РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

04 лютого 2014 року
Справа № 7/108/2011/5003

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Маціщук А.В.

судді
Гулова А.Г. ,

судді
Петухов М.Г.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

правонаступник за оскаржуваною
ухвалою товариство з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна
компанія "ІФГ "Капітал" - не з'явився

відповідача - не з'явився

третя особа Рибак В. Г. - не з'явився

третя особа Шпак О. Г. - пред-ка Ларькова
В.І. (пост. дов. ВТР №836346 від 23.01.2014 р.)

третя особа Шпак Н. В - не з'явився

третя особа товариство з обмеженою
відповідальністю ''Дюк - 01" - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача на
рішення господарського суду
Вінницької області від 04.12.13 р. у справі
№ 7/108/2011/5003

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Промислова група
"Вінниця-буд"

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Рибака Віктора
Григоровича, Шпака Олександра
Григоровича, Шпак Наталії
Володимирівни, товариство з обмеженою
відповідальністю "Дюк-01"

про стягнення в сумі 43 535 953 грн. 59 коп.

в с т а н о в и в :

Відповідно до ухвали
господарського суду Вінницької
області від 04.12.2012 р. у справі № 7/108/2011/5003
(суддя Банасько О.О.) задоволено
клопотання товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ «Капітал» про залучення
до участі та заміну сторони
виконавчого провадження
правонаступником позивача. Замінено
позивача (стягувача) товариство з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк» на його
правонаступника - товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ «Капітал»
в частині грошових вимог на суму 42505962,15
грн., яка складається з заборгованості
за кредитом - 3 800 000,00 дол. США
(еквівалент 30 373 400,00 грн.) та
заборгованості за відсотками 1 517 898,43
дол. США (еквівалент 12 132 562,15 грн.) - у
виконавчому провадженні № 30888404
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
відкритому на підставі наказу №
7/108/2011/5003 господарського суду
Вінницької області від 10.01.2012 р. про
примусове виконання рішення
господарського суду Вінницької
області від 05.09.2011 р. у справі №
7/108/2011/5003.

Не погоджуючись з такою ухвалою,
відповідач товариство з обмеженою
відповідальністю «Промислова група
«Вінниця-Буд» подало апеляційну
скаргу, у якій просить скасувати ухвалу
господарського суду Вінницької
області від 04.12.2012 р. у справі № 7/108/2011/5003
та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні клопотання
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ «Капітал» про заміну
позивача товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» правонаступником
товариством з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ «Капітал».

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, скаржник зазначає, що на
підтвердження своїх повноважень як
правонаступника товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ «Капітал»
надало договір про передавання в
управління непроданих активів № 31 -Л 05
вересня 2013 року. Відповідно до п.1.1.
вказаного договору установник
управління (товариство з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк») передає в
управління управителеві (товариству з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ «Капітал»)
активи, наявні на балансі установника
управління на дату укладення цього
договору, а управитель приймає в
управління активи і зобов'язується
вживати всіх необхідних заходів для
зволення вимог кредиторів установника
управління за рахунок активів. Перелік
активів наведено в додатку № 1 до цього
договору, однак відсутній перелік
конкретного майна, що передається в
управління.

Скаржник пояснює, що до клопотання ТОВ
«Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал»
не надало акту приймання-передавання в
управління непроданих активів
товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк», складеного
відповідно до п.3.1. вказаного договору
та відповідно до п.13.1.0 розділу VI
постанови Правління Національного
банку України від 28 серпня 2001 року N 369
«Про затвердження Положення
застосування Національним банком
України заходів впливу за порушення
банківського законодавства», а акт від
01 жовтня 2013 року не відповідає вимогам
п.3.1. договору, оскільки не зазначено, що
товариство з обмеженою
відповідальністю «Дюк-01» є боржником
перед ТОВ «Український промисловий
банк», не зазначено вид активу, його
балансову вартість, вартість до
виконавчих документів, документів, що
підтверджують право власності на
активи, а також вказаний акт складений
з порушенням строків, передбачених п.
2.1.

Скаржник вважає, що товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна група «ІФГ Капітал» не
являється правонаступником товариства
з обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк», а
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» заміна сторони
виконавчого провадження дозволяється
лише правонаступником.

