донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

28.01.2014 справа №908/3254/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Марченко О.А.суддівПопкова
Д.О., Татенко В.М. за участю
представників сторін:
від позивача:
не з'явився;від відповідача:не
з'явився;від третьої особи:не
з'явився;розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємства-фірми
"Фармапрот", м. Запоріжжя на рішення
господарського суду Запорізької
області від12.11.2013р. (повний текст
підписано 15.11.2013р.) по справі№908/3254/13
(суддя Дроздова С.С.) за
позовомКомунальної установи
"Запорізька обласна клінічна дитяча
лікарня" Запорізької обласної ради,
м. Запоріжжя доПриватного
підприємства-фірми "Фармапрот", м.
Запоріжжяза участю третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача
Запорізької обласної ради, м. Запоріжжя
провиселення з нежитлового приміщення

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 12.11.2013р. у
справі №908/3254/13 позовні вимоги
Комунальної установи "Запорізька
обласна клінічна дитяча лікарня"
Запорізької обласної ради, м. Запоріжжя
до Приватного підприємства-фірми
"Фармапрот", м. Запоріжжя, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача, Запорізької обласної
ради, м. Запоріжжя про виселення з
нежитлового приміщення після
закінчення строку дії договору -
задоволені в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Приватне підприємство-фірма
"Фармапрот", м. Запоріжжя звернулось з
апеляційною скаргою, в якій останнє
просить скасувати судове рішення у
зв'язку з тим, що судом неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи; висновки, викладенні у
рішенні суду, не відповідають
обставинам справи; судом порушені та
неправильно застосовані норми
матеріального і процесуального права.
Зокрема, скаржник зазначає, що судом не
з`ясована обставина щодо пролонгації
договору оренди враховуючи згоду
власника майна - Запорізької обласної
ради, м. Запоріжжя, та наявності у
позивача, як балансоутримувача,
повноважень на вирішення питання
продовження договору оренди, зважаючи
на площу орендованого майна, без
погодження з власником.

Учасники судового процесу наданим їм
правом не скористалися, у судове
засідання не з'явилися, поважних причин
нез'явлення суду не повідомлено. Про
час та місце судового засідання
сповіщені належним чином.

Зважаючи на достатність наданих
сторонами доказів та керуючись статтею
75 Господарського процесуального
кодексу України - справа розглядається
за наявними в ній матеріалами.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду,
переглянувши в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції, на
підставі встановлених фактичних
обставин справи №908/3254/13; розглянувши
доводи апеляційної скарги; заслухавши
пояснення представника позивача;
перевіривши застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
апеляційної скарги Приватного
підприємства-фірми "Фармапрот", м.
Запоріжжя та скасування рішення
господарського суду Запорізької
області від 12.11.2013р. у справі №908/3254/13 з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі XII
Господарського процесуального кодексу
України. Апеляційний господарський
суд, переглядаючи рішення в
апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і переглядає законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Так, 01.04.10р. між комунальною установою
"Запорізька обласна клінічна дитяча
лікарня" (Орендодавець) та приватним
підприємством-фірмою "Фармапрот"
(Орендар) укладено договір оренди
нерухомого майна спільної власності
територіальних громад, сіл, селищ, міст
Запорізької області, що знаходиться на
балансі КУ "Запорізька обласна
клінічна дитяча лікарня", за умовами
якого Орендодавець зобов'язався
передати, а Орендар зобов'язався
прийняти в строкове платне
користування нерухоме майно спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст Запорізької області:
нежитлове приміщення, розташоване за
адресою: м. Запоріжжя, пр.Леніна, 70, яке
знаходиться на балансі КУ "Запорізька
обласна клінічна дитяча лікарня",
вартість якого визначена відповідно до
Акта оцінки вартості нерухомого майна
і становить 24404 грн. станом на 30.11.09р.

Приміщення загальною площею 18,02 м2,
розташоване на першому поверсі
стаціонарного корпусу КУ "Запорізька
обласна клінічна дитяча лікарня".
Призначення приміщення - розміщення
аптеки, що реалізує готові ліки (п.п. 1.2.,
1.3. договору).

Згідно з п.п. 2.1., 2.2. договору, вступ
Орендаря у користування майном настає
одночасно із підписанням сторонами
цього договору та акта
прийому-передачі вказаного майна
(додаток № 2 до договору). Передача
майна в оренду не припиняє право
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст Запорізької
області на це майно, Орендар
користується ним протягом строку
оренди.

