарзі стосовно
неправомірності висновків суду першої
інстанції щодо відсутності правових
підстав для задоволення позову, не
знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковими.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду від 23.03.2012р. № 6
«Про судове рішення», рішення з
господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Враховуючи наведені обставини справи
та норми права, колегія суддів дійшла
висновку про відповідність
оскаржуваного рішення нормам чинного
законодавства та матеріалам справи, на
підставі чого, рішення господарського
суду у справі № 922/3904/2013 слід залишити
без змін, а апеляційну скаргу позивача
-без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду,
одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дочірній
банк Сбербанку Росії», м. Київ залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 11.12.2013р. по
справі №922/3904/13 залишити без змін.

Повний текст складено 08.02.2014р.

Головуючий суддя
В.О. Фоміна

Суддя
Т.В. Кравець

Суддя
О.О. Крестьянінов