СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року Справа № 901/3415/13
Севастопольський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Проценко О.І.,

суддів
Котлярової О.Л.,

Воронцової Н.В.,

за участю представників сторін:

прокурор, Махиня Вікторія Валеріївна,
посвідчення № 015753 від 21.03.12, прокурор
відділу прокуратури міста Севастополя;

представник позивача, не з'явився, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України;

представник позивача, не з'явився,
Міністерство економічного розвитку і
торгівлі України;

представник відповідача, Філіпова
Тетяна Ігорівна, довіреність № 01-1401
від 11.10.11, Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим;

представник відповідача, Сидоренко
Максим Сергійович, довіреність № б/н
від 28.01.14, товариство з обмеженою
відповідальністю
"Інвестіційно-Будівельна група
"Боспор";

представник третьої особи, не з'явився,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Партнер";

представник третьої особи, не з'явився,
товариство з обмеженою
відповідальністю "ХодПоліБуд";

представник третьої особи, не з'явився,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Регіон-строй";

представник третьої особи, не з'явився,
Публічне акціонерне товариство
"Сімферопольський завод монтажних
заготовлень";

представник третьої особи, не з'явився,
товариство з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-будівельна компанія "Опора";

представник третьої особи, не з'явився,
Публічне акціонерне товариство
"Кримзалізобетон";

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю
"Інвестіційно-Будівельна група "Боспор"
на ухвалу господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Калініченко А.А.) від 09 грудня 2013 року у
справі № 901/3415/13

за позовом : заступника прокурора
Автономної Республіки Крим в інтересах
держави в особі: Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України

Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України

до відповідачів:

Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійнихзахворювань України в
Автономній Республіці Крим

товариства з обмеженою
відповідальністю
"Інвестиційно-будівельна група "Боспор"

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивачів:

товариства з обмеженою
відповідальністю "Партнер"

товариства з обмеженою
відповідальністю "ХодПоліБуд"

товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельнакомпанія
"Регіон-строй"

публічного акціонерного товариства
"Сімферопольський завод монтажних
заготовлень"

товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-будівельна компанія "Опора"

публічного акціонерного товариства
"Кримзалізобетон"

про визнання недійсними результатів
закупівлі та договору про закупівлю

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Автономної
Республіки Крим в інтересах держави в
особі Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України та
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України звернувся до
Господарського суду Автономної
Республіки Крим з позовом до
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим та Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційно-будівельна група "Боспор"
(далі по тексту ТОВ
"Інвестиційно-будівельна група
"Боспор") про визнання недійсними
результатів процедури закупівлі із
реконструкції нежитлових приміщень по
вул. Крилова, 7 в м. Сімферополі під
адміністративно-побутові приміщення
(ІІ черга), проведеної комітетом з
конкурсних торгів Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, які оприлюднено
звітом від 17.07.2013 року №2 у Віснику
державних закупівель №55 (798) від 15.07.2013
року, № оголошення 150065; визнання
недійсним договорів про закупівлю
робіт за державні кошти від 09.07.2013 року
№ 16.

28.10.2013 року Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим до участі у
справі, якості третіх осіб, що не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача залучено:
ТОВ "Партнер", ТОВ ХодПоліБуд", ТОВ
"Будівельна компанія "Регіон-строй", ПАТ
"Сімферопольський завод монтажних
заготовлень", ТОВ "Виробничо-будівельна
компанія "Опора" та ПАТ
"Кримзалізобетон".

09.12.2013 року прокурор звернувся до суду
із клопотанням про вжиття заходів по
забезпеченню позову, шляхом заборони
Управлінню виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим та ТОВ
"Інвестиційно-будівельна група "Боспор"
вчиняти будь-які дії, спрямовані на
виконання укладеного договору про
закупівлю робіт за державні кошти №16
від 09.07.2013 року.

Зазначене клопотання мотивовано тим,
що передача будівельного майданчику,
перерахування авансового платежу ТОВ
"Інвестиційно-будівельна група "Боспор"
та початок будівництва може суттєво
ускладнити виконання судового рішення
по цій справі, оскільки договором
передбачено використання авансового
платежу у вигляді бюджетних коштів, на
закупівлю матеріалів, конструкцій
відповідно до умов кошторисного
розрахунку вартості будівництва, який
складено відповідачем на суму 12 004 тис.
грн., що у майбутньому, у разі визнання
торгів недійсними унеможливлює його
повернення.

