ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2014 р.Справа № 922/4073/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання
Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Харківської Обласної Дирекції АТ
"Райффайзен Банк Аваль", м. Харків до
ФОП ОСОБА_2, м. Харків про звернення
стягнення на предмет іпотеки за участю
представників сторін:

позивача - Бідоленко Є.І. за дов. № 428/12
від 10.10.12р;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду та просить
звернути стягнення на заставне майно -
предмет іпотеки за договором наступної
іпотеки № 07-01-88/1-08 від 08.05.2008 року:
нерухоме майно, а саме: нежитлову
будівлю літера «А-2», загальною площею 2
044,2 кв. м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2. За
рахунок грошових коштів виручених від
реалізації заставного майна погасити
заборгованість, яка виникла у
позичальника ОСОБА_2 за кредитним
договором 010/42-1/0438 від 29.06.2011 року у
розмірі 11 255 606,80 гривень, яка
складається з суми заборгованості за
кредитом - 10 197 747,19 гривень, суми
нарахованих та несплачених відсотків
за користування кредитом - 1 007 202,17
гривень, суми пені, нарахованої за
порушення строку погашення кредиту - 15
121,88 гривень, суми пені, нарахованої за
порушення строку погашення відсотків -
35 535,56 гривень. Визначити спосіб
реалізації предмету наступної іпотеки
шляхом продажу його на прилюдних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України «Про виконавче провадження» з
дотриманням вимог Закону України «Про
іпотеку». Встановити, що початкова ціна
продажу предмета наступної іпотеки з
прилюдних торгів встановлюється на
підставі оцінки, проведеної відповідно
до законодавства про оцінку майна і
майнових прав та професійну оціночну
діяльність, в процедурі виконавчого
провадження при підготовці до
проведення прилюдних торгів та
стягнути з Відповідача на користь
позивача суму судового збору за подачу
позовної заяви в сумі 68 820,00 грн.

24.09.2012р. автоматизованою системою
документообігу господарського суду
Харківської області справу № 922/4073/13
було призначено для розгляду судді
Жельне С.Ч.

17 жовтня 2013 року позивачем через
канцелярію суду подано вх. № 38559 заяву
у якій позивач просить Звернути
стягнення на заставне майно - предмет
іпотеки за договором наступної іпотеки
№07-01-88/1-08 від 08.05.2008 року: нерухоме
майно, а саме: нежитлову будівлю літера
«А-2», загальною площею 2 044,2 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
належить на праві власності фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2. За рахунок
грошових коштів виручених від
реалізації заставного майна погасити
заборгованість, яка виникла у
позичальника ОСОБА_2 за кредитним
договором 010/42-1/0438 від 29.06.2011 року у
розмірі 11255 606,80 гривень, яка
складається з суми заборгованості за
кредитом - 10 197 747.19 гривень, суми
нарахованих та несплачених відсотків
за користування кредитом - 1 007 202,17
гривень, суми пені, нарахованої за
порушення строку погашення кредиту - 15
121,88 гривень, суми пені, нарахованої за
порушення строку погашення відсотків -
35 535,56 гривень. Визначити спосіб
реалізації предмету наступної іпотеки
шляхом продажу його на прилюдних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України «Про виконавче провадження» з
дотриманням вимог Закону України «Про
іпотеку». Встановити що початкова ціна
продажу предмета іпотека з прилюдних
торгів складає 6 567 429,00 грн. та стягнути
з Відповідача на користь позивача суму
судового збору за подачу позовної
заяви в сумі 68 820,00 грн.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18.10.2013 р. заяву
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі
Харківської Обласної Дирекції АТ
"Райффайзен Банк Аваль" було прийнято
до розгляду та продовжено розгляд
справи з її урахуванням.