Скаржник звертає увагу, що на
підтвердження передачі активів від
товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна група «ІФГ «Капітал»,
останніми було надано акт
приймання-передачі непроданих активів
товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк», відповідно до якого
передано право вимоги до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Промислова група «Вінниця-Буд» на
суму 42595962,15 грн., хоча відповідно до
рішення Господарського суду
Вінницької області право вимоги
складає 43768375,23 грн., і ТОВ «Український
промисловий банк» пояснює це тим, що
різниця в розмірі 1 143045,23 грн. не увійшла
до суми балансової вартості активу.

Скаржник зазначає, що згідно з рішенням
Господарського суду Вінницької
області з товариства з обмеженою
відповідальністю «Промислова група
«Вінниця-Буд» на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк» було
стягнуто заборгованість за кредитом та
відсотками за користування кредитом в
сумі 42 395 908,36 гривень, а відповідно до
акту приймання-передавання непроданих
активів від 01.10.2013 р. було передано суму
в розмірі 42 505 962,15 грн., тобто - менше на
113 053,79 грн. Різницю в сумах позивач
пояснює тим, що ТОВ Український
промисловий банк» було донараховано
відсотки за 05.07.2011 р. із розрахунку 25%
від 3 800 000 доларів США, яка склала 2 638,89
доларів США, та тим, що в рахунок
погашення заборгованості ДВС України
було зараховано на рахунок товариства
з обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»
грошові кошти в сумі 2132,50 дол.США.
Вказані пояснення товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк» щодо
утворення розбіжностей в сумі не
відповідають діючому законодавству та
дійсним обставинам справи.

Також, на думку скаржника, не
відповідають дійсності твердження про
те, що в рахунок погашення
заборгованості ДВС України було
зараховано на рахунок товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»
грошові кошти в сумі 2132,50 доларів США.
Так, відповідно до платіжних вимог №
21208385 від 05.06.2012 р. та № 21301555 від 18.06.2012
р. на рахунок товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» було перераховано
грошові кошти на загальну суму 43696,28
грн., що не являється еквівалентом 2132,50
доларів США. Таким чином, товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал»
не визначала розмір заборгованості
товариства з обмеженою
відповідальністю «Промислова-група
«Вінниця-Буд» перед товариством з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»,
внаслідок чого не надала доказів
передачі заборгованості від
товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал».

Посилаючись на ч.ч.2, 3 ст.24 Закону
України «Про іпотеку», скаржник
зазначає, що товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ Капітал» не надало
доказів повідомлення боржника про
відступлення прав за іпотечним
договором і права вимоги за основним
зобов'язанням, а також доказів того, що
відступлення вимог за іпотечним
договором було нотаріально посвідчено.

Крім того, на думку скаржника,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ Капітал» не подало до
суду жодного належного доказу в
підтвердження передачі активів в
управління від товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал»,
та доказів того, що є правонаступниками
товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк», а діючі норми
чинного законодавства встановлюють
можливість заміни сторони у
виконавчому провадженні виключно в
разі правонаступництва, а
господарським судом Вінницької
області не були з'ясовані всі
обставини, що мають значення для
справи, неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим ухвала є незаконною та
необгрутованою.

У відзиві на апеляційну скаргу
товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна група
«ІФГ «Капітал» заперечує її доводи,
вважає оскаржувану ухвалу законною та
обґрунтованою, просить залишити ухвалу
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення. На підтвердження своєї
правової позиції зазначає, що
відповідно до договору №31-Л від 05.09.2013
укладеного ліквідатором товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»,
товариством з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна група
«ІФГ «Капітал» і Національним банком
України, передано активи, що перебували
на балансі товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк», в управління
товариству з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна група
«ІФГ «Капітал». Відповідно до умов
зазначеного договору товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна група «ІФГ «Капітал» є
довірчим власником отриманих в
управління активів і має право
володіти, користуватися та
розпоряджатися активами відповідно до
законодавства України і зазначеного
договору, має право бути процесуальним
правонаступником товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк», а
також правонаступником у виконавчих
провадженнях, де однією із сторін
(учасників) є товариство з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк». Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна група «ІФГ «Капітал»
також не погоджується з позицією
відповідача стосовно того, що
заявником не додані докази
повідомлення боржника про передачу у
довірчу власність права вимоги за
кредитом, оскільки 11.11.2013 р. на адресу
боржника направлено відповідний лист
за вих.№ 2608.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги, надав пояснення в
обґрунтування своєї позиції.

