ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2014 Справа №
901/1344/13

За позовом Приватного підприємства
фірма «Шарм»

до відповідачів:

1. Кримського республіканського
підприємства «Протизсувне управління»

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Морський коник»

За участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача:

1. Гурзуфська селищна рада

2. Фонд майна Автономної Республіки
Крим

3. Верховна Рада Автономної Республіки
Крим

4. Республіканський комітет Автономної
Республіки Крим з будівництва та
архітектури

про визнання недійсним договору

Суддя Іщенко І.А.

За участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Морський коник"- не
з'явився;

від відповідача Кримського
республіканського підприємства
"Протизсувне управління"- не з'явився;

від Гурзуфської селищної ради - не
з'явився;

від Верховної Ради Автономної
Республіки Крим- Лукашев М.І.,
довіреність № 28-50/585 від 19.12.2011,
представник;

від Республіканського комітету
Автономної Республіки Крим з
будівництва та архітектури- не
з'явився;

від Фонду майна Автономної Республіки
Крим - не з'явився.

Суть спору: Приватне підприємство
фірма "Шарм" звернулося до
господарського суду Автономної
Республіки Крим з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Морський коник" та
Кримського республіканського
підприємства "Протизсувне управління"
про визнання недійсним договору від
20.03.2013 № 27/13 експлуатації
берегоукріплювальних, протизсувних і
пляжних споруд.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 28.05.2013
(суддя Колосова Г.Г.), залишеним без змін
постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
02.07.2013 (головуючий суддя Антонова І.В.,
судді Заплава Л.М., Фенько Т.П.), позов
задоволено повністю.

Рішення місцевого господарського суду
та постанова апеляційної інстанції
обґрунтовані приписами статей 13, 186, 187,
202, 203, 215 Цивільного кодексу України,
статей 3, 79, 95 Земельного кодексу
України, статей 13, 27 Закону України "Про
оренду землі", з огляду на те, що
передача в експлуатацію Товариство з
обмеженою відповідальністю "Морський
коник" об'єкта, розташованого на
земельній ділянці, яка знаходиться в
оренді у позивача, без погодження з
останнім суперечить чинному
законодавству, порушує право ПП фірми
"Шарм" на користування цією земельною
ділянкою та є підставою для визнання
спірного договору недійсним.

Не погодившись з рішення та постановою,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Морський коник"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати, прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову повністю.

В обґрунтування своєї правової позиції
скаржник посилається на порушення
місцевим та апеляційним судами норм
матеріального і процесуального права,
зокрема приписів статей 2, 4, 33
Господарського процесуального кодексу
України, статті 203 Цивільного кодексу
України, статей 47, 174, 179, 188
Господарського кодексу України, пункту
2 постанови Ради міністрів Автономної
Республіки Крим від 11.03.1997 № 68 "Про
заходи з інженерного захисту берегів
Чорного та Азовського морів та
територій". При цьому скаржник
наголошує на тому, що позивачем не було
доведено порушення його прав договором
від 20.03.2013 №27/13 експлуатації
берегоукріплювальних, протизсувних та
пляжних споруд. Крім того скаржник
зазначає, що спірний договір було
укладено з дотриманням вимог постанови
Ради міністрів Автономної Республіки
Крим від 11.03.1997 № 68.

Постановою Вищого господарського суду
України від 03.09.2013 по справі №901/1344/13
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Морський
коник" задоволено частково, рішення
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 28.05.2013 та постанову
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 02.07.2013 у справі
№ 901/1344/13 скасовано, а справу передано
на новий розгляд до господарського
суду Автономної Республіки Крим.

Автоматизованою системою
документообігу господарського суду
Автономної Республіки Крим дана
справа була розподілена на суддю
господарського суду Автономної
Республіки Крим Іщенко І.А.

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 26.09.2013
справу прийнято до провадження судді
господарського суду Автономної
Республіки Крим Іщенко І.А.

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 29.10.2013
провадження по справі зупинено та
призначено судову експертизу,
проведення якої доручив експерту
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Судова експертна
палата» Костур Світлані Вікторівні.

21.11.2013 до суду надійшла апеляційна
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю «Морський коник» на
ухвалу господарського суду Автономної
Республіки Крим від 29.10.2013 про
зупинення провадження у справі.

22.11.2013 господарським судом Автономної
Республіки Крим справу витребувано у
експерта Товариства з обмеженою
відповідальністю «Судова експертна
палата» Костур Світлани Вікторівни
матеріали справи №901/1344/13 для
направлення до Севастопольського
апеляційного господарського суду.

