ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" січня 2014 р.Справа № 916/3020/13

Господарський суд Одеської області у
складі:

Суддя
Зайцева Ю.О.

при секретарі судового засідання
Шалапській М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача - 1: Коваль К.П.
(довіреність від 27.05.13 р.)

від відповідача - 2: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Спільного
підприємства "ZLATOVIN" S.R.L. до відповідачів
Публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" про
визнання недійсними договорів,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 05.11.2013 р. Спільне
підприємство "ZLATOVIN" S.R.L. звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом до відповідачів Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" про
визнання недійсними договорів.

Ухвалою судді господарського суду
Одеської області Власової С.Г. від
06.11.2013 р. порушено провадження у справі
№ 916/3020/13 з призначенням до розгляду у
відкритому судовому засіданні.

29.11.2013 р. представником відповідача
Публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
подано відзив на позов, відповідно до
змісту якого проти заявленого позову
заперечує.

Відповідно до пункту 2.7 рішення
загальних зборів суддів
господарського суду Одеської області
(протокол №17-24/11 від 29.11.2011р.), приймаючи
до уваги перебування судді Власової
С.Г. на лікарняному з 25.11.2013р., по справі
№916/3020/13 призначено повторний
автоматичний розподіл, та справу
№916/3020/13 передано на розгляд судді
господарського суду Одеської області
Зайцева Ю.О. та прийнято до провадження
30.11.2013 р.

Відповідач ТОВ «СП «АКВАВІНТЕКС» про
час та місце судового засідання
повідомлений належним чином шляхом
надсилання судових ухвал на адресу,
зазначену в позовній заяві, у судові
засідання не з'явився, про поважність
причин відсутності не повідомив,
правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК
України не скористався.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа
ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 "Про
деякі питання, порушені в доповідних
записках господарських судів України у
першому півріччі 2009 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України"
викладена правова позиція, згідно якої
відмітка про відправку процесуального
документа суду на зворотньому аркуші у
лівому нижньому куті першого
примірника процесуального документа є
підтвердженням розсилання
процесуального документа сторонам у
справі та іншим особам, які брали
участь у справі, а коли йдеться про
ухвалу, де зазначено про час і місце
судового засідання, - підтвердженням
повідомлення про час і місце такого
засідання. При цьому, суд зазначає, що
необґрунтоване затягування розгляду
справи суперечить вимогам ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові
відправлення скеровувалися на адресу
відповідача ТОВ «СП «АКВАВІНТЕКС»
визначену в позовній заяві, суд вважає
за можливе розглянути справу без
участі відповідача за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

22.01.2014 року після повернення з нарадчої
кімнаті, відповідно до ст. 85 ГПК України
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення по справі
№916/3020/13.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення, суд встановив:

Спільне підприємство «ZLATOVIN» S.R.L. згідно
змін до статуту товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство '"Аквавінтекс" від 19.05.2004р.,
зареєстрованих Овідіопольською
районною державною адміністрацією
Одеської області за № 04057209Ю0020852, є
учасником ТОВ "СП "Аквавінтекс" розмір
частки якого у статутному фонді
товариства складає 1,667%.

В свою чергу, згідно п. 4.1 статуту ТОВ "СП
"Аквавінтекс" в редакції від 07.06.2010р.
№2000040, метою створення товариства
є здійснення виробничої, комерційної
та іншої діяльності з метою отримання
прибутку.

У відповідності до п. 20.1 статуту ТОВ "СП
"Аквавінтекс" вищим органом Товариства
є загальні збори його учасників до
виключної компетенції яких, згідно п/п
"а" п. 20.4 статуту ТОВ "СП "Аквавінтекс",
віднесено визначення основних
напрямків діяльності товариства і
затвердження планів та звітів про їх
виконання.

Поряд із зазначеним, між відкритим
акціонерним товариством
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
(кредитодавець), правонаступником
якого є відповідач ПАТ «Всеукраїнський
Акціонерний Банк», та товариством з
обмеженою відповідальністю "Спільне
підприємство "Аквавінтекс" (далі -ТОВ
"СП ''Аквавінтекс") - позичальник було
укладено кредитний договір №196 від
31.03.2010р. відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2
якого кредитодавець зобов'язувався на
умовах зазначеного договору надати
позичальнику кредит у сумі 11.320.673,28 грн.
з метою рефінансування заборгованості,
що виникла у позичальника перед
кредитодавцем по кредитному договору
№03/08ю, укладеного між тими ж сторонами
31.07.2008 р. Термін остаточного повернення
кредиту сторонами було визначено до
01.08.2016 р.