У судовому засіданні 04.02.2014 р.
представник третьої особи - Шпака
Олександра Григоровича підтримав
доводи апеляційної скарги повністю та
надав пояснення в обґрунтування своєї
позиції. Ухвалу господарського суду
Вінницької області від 04.12.2012 р. у
справі № 7/108/2011/5003 вважає незаконною,
прийнятою із порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить суд задоволити апеляційну
скаргу.

Представники позивача, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ «Капітал»
та інших третіх осіб не з'явилися в
судові засідання.

Зважаючи, що судом вжито необхідних
заходів для завчасного повідомлення
сторін про час і місце розгляду справи,
явка представників сторін в судове
засідання обов'язковою не визнавалась
та додаткові докази судом не
витребовувались, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги без участі
представників сторін за наявними у
справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, заслухавши пояснення
представника третьої особи,
перевіривши оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення місцевим
господарським судом, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції при винесенні
оскаржуваної ухвали норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню. При цьому
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обгрунтованість ухвали місцевого
господарського суду в повному обсязі.

Колегія суддів встановила, що
відповідно до рішення господарського
суду Вінницької області від 05.09.2011 р. у
справі № 7/108/2011/5003, яке залишене без
змін постановою Рівненського
апеляційного господарського суду від
05.12.2011 р., задоволено позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк» до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Промислова група
«Вінниця-Буд» за участю третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Рибака Віктора Григоровича, Шпака
Олександра Григоровича, Шпак Наталії
Володимирівни, товариство з обмеженою
відповідальністю "Дюк-01" про стягнення
в сумі 43 535 953,59 грн. заборгованості
задоволено. Підлягає стягненню з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Промислова група
«Вінниця-Буд» на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк» - 3 800
000,00 доларів США (еквівалент 30 295 500,00
грн.) основного боргу, 1 517 392,08 доларів
США (еквівалент 12 097 408,36 грн.)
заборгованості з нарахованих
відсотків за користування кредитом, 127
256,70 доларів США (еквівалент 1 014 554,04 грн.)
пені за несвоєчасне погашення кредиту,
16 116,80 доларів США (еквівалент 128 491,19
грн.) за несвоєчасне погашення
процентів за користування кредитом,
25500,5 грн. - відшкодування витрат
пов'язаних зі сплатою державного мита,
236 гри. - відшкодування витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

На виконання рішення 05.09.2011 р.
господарським судом Вінницької
області видані накази № 7/108/2011/5003 від
10.01.2012 р.

На підставі вищезазначених наказів
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
26.01.2012 р. винесені постанови про
відкриття виконавчого провадження
./а.с. 175-176 у т.3/.

З матеріалів справи вбачається, що є
виконаним наказ про стягнення 25500,5 грн.
відшкодування витрат, пов'язаних зі
сплатою державного мита, та 236 грн.
витрат на оплату
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу /а.с.179 у т.3/.

Залишається невиконаним рішення
господарського суду Вінницької
області від 05.09.2011 р. у справі № 7/108/2011/5003
в частині стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю
«Промислова група «Вінниця-Буд» на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" - 3800000,00 доларів США
(еквівалент 30295500,00 грн.) основного
боргу, 1517392,08 доларів США (еквівалент
12097408,36 грн.) заборгованості з
нарахованих відсотків за користування
кредитом, 127256,70 доларів США (еквівалент
1014554,04 грн.) пені за несвоєчасне
погашення кредиту, 16116,80 доларів США
(еквівалент 128491,19 грн.) за несвоєчасне
погашення процентів за користування
кредитом.

31.10.2013 р. товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ «Капітал» звернулось до
господарського суду Вінницької
області з клопотанням без номера та
дати (вх.номер канцелярії
господарського суду Вінницької
області № 08-46/13154/13 від 31.10.2013 р.). про
залучення до участі у справі
правонаступника позивача та заміну
сторони у виконавчому провадженні по
справі № 7/108/2011/5003 /а.с.181-182 у т.3 /.

В обґрунтування свого клопотання
товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ «Капітал» посилається на
те, що 05.09.2013 р. товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» (установник
управління), товариством з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ «Капітал» (управитель) та
Національним банком України укладено
договір про передавання в управління
непроданих активів №т31-Л /а.с.183-186 у т.3/.