05.11.2013 р. автоматизованою системою
документообігу господарського суду
Харківської області, на підставі
розпорядження № 1388 від 05.11.2013 року, у
зв'язку з хворобою судді Жельне С.Ч.,
справу № 922/4073/13 призначено для
розгляду судді Шатернікову М.І.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 05.11.2013 р.
розгляд справи № 922/4073/13 було
відкладено на 26.11.2013 р. о 12:30.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 26.11.2013 р.
розгляд справи № 922/4073/13 було
відкладено на 10.12.2013 р. о 12:00.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 10.12.2013 р.
розгляд справи № 922/4073/13 було
відкладено на 18.12.2013 р. об 11:30. Цією ж
ухвалою строк вирішення даного спору
було продовжено за межами, визначеними
ч.1 ст. 69 ГПК України на п'ятнадцять днів
до 20 січня 2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18.12.2013 р.
розгляд справи № 922/4073/13 було
відкладено на 14.01.2014 р. о 10:30.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 14.01.2014 р.
розгляд справи № 922/4073/13, за клопотанням
представника позивача, було відкладено
на 17.01.2014 р. о 10:00.

На адресу суду представником позивача
17.01.2014 р. надано заяву (вх. 1381), в якій
позивач посилається на ст. 39, 41, 43 ЗУ "Про
іпотеку" та зазначає, що ТОВ
"Інвестиційно-консалтингова компанія
"ПРОКОНСУЛ" на замовлення АТ
"Райффайзен Банк Аваль" проведено
оцінку нерухомого майна: нежитлової
будівлі літ. "А-2", що знаходиться за
адресою: місто АДРЕСА_1, що належить на
праві власності фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 та відповідно
звіту про оцінку майна від 30.12.2013 року,
ринкова вартість зазначеного майна
становить 5147000,00 грн., у зв'язку з чим
просить суд встановити початкову ціну
продажу предмета іпотеки з прилюдних
торгів у розмірі 5147000,00 грн.

Суд, розглянувши заяву позивача (вх. 1381),
визнав її такою, що відповідає вимогам
ГПК України, підлягає прийняттю до
розгляду та продовжує розгляд справи з
її урахуванням.

Представник позивача у судовому
засіданні призначеному на 17.01.2014 року
підтримує позовні вимоги з урахуванням
наданої заяви у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглядати справу за
наявними у справі і додатково поданими
на вимогу суду матеріалами і
документами та у відповідності до ст. 75
ГПК України.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

08 травня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Харківської
обласної дирекції (правонаступником за
всіма правами та обов'язками якого на
теперішній час є Публічне акціонерне
товариство "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Харківської обласної Дирекції
"Райффайзен Банк Аваль" - позивач по
справі) та ОСОБА_2 було укладено
Генеральну кредитну угоду № 07-01-88-08.

В подальшому до угоди вносились зміни
шляхом укладання додаткової угоди № 1
від 16 грудня 2009 року, додаткової угоди
№ 2 від 30 грудня 2010 року, додаткової
угоди № 3 від 29 червня 20011 року.

На виконання Генеральної кредитної
угоди між позивачем та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір № 010/42-1/0438
від 29 червня 2011р., відповідно до п. 2
частини 1 якого позивач у відповідності
до умов Генеральної кредитної угоди №
07-01-88-08 від 08.05.2008 р. надав ОСОБА_2 кредит
за рахунок банківських коштів у сумі
10748556,92 грн., із сплатою 15,0 % річних
строком 08 травня 2018 р. та зі сплатою
пільгової процентної ставки у розмірі
11% річних у період з 30.06.2011 р. по 14.01.2012 р.
за умови виконання встановлених у
договорі умов.

Згідно з п. 3 частини 1 кредитного
договору № 010/42-1/0438 у редакції
додаткової угоди від 21.03.2013 р., сторони
домовились, що для розрахунку
процентів за користування кредитом
буде використовуватись наступна
процентна ставка: 20% та пільгова
процентна ставка 15% , яка
застосовується протягом пільгового
періоду, а саме з 21.03.2013 р. по 08.05.2018 р.,
якщо інше не випливатиме з інших умов
договору.

