ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2014 р.
Справа № 911/2651/13

Господарський суд Львівської області
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи:

за позовом: Заступника прокурора м.
Києва в інтересах держави в особі
Департаменту охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (м. Київ)

до відповідача: Фірми «КРАС» у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю (м. Львів)

про: стягнення 575491,80 грн.

Суддя: В.М. Пазичев

При секретарі: В.С. Пшеничній

Представники:

від прокуратури: Леонтьєва Н.Т. - ст.
прокурор прокуратури м. Львова,
посвідчення №005508 від 24.09.2012 року.

від позивача: Не з'явився.

від відповідача: Не з'явився.

Суть спору: 08.07.2013 року до
Господарського суду Київської області
подано позов Заступника прокурора м.
Києва в інтересах держави в особі
Департаменту охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (м. Київ) (надалі -
Департамент) до Фірми «КРАС» у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю (м. Львів) (надалі - ТОВ
«Крас») про стягнення 575491,80 грн.

09.07.2013 року порушено провадження по
справі та призначено до розгляду на
25.07.2013 року. Ухвалою суду від 25.07.2013 року
розгляд справи відкладено до 05.09.2013
року, у зв'язку з неявкою представника
відповідача. Ухвалою суду від 05.09.2013
року справу №911/2651/13 передано за
територіальною підсудністю до
Господарського суду Львівської
області.

На розгляд Господарського суду
Львівської області від Господарського
суду Київської області 23.10.2013 року за
вх.№4576 отримано матеріали справи
№911/2651/13 за позовом Заступника
прокурора м. Києва в інтересах держави
в особі Департаменту охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (м. Київ) (надалі -
департамент) до Фірми «КРАС» у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю (м. Львів) (надалі - ТОВ
«Крас») про стягнення 575491,80 грн.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 24.10.2013 року
порушено провадження у справі і
призначено до розгляду на 30.10.2013 року.
Ухвалою суду від 30.10.2013 року розгляд
справи відкладено до 06.11.2013 року, в
зв'язку з відсутністю представників
сторін. Ухвалою суду від 06.11.2013 року
розгляд справи відкладено до 12.11.2013
року, в зв'язку з відсутністю
представників позивача та відповідача.
Ухвалою суду від 12.11.2013 року розгляд
справи відкладено до 19.11.2013 року, в
зв'язку з відсутністю представників
сторін. Ухвалою суду від 19.11.2013 року
розгляд справи відкладено до 26.11.2013
року, в зв'язку з відсутністю
представників сторін. Ухвалою суду від
26.11.2013 року розгляд справи відкладено
до 03.12.2013 року, у зв'язку з відсутністю
представників позивача та відповідача.
Ухвалою суду від 03.12.2013 року розгляд
справи відкладено до 11.12.2013 року, у
зв'язку з відсутністю представників
позивача та відповідача. Ухвалою суду
від 11.12.2013 року розгляд справи
відкладено до 31.12.2013 року, у зв'язку з
відсутністю представників позивача та
відповідача. Ухвалою суду від 31.12.2013
року розгляд справи зупинено до
надання позивачем доказів звернення, у
відповідності до вимог ст. 19 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», до суду із
заявою про визнання грошових вимог
позивача до боржника у справі про
банкрутство №914/3736/13. Ухвалою суду від
24.01.2014 року провадження по справі
поновлено і розгляд справи призначено
на 03.02.2014 року.

Прокурор вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
24.10.2013 року, про відкладення від 30.10.2013
року, від 06.11.2013 року, від 12.11.2013 року, від
19.11.2013 року, від 26.11.2013 року, від 03.12.2013
року, від 11.12.2013 року, про зупинення від
31.12.2013 року, про поновлення від 22.01.2014
року не виконав повністю, явку
повноважного представника в судове
засідання забезпечив.

11.12.2013 року за вх.№53184/13 прокурор подав
клопотання про продовження строку
розгляду справи, понад такий, що
встановлений ст.69 ГПК України.

09.01.2014 року за вх.№326/14 прокурор подав
заяву про видачу копії ухвали по
справі.