Згідно з п.1.1 договору товариство з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»
(установник управління) передає в
управління товариству з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ «Капітал» (управитель)
активи, наявні на балансі товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»
(установника управління) на дату
укладення цього договору, а товариство
з обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ «Капітал»
(управитель) приймає в управління
активи і зобов'язується вживати всіх
необхідних заходів для задоволення
вимог кредиторів товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»
(установник управління) за рахунок
активів.

Відповідно до п.1.2 договору товариство
з обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ «Капітал»
(управитель) є довірчим власником
отриманих в управління активів. До
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ «Капітал» (управитель) не
переходить право власності на активи,
обмеження права довірчої власності
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ «Капітал» (управитель)
встановлюється цим договором і
законодавством України.

Пунктом 2.4 договору визначено, що
товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ «Капітал» (управитель), з
поміж іншого, має право: володіти,
користуватися і розпоряджатися
активами відповідно до законодавства
України та цього договору; бути
процесуальним правонаступником
товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» (установник
управління) в справах, однією із сторін
(учасників) яких є товариство з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»
(установник управління), а також
правонаступником у виконавчих
провадженнях, однією із сторін
(учасників) є товариство з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» (установник
управління) тощо.

Передавання активів від товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»
(установника управління) товариству з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ «Капітал»
(управитель) здійснюється за актом про
приймання-передавання (п.3.1 договору).

У відповідності до п.9.1 договору
останній вважається укладеним з
моменту підписання і діє протягом 3
(трьох) років.

Договір № 31-Л про передавання в
управління непроданих активів від
05.09.2013 р., укладений товариством з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»
(Установник управління), товариством з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ «Капітал»
(Управитель) та Національним банком
України, не оспорений та у
встановленому порядку недійсним не
визнаний.

Договір укладений відповідно до норм
глави 13 Положення про застосування
Національним банком України заходів
впливу за порушення банківського
законодавства, затвердженого
постановою Правління Національно
банку України № 369 від 28.08.2001 р.

Так, судом встановлено, що постановою
правління Національного банку України
№ 19 від 21.01.2010 р. було прийнято рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ініціювання процедури ліквідації
товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк», припинення
повноважень тимчасового
адміністратора банку, правління,
спостережної ради і загальних зборів
банку. Ліквідатором товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»
призначено службовця Національного
банку України Раєвського Костянтина
Євгеновича.

Відповідно до ст.3 розділу 10
Прикінцевих га перехідних положень
закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
ініційована до набрання чинності цим
Законом процедура ліквідації банку
здійснюється відповідно до
законодавства, що діяло до набрання
чинності цим Законом.

Згідно з ч.12 ст.96 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» (в
редакції, що діяла на момент прийняття
рішення про відкликання банківської
ліцензії та ініціювання процедури
ліквідації товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк») у разі, якщо на
момент закінчення строку ліквідації
залишилися непроданими активи банку і
негайний продаж матиме наслідком
істотну втрату їх вартості, ліквідатор
передає такі активи в управління
визначеній Національним банком
України юридичній особі, яка
зобов'язана вжити заходів щодо
продовження погашення заборгованості
кредиторів банку за рахунок отриманих
активів.

Відповідно до п.13.1 глави 13 Положення
про застосування Національним банком
України заходів впливу за порушення
банківського законодавства,
затвердженого постановою Правління
Національно банку України № 369 від
28.08.2001 року (в редакції, що діяла на
момент прийняття рішення про
відкликання банківської ліцензії та
ініціювання процедури ліквідації
товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк») юридична особа, якій
передано в управління непродані активи
банку, який ліквідовано, набуває прав
сторони (учасника) у судових справах, у
якій стороною учасником) був банк, який
ліквідовано, а також: прав сторони
(учасника) виконавчих проваджень за
участю банку.

Аналогічні норми містяться в п.13.18
Положення про виведення
неплатоспроможного банку з ринку
затвердженого рішенням виконавчої
дирекції Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб від 05.07.2012 р. № 2.

Відповідно до частини 2 статті 316
Цивільного кодексу України право
довірчої власності є особливим видом
права власності, що виникає внаслідок
закону або договору управління майном.