У відповідності до приписів п. 2.1
кредитного договору №196 від 31.03.2010 р.
видача кредиту на цілі, визначені п. 1.2
цього Договору здійснюється шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок позичальника
виключно для придбання валюти на МВРУ з
метою погашення заборгованості по
кредитному договору №03/08ю від 31.07.2008р.

В свою чергу, згідно п. 2.2 кредитного
договору №196 від 31.03.2010р. позичальник
зобов'язувався повернути кредит згідно
графіку, зазначеного у додатковій
угоді на видачу траншу.

Додатковою угодою №1 від 06.04.2010р. до
кредитного договору №196 від 31.03.2010р.
сторонами була уточнена сума кредиту -
розмір заборгованості по кредитному
договору №03/08ю від 31.07.2008р., яка на день
підписання вказаної додаткової угоди
склала 11 179 164,86 грн., а також
затверджено графік зниження суми
вказаної заборгованості.

В подальшому 31.03.2011 р. між сторонами
було укладено договір про внесення
змін та доповнень №2 до кредитного
договору №196 від 31.03.2010р., згідно п. 3
якого між сторонами остаточно було
визначено розмір заборгованості за
кредитним договором, що станом на
31.03.2011р. склала 10 299 992,85 грн., а також
затверджено графік зниження
(погашення) заборгованості за
кредитним договором №196 від 31.03.2010р.

Згідно графіку зниження
заборгованості за кредитним договором
№ 196 від 31.03.2010р., передбаченого п. 3
договору про внесення змін та
доповнень №2 від 31.03.2011р., ТОВ "СП
"Аквавінтекс" зобов'язувалось виконати
прийняті на себе грошові зобов'язання
перед публічним акціонерним
товариством "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" (далі - ПАТ "ВіЕйБі
Банк") у повному обсязі в строк до 30.12.2017
р. шляхом щомісячного перерахування на
відповідний рахунок банку
передбаченої Графіком суми грошових
коштів.

Всі інші умови кредитного договору №196
від 31.03.2010р. сторонами були залишені без
змін.

Термін остаточного повернення
кредиту сторонами було визначено до
01.08.2016р.

З метою забезпечення належного
виконання вказаного кредитного
договору між сторонами 01.04.2010р. було
укладено іпотечний договір, відповідно
до умов якого Банк прийняв в іпотеку
цілісний майновий комплекс, загальною
площею 10706,7кв.м., розташований за
адресою: Одеська область,
Овідіопольський район, смт.
Великодолинське, вул. Леніна, 126 на
земельній ділянці площею 2,9612га.

Позивач зазначає, що під час підписання
кредитного договору №196 від 31.03.2010р.
сторонами, на його думку, не було
враховано наступного.

Яке зазначалось вище, метою кредитного
договору № 196 від 31.03.2010р. є
рефінансування заборгованості, що
виникла у позичальника перед
кредитодавцем по кредитному договору
№03/08ю, укладеного між тими ж сторонами
31.07.2008р.

На думку позивача, кредитний договір
№196 від 31.03.2010р. суперечить положенням
статуту ТОВ "СП "Аквавінтекс", вимогам
Закону України "Про господарські
товариства" від 19.09.1991р. № 1576-ХІІ (з
наступними змінами та доповненнями),
заздалегідь ставить позичальника у
невигідне становище в питаннях порядку
та умов, строків виконання прийнятих на
себе договірних зобов'язань.

Позивач вважає, що питання залучення
ТОВ "СП "Аквавінтекс" кредитних коштів
на договірній основі, питання
погашення, у тому числі
реструктуризації вже існуючих
грошових зобов'язань, невід'ємно
пов'язані з питаннями визначення
основних напрямків діяльності
товариства, вирішення яких є виключною
компетенцією загальних зборів
учасників товариства. Таким чином,
залучення на договірних засадах
кредитних коштів, так і питання
реструктуризації грошових зобов'язань
за отриманими кредитами, відносяться
до кола питань господарсько-фінансової
діяльності товариства, врегульованими
положеннями розділу VIII статуту ТОВ "СП
"Аквавінтекс", вирішення яких
відповідно до п/п "а" п. 20.4 статуту ТОВ
"СП "Аквавінтекс" є виключною
компетенцією загальних зборів
учасників товариства. Натомість,
підписання між відкритим акціонерним
товариством "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" (далі - ВАТ "ВіЕйБі") та
ТОВ "СП "Аквавінтекс" кредитного
договору №196 від 31.03.2010р. метою якого є
рефінансування заборгованості
позичальника по кредитному договору
№03/08ю від 31.07.2008р., відбувалось
директором ТОВ "СП "Аквавінтекс" з
власної ініціативи та не погоджувалось
відповідним рішенням загальних зборів
учасників товариства.