15.01.2014 року за вх.№1333/14 прокурор подав
клопотання про долучення додаткових
доказів до матеріалів справи, до якого
долучено копію відповіді позивача від
13.01.2014 року за вих.№061-109/10 на адресу
Прокуратури м. Києва, згідно якого
позивач зазначає, що він не звертався з
вимогами до відповідача в рамках
розгляду справи про банкрутство
останнього №914/3736/13, в зв'язку з
необізнаністю відносно наявності
такої справи та відсутністю коштів для
оплати судового збору.

20.01.2014 року за вх.№1872/14 надійшов лист
від Прокурора м. Києва про те, що
Департамент охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради не звертався, у відповідності до
вимог ст. 19 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
до суду із заявою про визнання грошових
вимог позивача до боржника у справі про
банкрутство №914/3736/13.

Позивач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
24.10.2013 року, про відкладення від 30.10.2013
року, від 06.11.2013 року, від 12.11.2013 року, від
19.11.2013 року, від 26.11.2013 року, від 03.12.2013
року, від 11.12.2013 року, про зупинення від
31.12.2013 року, про поновлення від 22.01.2014
року не виконав, явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, хоча і був своєчасно,
належним чином, відповідно до ст.64 ГПК
України, повідомлений про час, місце і
дату розгляду справи, про що свідчить
реєстр №73 направлення рекомендованої
з повідомленням кореспонденції за
28.01.2014 року, а явка позивача була
визнана судом та визначена в ухвалах
суду обов'язковою.

24.01.2014 року за вх.№2847/14 від позивача
надійшов лист про те, що Департамент
охорони здоров'я виконавчого органу
Київської міської ради не звертався, у
відповідності до вимог ст. 19 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», до суду із
заявою про визнання грошових вимог
позивача до боржника у справі про
банкрутство №914/3736/13.

Відповідач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
24.10.2013 року, про відкладення від 30.10.2013
року, від 06.11.2013 року, від 12.11.2013 року, від
19.11.2013 року, від 26.11.2013 року, від 03.12.2013
року, від 11.12.2013 року, про зупинення від
31.12.2013 року, про поновлення від 22.01.2014
року не виконав, явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, хоча і був своєчасно,
належним чином, відповідно до ст.64 ГПК
України, повідомлений про час, місце і
дату розгляду справи, про що свідчить
реєстр №73 направлення рекомендованої
з повідомленням кореспонденції за
28.01.2014 року, а явка відповідача була
визнана судом та визначена в ухвалах
суду обов'язковою.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на
позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути спір, відповідно до
ст. 75 ГПК України, за наявними у справі
матеріалами, у відсутності
представників сторін.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, повний
текст рішення виготовлено, підписано
та оголошено 03.02.2014 року.

Розглянувши матеріали і документи,
подані сторонами, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, сукупно оцінивши докази, які
мають значення для справи, суд
встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві,
Прокуратурою м. Києва розглянуто
звернення Департаменту охорони
здоров'я виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) (далі -
Департамент, заявник) щодо неналежного
виконання договірних зобов'язань
Фірмою «КРАС» у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю (надалі -
відповідач, учасник).

Прокурор зазначає, що між
Департаментом та ТОВ «Крас» 28.04.2012 року
укладено договір №5 про закупівлю
товарів за державні кошти (надалі -
Договір).

Прокурор зазначає, що за умовами п.1.1
Договору, ТОВ «Крас» зобов'язано
поставити Департаменту протягом 2012
року медичне, хірургічне та
ортопедичне устаткування, а саме 2
мультиспіральних комп'ютерних
томографи, 3 рентгенологічних апарати
та рентгенівську пересувну систему.

Прокурор наголошує, що, згідно з п.4.1
Договору, розрахунки між сторонами
проводяться шляхом оплати
Департаментом вартості товарів після
їх отримання.

Прокурор зазначає, що відповідно до
п.6.3.1 Договору, ТОВ «Крас» зобов'язано
забезпечити поставку товарів у строки,
встановлені Договором.

