Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/21461/13 29.01.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укррос-Транс"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгротехсервіс"

третя особа яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Товариство з обмеженою
відповідальністю "Лис-С"

про зобов'язання вчинити дію та
стягнення 1 556 596,20 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Кузьмишина Л.В. -
довіреність б/н від 08.01.2014 року; Ємець
О.М. - довіреність бн від 08.01.2014 року.

від відповідача: не з'явилися;

від третьої особи: не з'явилися;

Обставини справи :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укррос-Транс"
звернулося до господарського суду м.
Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Украгротехсервіс" про зобов'язання
вчинити дію та стягнення 1 054 137,92 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо повноти та
своєчасності внесення орендної плати,
згідно умов Договору №100413-ЗП20-02 від
13.04.2010 року, та повернення
вагонів-цистерн з оренди.

З цих підстав, позивач просив
задовольнити позов, стягнувши з
відповідача на свою користь 1 054 137,92 грн.
- основного боргу, та зобов'язати
відповідача повернути позивачу із
оренди вагони-цистерни за актом
приймання-передачі.

Ухвалою від 06.11.2013 року порушено
провадження по справі та призначено її
розгляд на 26.11.2013 року.

26.11.2013 року у судовому засіданні у
відповідності до вимог ч. 3 ст. 77 ГПК
України оголошено перерву до 17.12.2013
року.

13.12.2013 року через відділ діловодства
суду від представника позивача
надійшла заява про збільшення позовних
вимог, згідно якої просив суд стягнути
з відповідача на свою користь 1 556 596,20
грн. - основного боргу.

17.12.2013 року через відділ діловодства
суду від представника ТОВ "Лис-С"
надійшла заява про залучення її в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача.

17.12.2013 року через відділ діловодства
суду від представника відповідача
надійшла заява про залучення в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ТОВ "Лис-С", відзив
на позовну заяву.

17.12.2013 року представник позивача
залишив вирішення клопотання про
залучення ТОВ "Лис-С" в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача на розсуд суду.

17.12.2013 року представник відповідача
заявив усне клопотання про відкладення
розгляду справи.

17.12.2013 року судом задоволено клопотання
про залучення ТОВ "Лис-С" в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача.

Враховуючи необхідність витребування
нових доказів по справі, а також
враховуючи клопотання представника
відповідача, судом відкладено розгляд
справи на 25.12.2013 року, залучено до
участі в справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ТОВ "Лис-С".

25.12.2013 року представник відповідача у
судовому засіданні заявив клопотання
про відкладення розгляду справи.

25.12.2013 року представник позивача у
судовому засіданні заперечував проти
задоволення заявленого клопотання.

25.12.2013 року представник позивача у
судовому засіданні надав оригінали
документів, що підтверджують
направлення копії позовної заяви та
доданих до неї документів на адресу
третьої особи.

Ухвалою від 25.12.2013 року відкладено
розгляд справи на 22.01.2014 року,
продовжено строк розгляду справи на 15
днів, зобов'язано третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Лис-С" надати
письмові пояснення щодо предмету
спору.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду міста Києва від
22.01.2014 року, у зв'язку з перебуванням
судді Якименка М.М. на лікарняному,
справу передано для розгляду судді
Ярмак О.М.

Ухвалою господарського суду м. Києва
(суддя Ярмак О.М.) від 22.01.2014 року справу
прийнято до провадження, а розгляд
справи призначено на 29.01.2014 року.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду міста Києва від
25.01.2014 року у зв'язку з виходом судді
Якименка М.М. з лікарняного, справу
передано судді Якименку М.М.

Ухвалою господарського суду м. Києва
(суддя Якименко М.М.) від 25.01.2014 року
справу прийнято до провадження.

В судове засідання 29.01.2014 року
представники відповідача та третьої
особи не з'явилися, про день та час
розгляду справи повідомлялися
належним чином. Ухвали суду, позовна
заява надсилались відповідачу та
третій особі на всі відомі адреси, в
тому числі на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» за
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою
від 06.11.2013 року, що свідчить про
достатність часу для підготовки до
судового розгляду справи, подання суду
доказів в обґрунтування своєї позиції,
в разі їх наявності.