У відповідності до п. 4 кредитного
договору повернення кредиту та сплати
процентів відбувається шляхом сплати
позичальником Ануїтетних платежів
згідно з Графіком повернення кредиту
та сплати процентів до цього договору.
Сума Кредиту та процентів щомісяця
погашається рівними частинами
протягом всього строку дії Кредитного
договору. Щомісячне погашення Кредиту
відбувається рівними частинами з
нарахуванням процентів на залишок
заборгованості по Кредиту.

Додатковими угодами від 19.01.2012 р. та від
21.03.2013 р. сторони викладали Додаток № 1
"Графік погашення кредитної
заборгованості та сплати процентів" до
Кредитного договору в новій редакції.

У відповідності до п. 1.9.2. ч. 2 кредитного
договору № 010/42-1/0438 від 29.06.2011 р. банк має
право вимагати дострокового виконання
боргових зобов'язань та дострокового
погашення кредиту у випадку
прострочення позичальником більш ніж
на 30 календарних днів строків
погашення кредиту або порушення цих
строків менш ніж на 30 календарних днів,
але більш трьох разів протягом
останніх дванадцяті місяців.

Якщо кредитор вирішив скористатися
правами, визначеними у ст. 1.9 договору,
він повідомляє про це позичальника
шляхом направлення письмового
повідомленні.

У випадку, якщо письмове повідомлення
кредитора містить вимогу про
дострокове повне або часткове
погашення боргових зобов'язань
позичальника за цим договором, строк
виконання зазначених в такому
повідомленні зобов'язань позичальника
вважається таким, що закінчився, на 31
календарний день з дня направлення
кредитором позичальнику відповідного
повідомлення. У разі невиконання
позичальником цієї вимоги кредитор має
право звернути стягнення за договором
забезпечення, пред'явити вимогу
поручителю та вжити інші заходи для
стягнення заборгованості позичальника
за цим договором, які не суперечать
чинному законодавству України (п. 1.9.9 ч.
2 кредитного договору № 010/42-1/0438 від
29.06.2011 р.)

Згідно до ч. 2 розділу 4 кредитного
договору за невиконання або неналежне
виконання прийнятих на себе
зобов'язань стосовно повернення
кредиту, сплати процентів за
користування кредитними коштами, у
визначені договором строки,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку пеню від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на час виникнення
заборгованості, за кожний день
прострочення. Зазначена пеня
сплачується додатково до прострочених
сум, що підлягають сплаті згідно
договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, у відповідності до умов
кредитного договору № 010/42-1/0438, виконав
свій обов'язок щодо надання
позичальнику грошових коштів (кредиту)
у розмірі 10197747,19 грн., що
підтверджується матеріалами справи та
не спростовано відповідачем.

Проте, як встановлено судом під час
розгляду справи, позичальник ОСОБА_2,
користуючись грошовими коштами, свої
зобов'язання за кредитним договором
щодо повернення кредитних коштів та
сплати відсотків належним чином не
виконував, в зв'язку з чим станом на
12.09.2013р. у нього утворилась
заборгованість перед позивачем за
кредитним договором № 010/42-1/0438 від
29.06.2011 р. в сумі 1227202,17 грн., яка
складається з 220000,00 грн. - сума
простроченої заборгованості за
кредитом та 1007202,17 грн. - сума
простроченої заборгованості за
відсотками.

Відповідно до частини 1 статті 1054
Цивільного кодексу України, за
кредитним договором банк або фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України, передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Сторонами встановлено, що
заборгованість за кредитним договором
повинна погашатись згідно
встановленого графіку повернення
кредиту та сплати процентів. Зокрема, у
укладеному 21.03.2013 року графіку
повернення кредиту та сплати процентів
сторонами встановлено обов'язок
позичальника станом на 31.03.2013 р.
погасити основну заборгованість за
кредитом у розмірі 150000,00 грн.; сплатити
проценти за користування кредитом у
розмірі 131720,90 грн. та станом на 30.04.2013 р.
погасити основну заборгованість за
кредитом у розмірі 70000,00 грн.; сплатити
проценти за користування кредитом у
розмірі 129783,40 грн.

