ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" лютого 2014 р.
Справа № 918/1767/13

Господарський суд Рівненської області
в складі судді Качура А.М. розглянувши
матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 АДРЕСА_1

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2

про стягнення 159193 грн. 41 коп.

Представники:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених
статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено
відповідно до статті 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач-фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернулася до господарського
суду з позовною заявою у якій просить
стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 155000,00 грн. основного боргу та
4193,41 грн. 3 % річних.

12 грудня 2013 року через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду представник
позивача надав заяву, в якій останній
зазначає про скрутне фінансове
становище, та просить суд розглянути
дану справу без участі представника
позивача.

20 січня 2014 року через відділ канцелярії
та документального забезпечення суду
представник позивача подав
витребувані ухвалою суду від 19 грудня
2013 року документи, а саме: докази
надіслання копії позовної заяви та
доданих до неї документів відповідачу
за належною адресою.

21 січня 2014 року через відділ канцелярії
та документального забезпечення суду
представник позивача подав клопотання,
в якому просив суд продовжити строк
розгляду спору у справі 3 918/1767/13 на
п'ятнадцять днів. Ухвалою суду від 21
січня 2014 року продовжено строк
розгляду спору, та відкладено на 04
лютого 2014 року.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, відзиву на позовну заяву не
надав. Надіслане на адресу приватного
підприємця ОСОБА_3: АДРЕСА_2 поштове
повідомлення з ухвалою про порушення
провадження по справі повернулось до
господарського суду Рівненської
області з довідкою відділення
підприємства зв'язку: "за закінченням
терміну зберігання". Адреса, на яку
направлялась ухвала підтверджується
спеціальним витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 19.12.2013
року (а.с.45).

Чинним законодавством до
повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій, тому процесуальні документи
надсилаються господарським судом
згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в
тому числі Господарський
процесуальний кодекс України (далі -
ГПК України), не зобов'язує сторону у
справі, зокрема позивача, з'ясовувати
фактичне місцезнаходження іншої
сторони (сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно із статтею 93
Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах. В разі
коли фактичне місцезнаходження
учасника судового процесу з якихось
причин не відповідає його
місцезнаходженню, визначеному згідно з
законом, і дана особа своєчасно не
довела про це до відома господарського
суду, інших учасників процесу, то всі
процесуальні наслідки такої
невідповідності покладаються на цю
юридичну особу.

За таких обставин, керуючись
статтею 75 ГПК України, суд вважає за
можливе розглянути справу та вирішити
спір без участі відповідача за
наявними у справі матеріалами.

Вивчивши подані письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
місцевий господарський суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

При винесенні рішення суд дослідив
зокрема такі обставини.

26 квітня 2012 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (надалі -
постачальник) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі -
покупець) було укладено Договір
купівлі-продажу № 260412 (надалі - Договір;
а.с. 8-9), відповідно до умов якого
покупець зобов'язується оплатити та
прийняти товар, а саме обладнання для
виготовлення паперових пакетів
"Fischer&Krecke Combi 0" (далі - Обладнання).

Постачальник зобов'язується поставити
Обладнання покупцю після отримання
коштів на розрахунковий рахунок
постачальника (пункт 1.1. Договору).

У відповідності до пункту 1.2. Договір
набирає сили з дати його підписання
сторонами і діє до повного виконання
своїх зобов'язань.

Ціна Обладнання встановлюється в
гривнях і складає 1045000,00 грн. з ПДВ.
Загальна сума дійсного Договору
становить 1045000,00 грн. з ПДВ (пункт 2.1., 2.2.
Договору).

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що
підставою для оплати Обладнання, що
поставляється, є рахунок, виставлений
постачальником покупцю. Покупець
здійснює попередню оплату Обладнання у
розмірі 1045000,00 грн. з ПДВ (пункт 3.2.
Договору).

Згідно пункту 3.3. Договору, момент
виконання зобов'язання покупця по
купівлі Обладнання дійсного Договору
вважається дата оплати покупцем повної
вартості Обладнання постачальнику.

Договір скріплений печатками та
підписаний обома сторонами.

На виконання умов Договору позивач
перерахував на рахунок відповідача
грошові кошти в сумі 300000,00 грн., що
підтверджується банківськими
виписками (а.с. 12-15).

