КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2014 р. Справа№ 910/15478/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Новікова М.М.

при секретарі Євдокимові В.О.

за участю представників

від позивача: Заголдна Я.Ю.,
дов. б/н від 02.01.2014р.

від відповідача: Поліщук Т.А.,
дов. № 7 від 04.09.2013р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Спільного
українсько-естонського підприємства у

формі товариства
з обмеженою відповідальністю

"Оптіма-Фарм, ЛТД"

на рішення Господарського
суду м. Києва

від 17.10.13 р.

у справі № 910/15478/13 (суддя
Чинчин О.В.)

за позовом Спільного
українсько-естонського підприємства у

формі товариства
з обмеженою відповідальністю

"Оптіма-Фарм, ЛТД"

до Приватного
акціонерного товариства "Науково-

виробничий
комплекс "Курс"

про усунення
перешкод у праві власності,

ВСТАНОВИВ:

Спільне українсько-естонське
підприємство у формі товариства з
обмеженою відповідальністю
"Оптіма-Фарм, ЛТД" (надалі - позивач)
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства
"Науково-виробничий комплекс "Курс"
(надалі - відповідач) про зобов'язання
усунути перешкоди у праві власності
шляхом заборони вчиняти будь-які дії по
обмеженню чи закриттю проїзду
автомобільному транспорту до будівель
Спільного українсько-естонського
підприємства у формі товариства з
обмеженою відповідальністю
"Оптіма-Фарм, ЛТД" по вулиці
Бориспільській, 9ж у місті Києві.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що
позивач на підставі рішення
Господарського суду м. Києва від 14.02.2007
року володіє на праві власності
нерухомим майном за адресою: м. Київ,
вул. Бориспільська, 9ж, що призначається
для розміщення складських та
адміністративно-побутових приміщень
оптового аптечного складу, у складі:
будівля адміністративно-виробничого
корпусу площею 26045,0 кв.м., навіс, будівля
контрольно-пропускного пункту (кпп)
площею 17,5 кв.м. Для обслуговування та
експлуатації вказаних нежилих
приміщень Київською міською радою
Позивачу було надано в користування
(оренду) земельну ділянку розміром 1,3251
га. строком до 2018 року. Відповідно до
схеми розміщення будівель на території
промислового майданчика колишнього ВО
"Київський радіозавод" нерухоме майно
Позивача знаходиться в центрі
промислової зони, тобто з усіх боків
оточена суміжними земельними
ділянками, і дістатися до неї Позивач
може виключно через заїзд з вулиці
Бориспільської. Під'їздні дороги та
в'їздні ворота з вул. Бориспільської до
складських приміщень Позивача були
облаштовані за рахунок коштів Позивача
та на підставі розробленого та
погодженого з Відповідачем робочого
проекту, розробленого ВАТ ПТІ
"Київоргбуд". Однак, ПАТ "НВК "Курс" було
влаштовано додатковий шлагбаум на
в'їзді та виїзді з вул. Бориспільської
на територію промислового майданчика
колишнього ВО "Київський радіозавод".
Відповідач постійно чинить перешкоди
проїзду автомобільного транспорту
Позивача, не пропускає транспортні
засоби на територію промислового
майданчику через в'їзд з вул.
Бориспільської. Інший заїзд на
територію промислового майданчика
колишнього ВО "Київський радіозавод" з
вул. Вереснева не призначений для
проїзду великогабаритного транспорту
та не має необхідної пропускної
потужності.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 17.10.2013р. у справі № 910/15478/13 в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
Спільне українсько-естонське
підприємство у формі товариства з
обмеженою відповідальністю
"Оптіма-Фарм, ЛТД" звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду м. Києва
від 17.10.2013р. у справі № 910/15478/13 та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
09.12.2013 р. сформовано для розгляду
апеляційної скарги склад колегії
суддів для здійнення апеляційного
провадження колегії у складі:
головуючий суддя Мартюк А.І., судді:
Зубець Л,П., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 09.12.2013 р. у
справі № 910/15478/13 у складі колегії
суддів: головуючий суддя Мартюк А.І.,
судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.
апеляційну скаргу Спільного
українсько-естонського підприємства у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД"
прийнято до провадження та призначено
на 20.01.2013р..

