ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" лютого 2014 р.Справа № 916/3162/13

За позовом: Комунального підприємства
„Теплопостачання міста Одеса"

до відповідача: Одеського обласного
територіального Антимонопольного
комітету України

про часткове скасування рішення

Суддя Погребна К.Ф.

В судових засіданнях приймали участь
представник

Від позивача: Піщємуха Н.В. -
довіреність;

Від відповідача: Масін В.В. -
довіреність;

В судовому засіданні 05.02.2013р. приймали
участь представники:

Від позивача: Піщємуха Н.В. -
довіреність;

Від відповідача: Масін В.В. -
довіреність;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Комунальне
підприємство „Теплопостачання міста
Одеса", звернувся до господарського
суду Одеської області з позовною
заявою відповідача Одеського
обласного територіального
Антимонопольного комітету України про
скасування рішення Одеського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
№163-рш від 19.09.2013р. по справі №121-01/2013
„Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції та
накладення штрафу" в частині визнання
неправомірними дій КП
„Теплопостачання міста Одеси" у
вигляді застосування норм витрат
теплової енергії на опалення 1кв.м.
опалювальної площі житлових будинків,
що призводить до сплати зайвих коштів
та, як наслідок до ущемлення інтересів
споживача, що є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченого п.2 ст. 50
Закону України „Про захист
економічної конкуренції" та скасування
рішення Одеського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
№163-рш від 19.09.2013р. у частині про
накладання штрафу у розмірі 20000грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.11.2013р. порушено
провадження по справі №916/3162/13.

Розпорядженням голови господарського
суду Одеської області від 20.12.2013р. у
зв'язку з перебуванням судді Погребної
К.Ф. на лікарняному, справа №916/3162/13 була
передана на розгляд судді Літвінову
С.В.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 20.12.2013р. справу №916/3162/13 було
прийнято до свого провадження суддею
Літвіновим С.В.

Розпорядженням голови господарського
суду Одеської області від 23.12.2013р. у
зв'язку з виходом судді Погребної К.Ф. з
лікарняного, справа №916/3162/13 була
передана на розгляд судді Погребної
К.Ф.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 23.12.2013р. справу №916/3162/13 було
прийнято до свого провадження суддею
Погребною К.Ф.

Відповідач в судове засідання з'явився,
надав відзив на позов, відповідно якого
проти позову заперечує, вважає що
позовні вимоги безпідставні,
необґрунтовані та просить суд в його
задоволені відмовити повністю.

В судових засіданнях в порядку ст. 77 ГПК
України проголошувались перерви з
02.12.2013р. до 11.12.2013р., з 20.01.2014р. до 27.01.2014р.
та з 27.01.2014р. до 05.02.2014р.

Справа розглядається в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 05.02.2014р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті
85 ГПК України.

Дослідивши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи, надані
сторонами докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив:

Як вбачається з матеріалів справи,
розпорядженням Адміністративної
колегії Одеського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
30.0.2012р. була відкрита справа №121-01/2013
відносно Комунального підприємства
„Теплопостачання міста Одеса" за
ознаками порушення, передбаченого п.2
ст. 50 Закону України „Про захист
економічної конкуренції", яке
кваліфікується за частиною 1 ст. 13 цього
ж Закону у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем, що
призвело або може призвести до
ущемлення інтересів споживачів.

Підставою відкриття вказаної справа
стала заява власника офісного
приміщення розташованого за адресою м.
Одеса, вул.. Генерала Бочарова, 6
Філіпкова Ю.С. від 25.03.2013р. вх.№1237/2013
щодо можливого порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції з боку Комунального
підприємства „Теплопостачання міста
Одеси" при надані послуг (нарахуванні
плати) з централізованого
теплопостачання.