Своє звернення до суду Позивач мотивує
невідповідністю умов Кредитного і
зговору вимогам законодавства.

В свою чергу, ПАТ "ВіЕйБі Банк"
заперечує проти позовної заяви у
повному обсязі, та вважає посилання
позивача на ст. 120 Земельного кодексу
України безпідставним, адже визначена
норма права регулює умови договору про
перехід права власності на житловий
будинок , будівлю або споруду. За
договором іпотеки від 01.04.2010р. за реє.
№153, право власності на предмет іпотеки
не переходить іпотекодержателю, та за
своєю правовою природою договір
іпотеки не є договором відчуження
нерухомого майна.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, дійшов наступних
висновків.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України та ст. 174 Господарського
кодексу України договір є підставою
для виникнення цивільних прав і
обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1. ст.179 ГПК України
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Згідно із ч.7 ст.179 ГК України
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована сторона
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Таким чином, позивач, СП «ZLATOVIN» S.R.L. має
довести своє заінтересованість у
визнані іпотечного договору від
01.04.2010р. за реє. №153 недійсним.
Відповідно до ст.15 Уставу «СП
"Аквавітекс", СП «ZLATOVIN» S.R.L. володіє
лише 1,667% статутного фонду ТОВ «СП
"Аквавітекс".

Так, відповідно до статей 1054, 1055
Цивільного кодексу України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З огляду на ст. 638 Цивільного кодексу
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Статтею 180 Господарського кодексу
України встановлено, що при укладенні
господарського договору сторони
зобов'язані у будь-якому разі погодити
предмет, ціну та строк договору.

Сторонами Кредитного договору №196 від
31.03.2010 р. погоджено предмет договору -
надання кредиту на рефінансування
заборгованості по Кредитному договору
№03/08ю від 31.07.2008 (п. 1.1. Кредитного
договору), строк договору - діє до
повного виконання сторонами прийнятих
на себе зобов'язань (п.7.4. Кредитного
договору) та сума наданого кредиту - 11 179
164,86 грн. зі сплатою 24% річних. Банк
виконав свої зобов'язання за Кредитним
договором, надав ТОВ «СП «АКВАВІНТЕКС»
кредит у розмірі, передбаченому
договором.

Як зазначалось вище, згідно п. 4.1
статуту ТОВ "СП "Аквавінтекс" в редакції
від 07.06.2010р. №2000040 метою створення
товариства є здійснення виробничої,
комерційної та іншої діяльності з
метою отримання прибутку.

Метою кредитного договору №196 від
31.03.2010р. було рефінансування
заборгованості, що виникла у
позичальника перед кредитодавцем по
кредитному договору №03/08ю, укладеного
між тими ж сторонами 31.07.2008р.

Аналіз змісту Кредитного договору
свідчить про те, що сторонами досягнуто
згоди щодо усіх істотних умов договору.

Позивач вважає, що підпункти п. 2.12.
Кредитного договору, яким визначається
черговість здійснення погашення
заборгованості, суперечать один
одному.

Пунктом 2.12. Кредитного договору
визначено, що погашення заборгованості
позичальника за Кредитним договором
здійснюється в наступній черговості:

а) проценти за користування кредитом,
прострочені до сплати на строк понад 31

b) комісії за Договором, прострочені до
сплати на строк понад 31 день;

с) проценти за користування кредитом,
прострочені до сплати на строк до 31 дня;

d) комісії за Договором, прострочені до
сплати на строк до 31 дня;

e) прострочена до повернення частина
кредиту;

f) строкові проценти за користування
кредитом;

g) строкові комісії за Договором;

h) сума основного боргу за кредитом;

i) пеня за порушення строків повернення
кредиту та сплати процентів та штрафи
за порушення інших умов Договору.

При цьому, у випадку
переказу/перерахування коштів на
погашення будь-яких грошових
зобов'язань Позичальника за цим
Договором, Позичальник надає
Кредитодавцю право перерозподілити
кошти, що надійшли в рахунок погашення
таких грошових зобов'язань, всупереч
встановленої цим пунктом черговості
шляхом здійснення відповідних
бухгалтерських проводок.

Банк залишає за собою право змінювати
порядок черговості погашення
заборгованості на власний розсуд.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Законодавством України встановлено
відповідальність за виконання або
неналежне виконання взятих на
зобов'язань за договором (ст.ст. 610, 611
Цивільного кодексу України).