Статтею 1029 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором
управління майном одна сторона
(установник управління) передає другій
стороні (управителеві) на певний строк
майно в управління, а друга сторона
зобов'язується за плату здійснювати
від свого імені управління цим майном в
інтересах установника управління або
вказаної ним особи (вигодонабувача).

Згідно з частиною 2 статті 1029
Цивільного кодексу України договір
управління майном може засвідчувати
виникнення в управителя права довірчої
власності на отримане в управління
майно. Договір № 31-Л від 05.09.2013 р. у
пункті 1.2. встановлює, що товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» є
довірчим власником отриманих в
управління активів.

Частиною 1 статті 1030 Цивільного кодексу
України визначено, що предметом
договору управління майном можуть бути
підприємство як єдиний майновий
комплекс, нерухома річ, цінні папери,
майнові права та інше майно. Не можуть
бути предметом договору управління
майном грошові кошти, крім випадків,
коли право здійснювати управління
грошовими коштами прямо встановлено
законом (частина 2 статті 1030 Цивільного
кодексу України).

30.09.2013 р. на підставі договору № 31-Л про
передавання в управління непроданих
активів від 05.09.2013 р. товариством з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ «Капітал» складено акт
приймання-передачі кредитних справ та
матеріалів претензійно-позовної
роботи за кредитними договорами з
позичальниками товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк», в п.196 якого
зафіксовано передачу відповідних
документів відносно кредитного
договору № 03/КВ-07 позичальником за яким
являється товариство з обмеженою
відповідальністю «Промислова група
«Вінниця-Буд» /а.с 205-207 у т.3/.

01.10.2013 р. товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» (установник
управління) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ «Капітал» (управитель)
підписано акт приймання-передавання в
управління непроданих активів
товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» /а.с. 187-189 у т.3/.

В позиції 225 вказаного акту в якості
виду активу значиться право вимоги до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Промислова група
«Вінниця-Буд» згідно з кредитним
договором № 03/КВ-07 із балансовою
вартістю активу в розмірі 42 505962,15 грн.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що заява товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанії «ІФГ»
«Капітал» про заміну сторони стягувача
у даній справі є обгрунтованою та
такою, що підлягає задоволенню,
враховуючи наступне.

Згідно зі ст.124 Конституції України та
ст.115 Господарського процесуального
кодексу України рішення, ухвали,
постанови господарського суду, що
набрали законної сили, є обов'язковими
на всій території України і
виконуються у порядку, встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст.25 ГПК України, у разі
смерті або оголошення фізичної особи
померлою, припинення діяльності
суб'єкта господарювання шляхом
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, перетворення), заміни кредитора
чи боржника в зобов'язанні, а також в
інших випадках заміни особи у
відносинах, щодо яких виник спір,
господарський суд залучає до участі у
справі правонаступника відповідної
сторони або третьої особи на будь-якій
стадії судового процесу.

Правонаступництво можливе на будь-якій
стадії процесу, в тому числі й на стадії
виконання судового рішення. Усі дії,
вчинені в судовому процесі до вступу у
справу правонаступника, обов'язкові
для нього так само, як вони були
обов'язкові для особи, яку
правонаступник замінив. Заміна однієї
з сторін її правонаступником
здійснюється господарським судом
шляхом винесення відповідної ухвали,
новий наказ при цьому не видається.

За змістом норм розділу XIV ГПК
України, ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження є завершальною стадією
судового провадження.

Відповідно до ч.ч.1, 2. 5 ст.8 Закону
України «Про виконавче провадження»
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник. Стягувачем є
фізична або юридична особа, на користь
чи в інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
документом. У разі вибуття однієї із
сторін державний виконавець з власної
ініціативи або за заявою сторони, а
також сама заінтересована сторона
мають право звернутися до суду із
заявою про заміну сторони її
правонаступником. Для правонаступника
усі дії, вчинені до його вступу у
виконавче провадження, обов'язкові
тією мірою, якою вони були б
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