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 09
грудня 2013 року у справі № 901/3415/13
клопотання прокурора задоволено,
Управлінню виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим та ТОВ
"Інвестиційно-будівельна компанія
"Боспор" заборонено вчиняти будь-які
дії, спрямовані на виконання
укладеного договору про закупівлю
робіт за державні кошти № 16 від 09.07.2013
року.

Задовольняючи вищевказане клопотання
прокурора, місцевий господарський суд
виходив зі того, що вимога прокурора
про вжиття заходів до забезпечення
позову є розумною, обґрунтованою і
адекватною вимогам щодо забезпечення
позову.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ
"Інвестіційно-Будівельна група "Боспор"
звернулось до Севастопольського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
першої інстанції, прийняти по справі
нове рішення, яким у задоволенні
клопотання прокурора відмовити в
повному обсязі.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована
тим, що судом першої інстанції при
винесенні оскаржуваної ухвали не були
всебічно та у повному обсязі
досліджені обставини по справі, ухвалу
прийнято на підставі помилкових
висновків, з порушенням норм
матеріального права, ув'язку з чим, як
на думку ТОВ "Інвестіційно-Будівельна
група "Боспор", зазначена ухвала
підлягає скасуванню.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського від 20.01.2014
року апеляційна скарга ТОВ
"Інвестіційно-Будівельна група "Боспор"
прийнята до провадження суду
апеляційної інстанції та призначена до
розгляду на 28.01.2014 року.

В судовому засіданні, 28.01.2014 року
приймав участь прокурор та
представник Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, які в своїх поясненнях
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги посилаючись на
відсутність підстав для скасування
оспорюваної ухвали, представник ТОВ
"Інвестіційно-Будівельна група "Боспор"
наполягав на задоволенні апеляційної
скарги з підстав, викладених в ній,
просив ухвалу суду скасувати, прийняти
по справі нове рішення, яким в
задоволенні клопотання прокурора
відмовити.

Представник Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України та
представники третіх осіб, в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином, ухвалою суду від 20.01.2014
року, яка направлялася на їхню адресу
рекомендованою кореспонденцією.

Оскільки явка в судове засідання
згідно статті 22 Господарського
процесуального кодексу України -це
право, а не обов'язок сторін, справа
може розглядатися без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

В силу вимог частини 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
строку.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
частини 1 статті 6 даної Конвенції
(пункт 69 рішення Європейського суду з
прав людини від 08 листопада 2005 року у
справі „Смірнова проти України").

Згідно з пунктом 3.9.2. Постанови пленуму
Вищого господарського суду України
„Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Оскільки, всі учасники судового
процесу були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги та виходячи з того,
що явка сторін не визнавалася
обов'язковою судом апеляційної
інстанції, а участь в засіданні суду є
правом, а не обов'язком сторони, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про можливість розгляду апеляційної
скарги по суті за відсутності
представників сторін.

Враховуючи, що відповідно до частини 2
статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі,
судова колегія визнала можливим
розглянути апеляційну скаргу за
відсутності нез'явившихся
представників, тим паче що їх
відсутність ніяким чином не
перешкоджає її розгляду.

Повторно розглянувши справу в порядку
статті 101 Господарського
процесуального кодексу України, суд
апеляційної інстанції встановив
наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
09.07.2013 року між Управлінням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим та ТОВ
"Інвестиційно-будівельна група "Боспор"
було укладено договір про закупівлю
робіт за державні кошти, який, на даний
час є дійсним.

Зазначеним договором передбачено
використання авансового платежу на
закупівлю матеріалів, конструкцій
відповідно до умов кошторисного
розрахунку вартості будівництва, який
складено відповідачем на суму 12004 тис.
грн.

Так, пунктами 1.1, 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 5.1.1
Договору № 16 від 09.07.2013 року
передбачено, що джерело фінансування
будівництва - кошти бюджету Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України. Розрахунки за цим
договором проводяться шляхом
авансованих платежів, які становлять 30
відсотків вартості річного обсягу
робіт за договором, який
використовується на придбання та
поставку матеріалів, конструкцій, тощо.

Учасник не пізніше 25.12.2013 року надає
замовнику акти виконаних робіт, якими
підтверджується використання суми
авансового платежу, згідно п. 4.1.1
договору.

Початок робіт які вказані у п. 1.1 цього
договору визначається днем передачі
замовником учаснику будівельного
майданчика, документації згідно
додатку № 2 договору, декларації про
початок виконання будівельних робіт на
об'єкті.