Рішенням Адміністративної колегії
Одеського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України від 19.09.2013р. за №163-рш про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладання
штрафу визнано: 1. що відповідно до ч. 1
ст. 12 Закону України „Про захист
економічної конкуренції" та відповідно
до п.10.1.2 „Методики визнання
монопольного (домінуючого) становища
суб'єктів господарювання на ринку",
затвердженої Розпорядженням
Антимонопольного комітету України від
05.03.2002 року №49-р, КП „Теплопостачання м.
Одеси", у січні 2008 - березі 2013р. займало
монопольне (домінуюче) становище на
ринку надання житлово-комунальних
послуг, зокрема послуг з постачання
теплової енергії не опалення на
території м. Одеси в межах території, на
якій розташовані діючі мережі КП
„Теплопостачання міста Одеси", з
частиною 100%; 2. визнано, що дії КП
„Теплопостачання міста Одеси" у
вигляді застосування норм витрат
теплової енергії на опалення 1 кв.м.
опалювальної площі житлових будинків у
м. Одесі від джерел теплоспоживання,
які не відповідають вимогам діючого
законодавства, призводять до сплати
споживачем зайвих коштів та, як
наслідок, до ущемлення інтересів
споживача, є порушенням законодавства
про захист економічної конкуренції,
передбаченого п.2 ст. 50 Закону України
„Про захист економічної конкуренції",
яке кваліфікується за ч.1 ст. 13 цього ж
Закону у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем, що
призвело до ущемлення інтересів
споживача послуг; 3. за вчинення
порушення, наведене у п. 2 відповідного
рішення накладено на КП
„Теплопостачання міста Одеси" штраф у
розмірі 20000грн.

Позивач, вказує що пункти 2, 3
вищезазначеного рішення прийняті при
неповному з'ясуванні та недоведені
обставин, які мають значення для
справи, а також невірному застосуванні
норм матеріального та процесуального
права.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
між фізичною особою - підприємцем
Філіпповим Ю.С. - особою, заява якої
стала підставою для проведення
органами АМК перевірки та винесення
оскаржуваного рішення, та КП
„Теплопостачання міста Одеси" 01.03.2007р.
був укладений договір на постачання
теплової енергії №1317. Пунктом 5.3. якого
передбачено, що кількість спожитої
теплової енергії, спожитої на опалення
нежитлового приміщення визначається
розрахунковим способом, згідно
теплового навантаження будівлі з
урахуванням середньомісячної
фактичної температури теплоносія від
теплових джерел Теплопостачальної
організації та кількості діб роботи
теплоспоживчого обладнання споживача
в розрахунковий період. У випадку
реконструкції об'єкта, або проведення
заходів по зменшенню теплових втрат,
споживач має право на коригування
теплового навантаження на основі
проекту, виконаного спеціалізованою
організацією та узгодженого
Теплопостачального організацією.
Додатком №1 до договору передбачено
теплове навантаження на опалення
приміщення -0,0092Гкал/год.

В грудні 2012р. Філіпповим Ю.С. був
замовлений в ГНДІ „Проект
реконструкція" розрахунок втрат
теплової енергії на опалення належного
йому офісного приміщення. Згідно
вказаного розрахунку, теплове
навантаження становить 0,003869Гкал/год.

За посиланнями позивача вказаний
розрахунок не враховує змін, внесених у
цільове призначення приміщення. При
реконструкції квартири під офісне
приміщення, з прибудовою фасадного
входу, не були виконані вимоги
Сніп2.04.05-91 „Опалення вентиляція та
кондиціювання" та ДБН2.2-15-2005р. „Житлові
споруди" у частині виконання
індивідуальної системи опалення із
встановленням засобів обліку теплової
енергії та розрахунку теплових втрат.

Ці обставини, згідно пояснень позивача
стали підставою до визначення
теплового навантаження з урахуванням
питних норм витрат теплової енергії на
опалення 1.кв.м. опалювальної площі по
аналогії 1-2 поверховими-спорудами, що
найбільш відповідає технічним
характеристикам реконструйованого
приміщення, з урахування коефіцієнтів
наведених у таблиці №7.1 КТМ 204 Україна
244-094.

Позивач вказує, що на вимоги
Антимонопольного комітету 01.04.2013р.
№1494-01/2013 підприємством був виконаний
повірочний розрахунок теплового
навантаження на підставі зовнішнього
обміру приміщення, без застосування
питних норм витрат теплової енергії на
опалення 1 кв.м опалювальної площі, з
урахування коефіцієнтів, наведених у
таблиці №2.4. КТМ 204 України 244-094.
Значення теплового навантаження
становило 0,009215Гкал/час. Проте
відповідачем до уваги повір очних
розрахунок не приймав.