В абзаці 3 п.1.4 постанови від 26.12.2011 року
№ 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» пленум Вищого
господарського суду України роз'яснив,
що статтею 25 ГПК передбачено
процесуальне правонаступництво у
зв'язку не лише зі смертю (оголошенням
померлою) фізичної особи та
реорганізацією суб'єкта
господарювання, а й в інших
передбачених законом випадках, у тому
числі заміни кредитора або боржника у
зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520
Цивільного кодексу України). У разі
заміни кредитора в зобов'язанні не в
повному обсязі (у подільному
зобов'язанні; в разі передачі новому
кредитору права на стягнення неустойки
окремо від передачі прав вимоги за
основним зобов'язанням тощо) новий
кредитор є правонаступником
первісного кредитора лише в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
відповідних прав якщо інше не
встановлено договором або законом
(стаття 514 Цивільного кодексу України);
при цьому якщо правонаступником
заявляються відповідні вимоги, то
вважається, що позов подано кількома
позивачами (стаття 23 ГПК). Процесуальне
правонаступництво в розумінні статті 25
ГПК допускається на будь-якій стадії
судового процесу, включаючи стадію
виконання судового рішення, і
здійснюється господарським судом без
виклику сторін у справі, якщо їх явка не
зумовлена необхідністю з'ясування
судом певних обставин, але з
повідомленням сторін, оскільки інше
суперечило б приписам частини другої
статті 22 ГПК стосовно прав сторін у
судовому процесі.

Таким чином процесуальне
правонаступництво випливає з
юридичних фактів правонаступництва
(заміна сторони матеріального
правовідношення її правонаступником),
тому у кожному конкретному випадку для
вирішення питань можливості
правонаступництва господарському суду
слід аналізувати відповідні фактичні
обставини, передбачені нормами
матеріального права.

В даному випадку, такі обставини
виникли в результаті укладення
трьохстороннього договору від 05.09.2013 р.
№ 31-Л товариством з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ Капітал», товариством з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк» та
Національним банком України про
передачу активів та кредитних
зобов'язань товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ Капітал».

Згідно зі статтею 510 Цивільного кодексу
України сторонами у зобов'язанні є
боржник і кредитор. У зобов'язанні на
стороні боржника або кредитора можуть
бути одна або одночасно кілька осіб.
Такий статус сторін у правовідносинах
існує до моменту виконання боржником
зобов'язань перед кредитором, які
відповідно до статті 599 Цивільного
кодексу України припиняються, зокрема
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.512 Цивільного кодексу
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок,
зокрема, передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги). Об'єктом відступлення
права вимоги (цесії) є майнові права, що
належать кредиторові як стороні
зобов'язання. Обсяг прав, які
переходять до нового кредитора,
визначається сторонами самостійно у
договорі про відступлення права
вимоги.

Відступлення права вимоги є договірною
передачею вимог первісного кредитора
новому кредиторові та відбувається на
підставі укладення між ними
відповідного договору. Відповідно до
ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України
правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин. на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Згідно до ч.1 ст.514 Цивільного кодексу
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст.516 Цивільного кодексу
України заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

Отже, заміна кредитора у зобов'язанні
допускається шляхом відступлення
права вимоги на підставі правочину
протягом усього часу існування
зобов'язання.

В даному випадку відступлення права
вимоги відбулось на підставі
трьохстороннього договору.
Національний банк надав свою згоду на
переведення заборгованості
Укрпромбанку за кредитними
зобов'язаннями на товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» у
порядку, передбаченому цим договором.

Форма договору відступлення права
вимоги за кредитними зобов'язаннями
(письмова) не суперечить чинному
законодавству, і є безпідставними
доводи відповідача про обов'язкову
нотаріальну форму договору у даних
правовідносинах. Окрім того,
відповідно до рішення господарського
суду Вінницької області від 05.09.2011 р. у
справі № 7/108/2011/5003
підлягають задоволенню грошові вимоги
про стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю «Промислова група
«Вінниця-Буд» на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»
заборгованості та пені.

Матеріалами справи спростовані також
доводи скаржника про те, що товариством
з обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал»
не надано доказів повідомлення
боржника про відступлення прав вимоги,
оскільки 11.11.2013 р. на адресу боржника
направлено відповідний лист за вих.№
2608 /а.с.205-206 у т.3/. Разом з тим, такі
заперечення не мають значення з огляду
на норми ст.ст.516,518 ЦК України; при цьому
в розумінні статі 518 Цивільного кодексу
України відсутність письмового
повідомлення не звільняє боржника від
відповідальності за порушене
зобов'язання.

