донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

12.02.2014 справа №913/2236/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Суддів:Малашкевича
С. А. Радіонової О. О., Сгари Е. В.при
секретарі судового засідання
Максименко Г. П.за участю представників
сторін: від позивача:Гнатюк О. І. - за
довір.від відповідача: від третьої
особи:Алфімов О. П. - за довір. не
з`явилисьрозглянувши апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Укртрансгаз», м.
Київна рішення господарського суду
Луганської областівід 21.11.2013р.у
справі№ 913/2236/13 (головуючий суддя:
Седляр О.О., судді: Фонова О.С., Яресько
Б.В.)за позовомПублічного акціонерного
товариства «Укртрансгаз», м.
Київдо відповідача: за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача:Приватного акціонерного
товариства «Сєвєродонецьке об'єднання
Азот», м. Сєвєродонецьк Луганської
області Закритого акціонерного
товариства «Укргаз - Енерго», м.
Київпрозобов'язання повернути
безпідставно набуте майно у вигляді 132
527, 147 тис. куб. м. природного газуВ С Т А Н
О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Укртрансгаз», м. Київ звернулось до
господарського суду Луганської
області з позовом до Приватного
акціонерного товариства
«Сєвєродонецьке об'єднання Азот», м.
Сєвєродонецьк Луганської області про
зобов'язання повернути безпідставно
набуте майно у вигляді 132 527, 147 тис. куб.
м. природного газу.

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 26.09.2013 р. до
участі у розгляді справи в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача залучено Закрите
акціонерне товариство
«Укргаз - Енерго», м. Київ.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 21.11.2013 р. у
справі 913/2236/13 відмовлено у задоволенні
позову Публічного акціонерного
товариства «Укртрансгаз», м. Київ за
недоведеністю позовних вимог.

Не погодившись із зазначеним
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції,
прийняти нове, яким позов задовольнити
у повному обсязі. В обґрунтування
підстав для його скасування апелянт
посилається на невідповідність
висновків, викладених в рішенні,
обставинам справи, неповне з`ясування
судом всіх обставин, а також порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідач доводи апеляційної скарги
заперечив за мотивами вказаними у
відзиві на апеляційну скаргу від 14.01.2014
р. № 05/18.

Від третьої особи (ЗАТ «Укргаз-Енерго»)
надійшли письмові пояснення, згідно
яких останній не погодився з доводами
апелянта щодо відсутності правових
підстав у відповідача на відбір
природного газу, обгрунтував це
наявністю договірних відносин, які
виникли між ЗАТ «Укргаз Енерго» та
відповідачем на підставі договору
купівлі-продажу природного газу №
41-х-13 від 28.12.2013 р. Як доказ наявності у
ЗАТ «Укргаз-Енерго» обсягів
природного газу, послався на рішення
господарського суду м. Києва від
27.09.2012р. по справі № 5011-74/9393-2012, яким за
ЗАТ «Укргаз-Енерго» було визнано право
власності на природний газ в об`ємі 4 862
130,750 тис. куб м., який зберігався в
підземних сховищах газу позивача
станом на 1 вересня 2012 року. Крім того,
ЗАТ «Укгаз-Енерго» вважає, що позивачем
не обґрунтовано те, яким чином порушені
його права, і з яких підстав він, в
даному випадку, є потерпілою стороною,
адже він не виступає власником майна,
про повернення якого заявлено ним в
позові, а є лише транспортуючою
організацією.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 р.
розгляд справи відкладався.

Третя особа не скористалась правом
участі представника в судовому
засіданні апеляційної інстанції, у
відповідності до ст. 98 Господарського
процесуального кодексу України про
час і місце судового засідання була
повідомлена належним чином. Ухвалою
апеляційного суду сторони та інші
учасники процесу не зобов'язувалися
забезпечити явку представників в
судове засідання, тому колегія суддів,
з урахуванням думки представників
сторін, які прибули в судове засідання,
вважає за можливе розглянути скаргу за
відсутністю представника третьої
особи.

Представник позивача в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав, просив скаргу задовольнити,
проти чого заперечував представник
відповідача, який вважає рішення суду
першої інстанції законним та
обґрунтованим.

Частиною 2 ст.101 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що апеляційний
господарський суд не зв`язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, відзиви на
апеляційну скаргу, заслухавши
пояснення представників сторін, які
прибули в судове засідання, судова
колегія встановила наступне.

