ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
УХВАЛА

07 лютого 2014 р. Справа № 5010/2450/2011-1/58

Господарський суд
Івано-Франківської області у складі
судді Соботник В. В., при секретарі
судового засідання Мартиненко І. В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали заяви державного
міського підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго"
вих. №27-2/14 від 28.01.2014 (вх.№1441/14 від 29.01.2014)
про розстрочку виконання рішення, у
справі

за позовом: ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України",

вул. Шолуденка, 1, м. Київ,
04116

до відповідача: Державного міського
підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго",

вул. Б. Хмельницького,
59-а, м. Івано - Франківськ, 76006

про стягнення 14 836 445 грн. 14 коп. основної
заборгованості, 1 493 589 грн. 33 коп. пені, 979
336 грн. 27 коп. інфляційних втрат, 463 827
грн. 88 коп. трьох відсотків річних.

за участю представників сторін:

від позивача (стягувача): Чижевська Р.В.
- представник (довіреність №41/10 від
30.12.2013)

від відповідача (заявника): Нищей
Н.Ю. - представник (довіреність №21/29
від 13.01.2014)

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2014 року до суду, в порядку
ст. 121 ГПК України, надійшла заява від
державного міського підприємства
"Івано - Франківськтеплокомуненерго"
про розстрочку на десять років
виконання рішення господарського суду
Івано - Франківської області від 20.03.2012
по справі №5010/2450/2011-1/58, яким задоволено
позов ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз
України" до державного міського
підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго" про
стягнення 14 836 445 грн. 14 коп. основного
боргу, 1 493 589 грн. 33 коп. пені, 979 336 грн. 27
коп. інфляційних втрат, 463 827 грн. 88 коп.
відсотків річних, 56 460 грн. 00 коп.
судового збору. В обґрунтування заяви
посилається на скрутне фінансове
становище підприємства та відсутність
можливості добровільної сплатити
заборгованості по вказаному рішенні, а
вжиття заходів примусового виконання
рішень щодо нього, зокрема, накладення
арешту на розрахункові рахунки та
майно підприємства може призвести до
повного зупинення його статутної
діяльності, невиплати працівникам
заробітної плати, несплати
обов'язкових платежів до бюджету,
унеможливить надання послуг
теплопостачання споживачам міста.

Ухвалою суду від 30.01.2014 розгляд
заяви про розстрочку виконання рішення
призначено на 07.02.2014, витребувано від
ДМП "Івано-Франківськгаз" оригінали
документів, які додані до заяви про
розстрочку виконання рішення для
огляду в судовому засіданні, опис
вкладення до цінного листа як доказ
направлення позивачу заяви про
розстрочку виконання рішення, докази
зупинення та поновлення виконавчого
провадження, графік погашення
заборгованості із відображенням
конкретних періодів та сум.

В судовому засіданні представник
ДМП "Івано-Франківськгаз" вимоги заяви
підтримав, подав клопотання, в якому
зазначив те, що станом на 01.02.2014 у
зв'язку із добровільним частковим
виконанням вказаного рішення, сума
заборгованості за поставку природного
газу по договору №06/10-2668БО -15
зменшилась та становить 6 395 824 грн. 62
коп., долучивши до нього копії
постанови про зупинення виконавчого
провадження від 30.08.2013, постанови про
поновлення виконавчого провадження
від 15.01.2014, оборотно -сальдову відомість
за січень 2014, просить суд розстрочити
виконання рішення суду від 20.03.2012 у
справі №5010/2450/2011-1/58 на 10 (десять) років з
щомісячною сплатою платежу в сумі 53 298
грн. 54 коп.

Представник ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" просить суд
відмовити в задоволенні даної заяви, з
підстав викладених в письмових
запереченнях.

Вислухавши представників сторін,
оцінивши подані ними документи, суд
встановив наступне.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 20.03.2012
по справі №5010/2450/2011-1/58 задоволено позов
ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України"
до державного міського підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго"
про стягнення 14 836 445 грн. 14 коп.
основного боргу, 1 493 589 грн. 33 коп. пені,
979 336 грн. 27 коп. інфляційних втрат, 463 827
грн. 88 коп. відсотків річних, 56 460 грн. 00
коп. судового збору.

На виконання даного рішення 05.04.2012
судом видано наказ №364, провадження з
примусового виконання якого зупинено
постановою державної виконавчої
служби від 30.08.2013 відповідно до п. 15 ч. 1
ст. 37 Закону України "Про виконавче
провадження", яким передбачено, що
виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню у разі
внесення підприємства
паливно-енергетичного комплексу до
Реєстру підприємств паливно-
енергетичного комплексу, які беруть
участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно - енергетичного
комплексу".