Також, відповідачем при формуванні
висновків щодо наявності ознак
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції з боку КП
„Теплопостачання міста Одеси", не були
надані власті розрахунки у якості
спростування позиції підприємства. При
прийняті рішення відповідачем були
зроблені висновки з питання що
потребує наявність спеціальних знань
та фаху, без залучення спеціалістів та
експертів у даній галузі.

Крім того, відповідачем при прийняті
рішення не був взятий до уваги той факт,
що Філіпповим Ю.С. була надана письмова
заява про припинення розгляду скарги
(заява надана відповідачу 04.09.2013р.) в
зв'язку із досягненням згоди по
спірному питанню - значенню теплового
навантаження.

На думку позивача, неврахуванням
відповідачем усіх вищенаведених
обставин стало підставою прийняття
необґрунтованого рішення яке не
ґрунтується на повному та всебічному
розгляді обставин справи.

Вважаючи, при цьому, що п.2.п.3
оскаржуваного рішення такими що
прийняті з порушенням як норм
матеріального так і процесуального
права, Комунальне підприємство
„Теплопостачання міста Одеси" в
порядку ст.. 59, ст.. 60 Закону України
„Про захист економічної конкуренції"
звернувся до суду за захистом свого
порушеного права.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України" від
26.11.1993р., Антимонопольний комітет
України є державним органом із
спеціальним статусом, метою діяльності
якого є забезпечення державного
захисту конкуренції у підприємницькій
діяльності та у сфері державних
закупівель. Особливості спеціального
статусу Антимонопольного комітету
України обумовлюються його завданнями
та повноваженнями, в тому числі роллю у
формуванні конкурентної політики, та
визначаються цим Законом, іншими
актами законодавства.

Згідно зі ст. 35 Закону України "Про
захист економічної конкуренції" від
11.01.2001р., розгляд справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції починається з прийняттям
розпорядження про початок розгляду
справи та закінчується прийняттям
рішення у справі.

Статтею 48 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" передбачено,
що за результатами розгляду справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення, зокрема, про:
визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції; накладення штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України
"Про захист економічної
конкуренції" визначено, що рішення та
розпорядження органів
Антимонопольного комітету України,
голів його територіальних відділень є
обов'язковими до виконання. Особа, на
яку накладено штраф за рішенням органу
Антимонопольного комітету України,
сплачує його у двомісячний строк з дня
одержання рішення про накладення
штрафу.

Відповідно до ст. 60 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
заявник, відповідач, третя особа мають
право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про
захист економічної конкуренції",
підставами для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи; недоведення
обставин, які мають значення для справи
і які визнано встановленими;
невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи; порушення
або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Згідно з преамбулою Закону України "Про
захист економічної конкуренції" він
визначає правові засади підтримки та
захисту економічної конкуренції,
обмеження монополізму в господарській
діяльності і спрямований на
забезпечення ефективного
функціонування економіки України на
основі розвитку конкурентних відносин.

Відповідно ж до вимог ст. 1 названого
Закону економічна конкуренція
(конкуренція) - це змагання між
суб'єктами господарювання з метою
здобуття завдяки власним досягненням
переваг над іншими суб'єктами
господарювання, внаслідок чого
споживачі, суб'єкти господарювання
мають можливість вибирати між кількома
продавцями, покупцями, а окремий
суб'єкт господарювання не може
визначати умови обороту товарів на
ринку.

За приписами п. 2 ст. 50 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, зокрема, є
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем.

Відповідно до частини першої ст. 13
цього Закону зловживанням монопольним
(домінуючим) становищем на ринку є дії
чи бездіяльність суб'єкта
господарювання, який займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку, що
призвели або можуть призвести до
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції, або ущемлення інтересів
інших суб'єктів господарювання чи
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Відповідно до пункту 11 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 N 15 "Про деякі питання
практики застосування конкурентного
законодавства", передбачено що закон не
покладає на Антимонопольний комітет
України та його органи здійснення
контролю за ціноутворенням у сфері
застосування вільних цін і тарифів.
Водночас за пунктом 1 частини другої
статті 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" встановлення,
зокрема, таких цін, які неможливо було б
встановити за умов існування значної
конкуренції на ринку, кваліфікується
як зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку. Отже,
господарським судам у вирішенні спорів
слід мати на увазі, що зазначені органи
можуть здійснювати контроль за
дотриманням вимог законодавства про
захист економічної конкуренції і у
встановленні та застосуванні вільних
цін і тарифів.

