ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

27 січня 2014 р.
Справа № 902/1247/13

Суддя господарського суду Вінницької
області Мельник П.А., при секретарі
судового засідання Віннік О.В.,
розглянувши матеріали скарги
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Луксор" б/н та дати (вх.№08-51/91/13 від
27.12.2013) на дії відділу Державної
виконавчої служби Хмільницького
міськрайонного управління юстиції
щодо винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
30.10.13 р. по справі № 902/1247/13

за позовом Українсько-Білоруського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Луксор",
м.Дніпропетровськ

до Центрального військового
клінічного санаторію "Хмільник",
м.Хмільник Вінницької області

про стягнення 87338,58 грн заборгованості
згідно договору про закупівлю товарів

За участю представників сторін:

позивача: не з''явився;

відповідача: не з''явився;

Відділу Державної виконавчої служби
Хмільницького міськрайонного
управління юстиції: Шемета В.І. - за
довіреністю.

В С Т А Н О В И В :

27 грудня 2013 року до господарського суду
Вінницької області надійшла скарга
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Луксор" б/н та дати (вх.№08-51/91/13 від
27.12.2013) на дії Відділу Державної
виконавчої служби Хмільницького
міськрайонного управління юстиції.

Згідно автоматизованого розподілу
справ скаргу розподілено судді
Мельнику П.А.

Ухвалою суду від 30.12.13 р. призначено
скаргу до розгляду на 27.01.14 р.

В судове засідання представник
скаржника не з''явився, причин неявки
суду не повідомив.

Представник органу ДВС з наданих усних
пояснень та направленого до суду
письмового відзиву (вх.№ 08-46/748/14 від
27.01.14 р.) проти задоволення скарги
заперечив, просив суд в задоволенні
скарги Українсько-Білоруського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Луксор"
відмовити повністю.

Представник боржника (відповідача) не
з''явився, хоча про дату, час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення поштового відправлення №120
від 09.01.14 р., яке знаходиться в
матеріалах справи.

Розглянувши наявні в матеріалах справи
докази, заслухавши пояснення
представника органу ДВС, судом
встановлено наступне.

За наслідками розгляду справи 26.09.2013
року було прийнято рішення, яким
вирішено позов задовільнити та
стягнути з Центрального військового
клінічного санаторію "Хмільник" (22000,
м.Хмільник, вул.1-го Травня, буд.39; ) на користь
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю - фірми
"Луксор" (49000, м.Дніпропетровськ,
вул.Плеханова, 15-Б; ) 87338,58
грн боргу, 1746,77 грн - відшкодування
витрат зі сплати судового збору.

14.10.2013 року на виконання
вищезазначеного рішення видано наказ.

30.10.2013 року головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Хмільницького МРУЮ
Шеметою В.І. було винесено постанову
про відмову в відкритті виконавчого
провадження на підставі ст.3 Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" та п.8 ч.1 ст.26
Закону України "Про виконавче
провадження".

Як слідує із матеріалів скарги, остання
мотивована протиправністю дій органу
ДВС щодо винесення вказаної постанови
про повернення виконавчого документа
без виконання, відтак, на думку
представника стягувача, орган ДВС
зобов''язаний відкрити виконавче
провадження за заявою стягувача та
виконати рішення господарського суду.

Розглянувши подані учасниками процесу
докази та матеріали справи, суд при
вирішенні поданої скарги стягувача
зважає на таке.

Механізм виконання судових рішень про
стягнення коштів з бюджетних установ
визначається Законом України "Про
виконавче провадження", Законом
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" та
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 серпня 2011 року № 845 "Про
затвердження Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників".

Виконання рішення суду покладається на
державну виконавчу службу України.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону
України "Про виконавче провадження",
рішення про стягнення коштів з
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами Державного казначейства
України в установленому Кабінетом
Міністрів України порядку.

Порядок виконання рішень судів на
інших органів (посадових осіб) про
стягнення коштів з держаних органів,
державних підприємств, установ та
організацій регулюється Законом
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", який було
прийнято 05.06.2012 року та який набув
чинності з 01.01.2013 року. Зазначений Закон
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
"Про виконавче провадження" та
особливості їх виконання. Відповідно
до вимог ст. 2 зазначеного Закону
держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є: - державний
орган; - державні підприємство,
установа, організація (далі - державне
підприємство); - юридична особа,
примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

Примусова реалізація майна юридичних
осіб - відчуження об'єктів нерухомого
майна та інших основних засобів
виробництва, з використанням яких
юридичні особи провадять виробничу
діяльність, а також акцій (часток, паїв),
що належать державі та передані до їх
статутного фонду. Дія цього Закону не
поширюється на рішення суду,
стягувачем за якими є державний орган,
державне підприємство, орган місцевого
самоврядування, підприємство,
установа, організація, що належать до
комунальної власності.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено
особливості виконання рішень суду про
стягнення коштів з державного органу.
Так, виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду. Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України "Про
виконавче провадження", із заявою про
виконання рішення суду. Разом із заявою
стягувач подає до Державної
казначейської служби України
документи та відомості, необхідні для
перерахування коштів, згідно з
переліком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. У разі якщо стягувач
подав не всі необхідні для
перерахування коштів документи та
відомості, Державна казначейська
служба України протягом п'яти днів з
дня надходження заяви повідомляє в
установленому порядку про це
стягувача.

