Господарський суд
Чернігівської області
РІШЕННЯ12

03 лютого 2014р.
справа № 927/1637/13

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укр Авто Дизель", вул.
Кам"янська, 2 офіс 1, м.Дніпропетровськ,
49017

Відповідач: Сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "Мощенське", вул.
Цимбаліста, 67, с.Мощенка, Городнянський
район, Чернігівська область, 15125

про стягнення 12430,95 грн.

Суддя Федоренко Ю.В.

Представники сторін: не з'явились

Суть спору:

Позивачем подано позов, в якому
просить суд стягнути з відповідача
10000,00грн. заборгованості за отриманий
товар згідно договору поставки №20.02.013/1
від 20.02.2013; 430,95грн. пені та 2000,00грн.
штрафу за прострочення виконання
зобов'язання.

Ухвала про порушення провадження
у справі №927/1637/13 від 23.12.2013 направлена
позивачу рекомендованою
кореспонденцією за адресою, вказаною
позивачем в позовній заяві
(вул.Кам"янська, 2, офіс 1,
м.Дніпропетровськ, 49017), про що
міститься відмітка канцелярії на
зворотному боці ухвали. Вказана ухвала
до суду не поверталась, відомості про
отримання вказаної ухвали позивачем у
суду відсутні.

Ухвала у справі №927/1637/13 від 13.01.2014
направлена позивачу рекомендованою
кореспонденцією за адресою, вказаною
позивачем в позовній заяві
(вул.Кам"янська, 2, офіс 1,
м.Дніпропетровськ, 49017), про що
міститься відмітка канцелярії на
зворотному боці ухвали. Вказана ухвала
до суду не поверталась, відомості про
отримання вказаної ухвали позивачем у
суду відсутні.

03.02.2014 від позивача надійшло клопотання
без номеру від 29.01.2014, в якому він
просить залучити до матеріалів справи
розрахунок суми позову, копії
платіжних доручень, акт звірки
взаєморозрахунків, яке суд залучив до
матеріалів справи з доданими
документами.

Відповідач належним чином
повідомлений про час, місце та дату
розгляду справи у суді, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення №750 від 14.01.2014, яке
отримано представником відповідача
16.01.2014 та міститься в матеріалах справи
№927/1637/13 (а.с.18).

В судове засідання 03.02.2014 представники
сторін не з'явились.

Відповідач відзив на позов не надав,
повноважного представника до суду не
направив.

Заяв та клопотань від відповідача не
надходило.

Рішення приймається за наявними у
справі матеріалами на підставі ст.75 ГПК
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, дослідивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті,
господарський суд встановив:

20.02.2013р. між позивачем
(постачальник) та відповідачем
(покупець) укладено договір № 20.02.2013/1
поставки.

У відповідності до п. 1.1 договору
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець прийняти та оплатити
продукцію: двигун ЯМЗ 238М2 з
переобладнанням Т-150 в кількості 2 шт. на
загальну суму 177000,00грн.

На виконання умов договору
позивач поставив відповідачу товар за
видатковою накладною: № 49 від 02.04.2013 на
суму 177000,00грн.

Одержання відповідачем
зазначеного товару підтверджується
підписом представника відповідача на
видатковій накладній, яка завірена
відбитком печатки СТОВ «Мощенське» та
актом прийому-передачі від 04.04.2013 з
підписами обох сторін та відбитками їх
печаток, які містяться в матеріалах
справи (а.с.11-12).

Згідно п. 3.1 оплата за цим
договором здійснюється покупцем в
наступному порядку: попередня оплата 50%
в безготівковій формі на рахунок
постачальника, інші 50% в день поставки
та проведення переобладнання.

Відповідач частково розрахувався
за отриманий товар в розмірі 167 000,00
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями №388 від 06.03.2013 на суму 27000,00,
№1 від 16.04.2013 на суму 105750,00грн., №14 від
18.04.2013 на суму 34250,00грн. та актом звірки
взаєморозрахунків за період з 01.01.2013 по
29.01.2014, які містяться в матеріалах
справи.

Таким чином за відповідачем
залишилась заборгованість за
отриманий товар в розмірі 10000,00грн.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією з
підстав виникнення зобов'язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу
України та ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 та 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України, за договором
поставки продавець (постачальник),
який здійснює підприємницьку
діяльність, зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього.

В порушення вказаних вище норм
матеріального права та умов договору
відповідач не розрахувався за
отриманий товар у строк, погоджений у
договорі поставки. Сума боргу складає
10000,00грн.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідачем доказів про оплату боргу
не надано.

За таких обставин вимоги про
стягнення з відповідача боргу у сумі
10000,00 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Штрафними санкціями у розумінні ст.230
Господарського кодексу України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст.232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до п. 5.6 договору у
випадку несвоєчасної оплати
поставленого товару покупець без
будь-яких письмових вимог від
постачальника сплачує постачальнику
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла в період за який
нараховується пеня, за кожний день
прострочення платежу; штраф в розмірі
20% від простроченої суми у випадку
прострочки сплати на 10 і більше
календарних днів.

Нарахування пені та штрафу за
прострочку оплати товару зупиняється
через 12 місяців від дня, коли грошове
зобов'язання повинно було бути
виконане.

Отже, сторонами у договорі погоджено
зупинення нарахування пені через 12
місяців з дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Тобто до правовідносин між сторонами
не застосовуються положення ч.6 ст.232
Господарського кодексу України щодо
припинення нарухування штрафних
санкцій через 6 місяців від дня, коли
грошове зобов'язання мало бути
виконано.

Позивачем заявлені позовні вимоги про
стягнення з відповідача 430,95грн. пені
за останні 121 день, тобто за період з
13.08.2013 по 13.12.2013.

Вимоги про стягнення з відповідача
пені у сумі 430,95 грн. за період з 13.08.2013
по 13.12.2013 є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Таким чином, на користь позивача слід
стягнути пеню за період з 13.08.2013 по
13.12.2013 в сумі 430,95грн.

Позивачем заявлені позовні
вимоги про стягнення з відповідача 2000,00
грн. штрафу у відповідності до п. 5.6
договору, що відповідає вимогам закону
та договору, а тому вказана сума штрафу
підлягає стягненню на користь
позивача.

На підставі викладеного позов
підлягає повному задоволенню. Судові
витрати покладаються на відповідача з
вини якого виник спір.

Керуючись ст.49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю „Мощенське", вул.
Цимбіліста, 67, с. Мощенка,
Городнянського району, Чернігівська
область, 15125, код 03798607, (р/р 416 в ф-я
ЧОУ „Ощадбанк", МФО 353553) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "УкрАвтоДизель",
вул.Кам"янська, 2, оф.1, м.
Дніпропетровськ, 49017, код 37733144, (р/р
8400 в ПАТ УкрСиббанк, МФО 351005)
10000,00грн. боргу, 430,95 грн. пені, 2000,00 грн.
штрафу, 1720,50грн. витрат по сплаті
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Ю.В.
Федоренко