Прокурор наголошує, що у п. 5.1. Договору
зазначено, що строк поставки товарів
складає 20 днів з дати письмової заявки
від Департаменту. Місцем поставки
визначено лікувально-профілактичні
заклади м. Києва.

На думку прокурора є встановленим те,
що ТОВ «Крас» зобов'язання за договором
належним чином не виконано.

За твердженням прокурора, Департамент
29.05.2012 року звернувся до ТОВ «Крас» із
заявкою №039-ТМЗ-153 про постачання
медичного обладнання на суму 21550000,00
грн., і, відповідно до п. 5.1. Договору,
товар мав бути поставлений ТОВ «Крас»
Департаменту до 18.06.2012 року, що у
повному обсязі зроблено не було.
Зокрема, ТОВ «Крас» своєчасно не
поставлено Департаменту 2
мультиспіральних комп'ютерних
томографи на суму 11900000,00 грн.

Прокурор наголошує, що, відповідно до
видаткових накладних №РН- 01328 та
№РН-01329, повне виконання зобов'язання
щодо поставки товару відбулося лише
24.12.2012 року.

Прокурор звертає увагу на те, що
пунктом 7.2 Договору встановлено, що, у
разі невиконання або несвоєчасного
виконання зобов'язань, учасник сплачує
замовнику штрафні санкції у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми непоставленого товару за кожний
день затримки.

Прокурор зазначає, що, враховуючи те, що
ТОВ «Крас» у встановлені Договором
строки не виконало взяті на себе
зобов'язання та своєчасно не поставило
товар, Департамент вправі вимагати
стягнення штрафних санкцій в судовому
порядку. ТОВ «Крас» прострочено
виконання зобов'язань за договором на
189 дні з 19.06.2012 року по 24.12.2012 року.

Прокурор наголошує, що Рішенням
Господарського суду м. Києва від 20.11.2012
року №5011-18/15180-2012 за позовом
прокуратури Голосіївського району м.
Києва на користь Департаменту стягнуто
з ТОВ «Крас» штрафні санкції за період
з 19.06.2012 року по 29.08.2012 року у сумі 351147,54
грн. Штрафні санкції за період з 29.08.2012
року по 24.12.2012 року (117 днів) у сумі 575491,80
грн. залишаються несплаченими. З
урахуванням викладеного, на думку
прокурора, з ТОВ «Крас» підлягає
стягненню на користь позивача 575491,80
грн.

Прокурор зазначає, що позивачем 08.04.2013
року на адресу ТОВ «Крас» направлено
претензію про стягнення штрафних
санкцій у сумі 575491,80 грн. за 117 днів
затримки поставки товару, яку залишено
без відповіді.

24.01.2014 року за вх.№2847/14 від позивача
надійшов лист про те, що Департамент
охорони здоров'я виконавчого органу
Київської міської ради не звертався, у
відповідності до вимог ст. 19 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», до суду із
заявою про визнання грошових вимог
позивача до боржника у справі про
банкрутство №914/3736/13.

У відзиві на позовну заяву відповідач
зазначає, що провадження у справі
підлягає припиненню, оскільки
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
80 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо є
рішення господарського суду іншого
органу, який в межах своєї компетенції
вирішив господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Відповідач зазначає, що 20 листопада 2012
року Господарський суд м. Києва за
позовом прокурора Голосіївського
району м. Києва в інтересах
Департаменту охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
(Київської міської державної
адміністрації) прийняв рішення
стягнути з Фірми «Крас» у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю на користь
Департаменту охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) 351 147 грн. пені за
неналежне виконання умов договору про
закупівлю товарів за державні кошти № 5
від 28 квітня 2012 року (справа
№5011-18/15180-2012). Рішення Господарського
суду м. Києва від 20 листопада 2012 року
було оскаржене відповідачем до
Київського апеляційного
господарського суду. За результатами
судового засідання, яке відбулось 03
квітня 2013 року, за участю представників
прокуратури Голосіївського району м.
Києва, Департаменту охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) та Фірми «Крас»,
Київський апеляційний господарський
суд постановив залишити без
задоволення апеляційну скаргу Фірми
«Крас» на рішення Господарського суду
м. Києва від 20 листопада 2011 року у
справі № 5011-18/15180-2012, а рішення
Господарського суду м. Києва від 20
листопада 2012 року у справі № 5011-18/15180-2012
залишити без змін.

