ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.01.2014
Справа № 905/5820/13

за позовом Прокурора Першотравневого
району в інтересах держави в особі
Урзуфської сільської ради, с. Урзуф,
Донецька область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Люмер», м. Донецьк

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ітака-Урзуф», с.
Урзуф, Донецька область

про розірвання договору оренди
земельної ділянки, стягнення
заборгованості з орендної плати в сумі
60 645 грн. 47 коп. та повернення земельної
ділянки.

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Говоруна О.В.

суддів Харакоза К.С., Колесника Р.М.

Представники:

від прокуратури - Осипенко Ю.С., за
посвідченням № 003174;

від позивача - Битяєва М.І., довіреність
від 02.09.2013;

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - Михайлов Т.М.,
довіреність від 05.11.2013; Мингела А.І.,
довіреність від 05.11.2013.

Прокурор Першотравневого району в
інтересах держави в особі Урзуфської
сільської ради (далі - позивач)
звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Люмер» (далі -
відповідач 1), про розірвання договору
оренди земельної ділянки, стягнення
заборгованості з орендної плати в сумі
60 645 грн. 47 коп. та повернення земельної
ділянки.

Ухвалою господарського суду від 23.12.2013
було залучено до участі у справі
відповідача 2 - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ітака-Урзуф».

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що між позивачем та
відповідачем 1 21.05.2008 був укладений
договір оренди землі. Відповідач 1 не
виконує умови зазначеного договору в
частині сплати орендної плати за
користування земельною ділянкою,
внаслідок чого за період з 01.01.2012 по
31.07.2013 виникла заборгованість, яка
складає 60 645 грн. 47 коп. Крім того, у
зв'язку із невиконанням відповідачем 1
свого обов'язку щодо сплати оренди,
просить достроково розірвати договір
оренди та повернути йому земельну
ділянку.

Відповідач 1 проти задоволення позову
заперечував, зазначивши, що вимога щодо
стягнення орендної плати визнається
ним частково у сумі 59 949грн., яка була
ним сплачена у процесі розгляду справи,
крім того зазначив, що на підставі
договору купівлі-продажу від 13.08.2013
відповідачем 1 було відчужено нерухоме
майно, яке було розташоване на
орендованій у позивача земельній
ділянці відповідачу 2, у зв'язку із чим
фактично користується вказаною
земельною ділянкою відповідач 2.

Відповідач 2 проти задоволення
позовних вимог в судовому засіданні
21.01.2014 заперечував, відзив на позов не
надав, тому справу, на підставі ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України), розглянуто
за наявними в ній матеріалами.

Суд, заслухавши прокурора,
представників позивача та відповідача
2, дослідивши письмові докази у
судовому засіданні, встановив наступні
факти та відповідні ним
правовідносини.

21.05.2008 між Урзуфською сільською радою
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Люмер» був
укладений договір оренди землі (далі -
договір), відповідно до п. 1 якого
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку для обслуговування існуючих
будівель і споруд, що знаходяться за
адресою: Першотравневий район,
Донецької області, село Бабах-Тарама,
вул. Седова, 135 (а.с.10-17).

Відповідно до п. 2 договору, в оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 1,6145 га.

Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 64 грн. 82 коп. за 1 м.кв.
за один рік згідно з довідкою про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки №3/72 від 04.02.2008 (п.5 договору).

Пунктом 11 договору сторони встановили,
що орендна плата вноситься у такі
строки: щомісячно по 2 616 грн. 30 коп. до 30
числа поточного місяця.

Відповідно до витягу №840 з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, яка
розташована Першотравневому районі,
Донецької області, село
Бабах-Тарама, вул. Седова, 135, середня
вартість земельної ділянки за 1 м.кв.,
яку орендар прийняв в строкове платне
користування, відповідно до
зазначеного договору, складає 79 грн. 07
коп. (а.с.26).

На виконання умов договору
орендодавець передав, а орендар
прийняв земельну ділянку в оренду, що
підтверджується актом приймання -
передачі земельної ділянки від 21.05.2008
(а.с.17).