Листом від 04.12.2013 року ТОВ
"Інвестиційно-будівельна група "Боспор"
вимагає від Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в АР Крим
виконання пунктів 4.1.1, 5.1.1 договору від
09.07.2013 року, у частині перерахування
авансового платежу та передачі
будівельного майданчику (а.с. 19-20).

В позовній заяві, заступник прокурора
Автономної Республіки Крим в інтересах
держави в особі Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України та Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України звертається до Господарського
суду із вимогою про визнання
недійсними результатів процедури
закупівлі із реконструкції нежитлових
приміщень по вул. Крилова, 7 в м.
Сімферополі під
адміністративно-побутові приміщення
(ІІ черга), проведеної комітетом з
конкурсних торгів Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в АРК, які
оприлюднено звітом від 17.07.2013 року №2 у
Віснику державних закупівель №55 (798)
від 15.07.2013 року, № оголошення 150065;
визнання недійсним договорів про
закупівлю робіт за державні кошти від
09.07.2013 року № 16.

Отже, предметом даного спору є
встановлення наявності чи відсутності
підстав для визнання недійсним
результатів процедури закупівлі із
реконструкції нежитлових приміщень по
вул. Крилова, 7 у м. Сімферополі під
адміністративно-побутові приміщення (II
черга), проведені відповідачем та
оприлюднені звітом від 17.07.2013 року № 2 у
Віснику державних закупівель № 55 (798)
від 15.07.2013 та договір про закупівлю
робіт за державні кошти від 09.01.2013 року
№ 16 укладений між відповідачами.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття
заходів до забезпечення позову,
прокурор посилається на те, що передача
будівельного майданчику,
перерахування авансового платежу ТОВ
"Інвестиційно-будівельна група "Боспор"
та початок будівництва, при
задоволенні позову, може суттєво
ускладнити виконання судового рішення
по цій справі у разі визнання торгів
недійсними і приводу до того, що
фактично неможливо буде привести
сторін до первісного стану.

У зв'язку із наведеним, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вислухавши
присутніх в судовому засіданні
прокурора та представників сторін,
колегія суддів Севастопольського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до статті 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Вжиття заходів щодо забезпечення
позову є правом суду, при цьому закон не
містить будь - якого обмеженого
переліку господарських спорів або
обставин, за яких вживаються такі
заходи.

Умовою застосування заходів по
забезпеченню позову є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми), цінні папери
тощо, яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю, за момент
виконання рішення.

Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" №16 від 26.12.2011 року
постановляючи ухвалу про заборону
відповідачеві вчиняти певні дії,
господарський суд повинен точно
визначити, які саме дії забороняється
вчиняти. Помилковими слід визнавати
ухвали, якими боржникам забороняється
користуватись їх майном, якщо через
особливості цього майна користування
ним не тягне знищення або зменшення
його цінності. За наявності підстав для
застосування такого заходу до
забезпечення позову господарський суд
може заборонити витрачання майна на
власні потреби, відчуження його у
будь-який спосіб, у тому числі
здійснення тих чи інших платежів або
перерахування авансом певних сум тощо.
Якщо з урахуванням особливостей майна
користування ним не тягне за собою його
знищення або зменшення його цінності,
то для задоволення заяви про
забезпечення позову шляхом заборони
відповідачеві користуватися таким
майном підстави, як правило, відсутні.

Згідно статті 67 Господарського
процесуального кодексу України Позов
забезпечується: накладанням арешту на
майно або грошові суми, що належать
відповідачеві; забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа або іншого документа, за яким
стягнення здійснюється у безспірному
порядку; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту.

Згідно Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 12.12.2006
року "Про деякі питання практики
забезпечення позову" при вирішенні
питання про забезпечення позову, суд
повинен здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття заходів
забезпечення позову з урахуванням
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Також, заявник повинен обґрунтувати
причини звернення з заявою про
забезпечення позову. З цією метою та з
урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову. В даній
справі, відповідним доказом щодо
необхідності забезпечення позову,
виступає наданий прокурором лист ТОВ
"Інвестиційно-будівельна група "Боспор"
від 04.12.2013 року, яким останній вимагає
від Управління виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в АР
Крим виконання пунктів 4.1.1, 5.1.1 договору
від 09.07.2013 року, у частині перерахування
авансового платежу та передачі
будівельного майданчику.