25.11.2013 апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Морський
коник» на ухвалу господарського суду
Автономної Республіки Крим від 29.10.2013
про зупинення провадження у справі
разом з матеріалами справи №901/1344/13
направлено до Севастопольського
апеляційного господарського суду.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
09.12.2013 Товариству з обмеженою
відповідальністю «Морський коник»
відмовлено у відновлені пропущеного
строку подання апеляційної скарги,
матеріали апеляційної скарги
повернуті заявникові.

13.12.2013 до господарського суду
Автономної Республіки Крим від
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим надійшла заява від 13.12.2013 про
відвід експерта Товариства з обмеженою
відповідальністю «Судова експертна
палата» Костур Світлани Вікторівни.

19.12.2013 матеріали справи № 901/1344/13
надійшли до господарського суду
Автономної Республіки Крим.

25.12.2013 від Верховної Ради Автономної
Республіки Крим надійшла заява від
25.12.2013 про відвід експерта Товариства з
обмеженою відповідальністю «Судова
експертна палата» Костур Світлани
Вікторівни, а також про доручення
проведення експертизи експерту
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково -
дослідницька лабораторія судової
експертизи» Мордалевич Ользі
Володимирівні (вул. Турецька, 6/7, м.
Сімферополь, АР Крим, 95000).

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 09.01.2014
провадження у справі №910/1344/13
поновлено, справу призначено до
розгляду.

Представник позивача явку до судового
засідання не забезпечив, про час, дату
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, причина неявки
представника Приватного підприємства
фірма «Шарм» суду не відома.

Представник Кримського
республіканського підприємства
«Протизсувне управління» явку у судове
про час, дату та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, причина
неявки представника Кримського
республіканського підприємства
«Протизсувне управління» суду не
відома.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Морський коник»
явку свого представника до судового
засідання не забезпечив. 28.01.2014 до суду
від відповідача надійшло клопотання
про проведення судового засідання у
відсутності представника Товариства з
обмеженою відповідальністю «Морський
коник», а також припинення провадження
у справі № 901/1344/13 на підставі пункту 1-1
частини 1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Представники Гурзуфської селищної
ради, Фонду майна Автономної
Республіки Крим, Республіканського
комітету Автономної Республіки Крим з
будівництва та архітектури явку до
судового засідання також не
забезпечили, про час, дату та місце
розгляду справи сповіщені належним
чином, причина неявки представників
третіх осіб суду не відома.

Суд вважає, що матеріали справи в
достатній мірі характеризують
правовідносини, що склалися між
сторонами, та вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами.

Розгляд справи здійснювався в межах
строку встановленого статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України.

Судовий процес фіксувався за допомогою
звукозаписувального пристрою в
порядку статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням 42-ої сесії четвертого
скликання Гурзуфської селищної ради
„Про внесення змін до раніше
прийнятого рішення" №34 від 29.12.2004
внесено зміни до пункту 1 рішення 33-ої
сесій 24 скликання Гурзуфської селищної
ради № 18 від 15.07.2004; пункт 1 рішення
викладено у наступній редакції:
„Укласти договір оренди з приватним
підприємством „Шарм" на земельну
ділянку площею 0,1289 га строком на 10
років для обслуговування пляжу, що
складається з двох частин площею 0,0605
га, площею 0,0684 га".

23.02.2005 між Гурзуфською селищною радою
(орендодавець) та приватним
підприємством Фірма "Шарм" (орендар)
укладено договір оренди земельної
ділянки, відповідно до умов якого
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
земельну ділянку, розташовану за
адресою: смт. Гурзуф, Набережна імені
О.С.Пушкіна, кадастрові номери ділянок
:01:006:0087, :01:006:0078.

На підставі пункту 2.1 договору в оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 0,1289 га - відкриті
землі без рослинного покриву або з
незначним покривом у т.ч. "каменисті
місця" код по УКЦИЗ - 1.12.9 (іншого
суспільного призначення).

Згідно з пунктом 2.4 договору нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
складає 314035,33 грн.

Договір укладено строком на 10 років
(пункт 3.1 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що
орендна плата вноситься орендарем у
безготівковій формі у розмірі 31403,53 грн.
на рік.

Згідно з умовами договору цільовим
призначенням земельної ділянки є
обслуговування пляжу.