Позивач - ПАТ «Укратрансгаз» здійснює
господарську діяльність з
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами та зі
зберігання природного газу.

Відповідно до п.п. 2.1.5 Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з постачання природного газу
магістральними трубопроводами
здійснюється при забезпеченні обліку
протранспортованого магістральними
трубопроводами природного газу
спільно із замовниками,
газорозподільними та
газопостачальними підприємствами.

При надходженні природного газу в
газотранспортну систему України, де
відбувається змішування як природного
газу власного видобутку так і
імпортованих обсягів газу, його
транспортування магістральними
трубопроводами здійснюється в
загальному потоці до мереж
газорозподільчих підприємств, які в
подальшому транспортують газ
безпосередньо споживачам.

Згідно п.1.2. Порядку доступу
та приєднання до ЄГТСУ, затвердженого
Постановою НКРЕ від 19.04.2012 № 420, його дія
поширюється на фізичних осіб,
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність з видобутку,
транспортування, розподілу, зберігання
та/або постачання природного газу,
незалежно від їх підпорядкування і
форми власності, а також
використовують природний газ як паливо
або сировину.

Згідно п.8.4 даного Порядку природний
газ із ЄГТСУ передається, в тому числі,
споживачам, які безпосередньо
приєднані до магістральних
газопроводів (в даному випадку таким
споживачем є Відповідач).

Позивач не є газовидобувним
підприємством та не має власних
ресурсів природного газу для
реалізації споживачам, оскільки
Ліцензійними умовами (п. п. 2.2.1) йому
заборонено провадити господарську
діяльність з розподілу природного
газу, постачання природного газу за
регульованим і нерегульованим тарифом.

28 грудня 2013 р. між ПАТ «Сєвєродонецьке
об`єднання Азот» та ЗАТ «Укргаз-Енерго»
був укладений договір № 41-Х-13 на
купівлю-продаж природного газу,
відповідно до п. 1.1. якого Продавець (ЗАТ
«Укргаз-Енерго» ) зобов`язувався
передати у власність Покупцю (ПАТ
«Сєвєродонецьке об`єднання Азот») у
січні 2013 року природний газ, а Покупець
зобов`язувався прийняти та оплатити
газ на умовах цього договору (надалі -
Договір).

Пунктом 2.1 даного Договору, Продавець
передає Покупцеві у січні 2013 р. газ в
обсязі до 135 000,000 тис. куб. м (сто
тридцять п`ять мільйонів куб. м).

Згідно з п. 4.1 цього Договору, кількість
газу, яка подається Покупцеві,
визначається за показами комерційних
вузлів обліку газу Покупця.

Відповідно до акту № РНг-81
прийому-передачі партії природного
газу від 31.01.2013 р. ЗАТ «Укргаз-Енерго» в
період з 1 січня 2013 р. по 31 січня 2013 р.
згідно вказаного договору передано
відповідачу 132 527,147 тис. куб. м
природного газу. Відповідачем
проведено часткову оплату отриманого
природного газу, що підтверджується
платіжними дорученнями № 19632 від 07.06.2013
р., № 22572 від 24.07.2013 р., № 24587 від 28.08.2013 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач у
січні 2013 року відібрав з
газотранспортної системи позивача,
який є володільцем природного газу,
природний газ в загальному обсязі 132
527,147 тис. куб. м. без наявності правових
підстав.

При цьому, позивач зазначив, що
відповідачем в січні 2013 року з ЄГТСУ
було відібрано 149940,006 тис. куб. м.
природного газу, що підтверджується
Переліком споживачів, які отримували
природний газ безпосередньо з
магістральних газопроводів у січні 2013
року та актом прийому-передачі послуг з
транспортування природного газу від
31.01.2013.

Із спожитих відповідачем 149940,006 тис.
куб. м. природного газу, 17412,859 тис. куб. м.
були отримані від Ostchem Holding Limited, про що
свідчить акт приймання-передачі
природного газу згідно Контракту
купівлі-продажу природного газу №11/1002
від 10.03.2011 за наслідками поставки в
січні 2013 року, який підписаний та
скріплений печатками Ostchem Holding Limited та
обох сторін.

Відносно споживання відповідачем в
січні 2013 року решти - 132 527,147 тис. куб. м.
природного газу, відомості щодо
власника ресурсів природного газу
позивачеві не були надані, а в
скоригованому розрахунковому балансі
надходження та розподілу природного
газу по Україні на січень 2013 року,
сформованого та затвердженого
Національною акціонерною компанією
«Нафтогаз України», не зазначено
постачальника природного газу, з
ресурсів якого б були виділені ліміти
природного газу для відповідача в
обсязі 132 527,147 тис. куб. м.