20.01.2014р. через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від представника
відповідача надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якій він зазначає,
що оскаржуване рішення прийнято з
дотриманням норм чинного
законодавства, тому просить суду
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду м. Києва від 17.10.2013р. у справі №
910/15478/13 без змін.

Представник позивача підтримав доводи
апеляційної скарги та просив суд
апеляційну скаргу задовольнити, а
рішення Господарського суду м. Києва
від 17.10.2013р. у справі № 910/15478/13 скасувати
та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача проти доводів
апеляційної скарги заперечував, просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду м. Києва від 17.10.2013р. у справі №
910/15478/13 без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2003 року
між Київською міською радою
(орендодавець) та Спільним
українсько-естонським підприємством у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю "Оптіма-Фарм, Лтд"
(орендар) укладено Договір оренди
земельної ділянки, відповідно до якого
орендодавець передав, а орендар
прийняв у короткострокову оренду на 5
років земельну ділянку, яка
розташована за адресою: вулиця
Бориспільська, 9ж у Дарницькому районі
міста Києва, розміром 1,3251 га. для
завершення будівництва, подальшої
експлуатації та обслуговування
будівлі для складських та офісних
приміщень.

10 листопада 2009 року між Київською
міською радою (орендодавець) та
Спільним українсько-естонським
підприємством у формі товариства з
обмеженою відповідальністю
"Оптіма-Фарм, Лтд" (орендар) укладено
Угоду про поновлення та про внесення
змін та доповнень по договору оренди
земельної ділянки, відповідно до якої
сторони погодили поновлення на 10 років
до 08.11.2018 року Договору оренди
земельної ділянки, укладеного між
орендодавцем та орендарем 23 жовтня 2003
року.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 14 лютого 2007 року у справі №
32/20, яке набрало законної сили, визнано
право власності Спільного
українсько-естонського підприємства у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю "Оптіма-Фарм, Лтд" (01103,
місто Київ, вулиця Кіквідзе, 18-А;
ідентифікаційний код 21642228) на повністю
закінчений будівництвом об'єкт
нерухомого майна за адресою: місто
Київ, вулиця Бориспільська, 9-ж, що
призначається для розміщення
складських та
адміністративно-побутових приміщень
оптового аптечного складу, у складі:
будівля адміністративно-виробничого
корпусу (літера "А") площею 26045,0 кв.м.,
навіс (літера "Б"), будівля
контрольно-пропускного пункту (кпп)
(літера "В") площею 17,5 кв.м.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України визначено, що кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 391 Цивільного
кодексу України, власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Суд зазначає, що право власності може
бути також порушене без
безпосереднього вилучення майна у
власника. Власник у цьому випадку має
право вимагати захисту свого права і
від особи, яка перешкоджає його
користуванню та розпорядженню своїм
майном шляхом подачі до суду
негаторного позову.

Позивачем негаторного позову може бути
власник або титульний володілець, у
якого знаходиться річ і щодо якої
відповідач ускладнює здійснення
повноважень користування або
розпорядження, а відповідачем - лише та
особа, яка перешкоджає позивачеві у
здійсненні його законного права
користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного
позову є вчинення третьою особою
перешкод власнику в реалізації ним
повноважень розпорядження або (та)
користування належним йому майном.

Предмет негаторного позову
становитиме вимога володіючого майном
власника до третіх осіб про усунення
порушень його права власності, що
перешкоджають йому належним чином
користуватися, розпоряджатися цим
майном тим чи іншим способом (шляхом
звільнення виробничих приміщень
власника від неправомірного
перебування у них майна третіх осіб,
виселення громадян з неправомірно
займаних жилих приміщень власника,
знесення неправомірно збудованих
споруд, накладення заборони на
вчинення неправомірних дій щодо майна
власника).

