ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року Справа № 5011-4/4994-2012 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Кочерової Н.О.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну

скаргу Публічного акціонерного
товариства "Холдингова компанія
"Київміськбуд"

на постанову Київського апеляційного
господарського суду від 23 жовтня 2013
року

у справі № 5011-4/4994-2012

господарського суду міста Києва

за позовом Публічного
акціонерного товариства Холдингової
компанії "Київміськбуд"

до Міністерства оборони
України

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Державної
казначейської служби України

про стягнення 15796,23 грн.

за участю представників

позивача - Мудрак Ю.І.

відповідача - Гребеннюкова Ю.С.

третьої особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство холдингової
компанії "Київміськбуд" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Міністерства оборони
України про стягнення заборгованості
за неналежне виконання взятих на себе
відповідачем зобов'язань згідно
договору придбання житла на умовах
пайової участі № 227/ДКБ-305Д від 21 липня
2011 року. Згідно поданої заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
позивач просив суд стягнути з
відповідача 6884,33 грн. збитків від зміни
індексу інфляції та 3% річних в сумі 8911,90
грн.

В обґрунтування позову позивач
посилався на те, що Міністерство
оборони України в порушення умов
укладеного 21 липня 2011 року з позивачем
договору придбання житла на умовах
пайової участі № 227/ДКБ-305Д
розрахувалось за отримані від позивача
квартири з простроченням сплати
останньої частини їх вартості в сумі
1721082 грн., що стало підставою для
нарахування позивачем за період з 15
грудня 2011 року по 15 лютого 2012 року на
вказану суму заборгованості 6884,33 грн.
інфляційних втрат та 8911,90 грн. 3% річних
на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України.

Рішенням господарського суду міста
Києва № 5011-4/4994-2012 від 07 серпня 2012 року
позов задоволено повністю та стягнуто
з Міністерства оборони України на
користь Акціонерного товариства
холдингової компанії "Київміськбуд"
6884,33 грн. збитків від зміни індексу
інфляції та 3% річних в сумі 8911,90 грн.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду № 5011-4/4994-2012 від 08
листопада 2012 року рішення
господарського суду міста Києва №
5011-4/4994-2012 від 07 серпня 2012 року залишено
без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України № 5011-4/4994-2012 від 24 грудня 2012 року
рішення господарського суду міста
Києва від 07 серпня 2012 року та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 08 листопада 2012
року у справі № 5011-4/4994-2012 скасовано,
справу передано до господарського суду
міста Києва на новий розгляд.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 05 березня 2013 року у справі №
5011-4/4994-2012 (суддя Сівакова В.В.) позов
Акціонерного товариства холдингової
компанії "Київміськбуд" задоволено
повністю. Так, наведеним рішенням
стягнуто з Міністерства оборони
України на користь Акціонерного
товариства холдингової компанії
"Київміськбуд" 6884,33 грн. збитків від
зміни індексу інфляції, 8911,33 грн. - 3%
річних.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 23 жовтня 2013
року (судді Гончаров С.А., Тищенко О.В.,
Чорна Л.В.) рішення господарського суду
міста Києва від 05 березня 2013 року у
справі № 5011-4/4994-2012 скасовано. У
задоволенні позовних вимог
Акціонерного товариства холдингової
компанії "Київміськбуд" відмовлено в
повному обсязі. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою Публічне акціонерне
товариство "Холдингова компанія
"Київміськбуд" звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою в якій просить
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 23 жовтня 2013
року скасувати та залишити в силі
рішення господарського суду міста
Києва від 05 березня 2013 року.

В обґрунтування зазначених вимог
заявник касаційної скарги посилається
на неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування господарськими судами
першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права, вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 21 липня 2011 року між
Акціонерним товариством холдинговою
компанією "Київміськбуд" (забудовник)
та Міністерством оборони України
(пайовик) було укладено договір
придбання житла на умовах пайової
участі № 227/ДКБ-305Д (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору метою
договору є забезпечення житлом
безквартирних військовослужбовців
Збройних Сил України, яке здійснюється
за рахунок Державного бюджету України
в 2011 році.

Згідно з п. 1.3. договору предметом
договору є придбання пайовиком у
забудовника житла на умовах пайової
участі, а саме 50 квартир, відповідно до
адресного переліку квартир (додаток №
2), загальною площею 4072,55 кв. м. у
141-квартирному житловому будинку по
вул. Алма-Атинській, 109-Б у м. Києві.

Забудовник зобов'язався передати
пайовику (в державну власність в
оперативне управління Міністерства
оборони України) вказану кількість
квартир з виконанням всього
необхідного комплексу робіт.