Станом на 12.09.2013 р. ОСОБА_2 сума основної
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 220000,00 грн., встановлена до
погашення Графіком повернення кредиту
та сплати відсотків від 21.03.2013 р.,
сплачена не була, отже, відповідач
визнається судом таким, що прострочив
виконання зобов'язання за кредитним
договором № 010/42-1/0438 від 21.03.2011 р.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу
України, передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного
кодексу України, якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Якщо позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549-552 цього
Кодексу, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення позикодавцеві,
незалежно від сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
цього Кодексу.

Відповідно до п. 1.9.9 кредитного
договору, якщо кредитор вирішив
скористатись правами, визначеними
статті 1.9. договору, зокрема, щодо
дострокового погашення кредиту, він
повідомляє про це позичальника шляхом
направлення письмового повідомлення.

Позивачем 12.08.2013 року на адресу ОСОБА_2
було направлено вимогу про усунення
порушення зобов'язань передбачених
кредитним договором № 010/42-1/0438 від
21.03.2011 р., яка залишена без відповіді.

Дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, судом під час розгляду
справи встановлено, що ОСОБА_2,
користуючись грошовими коштами
протягом строку дії кредитного
договору № 010/42-1/0438 від 21.03.2011 р.,
порушував свої зобов'язання по сплаті
чергових платежів по поверненню
кредиту та сплаті відсотків більше, ніж
30 календарних днів, у зв'язку з чим у
позивача в порядку частини 2 п.п 1.9.
кредитного договору виникло право
вимагати погашення кредиту в повному
обсязі, сплатити процентів за
фактичний час використання кредиту та
сплати нарахованих штрафних санкцій.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено наявність заборгованості
ОСОБА_2, перед позивачем внаслідок
неналежного виконання зобов'язань за
кредитним договором № 010/42-1/0438 від
21.03.2011 р. станом на 12.09.2013 р. у сумі 11255606,80
грн., з яких:

- 10197747,19 грн. - заборгованість за
кредитом, з яких 220000,00 грн. прострочена
сума заборгованості за кредитом;

- 1007202,17 грн. - прострочена
заборгованість по відсоткам;

- 15121,88 грн. - пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом;

- 35535,56 грн. - пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості за
відсотками.

Також, судом встановлено, з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
Генеральною кредитною угодою № 07-01-88-08
від 08.05.2008 р. та кредитним договором №
010/42-1/0438 від 21.03.2011 р. між позивачем по
справі та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 (відповідач) 08 травня 2008 року
було укладено договір наступної
іпотеки № 07-01-88/1-08, посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за № 1498,
відповідно до умов якого, відповідач
передав в іпотеку нерухоме майно:
нежитлову будівлю в літ "А-2", загальною
площею 2044,2 кв.м., яка знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1 та належить
відповідачу на праві приватної
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 01 грудня 2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрованим в
Державному реєстрі правочинів.

Згідно п. 1.1 іпотечного договору, цей
договір забезпечує вимоги
іпотекодержателя (позивача), що
виникають та/або виникнуть у
майбутньому з умов Генеральної
кредитної угоди № 07-01-88-08 від 08.05.2008 р., а
також будь-яких кредитних договорів, що
укладені та/або можуть бути укладені в
майбутньому у відповідності до цієї
угоди, за умовами яких іпотекодавець
(відповідач) зобов'язується перед
іпотекодержателем повернути кредитні
кошти, сплатити проценти за
користування кредитними коштами ,
комісійну винагороду, неустойку, в
розмірі, строки та у порядку,
передбачених Угодою та/або Кредитними
договорами та/або одним з Кредитних
договорів і цим Договором, а також
виконати інші умови Угоди та кожного з
Кредитних договорів та відшкодувати
іпотекодержателю всі можливі збитки,
понесені ним внаслідок невиконання чи
неналежного виконання умов Угоди
та/або Кредитних договорів та/або
одного з Кредитних договорів.