Відповідно до статті 75 ГПК України
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 29.01.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в
судовому засіданні 29.01.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в
їх сукупності та заслухавши пояснення
представника позивача, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.04.2010 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укррос-Транс" (далі
по тексту - ОРЕНДОДАВЕЦЬ, позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Украгротехсервіс"
(далі по тексту - ОРЕНДАР, відповідач)
укладено Договір № 100413-ЗП20-02 (далі по
тексту - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору (із змінами
внесеними додатковою угодою № 2 від
28.03.2012 року) Орендодавець передає в
оренду Орендарю, а Орендар приймає
технічно справні, придатні до
експлуатації порожні залізничні
цистерни (далі - цистерни,
вагони-цистерни, вагони) за актом
прийому-передачі. Цистерни можуть
використовуватися для перевезення
дизельного палива, бензину, а також
темних нафтопродуктів, крім бітуму.

Згідно з п. 2.2. Договору Оренда цистерн
починається в день зазначений в Акті
прийому-передачі цистерн від
Орендодавця до Орендарю, день
зазначений в акті прийому-передачі
вважається першим днем оренди.

Відповідно до п. 2.3. Договору Оренда
цистерн припиняється в день зазначений
в Акті прийому-передачі цистерн від
Орендаря до Орендодавця, день
зазначений в акті прийому-передачі
вважається останнім днем оренди.

Згідно з п. 2.4. Договору (із змінами
внесеними додатковою угодою № 2 від
28.03.2012 року) по закінченні терміну
оренди Орендар зобов'язується
повернути Орендодавцю цистерни у
справному стані , з урахуванням
нормального зносу. Цистерни
передаються в такому ж технічному і
комерційному стані, в якому вони були
прийняті (кількість прийнятих
пропарених цистерн з додатком акта про
пропарюванню має відповідати
кількості виведених пропарених
цистерн з додатком акта про
пропарюванню). У разі , якщо ті цистерни
, які повинні бути повернуті
пропареними повертаються не
пропареними, то Орендодавець пропарює
дані цистерни самостійно з наступною
компенсацією Орендарем всіх понесених
витрат, пов'язаних з: промиванням /
пропарюванням цистерн і вартістю ж.д.
тарифа до наступної станції наливу.
Орендна плата за час знаходження
цистерн па станції пропарювання і
прямування до наступної станції наливу
нараховується.

Відповідно до п. 3.1. Договору (із змінами
внесеними додатковою угодою № 2 від
28.03.2012 року) вартість оренди однієї
цистерни протягом однієї доби
становить без ПДВ 238,50 грн., ПДВ (20%) - 47,70
грн., всього з ПДВ - 286,20 грн. (двісті
вісімдесят тесть трі.20 коп.). При
взаєморозрахунки, пов'язані з
виконанням умов Договору, послуги
банків кожна Сторона сплачує за свій
рахунок. Платіж вважається виконаним в
момент його надходження на
розрахунковий рахунок Орендодавця, в
повному обсязі, згідно виставленого
рахунку.

Згідно з п. 3.3. Договору орендна плата
нараховується з дня зазначеного в Акті
прийому-передачі цистерн від
Орендодавця до Орендарю, день,
зазначений в акті прийому-передачі
вважається першим днем оренди.

Відповідно до п. 3.4. Договору
нарахування орендної плати
припиняється в день зазначений в Акті
прийому-передачі цистерн від Орендаря
до Орендодавця, день зазначений в акті
прийому-передачі вважається останнім
днем оренди.

Згідно з п. 3.11. Договору Орендатор
зобов'язується щомісяця (не пізніше 5-го
числа поточного місяця виробляти 100%
передоплату вартості послуг з оренди)
здійснювати платежі за оренду, згідно
виставленого Орендодавцем рахунку на
оплату.

Відповідно до п. 3.13. Договору акт
виконаних робіт надсилається
Орендодавцем до Орендарю до 5-ого числа
місяця, наступного за звітним місяцем
оренди. Орендар протягом 5 днів з
моменту отримання оригіналу акта або
його факсової копії, повинен підписати
і завірити печаткою його зі свого боку
і вислати його Орендодавцю поштою. Якщо
на протязі 5-ти днів з моменту отримання
Орендарем оригіналу акта або його
факсової копій не надійшло заперечень
або відмови у підписанні, акт
вважається узгодженим і має юридичну
силу.

Згідно з п. 7.1. Договору (зі змінами
внесеними додатковою угодою № 5 від
31.03.2013 року) договір вступає в силу з
моменту його підписання і діє до 31.07.2013
року, а в частині взаєморозрахунків - до
повного виконання сторонами свої
зобов'язань.