Як свідчать матеріали справи,
Орендодавець (КУ "Запорізька обласна
клінічна дитяча лікарня") передав
Орендарю (ППФ "Фармапрот") об'єкт оренди
за актом прийому-передачі від 01.04.10р.
(додаток № 2 до договору оренди від
01.04.10р.). Згідно зі змістом вказаного
акту, технічний стан приміщення -
задовільний, технічний благоустрій
повний.

Відповідно до п. 10.1. договору, цей
договір укладено строком на 2 роки 364
дні та діє з 01.04.10р. по 29.03.13р.

Пунктом 10.5. договору сторони погодили,
що за місяць до закінчення дії договору
сторони повинні письмово визначитись
щодо продовження або припинення
договору. Якщо сторони мають намір
продовжити дію договору на новий строк,
Орендодавець після попереднього
погодження з структурним підрозділом
облдержадміністрації, якому він
функціонально підпорядкований,
звертається до виконавчого апарату
облдержадміністрації для отримання
дозволу на продовження договору оренди
на новий строк. Відсутність
відповідного дозволу бути
орендодавцем на новий термін припиняє
дію договору після закінчення терміну
його дії.

Листом за вих. від 06.02.13р. № 6 відповідач
звернувся до позивача з заявою про
продовження договору оренди
нерухомого майна від 01.04.2010р строком на
5 років.

Листом від 06.02.13р. № 01.38/194 позивач
повідомив відповідача про те, що строк
дії договору оренди спливає 29.03.2013 року
та нагадав умови щодо його продовження.

27.02.2013 року відповідач звернувся до
Запорізької обласної ради з листом № 13,
в якому просить посприяти позитивному
рішенню питання щодо продовження дії
договору оренди, а 28.02.2013 року
відповідачем направлено листа до
позивача з аналогічним листу від 06.02.13р.
№ 6 змістом, надавши при цьому
необхідні для продовження дії договору
документи.

У відповіді на звернення позивача від
27.02.2013 року №12 Запорізька обласна рада
листом від 14.03.2013 року №0792/01-14
повідомила про те, що не заперечує
проти продовження дії договору оренди,
однак звертає увагу на те, що з питанням
щодо продовження дії договору орендар
повинен звернутися до комунальної
установи (орендодавця), в порядку,
передбаченому умовами договору оренди.

Листами від 28.03.2013р. № 01-01.38/459, від
11.04.2013р. № 01.38/567 та від 12.04.2013р. № 01-07/580
позивач нагадував відповідачу про
закінчення строку дії договору оренди
від 01.04.2010р. з 29.03.2013р. та про
необхідність звільнення приміщення
шляхом підписання акта
прийому-передачі. Крім того, у листі від
12.04.2013 року № 01-07/580 позивач пояснює
відповідачу, що необхідність
звільнення приміщення виникла у
зв'язку з демонтажем лікувального
корпусу (хірургічного корпусу) лікарні
і, як наслідок, потребою в розміщенні
структурних підрозділів та
матеріальних цінностей, що перебувають
на балансі лікарні та знаходяться у
вказаному корпусі, на інших площах
лікарні, в тому числі і вивільнених від
оренди.

Однак, за твердженням позивача, орендар
не повернув орендоване майно після
закінчення терміну дії договору орнеди
від 01.04.2010р.

Як зазначено позивачем, договір оренди
від 01.04.2010р. припинив дію 29.03.2013р., ним в
свою чергу, не надавалось згоди на
продовження оренди цього майна. У
зв`язку з наведеним позивач вважає, що
відповідач безпідставно займає спірне
нежитлове приміщення, що й стало
підставою звернення до суду із
відповідними позовними вимогами про
примусове звільнення нерухомого майна
після закінчення строку дії договору
оренди.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд погоджується з
правильністю висновків місцевого
господарського суду щодо
обґрунтованості позовних вимог та
необхідності в їх задоволенні у
повному обсязі, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.43 ГПК України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Судовими доказами слід вважати
документи, які можуть підтвердити або
спростувати обставини, що мають
значення для правильного розгляду
справи.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України,
ст.ст.33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

На підставі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на статус сторін та характер
правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3
Господарського кодексу України
регламентуються насамперед його
положеннями, Цивільним кодексом
України, Законом України "Про оренду
державного та комунального майна" та
умовами договору оренди.