У пункті 6.1 іпотечного договору
сторонами встановлено, що у разі
порушення боргових зобов'язань, умов
Угоди та/або Кредитних договорів та/або
одного з Кредитних договорів та/або
умов цього договору позивач
(іпотекодержатель) надсилає
відповідачу (іпотекодавцю) письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет наступної іпотеки у разі
невиконання цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога позивача
залишається без задоволення, позивач
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет наступної іпотеки.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку"
визначено, що іпотека - це вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Частиною 6 ст. 3 Закону України "Про
іпотеку" встановлено, що у разі
порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України "Про
іпотеку", у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно із ст. 7 Закону України "Про
іпотеку", за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання. Якщо вимога за основним
зобов'язанням підлягає виконанню у
грошовій формі, розмір цієї вимоги
визначається на підставі іпотечного
договору або договору, що обумовлює
основне зобов'язання, у чітко
встановленій сумі чи шляхом надання
критеріїв, які дозволяють встановити
розмір цієї вимоги на конкретний час
протягом строку дії основного
зобов'язання. Якщо інше не встановлено
законом або іпотечним договором,
іпотекою також забезпечуються вимоги
іпотекодержателя щодо відшкодування:
витрат, пов'язаних з пред'явленням
вимоги за основним зобов'язанням і
зверненням стягнення на предмет
іпотеки; витрат на утримання і
збереження предмета іпотеки; витрат на
страхування предмета іпотеки; збитків,
завданих порушенням основного
зобов'язання чи умов іпотечного
договору.

Згідно із ст.19 Закону України "Про
заставу" за рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих прострочкою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором, - неустойку), необхідні
витрати на утримання заставленого
майна, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором
застави. Аналогічне за змістом правило
передбачено і у ст. 589 Цивільного
кодексу України.

12.08.2013 р. позивачем було направлено ФОП
ОСОБА_2 вимогу (вих.. № 140-11-0-00/8/1006 від
09.08.2013 року), в якій з додержанням
приписів п. 6.1 договору про наступну
іпотеку, звернувся до відповідача з
вимогою про усунення порушення
зобов'язань перед АТ "Райффайзен Банк
Аваль" за кредитним договором № 010/42-1/0438
від 29.06.2011 р., укладеного у
відповідності до Генеральної
кредитної угоди № 07-01-88-08 від 08.05.2008 р.

Факт направлення вказаної вимоги
відповідачу підтверджується
фіскальним чеком та описом вкладення у
поштове відправлення від 12.08.2013 р.,
копії яких залучені до матеріалів
справи.

Частина 3 ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" встановлює, що звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється і у тому числі на підставі
рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що
божником не виконувались належним
чином договірні зобов'язання за
Кредитним договором в частині
своєчасного повернення кредитних
коштів та сплати по відсоткам за
користування ними, у зв'язку з чим,
враховуючи умови договору наступної
іпотеки № 07-01-88/1-08 від 08.05.2008 року,
укладений між сторонами, позивач
отримав право звернути стягнення
заборгованості, що виникла за
кредитним договором, на предмет
іпотеки за Іпотечним договором

Стаття 590 Цивільного кодексу України
встановлює, що звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 41. Закону
України "Про іпотеку", реалізація
предмета іпотеки, на який звертається
стягнення за рішенням суду або за
виконавчим написом нотаріуса,
проводиться, якщо інше не передбачено
рішенням суду, шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України "Про виконавче
провадження", з дотриманням вимог цього
Закону.

Згідно ст. 39 Закону України "Про
іпотеку" суд у разі задоволення позову
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у своєму рішенні зазначає,
зокрема, початкову ціну продажу
предмету іпотеки.

Відповідно до частини шостої ст. 38
Закону України "Про іпотеку" ціна
продажу предмета іпотеки
встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Сторонами при укладенні договору
наступної іпотеки № 07-01-88/1-08 від 08.05.2008
року, у п. 1.4. цього договору встановлено
вартість предмету іпотеки за згодою
сторін у розмірі 8981400,00 грн.