Відповідно до пункту 7 Листа Вищого
арбітражного суду України "Про деякі
приписи законодавства, яке регулює
питання, пов'язані із здійсненням права
власності та його захистом" № 01-8/98 від
31.01.2001 року, власник може звернутися з
позовом про усунення будь-яких
порушень свого права, не пов'язаних з
неправомірним позбавленням володіння
(негаторний позов). Для подання такого
позову не вимагається, щоб перешкоди до
здійснення права користування й
розпорядження були результатом винних
дій відповідача чи спричиняли збитки.
Достатньо, щоб такі дії (бездіяльність)
об'єктивно порушували права власника і
були протиправними.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до Свідоцтва про право
власності від 11 березня 2004 року № 933682,
виданого Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
Виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), нежилий будинок -
корпус № 8, площею 4 953,30 кв.м, який
розташований в м. Києві за адресою: вул.
Бориспільська № 9 (літера 8 (цифра),
належить Приватному акціонерному
товариству "Науково-виробничий
комплекс "КУРС" на праві приватної
власності.

Статтею 41 Конституції України
визначено, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті 316
Цивільного кодексу України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Право власності - це передбачене й
гарантоване законом право власника
здійснювати володіння, користування та
розпоряджання щодо належного йому
майна на свій розсуд, якщо інше не
передбачено законом. Тобто особам
(фізичним або юридичним) заборонено
порушувати таке право і створювати
перешкоди в його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 319
Цивільного кодексу України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 статті 120 Земельного кодексу
України у разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Відповідно до частини 1 статті 377
Цивільного кодексу України, до особи,
яка набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Як вбачається з матеріалів справи, 01
жовтня 1997 року між генеральним
директором ДП "ВО "Київський
радіозавод" та директорами
підприємств, що створені при
реорганізації ДП "ВО "Київський
радіозавод", згідно з Постановою
Кабінету Міністрів України № 569,
укладено Угоду про розподіл та
закріплення земельних ділянок ВО
"Київський радіозавод", зайнятих
виробничими корпусами разом з
прилеглою територією.

Відповідно до пункту 13 вказаної Угоди
за НВП "Курс" закріплено земельну
ділянку площею 0,8975 га.

Угодою від 01 жовтня 1997 року визначено,
що остання є підставою для виплати
податку на землю, екологічного
контролю, вирішення питань охорони
праці та подання для отримання
державного свідоцтва на користування
земельною ділянкою.

КП "Київський міський центр земельного
кадастру та приватизації землі"
розроблено Технічний звіт по
встановленню меж земельної ділянки в
натурі ПрАТ "Науково-виробничий
комплекс "КУРС" для експлуатації та
обслуговування
адміністративно-виробничої будівлі на
вул. Бориспільській, 9 у Дарницькому
районі м.Києва (обліковий номер 63:275:004)

Відповідно до Технічного звіту
представником геодезичного відділу № 1
КП "Київський міський центр земельного
кадастру та приватизації землі"
Остапівим Л.С. в присутності
представників суміжних
землекористувачів відповідача: ВАТ
"Київський радіозавод", ЗАТ "Крокурс"
встановлено та узгоджено в натурі межі
земельної ділянки ПрАТ "НВК "КУРС", про
що 08.11.2011р.складено відповідний Акт.

02 липня 2010 року між ДАХК "Київський
радіозавод" ("продавець") та ВАТ "НВК
"Курс" ("покупець") укладено Договір
купівлі-продажу № 109, відповідно до
якого продавець передав у власність
покупцеві частину огорожі довжиною 94,85
погонних метрів вздовж
адміністративного корпусу покупця
(корпусу № 8) розташованого за адресою
м. Київ, вул. Бориспільська, 9, починаючи
від в'їзних воріт.

