м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомГоловного управління
юстиції у місті КиєвіДо
Товариства з обмеженою
«Кондор-Видавництво»Простягнення 82 370,
Суддя Борисенко І.І.
Від позивача Любенська А.О. - за
Від відповідача не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача на
свою користь 61 060, 88 грн. основного
боргу, 21 310, 00 грн. суму штрафних санкцій,
а всього 82 370, 88 грн. за договором №19-03/12
від 26.03.2012р. про закупівлю товарів за
Відповідач у судові засідання не
з'явився, представників не направив,
про поважні причини неявки суд не
повідомив, відзив, витребуваний
ухвалами суду від 25.11.2013 р. про
порушення провадження у справі та від
14.01.2014р. не подав.

Водночас, ухвали суду від 25.11.2013р.
та від 14.01.2013р. направлені на адресу
відповідача: 03067, м.Київ, вул.
Гарматна,29/31. Ухвала суду від 25.11.2013р.
була вручена уповноваженому
представнику Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кондор-Видавництво»
13.12.2013р., про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення (ухвали суду від 25.11.2013р.).

Тому повернення рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення, а саме ухвали
господарського суду від 25.11.2013р. з
зазначенням: вручено уповноваженому,
розписка в одержані є належними
доказами виконання господарським
судом обов'язку щодо повідомлення
учасника судового процесу про вчинення
цим судом певних процесуальних дій,
тому спір розглядається за наявними у
справі доказами, відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення проти позову,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Повідомлення від
12.03.2012р. № 404/10/12-12 про акцепт цінової
пропозиції конкурсних торгів,
замовником яких є Головне управління
юстиції у м. Києві на предмет закупівлі
- періодичні видання, переможцем
визначено Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Кондор-Видавництво».

26.03.2012р. Головне управління
юстиції у м. Києві та Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Кондор-Видавництво» уклали Договір
№19-03/12 про закупівлю товарів за
державні кошти.

Відповідно до п. 1.1. Договору,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кондор-Видавництво»
прийняло на себе зобов'язання
поставляти Головному управлінню
юстиції у м. Києві періодичні видання
відповідно до специфікації визначеної
у договорі, а Головне управління
юстиції у м. Києві прийняло на себе
зобов'язання своєчасно та в повному
обсязі сплачувати кошти за товари, у
тому числі з 100% попередньою оплатою.

Судом встановлено, що на
виконання п. п. 3.1., 6.4.1. Договору Головне
управління юстиції у м. Києві сплатило
кошти у повному обсязі на загальну суму
123 001, 39 грн., що підтверджується
належними доказами, а саме: платіжними
дорученнями №139 від 10.02.2012р., №1081 від
17.04.2012р., №48 від 17.05.2012р., №264 від 06.07.2012р.,
№228 від 20.07.2012р., № 339 від 16.08.2012р.

Частиною першою статті 530 ЦК
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до положень п. 5.1. Договору,
виконання зобов'язання щодо поставки
видань на умовах договору мало бути
забезпечене відповідачем по строку - до
31.12.2012р.

Однак, Відповідач виконав умови
договору не в повному обсязі та не
забезпечив відповідні доставки
періодичних видань, чим порушив вимоги
укладеного Договору.

Згідно п.2 ст. 693 ЦК України у
випадку, якщо продавець, який одержав
суму попередньої оплати товару, не
передав товар у встановлений строк,
покупець має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Відповідно до Акту звірки
Головного управління юстиції у м. Києві
сума, на яку не допоставлено офіційні
видання Відповідача станом на 09.08.2013р.
становить 61 060, 88 грн.

Оцінюючи наявні в матеріалах
справи документи та досліджуючи в
судовому засіданні докази,
Господарський суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав:

Спірний Договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 712 ЦК
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 509 Цивільного кодексу
України визначено поняття зобов'язання
та підстави його виникнення.
Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином
( ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи
підтверджується наявність у
відповідача грошового зобов'язання по
сплаті на користь позивача грошових
коштів у розмірі 61 060, 88 грн. на підставі
невиконання умов договору щодо
вчасного та належного виконання своїх
зобов'язань.