Факт приймання-передачі цистерн
підтверджується підписаним між
сторонами Актами прийому-передачі: від
02.05.2010 року, від 03.05.2010 року, від 09.05.2010
року, від 10.05.2010 року, від 19.05.2010 року, від
10.04.2011 року, від 11.04.2011 року, від 12.04.2011
року, від 13.04.2011 року, від 16.04.2011 року, від
17.04.2011 року, від 22.04.2011 року, від 25.04.2011
року, від 24.04.2011 року, від 26.04.2011 року,
28.04.2011 року, від 01.05.2011 року, 02.05.2011 року,
13.05.2011 року, 05.06.2011 року, 29.07.2011 року,
31.07.2011 року, 01.08.2011 року, 02.08.2011 року, від
10.09.2011 року, 18.09.2011 року, від 10.07.2012 року
(копії Актів міститься в матеріалах
справи).

Відповідачем було повернуто із оренди
позивачу вагони-цистерни, на
підтвердження чого позивач надав суду
Акти приймання-передачі залізничних
вагонів-цистерн: від 23.09.2010 року, від
30.09.2010 року, від 03.12.2010 року, від 10.12.2010
року, від 13.12.2010 року, від 06.01.2011 року, від
26.06.2011 року, від 28.06.2011 року, від 04.07.2011
року, від 10.07.2011 року, від 04.08.2011 року, від
07.08.2011 року, від 10.01.2011 року, від 14.10.2011
року, від 30.11.2011 року, 25.12.2011 року, від
20.02.2012 року, 10.03.2012 року, від 14.03.2012 року,
від 18.03.2012 року, від 27.03.2012 року, від
31.03.2012 року, від 02.12.2012 року, від 09.12.2012
року, від 17.12.2012 року, від 22.12.2012 року, від
08.02.2013 року.

Вагони у кількості 10 штук, а саме: №
51703569, № 50982776, № 50950781, № 50973361, № 50973379, №
50257179, № 50442698, № 50316173, № 50213701, № 53986386, не
були повернуті за актом
приймання-передачі відповідачем
позивачу, на підтвердження іншого суду
не надано жодного доказу.

Відповідно до довідки (листа)
Державного підприємства «Головний
інформаційно-обчислювальний центр
державної адміністрації залізничного
транспорту України» від 01.10.2013 року
№ГІОЦ-36/971, дислокація 10 вагонів (№
51703569, № 50982776, № 50950781, № 50973361, № 50973379, №
50257179, № 50442698, № 50316173, № 50213701, № 53986386) є
Республіка Казахстан на станціях
Кульсари та Жем.

В зв'язку з неповерненням відповідачем
вагонів і не вжиття необхідних заходів
для повернення вагонів-цистерн із
Республіки Казахстан на України,
позивачем вжито заходи по поверненню
вагонів-цистерн на територію України, а
саме: Позивачем було відправлено в
відрядження співробітника Ємець О.М.
для врегулювання питання про
повернення вагонів-цистерн. Факт
відрядження підтверджується
посвідченням про відрядження,
проїзними квитками, квитанціями про
проживання в готелі.

Відповідно до бухгалтерського звіту
про використання коштів, виданих на
відрядження від 28.10.2013 року, Ємцем О.М.
витрачено 28 076,65 грн. Згідно з
бухгалтерським звітом про
використання коштів, виданих на
відрядження від 11.11.2013 року, Ємцем О.М.
витрачено 5 965,22 грн.

Для повернення вагонів-цистерн на
територію України позивач уклав
наступні договори.

17.10.2013 року між ТОВ «Укррос-Транс»
(замовник, позивач) та ТОВ «Батыс Регион
Транс Сервис» (експедитор) укладено
Договір №139 про
транспортно-експедиційне
обслуговування (далі по тексту -
Договір №139), за умовами якого (п. 2.1. та
2.2. Договору №139) експедитор надає
замовнику послуги по організації
експортно-імпортних і транзитних
перевезень завантажених і порожніх
вагонів Замовника.

Відповідно до Додатку №2 до Договору
№139, замовник відшкодовує експедитору
витрати по оплаті залізничного тарифу
по території Казахстану, додаткових
зборів по ст. Жем та
запорно-пломбувальні пристрої, знаків
небезпеки. Вартість даних послуг
становить 7 417,00 доларів США.

ТОВ «Батыс Регион Транс Сервис»
виставило позивачу наступні рахунки на
оплату послуг за Договором №139, а саме:

- рахунок на оплату № 169 від 17.10.2013
року на суму 7 417,00 доларів США.

- рахунок на оплату № 180 від 01.11.2013
року на суму 34 587,26 доларів США.