Згідно з пунктом 8.3 договору наявне
обмеження права власності земельної
ділянки, а саме - дотримання режиму 100
метрової охоронної зони Чорного моря
(КОПСЗИЗУ -1.3); дотримання режиму
охоронної зони Гурзуфського
парка-пам'ятника (КОПСЗИЗУ - 1.3);
дотримання режиму першої зони СОК (100
метрів) (КОПСЗИЗУ 4.3.1).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до постанови Ради міністрів
Автономної Республіки Крим від 23.11.2005
року №540 Кримське республіканське
підприємство „Протизсувне
управління", яке є правонаступником
державного підприємства „Кримське
республіканське протизсувне
управління", є державним комерційним
підприємством, входить до складу майна,
що належить Автономній Республіці
Крим, і знаходиться у сфері управління
Міністерства будівельної політики і
архітектури Автономної Республіки
Крим, який є його органом управління.

Постановою Верховної Ради Автономної
Республіки Крим №110-1 від 29.06.1992 „Про
розмежування майна державної
(Автономної Республіки Крим) власності
і власності
адміністративно-територіальних
одиниць (комунальної власності)"
майновий комплекс віднесено до
загальнореспубліканської (державної)
власності Автономної Республіки Крим.

З часу свого заснування відповідно до
рішення виконавчого комітету
Кримської обласної промислової ради
депутатів трудящих від 16.09.1964 №493,
прийнятого на підставі постанови Ради
Міністрів Української РСР від 09.05.1963
№569, Кримське протизсувне управління є
замовником будівництва протизсувних,
берегоукріплювальних та пляжних
споруд в Криму.

Майно, а саме - берегоукріплювальні,
протизсувні та пляжні споруди, що
передано Кримському республіканському
підприємству „Протизсувне управління"
органом управління, є державним майном,
відноситься до майнової належності
Автономної Республіки Крим та
знаходиться на балансі підприємства на
праві господарського відання.

Відповідно до частини 1 статті 74
Господарського кодексу України
Кримське республіканське підприємство
„Протизсувне управління" як державне
комерційне підприємство є суб'єктом
підприємницької діяльності, діє на
основі статуту або модельного статуту
і несе відповідальність за наслідки
своєї діяльності усім належним йому на
праві господарського відання майном
згідно з цим Кодексом та іншими
законами, прийнятими відповідно до
цього Кодексу.

18.03.2013 приватне підприємство Фірма
"Шарм" звернулось до Кримського
республіканського підприємства
"Протизсувне управління" з проханням
укласти договір експлуатації
берегоукріплювальних споруд,
розташованих в смт. Гурзуф, Набережна
ім. Пушкіна, а саме - дві карти пляжу,
прилеглі до буни №10.

Відповідь на лист позивача Кримське
республіканське підприємство
"Протизсувне управління" не надало.

Натомість, 20.03.2013 між Кримським
республіканським підприємством
"Протизсувне управління" (Управління)
та товариством з обмеженою
відповідальністю "Морський коник"
(Користувач) укладено договір №27/13
експлуатації берегоукріплювальних,
протизсувних та пляжних споруд,
відповідно до якого Управління передає
користувачу в експлуатацію майно,
вказане у пункті 1.1 договору, а
Користувач передає Управлінню кошти
(плата за експлуатацію майна) на
відновлення та капітальний ремонт
берегоукріплювальних, протизсувних та
пляжних споруд, розмір яких
визначається виходячи із норм
амортизаційних відрахувань у
відповідності до діючого
законодавства і витрат, пов'язаних з
виробничо-господарською діяльністю
Управління з їх обслуговування.

Предметом договору є майно, яке
знаходиться на балансі Управління:
берегоукріплювальні споруди у смт.
Гурзуф (м. Ялта) - ділянка від буни № 10
(не вкл.) до буни №11 (вкл.) протяжністю 59
м (пункт 1.1 договору).

Згідно з пунктом 1.3 договору майно
передається в експлуатацію із
складенням акту технічного стану
майна, що передається, та додатком
схеми розташування майна, а користувач
набуває право експлуатації майна з
моменту набрання чинності договором.

Умовами договору передбачено, що
користувач перераховує Управлінню
плату за експлуатацію переданого в
користування майна у розмірі коштів на
поточне утримання, відновлення та
капітальний ремонт
берегоукріплювальних, протизсувних та
пляжних споруд, які знаходяться на
балансі Управління. За перший
календарний рік дії договору (2013 рік)
кошти, що передаються, складають 26095,03
грн. (пункти 3.1, 3.2 договору).

Договір набуває чинності з моменту
підписання сторонами за умови
виконання умов пунктів 1.3, 3.2 договору
та діє 10 років (пункт 8.1 договору).

