ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2014 р.
Справа № 914/4475/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді
Желік М.Б.

суддів
Костів Т.С.

Кузь В.Л.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного підприємства
"Виробничо-торгівельна компанія
"Львівські солодощі", м. Львів, вул.
Б.Хмельницького, 273/28 (вих. № б/н від
25.12.2013 року)

на рішення Господарського суду
Львівської області

від 16.12.2013 року у справі № 914/4475/13

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Продімпекс", м.
Донецьк

до відповідача: Приватного
підприємства "Виробничо-торгівельна
компанія "Львівські солодощі", м. Львів

про стягнення 65 821,04 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Бондаренко І.М. -
представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

Сторонам роз'яснено їх права та
обов'язки, передбачені ст. 22, 27 ГПК
України. Клопотань про технічну
фіксацію судового процесу не
поступало, заяв про відвід складу суду
не надходило.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

16.12.2013 року Господарським судом
Львівської області (с. О.Ю.Бортник)
винесено рішення у справі № 914/4475/13 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Продімпекс" до
відповідача Приватного підприємства
"Виробничо-торгівельна компанія
"Львівські солодощі", м. Львів про
стягнення 65 821,04 грн. , у відповідності
до якого, позовні вимоги задоволено
частково; стягнуто з відповідача на
користь позивача 49659,55 грн. боргу, 736,58
грн. пені, 169,98 грн. трьох процентів
річних, 258,51 грн. інфляційних та 1719,76 грн.
судового збору; провадження у справі в
частині стягнення 14968,10 грн. боргу
припинено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
Господарського суду Львівської
області Приватне підприємство
"Виробничо-торгівельна компанія
"Львівські солодощі" подало апеляційну
скаргу, в якій просить прийняти
апеляційну скаргу до розгляду та
скасувати оскаржуване рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції при винесені
оскаржуваного рішення не взято до
уваги те, що Скаржник не погодився з
декількома істотними умовами Договору
поставки № 124 від 05.07.2013 року та склав
відповідний протокол розбіжностей по
даному договору.

Згідно автоматизованого розподілу
справ КП "Документообіг господарських
судів", 09.01.2014 року справу за № 914/4475/13
розподілено до розгляду судді -
доповідачу Желіку М.Б. Розпорядженням
голови Львівського апеляційного
господарського суду від 10.01.2014 року у
склад колегії для розгляду справи №
914/4475/13 введено суддів Костів Т.С. та
Кузя В.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 10.01.2014 року
подані скаржником матеріали визнано
достатніми для прийняття їх до
провадження в апеляційній інстанції,
розгляд справи призначено на 29.01.2014
року.

27.01.2014 року через канцелярію
Львівського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку з
перебуванням директора підприємства у
відрядженні.

Зважаючи на те, що відкладення розгляду
справи за обставин, визначених у ч. 1 ст.
77 ГПК України, є обов'язком лише за
умови неможливості вирішення спору в
даному судовому засіданні, а також
належне (завчасне) повідомлення
скаржника про дату та час судового
засідання, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
повідомлення, з якого вбачається, що
останнє отримане скаржником ще 17.01.2014
року, колегія суддів в задоволенні
поданого клопотання відмовляє.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що згідно з п. 3.9.2. Постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року № 18 (з
наступними змінами та доповненнями)
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу судами першої
інстанції" господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і
т.п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах.

У судовому засіданні 29.01.2014 року
представник позивача участь
уповноваженого представника у судове
засідання забезпечив, надав усні
пояснення та просив суд залишити у силі
рішення Господарського суду
Львівської області від 16.12.2013 року у
справі № 914/4475/13 без змін, а у
задоволенні апеляційної скарги
відмовити. Відповідач явку
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечив.