Позивач надав звіт про оцінку майна:
нежитлової будівлі, літ. "А-2", загальною
площею 2044,2 кв.м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 та є власністю ФОП
ОСОБА_2, який було виконано ТОВ
"Інвестиційно-консалтингова компанія
"ПРОКОНСУЛ" (сертифікат суб'єкта
оціночної діяльності № 12444/11 від 09.09.2011
року). Відповідно до наданого звіту
ринкова вартість вищезазначеної
нежитлової будівлі станом на 06 грудня
2013 року становить 5147000,00 грн. (ПДВ не
передбачений). Позивач з урахуванням
уточнення позовних вимог визначає
початкову вартість майна на підставі
вищевказаного звіту.

Згідно розділу 2 Листа Верховного Суду
України від 07.10.2010 року "Узагальнення
судової практики розгляду цивільних
справ, які виникають з кредитних
правовідносин (2009 -2010 роки)"
зазначається, що при розгляді справ
щодо звернення стягнення на іпотечне
майно у судів виникають питання, що
стосуються оцінки майна - предмета
іпотеки. В одних випадках в якості ціни
позову береться початкова вартість,
яка зазначена у договорі, в інших -
встановлена вартість предмета іпотеки
на час розгляду справи при видачі
витягу із державного реєстру. При
вирішенні цих питань суди мають
виходити з того, що ціна предмета
іпотеки встановлюється в самому
договорі. Якщо при розгляді справи
сторони з такою оцінкою погоджуються,
то в суду немає підстав її не приймати
до уваги, оскільки вона є умовою
договору. Якщо між сторонами виникає
спір щодо такої оцінки, то залежно від
того, яка сторона її оспорює, вона
зобов'язана довести інший його розмір.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не
надано заперечення щодо вартості
заставленого (іпотечного) майна,
визначеної у звіті, наданому позивачем
до матеріалів справи, господарський
суд вважає необхідним встановити
початкову ціну продажу предмету
іпотеки у розмірі 5147000,00 грн.

Відповідно до статей 55 Конституції
України, статей 15, 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутись до суду за захистом свого
цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Таким чином, суд, дослідивши матеріали
справи, знаходить правові підстави для
задоволення позовних вимог, так як вони
підтверджуються доданими до
матеріалів справи доказами, не
спростовані відповідачем та суд вважає
їх такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Таким чином судові
витрати у даній справі покладаються на
відповідача з вини якого спір доведено
до суду.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 526, 530, 543, 553, 554, 1046, 1050, 1054
Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 33,
38, 39 Закону України "Про іпотеку",
статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Звернути стягнення на заставне майно -
предмет іпотеки за договором наступної
іпотеки № 07-01-88/1-08 від 08.05.2008 року:
нерухоме майно, а саме: нежитлову
будівлю літера «А-2», загальною площею 2
044,2 кв. м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2
(АДРЕСА_2; ідент. номер НОМЕР_1).

За рахунок грошових коштів виручених
від реалізації заставного майна
погасити заборгованість, яка виникла у
позичальника ОСОБА_2 за кредитним
договором 010/42-1/0438 від 29.06.2011 року у
розмірі 11255606,80 гривень, яка складається
з суми заборгованості за кредитом -
10197747,19 гривень, суми нарахованих та
несплачених відсотків за користування
кредитом - 1007202,17 гривень, суми пені,
нарахованої за порушення строку
погашення кредиту - 15121,88 гривень, суми
пені, нарахованої за порушення строку
погашення відсотків - 35535,56 гривень.

Визначити спосіб реалізації предмету
наступної іпотеки шляхом продажу його
на прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України "Про виконавче
провадження" з дотриманням вимог
Закону України "Про іпотеку".
Встановити початкову ціну продажу
предмета іпотека з прилюдних торгів у
розмірі 5147000,00 грн.

Рахунок для сплати № 290921074 в
Харківській обласній дирекції АТ
"Райффайзен Банк Аваль" МФО 350589 код
23321095.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; ідент. номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Харківської обласної дирекції АТ
"Райффайзен Банк Аваль" (61166, м. Харків,
вул. Новгородська, 11, ;
р/р № 649989 в Харківській обласній
дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО
350589) 68820,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 22.01.2014 р.

Суддя Шатерніков М.І.