ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" січня 2014 р.
Справа № 21/013-09

Суддя Ярема В.А. розглянувши заяву
Приватного підприємства "Транспортна
компанія "Ірина" про відстрочку
виконання рішення господарського суду
Київської області від 25.03.2009р. у справі

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Бориспільський автозавод"

до Приватного підприємства
"Транспортна компанія "Ірина"

про стягнення 954 722,00 гривень

за участю представників:

від позивача: Сухаревський
(довіреність б/н від 31.01.2014р.)

від відповідача : Аргат Т.В.
(довіреність №23 від 30.01.2014р.)

Встановив:

Рішенням господарського суду
Київської області від 25.03.2009р. у справі
№21/013-09, залишеним без змін постановою
Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 30.06.2009р.,
позовні вимоги Закритого акціонерного
товариства "Бориспільський автозавод"
задоволено повністю, стягнуто з
Приватного підприємства "Транспортна
компанія "Ірина" на користь Закритого
акціонерного товариства
"Бориспільський автозавод" 954 722
(дев'ятсот п'ятдесят чотири тисячі
сімсот двадцять дві) грн. 00 коп.
заборгованості, 9 547 (дев'ять тисяч
п'ятсот сорок сім) грн. 22 коп. державного
мита та 100 (сто) грн. 40 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду.

24.07.2009р. було видано наказ про примусове
виконання рішення господарського суду
Київської області від 25.03.2009р. у справі
№21/013-09.

27.08.2009р. старшим державним виконавцем
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Сімферопольського
МУЮ Латишевим А.В. відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
наказу господарського суду Київської
області від 24.07.2009р. у справі №21/013-09

20.01.2014р. через канцелярію
господарського суду Київської області
від ПП "Транспортна компанія "Ірина"
надійшла заява про відстрочку
виконання рішення у справі №21/013-09 до
01.10.2014р.

В обґрунтування поданої заяви
відповідач посилається на скрутне
фінансове становище, спричинене
особливістю господарської діяльності
ПП «Транспорта компанія «Ірина», яка
полягає у здійсненні нерегулярних
перевезень пасажирів, здебільшого у
курортний сезон. Заявник також
зазначив, що основний прибуток
підприємство отримує в період з травня
по жовтень, а тому виконання рішення у
даній справі стане можливим не раніше
01.10.2014р., після завершення курортного
сезону.

До того ж, як зазначив відповідач,
стосовно ПП «Транспортна компанія
«Ірина» відкрито дванадцять
виконавчих проваджень, а також
накладено арешт на банківські рахунки,
що унеможливлює добровільне виконання
рішення у даній справі.

В підтвердження обґрунтувань заяви, ПП
«Транспорта компанія «Ірина» надало
суду фінансові звіти суб'єкта малого
підприємництва за 2012 та 2013 роки, а також
копії постанов про арешт грошових
коштів ПП «Транспорта компанія
«Ірина».

Ухвалою господарського суду Київської
області від 21.01.2014р. вищезазначену
заяву прийнято та призначено до
розгляду на 31.01.2014р.

31.01.2014р. через канцелярію
господарського суду Київської області
від позивача надійшов відзив на заяву
ПП "Транспортна компанія "Ірина" про
відстрочку виконання рішення у даній
справі, відповідно до змісту якого
стягувач просить суд відмовити
заявнику у задоволенні заяви, оскільки
заявник не надав жодних доказів, що
підтверджують факт існування
виключних обставин, які ускладнюють
виконання відповідачем рішення у даній
справі, до того ж, з моменту набрання
рішенням господарського суду
Київської області від 25.03.2009р. законної
сили (30.06.2009р.), підприємство не виконує
останнє, що порушує матеріальні
інтереси позивача. До того ж, лише за
рахунок арештованого державним
виконавцем майна боржника можливо
виконати рішення суду у даній справі.

Дослідивши матеріали справи та поданої
заяви, суд встановив, що заява
Приватного підприємства "Транспортна
компанія "Ірина" про відстрочку
виконання рішення господарського суду
Київської області від 25.03.2009р. у справі
№21/013-09 задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що при наявності обставин,
що ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до пунктів 7.1.1, 7.1.2, 7.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №9 від
17.10.2012р. «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»
відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом, розстрочка означає виконання
рішення частками, встановленими
господарським судом, з певним
інтервалом у часі. Строки виконання
кожної частки також повинні
визначатись господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.