Договір оренди нежитлового приміщення,
яке знаходиться у комунальній
власності від 01.04.2010 року за своєю
правовою природою є договором
майнового найму (оренди) і підпадає під
правове регулювання норм статей 759-786 ЦК
України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст.ст.173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст.ст.11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст.629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк. Аналогічні норми містяться в
положеннях п.1 ст.283 Господарського
кодексу України

Згідно з ч.1 ст.763 Цивільного кодексу
України договір найму укладається на
строк, встановлений договором.

Правові наслідки продовження
користування майном після закінчення
строку договору оренди безпосередньо
передбачені ст.764 Цивільного кодексу
України та ст.17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна".

За приписами ст.ст.764, 777 Цивільного
кодексу України, якщо наймач продовжує
користуватися майном після закінчення
строку договору найму, то, за
відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.
Умови договору найму на новий строк
встановлюються за домовленістю сторін.
У разі недосягнення домовленості щодо
плати та інших умов договору переважне
право наймача на укладення договору
припиняється.

Аналогічна норма міститься в ч.2 ст.17
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна", відповідно до
якої у разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору
він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм
вбачається, що після закінчення строку
договору оренди він може бути
продовжений на такий самий строк, на
який цей договір укладався, за умови,
якщо проти цього не заперечує
орендодавець. При цьому такі
заперечення мають бути висловлені ним
як до закінчення терміну дій договору
оренди, так і протягом одного місяця
після закінчення цього строку.

Відтак, якщо на дату закінчення строку
договору оренди і протягом місяця
після закінчення цього строку мали
місце заперечення орендодавця щодо
поновлення договору на новий строк, то
такий договір припиняється.

Як зазначено вище, листами від 28.03.2013р.
№ 01-01.38/459, від 11.04.2013р. № 01.38/567 та від
12.04.2013р. № 01-07/580 позивач нагадував
відповідачу про закінчення строку дії
договору оренди від 01.04.2010р. з 29.03.2013р. та
про необхідність звільнення
приміщення шляхом підписання акта
прийому-передачі.

За умовами ч.2 ст.26 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" договір оренди припиняється в
разі закінчення строку, на який його
було укладено.

Зі змісту наведених вище листів
вбачається, що позивачем визначено
позицію щодо відсутності наміру
продовжувати орендні правовідносини з
відповідачем, зважаючи на наміри
позивача використовувати об'єкт оренди
для власних потреб у зв'язку з
демонтажем лікувального корпусу
(хірургічного корпусу) лікарні і, як
наслідок, потребою в розміщенні
структурних підрозділів та
матеріальних цінностей, що перебувають
на балансі лікарні та знаходяться у
вказаному корпусі, на інших площах
лікарні, в тому числі і вивільнених від
оренди.

Стаття 291 Господарського кодексу
України містить підстави для
припинення договору оренди, зокрема в
зв'язку із закінчення строку, на який
його було укладено, що кореспондується
з приписами спеціальної норми,
викладеної у ст.26 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" та ст.785 ЦК України.

Відповідно до вимог частини першої
статті 785 ЦК України у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані який було обумовлено в договорі.

Умови повернення майна передбачені у
пунктах 2.4, 5.6. договору оренди, якими
встановлено обов'язок орендаря після
закінчення строку договору повернути
орендодавцю орендоване майно на
підставі акту приймання-передачі.

Обов'язок Орендаря у разі розірвання
договору оренди, закінчення строку
його дії та відмови від його
продовження або банкрутства повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди також
встановлений у ст.27 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна".

Фактичні обставини справи та докази на
їх підтвердження свідчать про те, що
договір оренди нежитлового приміщення,
яке знаходиться у комунальній
власності від 01.04.2010 р. припинив свою
дію 29.03.2013 р. в силу його умов та ст.785 ЦК
України в зв'язку із закінченням
строку, на який він був укладений.

Крім того, рішенням господарського
суду Запорізької області від 08.07.2013р. у
справі №908/1478/13 в задоволенні позовних
вимог Приватного підприємства-фірми
"Фармапрот", м. Запоріжжя до Комунальної
установи "Запорізька обласна клінічна
дитяча лікарня" Запорізької обласної
ради, м. Запоріжжя, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача
Запорізької обласної ради, м.Запоріжжя
про визнання договору від 01.04.2010 р.
продовженим - відмовлено з огляду на
припинення договору оренди від 01.04.2010 р.
з 29.03.2013р.. Постановою Донецького
апеляційного господарського суду від
14.08.2013 року та постановою Вищого
господарського суду України від 21.11.2013
року вказане рішення залишене без змін.

