ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

30 січня 2014 року
Справа № 913/3302/13

Провадження №10/913/3302/13

За позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Київ

до відповідача фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2,

м. Червонопартизанськ м. Свердловськ
Луганської області

про стягнення 41 511 грн. 62 коп.

Суддя Мінська Т.М.

Секретар судового засідання Берещенко
Н.Ю.

У засіданні брали участь:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - не прибув.

Суть спору: заявлено вимогу про
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованість за
договорами-заявками транспортного
експедирування від 06.06.2013 у загальному
розмірі 41 511 грн. 62 коп., яка складається
з суми основного боргу - 25000 грн. 00 коп.,
пені - 1217 грн. 79 коп., 3% річних - 293 грн. 83
коп. та упущеної вигоди у розмірі 15000
грн. 00 коп.

Відповідач відзив на позов не
надав. Згідно Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців станом на
16.12.2013 місцем проживання Відповідача є:
АДРЕСА_1. Ухвала суду від 09.12.2013 про
порушення провадження у справі
направлена за цією адресою та
повернута з довідкою поштового
відділення про причини повернення - за
закінченням встановленого строку
зберігання. За приписами ст. 64 ГПК
України дана ухвала вважається
врученою належним чином. Розгляд
справи неодноразово було відкладено.
За відомостями адресно-довідкового
підрозділу УДМСУ в Луганській області
гр. ОСОБА_2 зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_2. За цією адресою також
направлено ухвали суду від 23.12.2013 та
від 16.01.2014 про відкладення розгляду
справи. Встановлений ст. 69 ГПК України
2-х місячний строк вирішення спору
закінчується 09.02.2014, тому відсутня
можливість знову відкласти розгляд
справи.

Згідно п.3.9.2. Постанови Вищого
господарського суду N 18 від 26.12.2011 у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд
розглянув справу за наявними в ній
документами

Дослідивши матеріали справи,
додатково надані документи, суд

в с т а н о в и в:

Між фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 (Позивачем) як перевізником та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
(Відповідачем) як експедитором
укладено Договір - Заявка від 06.06.2013 про
надання послуг з міжнародного
перевезення вантажу за маршрутом м.
Обухів, Київська область - м. Кашира,
Московська область, автомобілем РЕНО
НОМЕР_4 причеп НОМЕР_5, та Договір -
Заявка від 21.06.2013 про надання послуг з
міжнародного перевезення вантажу за
маршрутом м. Обухів, Київська область -
м. Кашира, Московська область,
автомобілем РЕНО НОМЕР_4 причеп НОМЕР_5.
Вартість послуг за кожною з цих
договорів - заявок - 12500 грн., строк
оплати - протягом 5-10 днів за
оригіналами документів.

Дані договори - заявки укладені
Відповідачем на виконання укладених
ним заявок з ФОП ОСОБА_5 відповідно
від 05.06.2013, та від 18.06.2013.

Позивач виконав для Відповідача за
обома договорами - заявками
перевезення вантажу за маршрутом.
Обухів, Київська область - м. Кашира,
Московська область, автомобілем РЕНО
НОМЕР_4 причеп НОМЕР_5, що
підтверджується міжнародними товарно
- транспортними накладними CMR № 293361 та
CMR № 293363.

Позивач направив Відповідачу
22.06.2013 та 03.07.2013 пакети документів для
оплати, які Відповідач отримав
відповідно 25.06.2013 та 16.07.2013.

Відповідач ОСОБА_2 отримав від ФОП
ОСОБА_5 грошові кошти за організацію
перевезення, яке здійснено як
перевізником Позивачем, що
підтверджується Рахунками - фактурами
Відповідача № 32 від 10.06.2013, № 37 від
21.06.2013, та платіжними дорученнями на
оплату за цими рахунками.