Водночас, господарський процесуальний
кодекс України не визначає переліку
обставин, які свідчать про
неможливість виконання рішення чи
ускладнюють його виконання, тому суд
оцінює докази щодо наявності таких
обставин в порядку ст. 43 ГПК України за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

При цьому, вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо юридичної особи -
наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 21.11.2012р. у справі №5008/437/2012.

Вирішуючи питання про застосування
відстрочки або розстрочки виконання
рішення суду, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси обох сторін, їх фінансовий
стан тощо. Тобто, господарський суд
повинен враховувати можливі негативні
наслідки для боржника при виконанні
рішення у встановлений строк, але також
необхідно враховувати такі ж наслідки
і для стягувача при затримці виконання
рішення та не допускати

їх настання.

При цьому, в силу ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

ПП "Транспортна компанія "Ірина",
звертаючись до суду із заявою про
надання відстрочки виконання рішення
господарського суду Київської області
від 25.03.2009р. посилається на ті
обставини, що на даний момент
знаходиться у скрутному фінансовому
становищі, спричиненому особливістю
здійснення господарської діяльності.

Втім, посилання на складний фінансовий
стан не є винятковою обставиною в
розумінні ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, за
наявності якої можливе надання
відстрочки виконання рішення.

Складний фінансовий стан відповідача є
наслідком господарської діяльності
боржника, а не в силу об'єктивних
обставин, що унеможливлюють виконання
договірних зобов'язань та рішень суду,
у той час, як ст. 42 Господарського
кодексу України визначає
підприємництво як самостійну,
ініціативну, систематичну, на власний
ризик господарську діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання з метою досягнення
економічних і соціальних результатів
та одержання прибутку. При цьому,
здійснення підприємницької діяльності
на власний ризик означає покладення на
підприємця тягаря несприятливих
наслідків такої діяльності.

З огляду наведеного, скрутний
фінансовий стан відповідача не є
належною підставою для застосування
положень ст.121 ГПК України, оскільки
відсутність у боржника необхідних
коштів не може розглядатись як
неможливість виконання господарського
зобов'язання та не є винятковою
обставиною, за наявності якої можливе
надання відстрочки виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 17.05.2011р. у справі №3/62.

До того ж, відсутність у боржника
грошових коштів не може свідчити про
неможливість виконання рішення суду з
огляду на існування інших, крім
звернення стягнення на грошові кошти,
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження», способів
виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 17.10.2012р. у справі №5015/5801/11.

Крім того, інших доказів на
підтвердження ускладнення та/або
неможливості виконання відповідачем
рішення господарського суду Київської
області від 25.03.2009р. у даній справі суду
не надано, у той час як фінансові звіти
суб'єкта малого підприємництва не є
доказами, що підтверджують факт
існування виключних обставин, які
ускладнюють виконання відповідачем
рішення у даній справі у розумінні
статті 121 ГПК України.

Відтак, беручи до уваги наведені
нормативні приписи, аналіз суб'єктного
складу і характеру правовідносин
сторін, оцінюючи обґрунтування
зазначеної заяви, а також враховуючи
той факт, що обставини, покладені
відповідачем в основу обґрунтування
поданої заяви не є винятковими
обставинами у розумінні ст. 121 ГПК
України, у той час, як суду не надано
доказів, що підтверджують факт
існування у ПП «Транспортна компанія
«Ірина» обставин, які ускладнюють
виконання рішення у даній справі або
роблять його неможливим у строк, суд
дійшов висновку, що заява Приватного
підприємства «Транспортна компанія
«Ірина» про відстрочку виконання
рішення господарського суду Київської
області від 25.03.2009р. у справі №21/013-09 є
необґрунтованою, а тому задоволенню не
підлягає, що не позбавляє відповідача
права на повторне звернення до суду із
відповідною заявою.

До того ж, при прийнятті даної ухвали
судом були враховані не лише інтереси
відповідача, а й позивача, оскільки
невиконання рішення суду порушує
матеріальні інтереси ПрАТ
«Бориспільський автозавод», що також
може призвести до негативних наслідків
для нього.

Виходячи з наведених законодавчих
положень та керуючись ст. ст. 86, 121
Господарського процесуального кодексу
України, суд

Ухвалив:

У задоволенні заяви Приватного
підприємства «Транспортна компанія
«Ірина» про відстрочку виконання
рішення господарського суду Київської
області від 25.03.2009р. у справі №21/013-09
відмовити.

Суддя
В.А. Ярема