Передача вказаних у цьому договорі
квартир пайовику здійснюється з
оформленням акту приймання-передачі
квартир, реєстрації квартир в органах з
технічної інвентаризації відповідно
до чинного законодавства та
обов'язкового оформлення права
власності на квартири за Державою а
особі Міністерства оборони України.

Пунктом 4.2. договору було передбачено,
що фінансування придбання житла на
умовах пайової участі здійснюється за
рахунок коштів загального фонду
Державного бюджету України, що
відповідає бюджетним призначенням і
лише в межах цих бюджетних призначень
та при наявності на казначейському
рахунку пайовика відповідних коштів, а
саме у сумі 35838440,00 грн.

23 листопада 2011 року сторонами було
укладено додаткову угоду № 1 до
договору, згідно якої уточнено площу
квартир за обмірами БТІ, змінено ціну
придбання житла та порядок здійснення
розрахунків.

Додатковою угодою № 1 від 23 листопада
2011 року пункт 1.3. договору викладено в
наступній редакції: "Предметом
договору є придбання пайовиком у
забудовника житла на умовах пайової
участі, а саме 50 квартир, відповідно до
адресного переліку квартир (додаток №
2), загальною площею 4 064,50 кв. м. у
141-квартирному житловому будинку по
вул. Алма-Атинській, 109-Б у м. Києві."

Згідно п. 3.1. договору в редакції
додаткової угоди № 1 від 23 листопада 2011
року ціна придбання житла на умовах
пайової участі, тобто - договірна ціна
квартир, які забудовник за договором
зобов'язується передати пайовику
складає 35767600,00 грн. в тому числі ПДВ -
5961266,67 грн.

Відповідно до пункту 4.2 договору в
редакції додаткової угоди № 1 від 23
листопада 2011 року, фінансування
придбання житла на умовах пайової
участі здійснюється за рахунок коштів
загального фонду Державного бюджету
України, що відповідає бюджетним
призначенням і лише в межах цих
бюджетних призначень та при наявності
на казначейському рахунку пайовика
відповідних коштів, а саме у сумі 35767600
грн.

Згідно цього пункту, Пайовик
перераховує грошові кошти на
розрахунковий рахунок забудовника
поетапно:

- пайовий внесок І етапу фінансування -
попередня оплата у розмірі до 30%
вартості річного обсягу робіт на
термін не більше як три місяці згідно з
графіком фінансування за рахунок
коштів загального фонду та складає 10 751
532, 00 грн., в тому числі ПДВ 1 791 922, 00 грн.;

- наступні пайові внески здійснюються
до 95% від договірної ціни після
підписання акту приймання-передачі
житла за рахунок коштів загального
фонду у сумі 23 227 688,00 грн., в тому числі
ПДВ 3 871 281,33 грн.

- остаточний розрахунок 5% від
договірної ціни у сумі 1 788 380,00 грн., в
тому числі ПДВ 298 063,33 грн., здійснюється
за рахунок коштів загального фонду на
підставі надання нотаріально
засвідченої копії Сертифіката
відповідності, але не пізніше 15 грудня
2011 року.

Згідно акту прийому-передачі житла №
28-158 1/214 від 31 жовтня 2011 року позивач
передав, а відповідач прийняв 50 квартир
загальною площею 4064,50 кв. м. по вул.
Алма-Атинській, 109-Б у м. Києві. Даний акт
зареєстровано 18 листопада 2011 року в
Головному управлінні житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації).
Даним актом сторони підтвердили, що
недоліків житла не було виявлено.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання повинні
виконуватися належним чином та у
встановлений законом чи договором
строк, одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається.

Згідно частини 7 статті 193
Господарського кодексу України не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599
Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що платіжним дорученням
від 13 квітня 2012 року № 227/53/3, з відміткою
Державної казначейської служби
України від 18 квітня 2012 року, та виписки
з рахунку з урахуванням КККВ,
відповідачем було перераховано на
рахунок позивача грошові кошти за
договором придбання житла на умовах
пайової участі №227/ДКБ-305Д.

Тобто, кошти (остаточний розрахунок) на
погашення кредитної заборгованості за
договором на суму 1721082,00 грн. були
перераховані відповідачем позивачу 18
квітня 2012 року.

Позовними вимогами у даній справі є
стягнення з Міністерства оборони
України 6884,33 грн. збитків від зміни
індексу інфляції та 3% річних в сумі 8911,90
грн. за неналежне виконання взятих на
себе відповідачем зобов'язань згідно
договору придбання житла на умовах
пайової участі № 227/ДКБ-305Д від 21 липня
2011 року. Згідно поданої заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
позивач просив суд стягнути з
відповідача.