Iз врахуванням положень ст. 102
Господарського процесуального кодексу
України щодо строків розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції та враховуючи належне
повідомлення сторін про час та місце
розгляду справи колегія суддів вважає
за можливе здійснити розгляд справи за
наявними у ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
законодавства, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, колегія суддів дійшла
висновку, що вимоги апеляційної скарги
задоволенню не підлягають, відтак
рішення Господарського суду
Львівської області від 16.12.2013 року у
справі № 914/4475/13 слід залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК
України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Як вбачається із матеріалів справи,
05.07.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Продімпекс" та
Приватним підприємством ВТК "Львівські
солодощі" укладено договір № 124,
відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого
постачальник (позивач) зобов'язується
поставити, а покупець (відповідач)
прийняти та оплатити товар в термін та
на умовах, зазначених в договорі;
предметом поставки є товари, зазначені
в накладній або специфікації, які є
невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 3.3. Договору встановлено
порядок розрахунків оплата партії
товару здійснюється покупцем протягом
20 (двадцяти) календарних днів з моменту
одержання чергової партії товару
згідно накладних.

Однак, у встановлений Договором строк
оплата за поставлений товар
відповідачем у повному обсязі
проведена не була.

Згідно видаткових накладних № 3277 від
05.07.2013 року, № 3354 від 10.07.2013 року, № 3587
від 23.07.2013 року, № 3907 від 08.08.2013 року, №
4282 від 28.08.2013 року, № 4336 від 30.08.2013 року,
№ 4418 від 04.09.2013 року, № 4613 від 13.09.2013
року, № 4781 від 20.09.2013 року поставлено
товар відповідачу за найменуванням та
в кількості, що вказані у накладних на
загальну суму 83316,20 грн. з урахуванням
ПДВ.

Згідно платіжних доручень № 577 від
08.07.2013 року, № 729 від 21.08.2013 року, № 762 від
30.08.2013 року, № 796 від 11.09.2013 року, № 806 від
12.09.2013 року, № 822 від 19.09.2013 року
відповідачем здійснено часткову
оплату за поставлений товар в розмірі
16446,50 грн. А також, згідно повернення
постачальнику № 2 від 04.09.2013 року
відповідачем було повернуто товар на
суму 2242,05 грн. з урахуванням ПДВ. Решта ж
суми заборгованості в розмірі 64627,65 грн.
станом на дату звернення з позовом до
суду відповідачем погашена не була.

В процесі розгляду справи в суді першої
інстанції відповідачем було оплачено
ще 14 968,10 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями № 56 та № 104 від
27.11.2013 року, а відтак заборгованість
перед позивачем згідно Договору на
дату винесення судового рішення
становила 49 659,55 грн.

Правовідносини з регулювання договору
поставки визначені параграфом 3 глави 54
ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму (ч.
1 ст. 712 ЦК України).

Положеннями ст. 526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічні за
змістом положення містяться у ст. 193 ГК
України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Поняття неустойки визначено у статті 549
ЦК України. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Так, судом першої інстанції правомірно
лише частково задоволено вимоги
позивача щодо стягнення суми пені та
трьох відсотків річних, оскільки
період прострочення з 11.10.2013 року по
11.11.2013 року складає 32 календарних дні, а
не 33 календарних дні, як зазначає
позивач. Відтак, задоволенню
підлягають вимоги позивача щодо
стягнення за вказаний період 736, 58 грн.
пені та 169, 98 грн. трьох відсотків
річних.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що
твердження апелянта про те, що він не
був повідомлений про час та місце
судового засідання є безпідставним,
оскільки в матеріалах справи міститься
повідомлення про вручення поштового
відправлення, що підтверджує належним
чином повідомлення сторони про судове
засідання.

Таким чином, місцевим господарським
судом з врахуванням фактичних
матеріалів справи на підставі норм
матеріального та процесуального права
зроблено вірний висновок про наявність
підстав для часткового задоволення
позову.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Відповідно до чинного законодавства
рішення суду є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Керуючись ст.ст. . 99, 101, 103, 104, 105,
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні вимог апеляційної
скарги Приватного підприємства
"Виробничо-торгівельна компанія
"Львівські солодощі", м. Львів, (вих. №
б/н від 25.12.2013 року) відмовити.

2. Рішення Господарського суду
Львівської області від 16.12.2013 року у
справі № 914/4475/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в
місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 31.01.2014
року

Головуючий суддя
Желік М.Б.

суддя
Костів Т.С.

суддя
Кузь В.Л.