Постановою державної виконавчої
служби від 15.01.2014 виконавче провадження
з примусового виконання наказу суду
поновлено відповідно до ч.5 ст. 39 Закону
України № "Про виконавче провадження",
яким передбачено, що після усунення
обставин, які стали підставою для
зупинення виконавчого провадження,
державний виконавець протягом трьох
днів з моменту, коли йому стало про це
відомо, зобов'язаний своєю постановою
поновити виконавче провадження за
власною ініціативою або за заявою
стягувача.

В обґрунтування поданої заяви про
розстрочку виконання рішення заявник
посилається на тяжке фінансове
становище, заборгованість
контрагентів, непогашення різниці в
тарифах, в підтверджує чого долучено
звіт про нарахування та оплати за
спожиту теплову енергію за грудень 2013,
розрахунок обсягу заборгованості за
минулі роки та за 9 місяців 2013 з різниці
в тарифах на послуги теплопостачання
та підігріву води, звіт про фінансові
результати за 9 місяців 2013, баланс
станом на 30.09.2013, акт опису майна №79 від
11.12.2012.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України, судові рішення є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК
України, суд у виняткових випадках може
розстрочити виконання рішення при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим.

Господарський процесуальний
кодекс України не визначає переліку
обставин, які свідчать про
неможливість виконання рішення чи
ускладнюють його виконання, тому суд
оцінює докази щодо наявності таких
обставин в порядку ст. 43 ГПК України за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З аналізу ст. 121 ГПК України та п. 7.2
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.12 N 9
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" вбачається, що підставою
для відстрочки, розстрочки, зміни
способу та порядку виконання рішення
можуть бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК,
ця стаття не вимагає, і господарський
суд законодавчо не обмежений
будь-якими конкретними термінами
відстрочки чи розстрочки виконання
рішення. Проте, вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції
України частиною національного
законодавства України є Конвенція про
захист прав людини і основоположних
свобод, яка гарантує кожному право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і неупередженим судом.

У рішенні Європейського суду з
прав людини від 20 липня 2004 року по
справі "Шмалько проти України"
(заява № 60750/00) зазначено, що для цілей
ст. 6 Конвенції виконання рішення,
ухваленого будь-яким судом, має
розцінюватися як невід'ємна частина
"судового розгляду".

Згідно з правовою позицією
Європейського суду з прав людини,
несвоєчасне виконання рішення суду
може бути мотивоване наявністю певних
обставин, розстрочка виконання рішення
суду не повинна шкодити сутності права,
гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції,
довготривале виконання рішення суду
може набути форми порушення права на
справедливий судовий розгляд.

Виходячи із наведеного,
розстрочення виконання судового
рішення у судовому порядку пов'язано з
об'єктивними, непереборними, тобто,
виключними обставинами, що ускладнюють
вчасне виконання судового рішення.

Наведені відповідачем підстави
для розстрочення виконання судового
рішення, на думку суду, не є тими
виключними обставинами в розумінні
статті 121 ГПК України, які давали б суду
підстави для розстрочення виконання
судового рішення.

Твердження заявника про те, що
станом на 01.02.2014 у зв'язку із
добровільним частковим виконанням
вказаного рішення, сума заборгованості
за поставку природного газу по
договору №06/10-2668БО-15 зменшилась та
становить 6 395 824 грн. 62 коп.
документально не підтверджено.

Також заявником не доведено, що ті
обставини, які, на його думку,
унеможливлюють виконання рішення суду
на момент розгляду заяви про
розстрочку, зміняться в майбутньому
після можливого розстрочення та
нададуть йому змогу виконати рішення в
повному обсязі.

Заявником не наведено жодних
доводів та доказів того, що
підприємством вживаються та чи
вживатимуться на майбутнє заходи щодо
покращення результатів господарської
діяльності, в тому числі шляхом
оптимізації виробничих процесів,
продажу незадіяного в основній
діяльності майна чи передачу такого
майна в найм, залучення позичкових
коштів, тощо.

Таким чином, наведені
відповідачем обставини не засвідчують
неможливості або ускладнення
виконання рішення суду у даній справі і
не є винятковими в розумінні статті 121
ГПК України. Ці обставини лише,
вказують на те, що виконання судового
рішення негативно впливає на
фінансовий стан відповідача.

Пунктом 1 статті 33 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Статтею 43 ГПК України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Статтею 115 ГПК України
передбачено, що рішення, ухвали,
постанови, господарського суду, що
набрали законної сили, є обов'язковими
на всій території України і
виконуються в порядку встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження".

Керуючись ст.124 Конституції України, ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст. 33, 43, ст. 86,
ст. 121 Господарського процесуального
кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви державного
міського підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго" про
розстрочку на десять років виконання
рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 20.03.2012
по справі №5010/2450/2011-1/58 - відмовити.

Суддя
Соботник В. В.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Лоза В.В. 07.02.14