ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2014 року
Справа № 904/8068/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Тищик І.В.
(доповідач)

суддів - Верхогляд Т.А., Білецька Л.М.

при секретарі - Гаврилов О.М.

за участю представників

позивача Акулов Р.О.

відповідача не з'явився

розглянувши у судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Нікопольський завод феросплавів" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 26.11.2013р.
по справі № 904/8068/13

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Мегатекс", м.
Костянтинівка Донецької області

до публічного акціонерного товариства
"Нікопольський завод феросплавів", м.
Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 16 200,95 грн. заборгованості
за договором постачання

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року позивач
звернувся до господарського суду з
позовом про стягнення з ПАТ
"Нікопольський завод феросплавів"
стягнення з відповідача 16 200,95 грн.
попередньої оплати за договором №
74/з/сп/1301402 від 26.03.2013р.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 26.11.2013
року у справі № 904/8068/13 (суддя Суховаров
А.В.) позовні вимоги задоволено, з
відповідача на користь позивача
стягнуто суму попередньої оплати у
повному обсязі.

Вмотивовуючи рішення, господарський
суд послався на те, що зобов'язання за
договором відповідачем виконані не
були; грошові кошти, що були отримані
відповідачем на виконання даного
договору у вигляді попередньої оплати,
підлягають поверненню на користь
позивача.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, у якій просить скасувати
рішення господарського суду. При цьому
скаржник посилається на те, що
господарським судом не було досліджено
чи надходила від відповідача письмова
інформація про готовність відпустити
сировину, згідно п. 4.1 договору.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу
наданий не був, представник позивача
пояснив в судовому засіданні, що вважає
доводи апеляційної скарги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню і просив
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
господарським судом обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного:

Як убачається з матеріалів
справи, 26.03.2013р. між ТОВ "Мегатекс"
(Покупець) та ПАТ "Нікопольський завод
феросплавів" (Постачальник) було
укладено договір за № 74/з/сп/1301402,
відповідно до якого постачальник
зобов'язався відпустити та передавати
у власність, а покупець - прийняти брухт
кольорових металів, іменований надалі
сировина.

Сторони узгодили всі істотні
умови договору, обумовили порядок та
строки поставки товару, ціну та порядок
розрахунків та інше.

Відповідно до умов договору покупець
здійснює 100% передплату на підставі
виставленого постачальником рахунку
на поточний рахунок постачальника,
який вказаний у договорі.

Відвантаження сировини здійснюється
протягом 5-ти банківських днів з
моменту оплати згідно рахунка, на
умовах FCA, на склад постачальника,
згідно правил Інкотермс 2010р.

Специфікацією №1 до договору сторони
визначили найменування, кількість та
вартість сировини, що підлягала
поставці.

На виконання умов договору на підставі
рахунку №1304020М від 17.04.13р. позивачем
здійснено 100% передплату сировини на
загальну суму 101 128,80 грн., що
посвідчується платіжними дорученнями
№3972 від 13.05.2013р.та №4114 від 16.05.2013р.

Відповідачем зобов'язання за договором
були виконані частково, поставка
сировини здійснена на суму 84 927,85 грн.,
недопоставлено сировини на суму 16 200,95
грн. Невиконання відповідачем в
повному обсязі своїх зобов'язань за
договором стали причиною звернення
позивача до господарського суду.

За своєю правовою природою
контракт, укладений між сторонами, є
договором поставки.

До договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін
(частина 2 статті 712 ЦК України).

Договір є обов'язковим для
виконання сторонами в силу ст. 629 ЦК
України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК
України, ст. 193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутністю таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлено строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Матеріалами справи
посвідчується, що поставка товару
відповідачем здійснена не в повному
обсязі.

Згідно зі статтею 610 ЦК України,
порушенням зобов`язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Доказів поставки позивачу
сировини в обумовленому договором
обсязі відповідач не надав, суму 16 200,95
грн., отриману в якості попередньої
оплати за брухт кольорових металів, не
повернув.

За вказаних обставин колегія
суддів погоджується із висновком
господарського суду щодо
правомірності позовних вимог про
стягнення з відповідача сплаченої йому
передплати за непоставлений товар у
розмірі 16 200,95 грн.

Скаржник стверджує, що судом
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, а саме, не було
досліджено чи надходила від
відповідача письмова інформація про
готовність відпустити сировину, згідно
п. 4. 1 спірного договору.

Відповідно до пункту 4.1
договору Постачальник письмово
інформує Покупця про готовність
відпустити сировину за 5 днів до
початку її відвантаження.

Однак, всупереч твердженням
відповідача питання надходження чи не
надходження такої інформації не є
визначальним в даному спорі, оскільки
наявність чи відсутність останньої не
змінює ні порядку, ні строків поставки,
обумовлених договором.

Доводи апеляційної скарги скаржника
зводяться до переоцінки ним доказів,
які були досліджені судом першої
інстанції під час розгляду справи, і
незгода з висновками суду з оцінки
фактичних обставин у справі, а також
помилкового тлумачення скаржником
апеляційної скарги норм
процесуального права, які не можуть
бути підставою для скасування рішення
суду першої інстанції у даній справі.

З огляду на відповідність
висновків, викладених в рішенні
господарського суду, обставинам справи
та чинному законодавству, вимоги
скаржника про скасування
оскаржуваного рішення являються
необґрунтованими і не підлягають
задоволенню.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,
суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Нікопольський завод феросплавів"
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 26.11.2013р.
по справі № 904/8068/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий
І.В.
Тищик

Судді:

Т.А.Верхогляд

Л.М.Білецька