Позивачем були оплачені послуги за
Договором №139 на підтвердження чого
позивач надав суду платіжне доручення
№ 478 від 21.10.2013 року на суму 7 417,00 доларів
США (що є еквівалентом 59 284,09 грн.), та
платіжне доручення № 495 від 05.11.2013 року
на суму 34 587,26 доларів США (що є
еквівалентом 276 455,97 грн.).

06.08.2013 року між ТОВ «Укррос-Транс»
(клієнт, позивач) та ТОВ «Технотранс»
(експедитор) укладено Договір №77918
транспортного експедирування (далі по
тексту - Договір №77918), за умовами якого
експедитор взяв на себе зобов'язання за
оплату та за дорученням і за рахунок
Клієнта організувати виконання
комплексу транспортно-експедиційних
послуг, пов'язаних з перевезенням
вантажів залізничним транспортом,
оплатою митних та інших зборів при
доставці вантажів в транзитному режимі
по території Росії.

ТОВ «Технотранс» виставило позивачу
наступні рахунки на оплату послуг за
Договором №77918, а саме:

- рахунок № 0 від 27.11.2013 року
на суму 3 416,00 доларів США.

- рахунок № 9 від 27.11.2013 року
на суму 1 476,00 доларів США.

- рахунок № 8 від 27.11.2013 року
на суму 631,00 доларів США.

Позивачем були оплачені послуги за
Договором №77918 на підтвердження чого
позивач надав суду платіжне доручення
№ 525 від 05.12.2013 року на суму 3 896,55 доларів
США (що є еквівалентом 31 145,13 грн.), та
платіжне доручення № 527 від 06.12.2013 року
на суму 1 626,45 доларів США (що є
еквівалентом 13 000,22 грн.).

01.12.2011 року між ТОВ «Укррос-Транс»
(замовник, позивач) та ТОВ
«Промсистема» (виконавець) укладено
Договір № 49/11 про надання послуг з
пропарювання, промивки, дегазації та
зовнішньої очистки, фарбування
зовнішньої поверхні котлів
залізничних вагонів цистерн (далі по
тексту - Договір №49/11), за умовами якого
виконавець зобов'язується за завданням
замовника надати послуги з промивки та
очистки залізничних вагонів-цистерн з
наступним пропарюванням та дегазацією
(підготовки під налив та до деповського
(капітального) ремонту), а також
нанесення трафарету, з зовнішньої
очистки та фарбування зовнішньої
поверхні котлів залізничних
вагонів-цистерн, а замовник
зобов'язується прийняти і оплатити
належним чином та в належні строки
надані послуги.

Факт надання послуг за Договором №49/11
підтверджується підписаними між
сторонами Актами здачі-приймання
наданих послуг: від 07.11.2013 року, від
12.11.2013 року, від 13.11.2013 року, від 28.11.2013
року, від 30.11.2013 року.

Послуги за Договором № 49/11 були
оплачені позивачем, на підтвердження
даного факту позивач надав суду
платіжні доручення: №12979 від 02.10.2013 року
на суму 11 227,84 грн., №13667 від 08.11.2013 року
на суму 8 015,30 грн., №14056 від 04.12.2013 року на
суму 7 413,00 грн., №13732 від 13.11.2013 року на
суму 21 992,04 грн., №14170 від 10.12.2013 року на
суму 10 049,20 грн.

Судом встановлено, що Договір №49/11,
Договір №77918, та Договір №139 які були
укладені позивачем з метою повернення
вагонів-цистерн на територію України
після припинення дії Договору та
приведення цистерн в стан в якому вони
були прийняті відповідно до п. 2.4.
Договору - є договорами про надання
послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 2 ст. 901 ЦК України положення
цієї глави можуть застосовуватися до
всіх договорів про надання послуг, якщо
це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Однак, як слідує з матеріалів справи,
внаслідок порушення відповідачем
зобов'язання щодо повноти та
своєчасності внесення орендної плати,
а також плати за отримані послуги з
промивки, пропарки і дегазації
вагонів-цистерн, відповідно до умов
Договору № 49/11, та послуг з
транспортного експедирування
(повернення вагонів-цистерн на
територію України) відповідно до умов
Договорів №77918 та № 139 у відповідача
перед позивачем станом на виникла
заборгованість в розмірі 1 556 596,20 грн.

На підтвердження свої позовних вимог
позивач надав суду: Акти виконаних
робіт за період з травня 2010 року по
листопад 2013 року включно, які повинне
був оплатити відповідач в якості
орендних платежів, платежів за послуги
із повернення вагонів та територію
України, та послуг із пропарки
вагонів-цистерн. На підтвердження
іншого суду не надано жодних доказів.