Відповідач наголошує, що в судовому
засіданні, що відбулось 03 квітня 2013
року, представник Фірми «Крас» поряд з
іншими підставами, достатніми, на його
думку, для скасування рішення
Господарського суду м. Києва від 20
листопада 2012 року зазначав, що орган
місцевого самоврядування в особі
Департаменту охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) мав право на стягнення
значно більшого розміру пені, ніж той,
що призначений до сплати на підставі
рішення Гоподарського суду м. Києва від
20 листопада 2012 року, що явно суперечить
інтересам органу місцевого
самоврядування, однак, представники
прокуратури Голосіївського району м.
Києва та Департаменту охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) наполягали залишити
рішення Господарського суду м. Києва
від 20 листопада 2012 року у справі №
5011-18/15180-2012 без змін, а апеляційну скаргу
Фірми «Крас» без задоволення, тобто
стягнення штрафних санкцій лише за
частину періоду прострочення.

Відповідач стверджує, що Департамент
охорони здоров'я виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
погодився з розміром пені, яку має
сплатити Фірма «Крас» за несвоєчасне
виконання умов Договору про купівлю
товарів за державні кошти № 5 від 28
квітня 2012 року, у сумі 351 147 гривень,
оскільки не оскаржував рішення
Господарського суду м. Києва від 20
листопада 2012 року.

Відповідач стверджує, що на час
звернення з цим позовом, існує рішення
Господарського суду м. Києва від 20
листопада 2012 року у справі № 5011-18/15180-2012,
який вирішив господарський спір між
тими ж сторонами (Фірмою «Крас» та
Департаментом охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації)) про той же предмет
(нарахування пені за Договором про
закупівлю товарів за державні кошти № 5
від 28 квітня 2012 року) і з тих же підстав
(порушення умов Договору щодо строків
поставки товару - 2 мультиспіральних
томографів), яке набрало законної сили,
не змінено і не скасовано в
передбаченому законом порядку, що дає
господарському суду підстави
припинити провадження у справі №
911/2651/13 за позовом Заступника прокурора
м. Києва в інтересах Департаменту
охорони здоров'я виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) до
Фірми «Крас» у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю.

Крім того, відповідач заявляє, що з 05
липня 2013 року Фірма «Крас» у формі ТОВ
знаходиться за адресою: 79011, Львівська
обл., м. Львів, вул. Івана Франка, 76, оф. 6,
тому, відповідно ч. 2 ст. 15
Господарського процесуального кодексу
України, справа повинна розглядатись у
Господарському суді Львівської
області.

Відповідач, незважаючи на вимоги суду,
явку повноважного представника в
судове засідання не забезпечив,
обґрунтування своєї позиції з
посиланням на наявні докази не подав.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного:

Як стало відомо в ході розгляду справи,
ухвалою Господарського суду
Львівської області від 06.11.2013 року по
справі №914/3736/13 за заявою Приватного
підприємства „Донмед" порушено справу
про банкрутство Фірми „Крас" у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю та введено мораторій
на задоволення вимог кредиторів
відповідача.

Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
мораторій на задоволення вимог
кредиторів - зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до дня введення
мораторію.

Згідно ч.3 ст. 19 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі
виконавчих та інших документів, що
містять майнові вимоги, у тому числі на
предмет застави, за якими стягнення
здійснюється в судовому або в
позасудовому порядку відповідно до
законодавства, крім випадків
перебування виконавчого провадження
на стадії розподілу стягнутих з
боржника грошових сум (у тому числі
одержаних від продажу майна боржника),
перебування майна на стадії продажу з
моменту оприлюднення інформації про
продаж, а також у разі звернення
стягнення на заставлене майно та
виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які
поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф,
пеня), не застосовуються інші фінансові
санкції за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань із задоволення
всіх вимог, на які поширюється
мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності
на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за
весь час прострочення виконання
грошового зобов'язання, три проценти
річних від простроченої суми тощо.