Таким чином, аналізуючи наведені вище
норми права судова колегія дійшла
висновку, що місцевий господарський
суд вірно визначився з предметом спору
у співвідношенні з вжитими заходами
забезпечення позову, оскільки саме
заборона Управлінню виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим та ТОВ
"Інвестиційно-будівельна група "Боспор"
вчиняти будь-які дії, спрямовані на
виконання укладеного договору про
закупівлю робіт за державні кошти №16
від 09.07.2013 року, у разі задоволення
позовної заяви, зможе запобігти
ускладненню виконання судового
рішення по цій справі, а тому посилання
ТОВ "Інвестіційно-Будівельна група
"Боспор" на безпідставність вжиття
заходів забезпечення позову, шляхом
заборони вчиняти будь-які дії,
спрямовані на виконання укладеного
договору про закупівлю робіт за
державні кошти №16 від 09.07.2013 року є
неспроможними.

При цьому судова колегія погоджується
із висновками суду, що невжиття таких
заходів може не лише утруднити, а і
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду у разі визнання
недійсними результатів процедури
закупівлі із реконструкції нежитлових
приміщень та визнання недійсним
договорів про закупівлю робіт за
державні кошти від 09.07.2013 року № 16,
оскільки у разі перерахування
державних грошових коштів та початку
будівництва, вже неможливо буде
виконати рішення суду.

Отже, оспорюваний судовий акт
відповідає вимогам ст.ст. 66, 67 ГПК
України, що, в свою чергу, свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що обрані заходи
по забезпеченню позову не призведуть,
ані до припинення господарської
діяльності суб'єктів, ані до погіршення
стану належного їм майна чи зниження
його вартості, а навпаки, не порушуючи
прав та законних інтересів обох сторін,
дозволять зберегти майновий та
фінансовий стан сторін.

Між іншим, слід зазначити, що
реалізація вжитих оспорюваним судовим
актом заходів до забезпечення позову,
залежить виключно від прийняття
рішення у даній справі по суті позовних
вимог, а саме до набрання цим рішення
законної сили, тобто, у зв'язку із
настанням цього факту, вжиті заходи
втрачають свою актуальність.

Суд попередньої інстанції навів
правове обґрунтування своїх висновків,
щодо необхідності вживання запобіжних
заходів, заявником апеляційної скарги
у процесі розгляду справи не було
доведено та надано відповідних доказів
в обґрунтування своїх заперечень, а
отже судова колегія вважає рішення
суду відповідним нормам матеріального
та процесуального права, тому
зазначена ухвала не підлягає
скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів,
вважає, що на час ухвалення
оскаржуваного судового акту суд першої
інстанції не припустився порушення або
неправильного застосування норм
процесуального права, а тому колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про підставність
та ґрунтовність заходів забезпечення
позову в межах заявлених позовних
вимог та вважає доводи апеляційної
скарги такими, що не спростовують цих
висновків.

На підставі викладеного, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що ухвала прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим підстави для скасування
ухвали Господарського суду Автономної
Республіки Крим відсутні.

Керуючись статтями 101, 103 (пункт 1), 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю
"Інвестіційно-Будівельна група "Боспор"
залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду
Автономної Республіки Крим від 09
грудня 2013 року у справі № 901/3415/13
залишити без змін.

Головуючий суддя
О.І. Проценко

Судді
Н.В. Воронцова

О.Л. Котлярова

Розсилка :

1.Заступник прокурора Автономної
Республіки Крим (вул. Севастопольська,
21,Сімферополь,95015)

2.Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України (пр.
Перемоги, 92-2,Київ 14,01014)

3.Міністерство економічного розвитку і
торгівлі України (вул. Грушевського,
12/2,Київ 8,01008)

4.Управління виконавчой дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим (вул. Крилова,
7,Сімферополь,95011)

5.Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Інвестіційно-Будівельна група "Боспор"
(вул. Козлова, 45 а,Сімферополь,Автономна
Республіка Крим,95011)

6.Товариство з обмеженою
відповідальністю "Партнер"
(Миколаївське шосе, 3 км,Сімферополь,95047)

7.Товариство з обмеженою
відповідальністю "ХодПоліБуд" (вул.
Леваневського,
47/1,Костянтинівка,Костянтинівський
район, Донецька область,85113)

8.Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Регіон-строй" (вул. Кубанська,
25,Сімферополь,95000)

9.Публічне акціонерне товариство
"Сімферопольський завод монтажних
заготовлень" (вул. Вузлова,
18,Сімферополь,95047)

10.Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-будівельна компанія "Опора"
(пр-т. Нахімова, 15,Севастополь,99011)

11.Публічне акціонерне товариство
"Кримзалізобетон" (вул. Монтажна,
буд.3,Сімферополь,95493)

12.Прокуратура міста Севастополя (99011, м.
Севастополь, вул. Л. Павліченко, 1.)