Таким чином, позивач вважає, що
споживання відповідачем газу в обсязі
132 527,147 тис. куб. м (без наявності факту
виділення вказаних обсягів
постачальником) має ознаки
безпідставного набуття майна
(природного газу), яке підлягає
поверненню відповідно до ст. ст. 1212, 1213
ЦК України, у зв`язку з чим позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи та
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права України, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам чинного
законодавства України, з огляду на
наступне.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються, зокрема, до вимоги про
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння (п. 2 ч. 3 ст. 1212 ЦК
України).

Стаття 1213 Цивільного кодексу України
встановлює, що набувач зобов`язаний
повернути потерпілому безпідставно
набуте майно в натурі. У разі
неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставне набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Зі змісту наведених норм вбачається, що
право вимоги майна у особи, яка набула
його безпідставно, належить саме
власнику такого майна за умови
наявності у зобов'язаної особи такого
майна.

Такої ж правової позиції дотримується
й Вищий господарський суд України в
постановах від 19.12.2013 р. по справі №
4/016-12, від 18.11.2013 р. по справі № 13/5026/2677/2011,
від 11.02.2013 р. по справі № 7/417, від 14.01.2013 р.
по справі № 6/5005/2719/2012.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та відповідачем у даній
справі відсутні договірні стосунки
щодо постачання природного газу в
спірному періоді. При цьому, у справі є
документальні докази того, що на час
відбору природного газу у січні 2013 року
між відповідачем та ЗАТ
«Укргаз-Енерго» мав місце укладений
між цими сторонами договір
купівлі-продажу природного газу № 41-х-13
від 28.12.2012 р. Так, згідно акту № РНг-81
приймання-передачі від 31.01.2013 р. ЗАТ
«Укргаз-Енерго» в період з 1 січня 2013 р.
по 31 січня 2013 р. відповідно до вказаного
договору передало відповідачу 132 527,147
тис. куб. м природного газу, вартість
якого була частково сплачена
відповідачем. Отже, зобов`язання з
оплати за спожитий відповідачем у
січні 2013 року природний газ носять
договірний характер. Позивач не довів
наявність договорів з іншими
постачальниками природного газу у
відповідача в спірному періоді та того,
що поставка природного газу відбулась
від іншого постачальника ніж ЗАТ
«Укргаз-енерго».

Згідно рішення господарського суду м.
Києва від 27.09.2012 р. по справі №
5011-74/9393-2012, яке постановою Київського
апеляційного господарського суду від
25.10.2012 р. та постановою Вищого
господарського суду України від 18.12.2012
р. залишене без змін, за ЗАТ
«Укргаз-Енерго» визнане право
власності на природний газ в об`ємі
4862130,750 тис. куб. м, який зберігається в
підземних сховищах газу позивача
станом на 01.09.2012 року.

Таким чином, зазначеним судовим
рішенням встановлено право власності
ЗАТ «Укргаз-Енерго» на природний газ в
підземних сховищах позивача.

Враховуючи, що позивач в даному випадку
здійснював лише транспортування
спірного обсягу газу магістральними
трубопроводами, однак не є ні його
власником, ні постачальником,
оскільки постачання природного газу
здійснювало Закрите акціонерне
товариство "Укргаз-Енерго", з яким
відповідач уклав відповідний договір,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого та правомірного
висновку про необхідність відмови у
задоволенні позову за недоведеністю
позивачем своїх позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не прийняті
судовою колегією до уваги, оскільки не
впливають на правомірність прийнятого
господарським судом рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що, відповідно до вимог ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, рішення місцевого
господарського суду ґрунтується на
повному, всебічному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають суттєве значення для вирішення
спору, відповідає нормам матеріального
та процесуального права України, а
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку місцевого
господарського суду.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати зі сплати судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст. ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Укртрансгаз», м. Київ на
рішення господарського суду
Луганської області від 21.11.2013 р. у
справі № 913/2236/13 - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Луганської області від 21.11.2013 р. у
справі № 913/2236/13 - залишити без змін.

Постанова Донецького апеляційного
господарського суду набирає законної
сили з дня її прийняття та може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого господарського суду України
через Донецький апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
С. А. Малашкевич

Судді:
О. О. Радіонова

Е. В. Сгара