12 березня 2012 року між ДАХК "Київський
радіозавод" ("продавець") та ПрАТ НВК
"Курс" ("покупець") укладено Договір
купівлі-продажу № 12/03, відповідно до
якого продавець передав у власність
покупця частину огорожі довжиною 5,25
погонних метрів вздовж
адміністративного корпусу покупця
(корпусу № 8) розташованого за адресою
м. Київ, вул. Бориспільська, 9, починаючи
від в'їзних воріт в напрямку корпусу №
10.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що відповідач, як власник огорожі
вздовж належного йому на праві
власності адміністративного корпусу №
8 по вул. Бориспільській, 9 у м. Києві,
який знаходиться в межах закріпленої
за ним земельної ділянки № 63:275:004,
вправі на власний розсуд
розпоряджатися належним йому майном.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач як власник розпорядився
власною огорожею шляхом встановлення
металевих в'їзних воріт з
контрольно-пропускним пунктом та
шлагбаумом.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції правомірно не прийнято до
уваги Акти про недопущення
автотранспорту від 04 вересня 2013 року,
оскільки вони не можуть бути прийняті
як належні та допустимі докази того, що
відповідач чинить перешкоди позивачу в
користуванні майном, яке йому належить.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи та не заперечується
представниками сторін, для доступу до
належного позивачу нерухомого майна
наявний загальнодоступний в'їзд з
вулиці Вересневої. При цьому, доводи
представника Позивача щодо
неналежного облаштування вказного
заїзду не виключають можливість
користування останнім, а вказують саме
на небажання позивача користуватись
зазначеним заїздом з вулиці
Вересневої.

Щодо доводів позивача про те, що
під'їздні дороги та виїздні ворота з
вул. Бориспільської до складських
приміщень позивача були влаштовані за
рахунок коштів Позивача.

В період з 2006 року по 2012 рік між
сторонами було укладено наступні
Договори: Договори № 137/6 від 03 січня 2006
року та № 34-1/00 від 01 вересня 2006 року,
відповідно до яких позивач надав
відповідачу право спільного
користування в'їзними воротами та
прилеглою до них територією і
прохідною з адресою: м. Київ, вул.
Бориспільська, 9, корп. 8, для в'їзду
(входу) та виїзду (виходу) через
територію ВАТ НВК "Курс"; Договори № 1-ВП
про надання послуг від 04 січня 2010 року;
Договір № 221/10 від 01 вересня 2010 року,
відповідно до якого позивач надав
відповідачу право спільного
користування нерухомими майном, що
належить позивачу на праві власності, а
саме в'їзними воротами, розташованими
за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська,
9, корп. 8; Договір оренди караульної
системи та прилеглої інфраструктури №
01/10 від 01 вересня 2010 року; Договір № 09/11
від 01 вересня 2011 року, відповідно до
якого позивач надав відповідачу право
спільного користування нерухомим
майном, що належить позивачу на праві
власності, а саме в'їзними воротами,
розташованими за адресою: м. Київ, вул.
Бориспільська, 9, корп. 8 та Договір
оренди караульної системи та прилеглої
інфраструктури № 01/11 від 01 вересня 2011
року.

Пунктами 2.5 Договорів № 137/6 від 03 січня
2006 року та № 34-1/00 від 01 вересня 2006 року
визначено, що відповідач може, по
узгодженому з пзивачем проекту,
проводити ремонт прохідної, воріт і
обладнання, здійснювати благоустрій
прилеглої до воріт території.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку, що здійснивши благоустрій
під'їздної дороги та в'їздних доріг з
вул. Бориспільської на підставі
розробленого та погодженого з
відповідачем робочого проекту, позивач
у 2006 році скористався наданим йому
Договорами № 137/6 від 03 січня 2006 року та
№ 34-1/00 від 01 вересня 2006 року правом
здійснити облаштування майна, на яке
останній отримав право спільного
користування.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
- ГПК України) доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені скаржником в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду даної
справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
ухвалу Господарського суду м. Києва від
17.10.2013р. у справі № 910/15478/13 прийнято з
повним та всебічним дослідженням
обставин, які мають значення для
справи, а також з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим апеляційна скарга
скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Спільного
українсько-естонського підприємства у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД"
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду м. Києва від
17.10.2013р. у справі № 910/15478/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/15478/13 повернути
до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду протягом
двадцяти днів у встановленому законом
порядку.

Головуючий суддя
А.І. Мартюк

Судді
Л.П. Зубець

М.М. Новіков