Пунктом 2.10. Кредитного договору
передбачено, що Кредитор має право
вимагати достроково погасити
заборгованість за цим Договором у
повному обсязі у разі наявності
простроченої протягом більше 5
банківських днів заборгованості за
траншами/кредитом, нарахованими
процентами та комісіями, передбаченими
цим договором.

Вказані умови договору
кореспондуються з приписами ч.2. ст. 1050
та ч.2 ст. 1054 Цивільного кодексу України.

За змістом наведеної норми, якщо
договір позики укладений на тривалий
строк, то він може передбачити
виконання частинами. Порушення
позикодавцем строку повернення
чергової частини боргу дає позикодавцю
право вимагати дострокового виконання
договору позики, який у даному випадку
означає повернення усієї суми боргу, що
залишилася.

Позивач не довів відповідно до вимог
ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України обставини, які є
підставами для визнання недійсними
Кредитного договору вимогам ст.ст. 203, 215
Цивільного кодексу України.

Таким чином, оспорюваний договір
відповідає положенням ст. 180
Господарського суду України, ст. 638
Цивільного кодексу України.

Щодо посилань позивача, що кредитний
договір та договір іпотеки підписаний
директором ТОВ «СП "Аквавітекс" з
перевищенням наданих повноважень, суд
вважає необхідне зазначити наступне.

У відповідності до п. 20.1 статуту ТОВ СП
"Аквавінтекс" вищим органом Товариства
с загальні збори його учасників до
виключної компетенції яких, згідно п/п
"а" п. 20.4 статуту ТОВ "СП "Аквавінтекс",
віднесено визначення основних
напрямків діяльності товариства і
затвердження планів та звітів про їх
виконання.

Проте, протоколом №3/2010-(48) загальних
зборів учасників ТОВ «СП «Аквавінтекс»
від 31.03.2010р. в питанні №5 порядку
денного, учасники ТОВ «СП
«Аквавінтекс» уповноважили директора
ТОВ «СП "Аквавінтекс" «виконувати усі
дії та формальності, пов'язані з
укладанням та підписанням Кредитного
договору..», та проголосували «за»
одноголосно.

Відповідно до положень ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України
господарським судам підвідомчі справи,
що виникають з корпоративних відносин
у спорах між господарським товариством
та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником,
який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів.

Відповідно до ст. 167 Господарського
кодексу України корпоративні права - це
права особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останнього відповідно до
закону, а також інші правомочності
передбачені законом та статутними
документами.

За приписами ст. 10 Закону України "Про
господарські товариства", ст. 116 ЦК
України учасники господарського
товариства мають право: брати участь в
управлінні справами товариства в
порядку, визначеному в установчих
документах, крім випадків,
встановлених законом; брати участь у
розподілі прибутку товариства та
одержувати його частку (дивіденди);
вийти в установленому порядку з
товариства; здійснити відчуження
часток у статутному (складеному)
капіталі товариства, цінних паперів, що
засвідчують участь у товаристві, у
порядку, встановленому законом;
одержувати інформацію про діяльність
товариства, а також можуть мати інші
права, передбачені законодавством і
установчими документами товариства.

Відповідно до статті 215 Цивільного
Кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України.

Статтею 203 Цивільного Кодексу України
встановлено загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину:

-зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Кредитний договір №196 від 31.03.2010р.
укладений між ВАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" та ТОВ "СП
"Аквавінтекс" повністю відповідає
вимогам Цивільного кодексу України,
іншим актам цивільного законодавства
України, а також не протирічить
моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності, а також волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Спірний договір був укладений між ВАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк" в
особі заступника директора з продажів
Корпоративного Бізнесу Одеського ТЦ
ВАТ "ВіЕйБі Банк" Шевчука Ю.І., який діяв
на підставі довіреності та ТОВ "СП
"Аквавінтекс" в особі директора Дзюбан
Е.В., який діяв на підставі статуту. Як
вбачається із змісту самого договору
сторони правочину перебували у повній
цивільній правоздатності та
дієздатності, розуміючи значення своїх
дій та діючи добровільно, без фізичного
та/або психічного тиску;

- правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Сторонами було
повністю дотримано вимоги чинного
законодавства щодо форми договору.

- правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Зазначені вимоги також було дотримано
сторонами при укладенні спірного
правочину.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
дійшов висновку щодо відсутності
підстав для задоволення позовних вимог
"Спільне підприємство "ZLATOVIN" S.R.L.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44,49,75,82-85
Господарського процесуального кодексу
України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з
обмеженою відповідальністю "Спільне
підприємство "ZLATOVIN" S.R.L. - відмовити.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст складено та
підписано 27.01.2014 року.

Суддя
Зайцев Ю.О.