Відповідачем вказана
заборгованість не спростована, доказів
її погашення не надано.

Таким чином, вимога щодо
стягнення з Відповідача грошових
коштів в розмірі 61 060, 88 грн. за не
допоставлення офіційних видань
задовольняється судом з підстав вище
наведених.

Вимога Позивача щодо стягнення
пені та штрафу на суму 21 310, 00 грн.
задоволенню не підлягають з
наступного.

За правилами ст. 208 ЦК України
правочини, щодо яких законом
встановлена письмова форма, належить
вчиняти у письмовій формі.

Згідно ст. 547 ЦК України правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі.

Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Згідно ст. 546 ЦК України неустойка
є одним з видів забезпечення виконання
зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Виходячи з зазначених норм
закону, згоди щодо застосування такого
виду відповідальності, як штраф,
сторони мають досягти у письмовому
вигляді.

Як вбачається з тексту Договору,
письмової згоди про застосування
відповідальності у вигляді штрафу за
порушення строків виконання,
відповідно до п.2 ст.231 ГК України
сторони не досягли, а тому, вимога
позивача стягнути з відповідача штраф
та пені в загальній сумі 21 310,00 грн. за
порушення строків виконання
зобов'язання визнається судом
необґрунтованою.

При цьому, посилання позивача на
норми ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу
України, з урахуванням якої він вимагає
стягнути з відповідача зазначений
штраф та пені, суд визнає помилковими з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 231 ГК України, у разі
якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: за порушення строків
виконання зобов'язання стягується пеня
у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів
(робіт, послуг),.з яких допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад
тридцять днів додатково стягується
штраф у розмірі семи відсотків
вказаної вартості.

Зазначеною нормою врегульований
лише розмір неустойки, проте вона не
відміняє дію норм закону, якими
встановлена обов'язкова письмова форма
для згоди сторін щодо застосування
такого виду відповідальності як
неустойка (штраф, пеня).

Розмір неустойки має бути
встановлений або договором або актом
цивільного законодавства, і лише у
випадку, коли у договорі сторін або в
акті цивільного законодавства
передбачено застосування такого виду
відповідальності за порушення
зобов'язання як неустойка, а її розмір
при цьому не встановлений, буде
правомірним застосувати розміри
неустойки, встановлені ч. 2 ст. 231 ГК
України, за наявності обставин, якими в
цій статті обумовлено їх застосування.

Враховуючи, що у тексті Договору
сторони такої згоди не досягли, а акт
цивільного законодавства, в якому б
йшлося про можливість застосування до
відповідача у спірному випадку
відповідальності у вигляді стягнення
неустойки за порушення зобов'язань,
позивачем не вказаний, вимога позивача
про стягнення з відповідача штрафу та
пені в розмірі 21 310,00 грн. задоволенню не
підлягає як така, що не ґрунтуються на
вимогах закону.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи з вищенаведених норм
закону, відповідачем належним чином
протягом розгляду справи не було
надано належних доказів по справі на
спростування позовних вимог щодо
стягнення основного боргу.

Витрати по оплаті судового збору
згідно ст. 49 ГПК України покладаються
на сторони пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кондор-Видавництво»
(03067, м. Київ, вул. Гарматна, 29/31; 03056, м.
Київ, вул. Борщагівська, б.117, Код: 37243677)
на користь Головного управління
юстиції у м. Києві (01001, м. Київ, пров.
Музейний, 2Д) 61 060, 88 грн. заборгованості
та судовий збір в розмірі 1 276,33грн.

В частині позову про стягнення
пені та штрафу - відмовити.

Наказ видати відповідно до ст. 116
ГПК України.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 31.01.2013р.

Суддя
І.І.Борисенко