В матеріалах справи відсутні докази
заперечень чи відмови від підпису
актів виконаних робіт, а тому,
відповідно до п. 3.13 Договору, акти
виконаних робіт вважаються
погодженими та такими, що мають
юридичну силу.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що Договір,
укладений між позивачем та
відповідачем за своєю правовою
природою є договором найму (оренди).

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ,
яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760
ЦК України).

Згідно ст. 762 ЦК України за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму. Плата за користування майном
вноситься щомісячно, якщо інше не
встановлено договором.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України
визначено, що орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що позивач взяті на себе
зобов'язання виконав належним чином,
надав відповідачеві у тимчасове платне
користування вагони-цистерни
(цистерни) на певний строк та за
відповідну плату згідно умов Договору,
а відповідач в порушення умов Договору
після припинення дії Договору не
повернув орендовані цистерни, та не
сплатив в повній мірі позивачу орендну
плату, плату за послуги з повернення
вагонів, плату за пропарку вагонів та
має перед ним заборгованість в розмірі
1 556 596,20 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач
зазначив, що погоджується з сумою
заборгованості в розмірі 626 251,92 грн.
(том 2, а.с. 115), а також зазначає що
вагони-цистерни знаходилися в оренді в
ТОВ «Лис-С», а відповідач не мав змоги
їх повернути у зв'язку з тим, що
вагони-цистерни були доказом і
утримувались РОВД Мужалганського
району Актюбинської області. Однак на
підтвердження даного факту
відповідачем не надано належних та
допустимих доказів, а тому відзив
відповідача на позовну заяву не
приймається судом в якості належного
та допустимого доказу та
спростовується наявними в матеріалами
справи документами.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм
викладених вище, а також на те, що
відповідач в установленому порядку
обставини, які повідомлені позивачем,
не спростував, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу в розмірі 1 556 596,20 грн. нормативно
та документально доведені, а тому
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідач повернути позивачу вагони,
а саме: № 51703569, № 50982776, № 50950781, № 50973361, №
50973379, № 50257179, № 50442698, № 50316173, № 50213701, №
53986386 та передати позивачу за актом
приймання-передачі, суд зазначає
наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 2.4. Договору (із змінами
внесеними додатковою угодою № 2 від
28.03.2012 року) по закінченні терміну
оренди Орендар зобов'язується
повернути Орендодавцю цистерни у
справному стані , з урахуванням
нормального зносу. Цистерни
передаються в такому ж технічному і
комерційному стані , в якому вони були
прийняті (кількість прийнятих
пропарених цистерн з додатком акта про
пропарюванню має відповідати
кількості виведених пропарених
цистерн з додатком акта про
пропарюванню ).

Оскільки, Договір № 100413-ЗП20-02 від 13.04.2010
року припинив свою дію 31.07.2013 року, а
суду не надано доказів продовження дії
Договору, тому позовні вимоги про
зобов'язання відповідача повернути
позивачу вагони, а саме: № 51703569, № 50982776,
№ 50950781, № 50973361, № 50973379, № 50257179, № 50442698,
№ 50316173, № 50213701, № 53986386 та передати
позивачу за актом приймання-передачі, -
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
відповідача .

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України,
Господарський суд м. Києва , -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгротехсервис"
(01135, м. Київ, Шевченківський район,
ВУЛИЦЯ ЖИЛЯНСЬКА, будинок 124, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укррос-Транс" (02160, м.
Київ, Дніпровський район, ВУЛИЦЯ
БЕРЕЗНЕВА, будинок 10, кімната 310, ) 1 556 596 (один мільйон п'ятсот
п'ятдесят шість тисяч п'ятсот
дев'яносто шість) грн. 20 коп. - основного
боргу, 32 278 (тридцять дві тисячі двісті
сімдесят вісім) грн. 94 коп. - судового
збору.

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю "Украгротехсервис"
(01135, м. Київ, Шевченківський район,
ВУЛИЦЯ ЖИЛЯНСЬКА, будинок 124, ) повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Укррос-Транс" (02160, м.
Київ, Дніпровський район, ВУЛИЦЯ
БЕРЕЗНЕВА, будинок 10, кімната 310, ) вагони, а саме: № 51703569, №
50982776, № 50950781, № 50973361, № 50973379, № 50257179, №
50442698, № 50316173, № 50213701, № 53986386 та передати
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Укррос-Транс" (02160, м.
Київ, Дніпровський район, ВУЛИЦЯ
БЕРЕЗНЕВА, будинок 10, кімната 310, ) за актом
приймання-передачі.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного
тексту рішення: 04.02.2014 року.