ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2014 р.
Справа № 914/4110/13

За позовом: Державного підприємства
«Буське лісове господарство», м.Буськ,
Львівська область

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

про стягнення 9 745 грн. 36 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Залицайло М.С.

Представники:

від позивача: Коржан О.І., представник
(довіреність №23 від 19.11.2013р.);

від відповідача: не з'явився

Державне підприємство «Буське лісове
господарство», м. Буськ, Львівська
область звернулося до Господарського
суду Львівської області з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Львів про стягнення 9 745 грн. 36 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд
визнав представлені матеріали
достатніми для прийняття позовної
заяви до розгляду і ухвалою від 01.11.2013р.
призначив розгляд справи на 20.11.2013 р.
Розгляд справи відкладався з підстав,
викладених в ухвалах суду. За
клопотанням представника сторони
строк вирішення спору було продовжено
на 15 днів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що між позивачем та
відповідачем було укладено договір
купівлі-продажу, згідно якого
відповідачу було передано у власність
товар. Однак, відповідач свої
зобов'язання щодо оплати вартості
товару виконав неналежним чином, на
дату звернення до суду заборгованість
за поставлений товар становила 8 343 грн.
80коп. У зв'язку з порушенням строків
оплат вартості товару відповідачу
нараховано 3% річ них в сумі 709 грн. 04 коп.
та інфляційні втрати в сумі 692грн. 52 коп.
Таким чином, до стягнення з
відповідача на користь позивача
підлягає 9 745 грн. 36 коп. боргу.

В судових засіданнях представник
позивача пояснив, що відповідач
основний борг сплатив повністю, на
підтвердження чого подав копії
прибуткових касових ордерів №1330 від
09.12.2013 р. та №1445 від 27.12.2013р.

Відповідач в судове засідання явку
представника не забезпечив, проти
позову не заперечив, доказів погашення
заборгованості не надав, вимог ухвали
суду від 01.11.2013 р. не виконав,
повідомлення про дату, час та місце
розгляду справи надсилалися на адресу,
вказану позовній заяві та в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, що згідно
ст. 64 ГПК України є врученням належним
чином.

У відповідності до п. 3.9.1. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» за
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами. Проаналізувавши зібрані
по справі докази, суд дійшов висновку
про достатність матеріалів справи для
її розгляду по суті за відсутності
представника відповідача та його
відзиву на позовну заяву.

Представнику роз'яснено права та
обов'язки, передбачені ст. 22 ГПК
України, заяв про відвід суду не
поступало.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
сторони, суд встановив наступне.

26 серпня 2010 р. між Державним
підприємством «Буське лісове
господарство» (продавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець)
було укладено договір №70/10
купівлі-продажу.

За цим договором продавець (позивач)
зобов'язувався поставити, а покупець
(відповідач) прийняти і оплатити
лісосировину, який вказана в
специфікаціях і додатках, котрі є
складовою частиною цього договору.

На виконання умов вищевказаного
договору, позивач поставив відповідачу
товар на загальну суму 15 343 грн. 80 коп.,
що підтверджується
товарно-транспортними накладними
(оригінали первинних документів
оглянуті в судовому засіданні,
завірені копії долучені до матеріалів
справи).

У відповідності до п. 3.2 договору
розрахунок за поставлену продукцію
здійснюється покупцем шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок продавця на протязі 3
банківських днів після одержання
товару.

Як вбачається з матеріалів справи,
пояснень представника позивача,
відповідач свої зобов'язання перед
позивачем щодо оплати товару виконав
частково (передоплата в сумі 7 000 грн. 00
коп.), на дату звернення до суду
заборгованість відповідача перед
позивачем становила 8 343 грн. 80 коп.

За час розгляду справи в суді,
відповідачем було сплачено 8 343 грн.
80коп. боргу.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне припинити провадження у
справі в частині стягнення 8 343 грн. 80
коп. основного боргу, у зв'язку з
відсутністю предмету спору в цій
частині відповідно до п. 11 ст. 80 ГПК
України.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є,
зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічні вимоги
встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідач належними та допустимими
доказами не спростував факту отримання
лісосировини, та, сплативши позивачу
грошові кошти, підтвердив вказаний
факт. Існування інших договірних
відносин між сторонами, за які було
сплачено грошові кошти, позивачем
заперечуються та відповідачем не
доведено.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу, а також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З врахуванням цих положень, позивачем
правомірно нараховано 3% річних в сумі
709 грн. 04 коп., інфляційні втрати в сумі
692 грн. 52 коп.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані поданими доказами, а
загальна сума заборгованості, яка
підтверджена матеріалами справи та
підлягає до задоволення частково,
складає 709 грн. 04 коп. річних, 692 грн. 52
коп. інфляційних втрат. В частині
стягнення 8 343 грн. 80 коп. основного
боргу провадження слід припинити.

Оскільки спір виник з вини відповідача,
борг сплачений після звернення
позивача із позовом до суду, судові
витрати по розгляду справи відповідно
до ст. 49 ГПК України необхідно покласти
на відповідача в повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
11, 509, 526, 530, 599, 612, 625, 626 ЦК України, ст. 193
ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 82, 83,
84, 85, 115, 116 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Державного підприємства
«Буське лісове господарство», м. Буськ,
вул. Січових Стрільців, 39, Буський
район, Львівська область
(ідентифікаційний код 00992504) 709 грн. 04
коп. річних, 692 грн. 52 коп. інфляційних
втрат, 1720грн. 50 коп. судового збору.

3. В частині стягнення 8 343 грн. 80
коп. основного боргу, провадження
припинити.

4. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК
України.

В судовому засіданні 13.01.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення. Повне рішення складено 20.01.2014
р.

Суддя
Мазовіта А.Б.