Отже, за умовами Договорів - Заявок
06.06.2013 та від 21.06.2013 строк оплати
Відповідачем вартості перевезення по
12500 грн. за кожне перевезення настав
відповідно 05.07.2013 та 26.07.2013. Відповідач
не здійснив оплату вартості наданих
йому послуг з перевезення вантажу в
загальній сумі 25000 грн.

Згідно наданого Позивачем
розрахунку за прострочення оплати
суми 12500 грн. за Договором - заявкою від
06.06.2013 за період з 06.07.2013 по 02.12.2013 (148
днів) становить 152 грн. 05 коп., за
прострочення оплати суми 12500 грн. за
Договором - заявкою від 21.06.2013 за період
з 27.07.2013 по 02.12.2013 (126 днів) становить 129
грн. 45 коп. Всього нараховані 3 % річних в
сумі 281 грн. 50 коп. Також Позивач
просить стягнути пеню в розмірі 1217
грн. 79 коп.

На обґрунтування вимоги про
стягнення збитків у вигляді упущеної
вигоди Позивач посилається на те, що
ним було укладено договір з ФОП ОСОБА_6,
за яким міг отримати дохід, але в
зв'язку з відсутністю у нього грошових
коштів цей договір було розірвано,
відповідно Позивач втратив
можливість отримати дохід.

Дослідивши обставини справи,
надані матеріали, оцінивши надані
сторонами докази у їх сукупності, суд
дійшов висновку про часткову
обґрунтованість позовних вимог з таких
підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень; докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору.

Відповідно до ст. 908 ЦК України
перевезення вантажів, пасажирів,
багажу, пошти здійснюється за
договором перевезення.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу
України договором перевезення вантажу
одна сторона (перевізник)
зобов'язується доставити довірений їй
другою стороною (відправником) вантаж
до пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання
вантажу (одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення може бути укладений
експедитором від свого імені (ст. 929 ЦК
України).

У відповідності до ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони; правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку; правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
/сторонами/.

Можливість укладення договору у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограми тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття замовлень,
також передбачено ч. 1 ст. 181 ГК України.

Згідно з Правилами перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України № 363 від 14.10.1997 за
погодженням із Перевізником Замовник
може передати заявку на перевезення
вантажів телефонограмою, телетайпом,
телеграфом, телексом, іншим фіксованим
шляхом. У цьому випадку в такій заявці
мають бути необхідні відомості, які
характеризують найменування та
кількість вантажу, адреси вантаження
та розвантаження, відстані перевезення
та рід упаковки. Перевізники можуть
перевозити вантажі за разовим
Договором.

Як вбачається з матеріалів справи
між позивачем і відповідачем за
допомогою факсимільного зв'язку було
укладено договори - замовлення, за
умовами якого позивач прийняв на себе
зобов'язання надати послуги по
перевезенню вантажу за певними
реквізитами своїм автомобільним
транспортом, а відповідач - оплачувати
зазначені послуги в певний

Позивачем доведено виконання ним
своїх зобов'язань за обома договорами -
заявками з перевезення вантажу за
маршрутом. Обухів, Київська область - м.
Кашира, Московська область,
автомобілем РЕНО НОМЕР_4 причеп НОМЕР_5,
що підтверджується міжнародними
товарно - транспортними накладними CMR №
293361 та CMR № 293363.

Позивач направив Відповідачу
22.06.2013 та 03.07.2013 пакети документів для
оплати, які Відповідач отримав
відповідно 25.06.2013 та 16.07.2013.

Статтею 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Договором встановлений строк оплати,
отже зобов'язання по оплаті в силу ст. 530
ЦК України має бути виконано в цей
строк.

Отже, за умовами Договорів - Заявок
06.06.2013 та від 21.06.2013 строк оплати
Відповідачем вартості перевезення по
12500 грн. за кожне перевезення настав
відповідно 05.07.2013 та 26.07.2013.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.
Відповідач не виконав зобов'язання по
оплаті за перевезення вантажу у строки,
визначені у заявках.

Позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості в сумі 25000
грн. 00 коп., підтверджені матеріалами
справи, відповідають вимогам
законодавства та підлягають
задоволенню.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних з простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Як зазначено вище згідно наданого
Позивачем розрахунку за прострочення
оплати суми 12500 грн. за Договором -
заявкою від 06.06.2013 за період з 06.07.2013 по
02.12.2013 (148 днів) становить 152 грн. 05 коп.,
за прострочення оплати суми 12500 грн. за
Договором - заявкою від 21.06.2013 за період
з 27.07.2013 по 02.12.2013 (126 днів) становить 129
грн. 45 коп. Всього нараховані 3 % річних
в сумі 281 грн. 50 коп. Позовні вимоги в
цій частині підлягають задоволенню.
Проте в позовній заяві Позивач просить
стягнути 3% річних - 293 грн. 83 коп., тобто
вимога в сумі 12 грн. 33 коп. не
підтверджується розрахунком.

Виконання зобов'язання згідно ст. 546
ЦК України може забезпечуватися
неустойкою, яка існує у вигляді штрафу
та пені. Відповідно до ст. 247 ЦК України
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. З огляду на вищевикладене,
сторонами не вчинено в письмовій
формі право чин щодо забезпечення
виконання зобов'язання оплаті за
перевезення вантажу у вигляді пені.
Вимоги про стягнення пені визнаються
такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення упущеної
вигоди у розмірі 15000 грн. 00 коп., то суд
визнає їх необґрунтованими з огляду
на таке:

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Збитками зокрема, є доходи, які
особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушене (упущена вигода).

Аналогічне передбачено ст. 224 ГК
України.

До складу збитків згідно ст. 225 ГК
України, як підлягають відшкодуванню
особою, яка допустила господарське
правопорушення, включаються:
неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною.

Отже, для стягнення збитків
необхідна наявність відповідних
елементів складу цивільного
правопорушення: протиправна поведінка,
дія чи бездіяльність особи, шкідливий
результат такої поведінки /збитки/,
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками та вина
правопорушника. Позивач не довів,
можливість реально отримати доходи в
сумі 15000 грн. при звичайних умовах.
Також не доведено причинний зв'язок між
протиправною поведінкою Відповідача
та збитками, оскільки за умовами
наданого Позивачем договору з ФОП
ОСОБА_7 Позивач мав здійснювати
перевезення, а не сплачувати грошові
кошти. Крім того, підприємницька
діяльність - це діяльність свій
ризик.

Таким чином, суд задовольняє вимоги
Позивача в частині стягнення
заборгованості в розмірі 25000 грн. 00 коп.,
3% річних - 281 грн. 50 коп., всього - 25281 грн.
50 коп., в решті вимог слід відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог, а
саме судовий збір в сумі 1047 грн. 82 коп.
стягується з Відповідача, 672 грн. 68 коп.
покладається на позивача. Зайво
сплачено судовий збір в сумі 106 грн. 50
коп. (сплачено судовий збір в сумі 1827
грн. 00 коп., необхідно було сплатити
судовий збір в сумі 1720 грн. 50 коп.)
повертається Позивачу згідно
відповідної ухвали суду.

На підставі викладеного і, керуючись
ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України,
суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, що зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_1 (мешкає за адресою:
АДРЕСА_2), ідентифікаційний номер
НОМЕР_2 на користь фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, що зареєстрований
за адресою, АДРЕСА_3, номер облікової
картки платника податків НОМЕР_3
заборгованість в сумі 25000 грн. 00 коп., 3%
річних в сумі 281 грн. 50 коп., витрати по
сплаті судового збору у сумі 1047 грн. 82
коп.

3. Видати на виконання наказ
позивачу після набрання рішенням
законної сили.

4. В решті вимог відмовити.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку на подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повне рішення складено і підписано
03.02.2014.

Суддя
Т.М. Мінська