14 листопада 2012 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 було
укладено Угоду про розірвання Договору
купівлі-продажу № 2604212 від 26 квітня 2012
року (далі - Угода, а.с. 10), відповідно до
якої постачальник та покупець у зв'язку
з неможливістю здійснення покупцем
повної оплати Обладнання дійшли згоди
розірвати Договір купівлі-продажу №
2604212 від 26 квітня 2012 року (пункт 1 Угоди).
Відповідно до пункту 2 Угоди визначено,
що з моменту набрання чинності цією
Угодою зобов'язання сторін, що виникли
з Договору припиняються і сторони не
вважають себе пов'язаними будь-якими
правами та обов'язками, що виникли із
Договором.

Сторони дійшли згоди, що постачальник в
термін до 31 грудня 2012 року здійснює
повернення 300000,00 грн., які були
перераховані покупцем у якості
передоплати відповідно до пункту 3.2.
Договору (пункт 3 Угоди).

Дана Угода вважається укладеною і
набирає чинності з моменту її
підписання сторонами (пункт 4 Угоди).

Текст Угоди підписано та скріплено
відтисками печаток обох сторін.

Проте, всупереч умовам Угоди,
відповідач до 31 грудня 2012 року повернув
позивачу лише 75000,00 грн., надалі
протягом 2013 року відповідач сплатив ще
70000,00 грн. порушивши таким чином строк
визначений пунктом 3 Угоди, що
підтверджується банківськими
виписками (а.с.17-23).

Отже, відповідач взяті на себе
зобов'язання щодо повернення
перерахованих позивачем у якості
передоплати коштів виконав частково, а
саме: повернув позивачу кошти в сумі
145000,00 грн.

Відтак на час розгляду спору за
відповідачем рахується заборгованість
в сумі 155000,00 грн.

05 жовтня 2013 року позивач надіслав на
адресу відповідача претензію з вимогою
сплатити заборгованість в сумі 155000,00
грн., проте дана вимога залишена без
відповіді та задоволення (а.с.24-26).

Статтею 11 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу , інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(стаття 526 ЦК України ).

Предметом розгляду у даній справі є
вимоги позивача про стягнення з
відповідача попередньої оплати за
неотриманий товар згідно договору, а
також стягнення відсотків річних за
користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено статтею 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 693 ЦК
України, якщо договором встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 693 ЦК
України, якщо продавець, який одержав
суму попередньої оплати товару, не
передав товар у встановлений строк,
покупець має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

За приписами частини 1 статті 651 ЦК
України, зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 653 ЦК України визначено правові
наслідки розірвання договору.

Так, у разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються
(частина 2 статті 653 ЦК України). У разі
зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни (частина 3 статті 653 ЦК
України). Сторони не мають права
вимагати повернення того, що було
виконане ними за зобов'язанням до
моменту зміни або розірвання договору,
якщо інше не встановлено договором або
законом (частина 4 статті 653 ЦК України).

Судом встановлено, що сторони досягли
взаємної згоди щодо розірвання
Договору купівлі-продажу № 2604212 від 26
квітня 2012 року та уклали Угоду від
14.11.2012 року, в якій визначили обов'язок
відповідача повернути позивачу
попередню оплату в сумі 300000,00 грн.

Проте, це зобов'язання виконане
відповідачем лише частково, з
порушенням строку його виконання.

Відповідно до статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами статті 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до загальних умов виконання
зобов'язання викладених в статті 530 ЦК
України, сторона повинна виконати
прийняті на себе зобов'язання в строки,
передбачені умовами договору, а якщо
строк виконання зобов'язання не
встановлений, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який час
боржник повинен виконати сплату боргу
в семиденний строк з дня пред'явлення
вимоги.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач за користування його грошовими
коштами нарахував відповідачу 3% річних
в розмірі 4193,41 грн., а саме:

- за період з 01.01.2013 року оп 11.01.2013 року на
суму основного боргу 225000,00 грн.
нараховано 203,42 грн. процентів річних;

- за період з 12.01.2013 року оп 19.09.2013 року на
суму основного боргу 165000,00 грн.
нараховано 3403,97 грн. процентів річних;

- за період з 20.09.2013 року оп 04.11.2013 року на
суму основного боргу 155000,00 грн.
нараховано 586,02 грн. процентів річних.
Розрахунок перевірено судом.

З урахуванням вищевикладеного позовні
вимоги про стягнення з відповідача
попередньої оплати в розмірі 155000,00
грн. та трьох процентів річних в
розмірі 4193,41 грн. є обґрунтованими,
підтверджуються матеріалами справи та
підлягають задоволенню з покладенням
на відповідача витрат по сплаті
судового збору.

Керуючись статтями 49, 82-84
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_1) на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) - 155000 грн. 00 коп.
основного боргу, 4193 грн. 41 коп. 3% річних
та 3183 грн. 87 коп. витрат по сплаті
судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Качур А.М.