Враховуючи викладене, матеріалами
справи доведено, що Приватне
підприємство-фірма "Фармапрот", м.
Запоріжжя свого обов'язку щодо
повернення нежитлового приміщення,
розташованого на першому поверсі
стаціонарного корпусу Комунальної
установи "Запорізька обласна клінічна
дитяча лікарня" Запорізької обласної
ради, м. Запоріжжя за адресою:
м.Запоріжжя, пр.Леніна, 70, загальною
площею 18,02 кв м, яке знаходиться на
балансі КУ "Запорізька обласна
клінічна дитяча лікарня" - не виконало
та продовжує займати спірне майно без
достатніх на те правових підстав.

Пунктом 2.2 договору оренди закріплено,
що передача майна в оренду не припиняє
право спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Запорізької області на це майно,
відповідач користується ним протягом
строку оренди.

В свою чергу, матеріалами справи
підтверджується, що позивач є
балансоутримувачем, який наділений
повноваженнями на передачу в оренду
спірного нерухомого майна.

Оскільки з матеріалів справи
вбачається, що на час укладення
договору оренди від 01.04.2010р. позивач, на
підставі розпорядження голови
Запорізької ради № 38-св від 31.03.2010р. про
надання дозволу лікарні бути
орендодавцем та на укладання договору
оренди нерухомого майна, мав право
виступати орендодавцем спірного майна
щодо спірного майна, між сторонами
існували договірні правовідносини,
змін до договору з приводу заміни
орендодавця сторони не вносили, тому у
суду наявні законні підстави для
задоволення вимоги про виселення
Приватного підприємства-фірми
"Фармапрот", м. Запоріжжя зі спірного
нерухомого майна після закінчення
строку дії договору оренди.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку, що
вимога позивача про виселення
Приватного підприємство-фірма
"Фармапрот", м. Запоріжжя з займаного
приміщення, розташованого на першому
поверсі стаціонарного корпусу
Комунальної установи "Запорізька
обласна клінічна дитяча лікарня"
Запорізької обласної ради, м. Запоріжжя
за адресою: м.Запоріжжя, пр.Леніна, 70,
загальною площею 18,02 кв м, яке
знаходиться на балансі КУ "Запорізька
обласна клінічна дитяча лікарня" у
зв'язку із припиненням договору оренди
від 01.04.2010р. є обґрунтованою, доведеною
та такою, що підлягає задоволенню.

Таким чином, матеріали справи свідчать,
що місцевим господарським судом в
порядку ст.43 ГПК України всебічно,
повно і об'єктивно досліджено
матеріали справи в їх сукупності і
вірно застосовано норми
процесуального та матеріального права.

Твердження скаржника про порушення і
неправильне застосування судом першої
інстанції норм законодавства при
прийнятті рішення не знайшли свого
підтвердження, в зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування законного та
обґрунтованого судового акту колегія
суддів не вбачає.

Рішення господарського суду
Запорізької області з урахуванням
мотивів, зазначених апеляційним судом,
відповідає фактичним обставинам
справи, чинному законодавству.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі,
не впливають на правильність висновків
суду першої інстанції та спростовані
вищевикладеними висновками судової
колегії.

Зокрема, твердження відповідача,
викладені в обґрунтування апеляційної
скарги, є намаганням відповідача
здійснити переоцінку факту припинення
договору оренди від 01.04.2010р,
встановленого рішенням господарського
суду Запорізької області від 08.07.2013р. у
справі №908/1478/13, яке в силу ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України має преюдиційне значення для
розгляду даної справи.

Інші доводи скаржника не знайшли
підтвердження під час перегляду справи
судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення господарського суду
Запорізької області від 12.11.2013 р. у
справі №908/3254/13 ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, що відповідає
приписам ст.43 Господарського
процесуального кодексу України, тому
залишає зазначене рішення без змін, а
апеляційну скаргу за наведеними в ній
мотивами - без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору по
апеляційній скарзі покладаються на
заявника скарги по справі.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного
підприємство-фірма "Фармапрот",
м.Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 12.11.2013 р. у
справі №908/3254/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

У судовому засіданні 28.01.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови підписаний
31.01.2013р.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: Д.О. Попков

В.М. Татенко