Відповідно до довідки Мангуської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 15.10.2013 №2606/10/05-40-15-04,
відповідачем 1 з 2012 року податкові
декларації щодо плати за землю не
надавались, у зв'язку із чим орендна
плата не нараховувалась. За 2012 рік
відповідно до договору оренди землі
від 21.05.2008 сума орендної плати складає 38
302 грн. 40 коп. і за 7 місяців 2013 року - 22 343
грн. 09 коп. На теперішній час дані суми
відповідачем 1 сплачені не були (а.с.64).

Згідно ст. 792 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України), за договором
найму (оренди) земельної ділянки
наймодавець зобов'язується передати
наймачеві земельну ділянку на
встановлений договором строк у
володіння та користування за плату.
Відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Оренда землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності (ст.1 Закону України «Про
оренду землі»).

За приписом ст.13 Закону України «Про
оренду землі», договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» істотною умовою договору
є, серед інших, орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків та порядку її
внесення, підстав перегляду її розміру
та відповідальності за її несплату.

В силу приписів ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 21 Закону України «Про оренду
землі» встановлено, що орендна плата за
землю - це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України). Обчислення розміру орендної
плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції, якщо
інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України яка кореспондується зі ст.526 ЦК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
встановлено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

В порушення зазначених вимог закону та
договору, відповідач 1 в строк не
здійснив внесення орендної плати, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість за період з 01.01.2012 по
31.07.2013 у розмірі 49 709 грн. 70 коп.

Ані сторонами, ані за рішенням суду
зміни в частині розміру орендної плати
до договору не вносились. Отже,
відповідач повинен сплачувати орендну
плату у порядку та розмірах, визначених
чинним договором оренди, а тому без
внесення відповідних змін до договору,
у позивача відсутні правові підстави
вимагати від відповідача 1 сплату
орендної плати у більшому розмірі, ніж
визначено сторонами у договорі.

Аналогічного висновку дійшов Вищий
господарський суд України у постанові
від 16.04.2013 у справі №5002-22/3603-2012.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги в частині стягнення
орендної плати такими, що підлягають
задоволенню частково у розмірі 49 709
грн. 70 коп.

Заперечення відповідача 1, щодо сплати
ним орендної плати у процесі розгляду
справи у сумі 59 949 грн. не приймається
судом до уваги, з огляду на те, що
відповідно до довідки Мангуської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 15.10.2013 №2606/10/05-40-15-04 платіж
від відповідача 1 у сумі 59 949 грн.
надійшов 04.09.2013, він закрив
заборгованість по податковим
зобов'язанням: грудень 2010 - 9 568 грн.,
повністю за 2011 рік - 38 302 грн. 40 коп. та
пеню за несвоєчасну сплату податкових
зобов'язань у сумі 9 573 грн. 84 коп. (а.с.64).
Доказів на підтвердження оплати
орендної плати за земельну ділянку за
період з 01.01.2012 по 31.07.2013 відповідачем не
надано.

Відповідно до п.8 договору сторони
передбачили, зокрема, що договір
укладено на сорок дев'ять років.

Пунктом 26 встановлено, що зміна умов
договору здійснюється у письмовій
формі за взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору, спір розв'язується у судовому
порядку.

Згідно з п.27 договору, дія договору
припиняється у разі: закінчення строку,
на який його було укладено; викупу
земельної ділянки для суспільних
потреб або примусового відчуження
земельної ділянки з мотивів суспільних
необхідності в порядку встановленому
законом; смерті фізичної
особи-орендаря; ліквідації юридичної
або фізичної особи-орендаря та в інших
випадках, передбачених законом.

Дія договору припиняється шляхом його
розірвання, зокрема, за рішенням суду
на вимогу однієї сторони унаслідок
невиконання другою стороною
обов'язків, передбачених договором (п.28
договору).

Відповідно до п.30 договору, перехід
права власності на орендовану земельну
ділянку до другої особи є підставою для
зміни умов або розірвання договору.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 31, 32 Закону
України «Про оренду землі» договір
оренди землі може бути розірваний за
згодою сторін. На вимогу однієї із
сторін договір оренди може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в порядку, встановленому законом.
Розірвання договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором.