15.04.2013 на підставі акту
приймання-передачі майна товариству з
обмеженою відповідальністю "Морський
коник" передано в експлуатацію
берегоукріплювальні споруди,
розташовані в смт. Гурзуф (Ялта),
ділянка від буни №10 (не вкл.) до буни №11
(не вкл.) у складі: штучний
хвильогасящій пляж; гідротехнічна
підпірна стіна 1-го ярусу; набережна
протяжністю 59 м.

Матеріалами справи підтверджується, що
цільовим призначенням земельної
ділянки, переданої приватному
підприємству Фірма "Шарм" на підставі
договору оренди від 23.02.2005, є
обслуговування пляжу.

З матеріалів справи також вбачається,
що умовами договору №27/13 від 20.03.2013, про
визнання недійсним якого просить
позивач, передбачені права товариства
з обмеженою відповідальністю "Морський
коник" щодо використання майна,
переданого в експлуатацію -
берегоукріплювальних споруд,
розташованих в смт. Гурзуф (Ялта),
ділянки від буни №10 (не вкл.) до буни №11
(не вкл.), у складі: штучний
хвильогасящій пляж; гідротехнічна
підпірна стіна 1-го ярусу; набережна
протяжністю 59 м.

Однак реалізація вказаних прав порушує
право приватного підприємства Фірма
"Шарм" на користування переданою йому в
оренду земельною ділянкою за її
цільовим призначенням.

Оскільки земельна ділянка між бунами
№10 та №11 є головною річчю, а штучний
хвильогасящій пляж є її приналежністю
та захищає берег від руйнування морем,
штучний пляж, переданий в експлуатацію
товариству з обмеженою
відповідальністю "Морський коник",
повинен слідувати за головною річчю -
земельною ділянкою, орендованою
приватним підприємством Фірма "Шарм",
та не повинен відокремлюватися.

Так, статтею 186 Цивільного кодексу
України передбачено що річ, призначена
для обслуговування іншої (головної)
речі і пов'язана з нею спільним
призначенням, є її приналежністю.
Приналежність слідує за головною
річчю, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до положень статті 187
Цивільного кодексу України складовою
частиною речі є все те, що не може бути
відокремлене від речі без її
пошкодження або істотного знецінення.
При переході права на річ її складові
частини не підлягають відокремленню.

Розглянувши всі представлені
сторонами докази, дослідивши їх в
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Відповідно до вимог статі 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
суду ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Приватне підприємство Фірма "Шарм" є
землекористувачем спірної земельної
ділянки, наданої йому в оренду для
обслуговування пляжу, передача об'єкту,
розташованого на цій земельній ділянці
в експлуатацію товариству з обмеженою
відповідальністю "Морський коник" без
погодження позивачем, суперечить
положенням статей 95 Земельного кодексу
України, 187 Цивільного кодексу України
та є підставою для визнання спірного
договору недійсним.

Судом встановлено, що на момент
звернення з позовною заявою, право
позивача було порушено.

Проте під час розгляду справи від
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю «Морський коник» до
суду надійшла угода від 12.12.2013, щодо
розірвання договору №27/13 від 20.03.2013.

Пунктом 1 Угоди Управління і Користувач
дійшли згоди розірвати з 12.12.2013 Договір
№ 27/13 від 20.03.2013 експлуатації
берегоукріплювальних, протизсувних і
пляжних споруд.

Відповідно до пункту 2 Угоди Користувач
повертає Управлінню майно з моменту
підписання цієї Угоди за актом
повернення майна (Додаток 1), який є
невід'ємною частиною цієї Угоди, в тому
складі, в якому воно йому було надано за
договором № 27/13 від

20.03.2013.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "Морський коник" та
Кримським республіканським
підприємством «Протизсувне
управління» 12.12.2013 складено акт
повернення майна, що було надано
товариству в експлуатацію за договором
№27/13 від 20.03.2013.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно частини 2 статті 653 Цивільного
кодексу України у разі розірвання
договору зобов'язання сторін
припиняються.

Таким чином, у зв'язку із розірванням
договору №27/13 від 20.03.2013 його сторонами,
зобов'язання сторін угоди припинились.

Оскільки, оскаржуваний правочин
втратив чинність у зв'язку із
припиненням його дії за згодою сторін
такого договору, що має наслідком
ухвалення судового рішення про відмову
у позові, у звязку з чим клопотання
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Морський коник» про
припинення провадження по справі на
підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України суд залишає без задоволення.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Доказів, що підтверджують зворотне, ніж
встановлено судом сторонами не надано.

Судовий збір покладається на позивача
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повне
рішення складено 03.02.2014.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою
відповідальністю «Морський коник» про
припинення провадження по справі на
підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України - без задоволення.

2. У позові відмовити.

Суддя
І.А. Іщенко