Згідно ч.5 ст. 19 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
дія мораторію на задоволення вимог
кредиторів не поширюється на вимоги
поточних кредиторів; на виплату
заробітної плати та нарахованих на ці
суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування;
відшкодування шкоди, заподіяної
здоров'ю та життю громадян; на виплату
авторської винагороди, аліментів, а
також на вимоги за виконавчими
документами немайнового характеру, що
зобов'язують боржника вчинити певні
дії чи утриматися від їх вчинення.

Згідно п. 54 Постанови пленуму
Верховного суду України №15 від 18.12.2009
року, порушення справи про банкрутство
не віднесено статтею 62 ГПК до підстав
для відмови судом у прийнятті позовної
заяви. Тому, суди мають у встановленому
ГПК порядку приймати позовні заяви до
особи, щодо якої порушено справу про
банкрутство за цією вимогою по суті за
правилами позовного провадження до
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення справи про банкрутство.
Після публікації оголошення,
господарський суд, на підставі частини
першої статті 79 ГПК, ухвалою суду
зупиняє позовне провадження і
роз'яснює позивачу зміст і наслідки ч.4
статті 23 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції Закону України №4212-VI від
22.12.2011 року, зі змінами та доповненнями).

Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції Закону України №4212-VI від
22.12.2011 року, зі змінами та доповненнями),
у разі якщо до боржника, щодо якого
порушена справа про банкрутство,
пред'явлений позов, який ґрунтується на
грошових зобов'язаннях боржника, що
виникли до порушення провадження у
справі про банкрутство, суди мають у
встановленому процесуальним законом
порядку приймати такі позовні заяви за
правилами позовного провадження до
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення справи про банкрутство.

Згідно ч.2 ст. 17 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції Закону України №4212-VI від
22.12.2011 року, зі змінами та доповненнями),
про офіційне оприлюднення оголошення
про порушення справи про банкрутство
розпорядник майна повідомляє суд, який
розглядає позовні вимоги конкурсних
кредиторів до боржника. Цей суд (суди)
після офіційного оприлюднення
відповідного оголошення має зупинити
позовне провадження та роз'яснити
позивачу зміст частини четвертої
статті 23 цього Закону.

Згідно ч.4 ст. 23 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції Закону від 22.12.2011 року, зі
змінами та доповненнями), особи, вимоги
яких заявлені після закінчення строку,
встановленого для їх подання, або не
заявлені взагалі, не є конкурсними
кредиторами, а їх вимоги погашаються в
шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

22 листопада 2013 року у офіційному
виданні - газеті «Голос України» №220
(5720) було опубліковано оголошення про
порушення справи про банкрутство Фірми
„Крас" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю, в якому зазначено, що
ухвалою Господарського суду
Львівської області від 06.11.2013 року по
справі № 914/3736/13 було порушено
провадження про банкрутство Фірми
„Крас" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю,
(адреса: вул. І. Франка, 76, оф. 6, м. Львів,
79011) та введено процедуру розпорядження
майном. Розпорядником майна боржника
призначено Тарасенко Тараса Петровича
(адреса проживання: м. Київ, вул.
Доброхотова, 17, кв. 49). Кредитори мають
право звернутися до розпорядника майна
з заявами про визнання кредиторських
вимог протягом 30 днів з дня
опублікування оголошення.

15.01.2014 року за вх.№1333/14 до канцелярії
суду надійшло клопотання представника
Прокуратури міста Львова від 15.01.2014
року за вих.№20/13-187-14 про долучення до
справи копій документів, які надійшли
електронною поштою з Прокуратури міста
Києва, до якого долучено копію листа
Прокуратури м. Києва за вих.№054/3-13459-13
від 15.01.2014 року та копію листа позивача
за вих.№061-109/10 від 13.01.2014 року, з яких
вбачається, що позивач, всупереч
вимогам норм Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
з вимогами до відповідача. в рамках
провадження справи №914/3736/13 про
банкрутство відповідача, не звертався,
в зв'язку з необізнаністю відносно
наявності такої справи та з
відсутністю коштів на оплату судового
збору.