Згідно з ч.1 ст.141 Земельного кодексу
України (далі - ЗК України) підставами
припинення права користування
земельною ділянкою є, зокрема,
систематична несплата земельного
податку або орендної плати та набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці.

З огляду на те, що відповідач 1 належним
чином не виконував свої договірні
зобов'язання в частині повної та
своєчасної оплати орендних платежів, з
урахуванням положень вищенаведеного
законодавства та умов договору, вимога
позивача щодо розірвання договору
оренди землі від 21.05.2008 є обґрунтованою.

Аналогічного висновку дійшов Вищий
господарський суд України у постанові
від 30.05.2013 у справі №4/101-12.

Крім того, 13.08.2013 між відповідачем 1 та
відповідачем 2 був укладений договір
купівлі-продажу, відповідно до п.1.1
якого продавець продав, а покупець
купив три літніх будинки та їдальню,
загальною площею 159,4 м.кв., що
розташовані за адресою: Донецька
область, Першотравневий район, село
Бабах-Тарама, вул. Седова, 135. Предмет
договору розташований на земельній
ділянці, площею 1,6145, що знаходиться у
користуванні продавця на підставі
договору оренди землі, укладеного
21.05.2008 (а.с.97-100).

У разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення (ч. 2
ст. 120 ЗК України).

Статтею 32 Закону України «Про оренду
землі» передбачено такий спосіб
припинення договору оренди землі як
його дострокове розірвання за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін
договору.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК
України до особи, яка набула право
власності на житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Виходячи із наведеного, у разі переходу
права власності на об'єкт нерухомого
майна до набувача цього майна
відбувається перехід тих прав на
відповідну земельну ділянку, на яких
вона належала відчужувачу, - права
власності або права користування.

Фактичне користування земельною
ділянкою та зведеною на ній будівлею
здійснює її новий власник, а
законодавством передбачена можливість
дострокового розірвання договору
оренди за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін договору.

Аналогічного висновку дійшов
Верховний Суд України у постанові від
20.08.2013 у справі №18/5005/12936/2011.

Зважаючи на викладене, вимога позивача
про розірвання договору оренди землі
від 21.05.2008 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про
оренду землі», у разі припинення або
розірвання договору оренди землі
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві земельну ділянку на
умовах, визначених договором. Орендар
не має права утримувати земельну
ділянку для задоволення своїх вимог до
орендодавця.

Відповідно до пункту 18 договору
сторони передбачили, що після
припинення дії договору орендар
повертає орендодавцеві земельну
ділянку у стані, не гіршому порівняно з
тим, у якому він одержав її в оренду.

Зважаючи на викладене, вимога позивача
про зобов'язання відповідача 1
повернути позивачу орендовану
земельну ділянку підлягає задоволенню.

Суд відмовляє в задоволенні позову до
відповідача 2.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на
підставі ст. 38 ГПК України,
господарський суд витребовує докази за
наявності відповідного клопотання, у
разі неможливості самостійно надати
докази сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги такими що підлягають
задоволенню частково.

Господарські витрати розподілити
відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Люмер» () на користь Урзуфської сільської
ради () 49 709
грн. 70 коп. боргу.

Розірвати договір оренди землі,
укладений 21.05.2008 між Урзуфською
сільською радою () та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Люмер» (), зареєстрований у
Першотравневому РВ ДРФ ДП «Центр ДЗК»
21.05.2008 № 62.

Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю «Люмер» () повернути Урзуфській сільській
раді () земельну ділянку
загальною площею 1,6145 га, що розташована
на території Урзуфської сільської ради
у с. Бабах-Тарама, вул. Седова, 135,
кадастровий номер :02:000:0198, в стані
придатному для використання.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Люмер» () на користь Державного бюджету
України судовий збір у розмірі
4 014грн. 50коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

В задоволенні позову до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ітака-Урзуф» відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів, через
господарський суд, який розглянув
справу.

Повне рішення складено 27 січня 2014 року.

Головуючий суддя
О.В. Говорун

Суддя
К.С. Харакоз

Суддя
Р.М.
Колесник