У разі неподання стягувачем документів
та відомостей у місячний строк з дня
отримання ним повідомлення Державна
казначейська служба України повертає
заяву стягувачу.

Стягувач має право повторно звернутися
до Державної казначейської служби
України для виконання рішення суду у
визначені частиною другою цієї статті
строки, перебіг яких починається з дня
отримання стягувачем повідомлення
Державної казначейської служби
України.

Перерахування коштів стягувачу
здійснюється у тримісячний строк з дня
надходження до Державної
казначейської служби України
необхідних для цього документів та
відомостей.

Окрім цього, порядок стягнення коштів з
державних органів, державного або
місцевих бюджетів або боржників
регулюється постановою Кабінету
Міністрів України від 3 серпня 2011 року
№845 "Про затвердження Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників". До вказаної постанови на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України № 45 від 30.01.2013 року було внесено
суттєві зміни.

Вищевказаний Порядок визначає
механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
прийнятих судовими органами, а також
іншими державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.
Відповідно до п. 3 вказаного Порядку
рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів (про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів - з
попереднім інформуванням Мінфіну, про
стягнення коштів боржників - у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань (залишків
коштів на рахунках підприємств,
установ, організацій).

Отже, починаючи з 08.02.2013 року, тобто з
моменту набрання чинності змін до
зазначеного Порядку, виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб)
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
покладається виключно на органи
Казначейства. Відповідно до п. 6
зазначеного Порядку у разі прийняття
рішення про стягнення коштів стягувач
подає органові Казначейства в
установлений зазначеним органом
спосіб: - заяву про виконання такого
рішення із зазначенням реквізитів
банківського рахунка, на який слід
перерахувати кошти, або даних про
перерахування коштів у готівковій
формі через банки або підприємства
поштового зв'язку, якщо зазначений
рахунок відсутній; - оригінал
виконавчого документа; - судові рішення
про стягнення коштів (у разі наявності);
- оригінал або копію розрахункового
документа (платіжного доручення,
квитанції тощо), який підтверджує
перерахування коштів до відповідного
бюджету. До заяви можуть додаватися
інші документи, які містять відомості,
що сприятимуть виконанню рішення про
стягнення коштів (довідки та листи
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету, або органів
місцевого самоврядування, рішення
органів досудового розслідування та
прокуратури тощо).

Пункт 7 Порядку визначає, що у разі
наявності підстав для повернення
виконавчого документа стягувачу
керівник органу державної виконавчої
служби подає відповідно до Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" Казначейству
протягом 10 днів з дня складення
державним виконавцем відповідного
акта оригінал виконавчого документа
разом із супровідним листом та
завірені належним чином державним
виконавцем копії інших матеріалів
виконавчого провадження.

З системного аналізу викладеного
слідує, що вказані вище
нормативно-правові акти чітко
розмежовують порядок виконання рішень
суду про стягнення коштів з державного
органу та порядок виконання рішень
суду про стягнення коштів з державного
підприємства або юридичної особи.

Таким чином, враховуючи те, що
боржником у даному виконавчому
провадженні є саме державний орган
(військовий клінічний санаторій
"Хмільник" Міністерства оборони
України), виконання рішення має
здійснюється саме у спосіб, визначений
ст.3 Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень"
та п. 3 постанови Кабінету Міністрів
України від 3 серпня 2011 року № 845 "Про
затвердження Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників",
шляхом звернення стягувача із наказом
та відповідним переліком документів
безпосередньо до органів Казначейства.
При цьому у органу ДВС відсутні
будь-які правові підстави для передачі
виконавчого документа разом із
матеріалами виконавчого провадження
до органів Казначейства. З огляду на що,
останній правомірно повернув
виконавчий документ саме стягувачу.

На підставі усього вищевикладеного, з
урахуванням обставин встановлених під
час судового розгляду скарги, суд не
знайшов ознак протиправності
оскаржуваних дій та постанови органу
ДВС, відтак дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
скарги.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст. ст. 86, 87, 115, 121-2
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Луксор" б/н та дати (вх.№08-51/91/13 від
27.12.2013) на дії відділу Державної
виконавчої служби Хмільницького
міськрайонного управління юстиції
щодо винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
30.10.13 р. по справі № 902/1247/13 відмовити.

Ухвалу надіслати сторонам (стягувачу
та боржнику) та Відділу Державної
виконавчої служби Хмільницького
міськрайонного управління юстиції
рекомендованими листами з
повідомленнями про вручення поштових
відправлень.

Суддя Мельник П.А.

віддрук. прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу -
Українсько-Білоруському ТОВ "Фірма
"Луксор" (49000, м.Дніпропетровськ,
вул.Плеханова, 15-Б); 3 - відповідачу -
Центральному військовому клінічному
санаторію (22000, Вінницька обл.,
м.Хмільник, вул.1-го Травня, буд.39); 4 -
Відділу Державної виконавчої служби
Хмільницького міськрайонного
управління юстиції (22000, Вінницька обл.,
м.Хмільник, вул.Пушкіна, 26)