Твердження скаржника про відсутність
доказів передачі активів в управління
від ТОВ "Укрпромбанк" до ТОВ
"Інвестиційна компанія "ІФІ "Капітал" є
безпідставними, оскільки з акту
приймання-передавання в управління
непроданих активів ТОВ "Укрпромбанк"
від 01.10.2013 р. вбачається, що первісним
кредитором - ТОВ "Укрпромбанк" передано
новому кредитору - ТОВ "Інвестиційна
компанія "ІФГ "Капітал" - право вимоги до
ТОВ "Промислова група "Вінниця-Буд"
згідно кредитного договору № 03/КВ-07 із
балансовою вартістю активу в розмірі
42505962,15 грн./а.с. 187-189 у т.3/. Відсутність
переліку активів в якості додатку до
договору не спростовує факту передачі
права вимоги від первісного кредитора
новому кредитору за актом від 01.10.2013 р.

Посилання скаржника на
невідповідність сум, які підлягають
стягненню відповідно до рішення
господарського суду Вінницької
області від 05.09.2011 р. у справі №7/108/2011/5003
та договору про передавання в
управління непроданих активів від
05.09.2013 р. № 31-Л не мають значення,
оскільки сума відповідно до договору
про передавання в управління
непроданих активів від 05.09.2013 року №31-Л
є меншою від суми, яка підлягає
стягненню відповідно до рішення
господарського суду Вінницької
області від 05.09.2011 р. у справі №
7/108/2011/5003. Отже, відбулось часткове
правонаступництво, про що вже
зазначено вище. Відповідно до третього
абзацу підпункту 1.4 пункту 1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011 р. №18
роз'яснено, що у разі заміни кредитора в
зобов'язанні не в повному обсязі (у
подільному зобов'язанні; в разі
передачі новому кредитору права на
стягнення неустойки окремо від
передачі прав вимоги за основним
зобов'язанням тощо) новий кредитор є
правонаступником первісного кредитора
лише в обсязі і на умовах, що існували
на момент переходу відповідних прав
якщо інше не встановлено договором або
за законом (стаття 514 Цивільного
кодексу України).

Отже, судом встановлено, що заміна
кредитора ТОВ "Укрпромбанк" у
зобов'язанні відбулась на підставі
договору про передавання в управління
непроданих активів від 05.09.2013 р. № 31-Л,
акту приймання-передачі кредитних
справ та матеріалів
претензійно-позовної роботи за
кредитними договорами з
позичальниками ТОВ "Укрпромбанк" від
30.09.2013 р. та акту приймання-передавання
в управління непроданих активів ТОВ
"Укрпромбанк" від 01.10.2013 р. За змістом
цих документів встановлено, що на
підставі договору від 05.09.2013 р.
первісним кредитором - ТОВ
"Укрпромбанк" передано новому
кредитору - ТОВ "Інвестиційна компанія
"ІФГ "Капітал" право вимоги до ТОВ
"Промислова група "Вінниця-Буд" згідно з
кредитним договором № 03/КВ-07 із
балансовою вартістю активу в розмірі 42
505 962,15 грн. Тобто - відбулась зміна
кредитора у зобов'язанні щодо передачі
від первісного кредитора новому
кредитору права вимоги, яке виникло із
кредитного договору № 03/КВ-07 на суму
42505962,15 грн., що є підставою для
процесуального правонаступництва на
стадії виконання судового рішення.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана ухвала
господарського суду Вінницької
області від 04.12.2012 р. у справі № 7/108/2011/5003
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству. Доводи
скаржника, викладені в апеляційній
скарзі є безпідставними та не
спростовують обгрунтованих висновків
господарського суду Вінницької
області, і колегія суддів не вбачає
підстав для зміни чи скасування
оскаржуваної ухвали місцевого
господарського суду за ст.104 ГПК
України.

Судовий збір за подання апеляційної
скарги у зв'язку із відмовою в її
задоволенні покладається на скаржника
згідно зі ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-106
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача
товариства з обмеженою
відповідальністю "Промислова група
"Вінниця-Буд" залишити без задоволення,
ухвалу господарського суду Вінницької
області від 04.12.2013 р. у справі №7/108/2011/5003
залишити без змін.

Матеріали справи №7/108/2011/5003 повернути
господарському суду Вінницької
області.

Головуючий суддя
Маціщук А.В.

Суддя
Гулова А.Г.

Суддя
Петухов М.Г.