Крім того, на адресу Господарського
суду Львівської області 20.01.2014 року за
вх.№1872/14 надійшов лист від Прокурора м.
Києва про те, що Департамент охорони
здоров'я виконавчого органу Київської
міської ради не звертався, у
відповідності до вимог ст. 19 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», до суду із
заявою про визнання грошових вимог
позивача до боржника у справі про
банкрутство №914/3736/13.

Також, 24.01.2014 року за вх.№2847/14 від
позивача надійшов лист про те, що
Департамент охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради не звертався, у відповідності до
вимог ст. 19 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
до суду із заявою про визнання грошових
вимог позивача до боржника у справі про
банкрутство №914/3736/13.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України,
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України, обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Згідно ч.3 ст. 17 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
якщо позивач не звернувся у
тридцятиденний строк з дня офіційного
оприлюднення оголошення про порушення
справи про банкрутство із заявою про
визнання його грошових вимог до
боржника у справі про банкрутство, суд,
який розглядає позовну заяву, після
закінчення тридцятиденного строку з
моменту офіційного оприлюднення
поновлює позовне провадження та
відмовляє у задоволенні позову.

Отже, якщо позивач не звернувся у
місячний строк з дня публікації із
заявою про визнання його вимог до
боржника у справі про банкрутство,
господарський суд повинен поновити
позовне провадження та відмовити у
задоволенні позову на підставі ч.3
статті 17 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції Закону України №4212-VI від
22.12.2011 року, зі змінами та доповненнями).

Враховуючи, що позивач не представив
усіх належних та допустимих доказів, що
підтверджують позовні вимоги, не надав
для огляду оригінали доказів, на які
має місце посилання в позовній заяві,
не надав усі належні та допустимі
докази звернення позивача з
кредиторськими вимогами в процедурі
банкрутства у справі №914/3736/13, доказів
прийняття в процедурі банкрутства
відповідних кредиторських вимог, суд
прийшов до висновку, що позов
Заступника прокурора м. Києва в
інтересах держави в особі Департаменту
охорони здоров'я виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) (м.
Київ) до Фірми «КРАС» у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю (м. Львів) про
стягнення 575491,80 грн. не підлягає до
задоволення.

Разом з тим, згідно ч.4 ст. 23 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», особи, вимоги
яких заявлені після закінчення строку,
встановленого для їх подання, або не
заявлені взагалі, не є конкурсними
кредиторами, а їх вимоги погашаються в
шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється: за подання до суду
позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством; за подання до суду
апеляційної і касаційної скарг на
судові рішення, заяви про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами, заяви про
скасування рішення третейського суду,
заяви про видачу виконавчого документа
на примусове виконання рішення
третейського суду та заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України; за видачу судами
документів.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах: за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати,
що складає 1720,50 грн., та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір», від сплати судового
збору звільняються органи прокуратури
при здійсненні представництва
інтересів громадян або держави в суді.

Господарські витрати, відповідно до ст.
49 ГПК України, слід стягнути з позивача,
оскільки, приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход Державного
бюджету України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 33,
43, 49, 75, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову - відмовити.

2. Стягнути з Департаменту охорони
здоров'я виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) (01034, м. Київ,
вул. Прорізна, 19, , р/р
1573 в ГУ ДКСУ м. Києва, код банку
820019) на користь Державного бюджету
України (отримувач коштів: ГУ ДКСУ у
Личаківському районі м. Львова, код
отримувача (код ЄДРПОУ): 38007620, банк
отримувача: ГУ ДКСУ у Львівській
області, код банку отримувача (МФО): 825014,
рахунок отримувача: 3006, код
класифікації доходів бюджету: 22030001, код
ЄДРПОУ суду: 03499974) 11509 (одинадцять тисяч
п'ятсот дев'ять) грн. 84 коп. судового
збору.

3. Наказ видати, в порядку ст. 116 ГПК
України, після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Пазичев В.М.