Стаття 610 Цивільного кодексу України
визначає що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом;
особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Цивільного
кодексу України сторони мають право
укласти договір, який не передбачений
актами цивільного законодавства, але
відповідає загальним засадам
цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 212 Цивільного кодексу
України передбачено, що особи, які
вчиняють правочин, мають право
обумовити настання або зміну прав та
обов'язків обставиною, щодо якої
невідомо, настане вона чи ні
(відкладальна обставина).

Відповідно до пункту 4.2 договору,
фінансування придбання житла на умовах
пайової участі здійснюється за рахунок
коштів загального фонду Державного
бюджету України, що відповідає
бюджетним призначенням і лише в межах
цих бюджетних призначень та при
наявності на казначейському рахунку
пайовика відповідних коштів.

Тобто, сторони договору придбання
житла на умовах пайової участі №
227/ДКБ-305Д від 21 липня 2011 року обумовили
настання обов'язків щодо здійснення
оплати відкладальною обставиною.

Судом апеляційної інстанції з витягу з
реєстру бюджетних фінансових
зобов'язань розпорядників
(одержувачів) бюджетних коштів на 24
листопада 2011 року № 6079 встановлено, що
Державною казначейською службою
України 25 листопада 2011 року було взято
до оплати грошові кошти в сумі 1724082,00
грн. за договором.

Відповідач листами від 21 лютого 2012 року
№ 227/10/532 та від 19 березня 2012 року № 227/10807
повідомив позивача, що платіжні
документи щодо оплати решти коштів у
сумі 1721082,00 грн. передано у грудні 2011
році на оплату в Державну казначейську
службу України, а також повідомив про
недофінансування бюджетної програми
за КПКВ 2101190 та про обов'язковість
здійснення відповідачем розрахунків
при надходженні коштів.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи пояснень Державної
казначейської служби України, у 2011 році
Державною казначейською службою
України здійснювалась реєстрація
бюджетних зобов'язань за договором №
227/ДКБ-305Д від 21 липня 2011 року на
придбання житла на умовах пайової
участі, укладеного Міністерством
оборони України з ПАТ ХК "Київміськбуд",
в межах бюджетних асигнувань
загального фонду державного бюджету за
кодом програмної класифікації
видатків (КПКВ) 2101190 "Будівництво
(придбання) житла для військо
службовців Збройних Сил України" КЕКВ
2121. Залишок коштів на реєстраційному
рахунку 3192 за КПКВ 2101190 КЕКВ 2121
станом на 30 грудня 2011 року складав 0,00
грн.

Таким чином, незважаючи на вчинення
відповідачем відповідних дій,
направлених на належне виконання
зобов'язань щодо здійснення оплати,
остаточний розрахунок здійснено в
квітні 2012 року через відсутність
необхідного обсягу бюджетних
призначень та відсутність коштів на
казначейському рахунку відповідача.
Тобто, щодо виконання зобов'язань за
договором, мала місце відкладальна
обставина, узгоджена сторонами у п. 4.2.
договору придбання житла на умовах
пайової участі № 227/ДКБ-305Д від 21 липня
2011 року.

Наведені обставини не були належним
чином з'ясовані судом першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 104
Господарського процесуального кодексу
України, підставами для скасування або
зміни рішення місцевого
господарського суду є неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Враховуючи встановлені апеляційним
судом обставини, судова колегія суддів
Вищого господарського суду України
погоджується з висновком суду
попередньої інстанції про відсутність
підстав для стягнення з відповідача
6884,33 грн. збитків від зміни індексу
інфляції та 3% річних в сумі 8911,90 грн. за
неналежне виконання взятих на себе
відповідачем зобов'язань згідно
договору придбання житла на умовах
пайової участі №227/ДКБ-305Д від 21 липня
2011 року.

Колегія суддів вищого господарського
суду дійшла висновку про те, що
оскаржувана постанова суду
апеляційної інстанції прийняті з
повним, всебічним та об'єктивним
з'ясуванням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
правові підстави для задоволення
касаційної скарги відсутні.

Таким чином, доводи заявника
касаційної скарги про порушення і
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
під час прийняття оскаржуваних
процесуальних документів не знайшли
свого підтвердження, в зв'язку з чим
підстав для зміни чи скасування
законного та обґрунтованого судового
рішення колегія суддів Вищого
господарського суду України не вбачає.

З огляду на зазначене, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що постанову суду
апеляційної інстанції слід залишити
без змін, а касаційну скаргу - без
задоволення.

На підставі наведеного вище і
керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111
Господарського процесуального кодексу
України,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Холдингова
компанія "Київміськбуд" залишити без
задоволення.

2. Постанову Київського
апеляційного господарського суду від 23
жовтня 2013 року зі справи № 5011-4/4994-2012
залишити без змін.

Головуючий суддя
І. А. Плюшко

Судді
Н. О. Кочерова

С. С. Самусенко