Водночас згідно з частиною другою
статті 7 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України" до
повноважень саме Антимонопольного
комітету України та його
територіальних органів належать,
зокрема:

- розгляд заяв і справ про надання
дозволу, надання висновків, попередніх
висновків стосовно узгоджених дій,
концентрації, проведення досліджень за
цими заявами і справами;

- прийняття передбачених
законодавством про захист економічної
конкуренції розпоряджень та рішень за
заявами і справами про надання дозволу
на узгоджені дії, концентрацію, надання
висновків, попередніх висновків
стосовно узгоджених дій, концентрації,
висновків щодо кваліфікації дій
відповідно до законодавства про захист
економічної конкуренції.

З урахуванням встановлених обставин,
суд дійшов висновку, що під час
прийняття рішення від 19.09.2013р. №163-рш по
справі №121-01/2013, адміністративною
колегією Одеського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
було надано належну оцінку обставинам
справи, в зв'язку з чим, колегія дійшла
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для визнання дій позивача,
неправомірними у вигляді застосування
норм витрат теплової енергії на
опалення 1кв.м. опалювальної площі
житлових будинків, що призводить до
сплати зайвих коштів та, як наслідок до
ущемлення інтересів споживача, а також
є порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції,
передбаченого п.2 ст. 50 Закону України
„Про захист економічної конкуренції".

Відносно посилань позивача на той
факт, що відповідачем не був врахований
той факт, що Філіпков Ю.С. до винесення
оскаржуваного рішення, надав письмову
заяву про припинення розгляду заяви
(від 25.03.2013р. вх №1237/2013), суд зазначає
наступне, відповідно до п.19 Правил
розгляду заяв і справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції України, затверджених
розпорядженням Антимонопольного
комітету України від 19.04.1994р. №5 якщо
заявник відмовився від заяви, вона
залишається без розгляду, що не є
перешкодою для продовження Комітетом,
відділенням дослідження з питань,
порушених у заяву.

Що ж до посилань позивача, на той факт
що при прийняті рішення відповідачем
не був здійснений власний розрахунок,
суд зазначає, що згідно ст. 5 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" Антимонопольний комітет
України здійснює свою діяльність
відповідно до Конституції України,
законів України "Про захист
економічної конкуренції", "Про захист
від недобросовісної конкуренції",
цього Закону, інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до цих законів.

Отже, питання щодо проведення будь-яких
розрахунків теплового навантаження
або витрат на його опалення не
відносяться до компетенцій Одеського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України.

Крім того суд зазначає, що позивачем в
підстави позову був положено той факт,
що вказане рішення було прийняте при
неповному з'ясування та недоведені
обставин, які мають значення для справи
та неправильному застосуванні норм
матеріального та процесуального права,
проте жодний доказів в підтвердження
неповноти з'ясування обставин справи
або невірного застосування норм
матеріального або процесуального
права до суду позивачем надано не було.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Приписами ст. 33 цього кодексу
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Крім того, положеннями ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що підстави для скасування
рішення Одеського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
№163-рш від 19.09.2013р. по справі №121-01/2013
„Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції та
накладення штрафу" у частині визнання
неправомірними дій КП
„Теплопостачання міста Одеси" у
вигляді застосування норм витрат
теплової енергії на опалення 1кв.м.
опалювальної площі житлових будинків,
що призводить до сплати зайвих коштів
та, як наслідок до ущемлення інтересів
споживача, а також є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченого п.2 ст. 50
Закону України „Про захист
економічної конкуренції" та скасування
рішення Одеського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
№163-рш від 19.09.2013р. у частині про
накладання штрафу у розмірі 20000грн. -
відсутні, в зв'язку з чим суд відмовляє
Комунальному підприємству
„Теплопостачання міста Одеси" у
задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ст.44, 49 ГПК України судові
витрати позивача по сплаті судового
збору покладаються на позивача у
справі.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено 10.02.2014р.

Суддя
Погребна К.Ф.