ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2014 р.
Справа № 26/092-12

Господарський суд Київської
області у складі судді Лилака Т.Д.,
розглянувши справу

за позовом заступника прокурора м.
Києва в інтересах держави в особі 1)
Київської міської ради; 2) Публічного
акціонерного товариства «Холдингова
компанія «Київміськбуд»до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Промислово-інвестиційна група
«Столиця»про стягнення 936 000,00 грн.,за
участю представників:

позивача 1: позивача 2: не з'явилися;
Книш М.Б., довіреність № 00187/0/14-13 від
24.12.2013 року;відповідача:
прокуратури:не з'явилися; Некрасов О.М.,
(службове посвідчення № 002627);

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

Заступник прокурора м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради (далі - позивач 1) та
Публічного акціонерного товариства
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
(далі - позивач 2) звернувся з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Промислово-інвестиційна група
«Столиця» (далі - відповідач) про
розірвання договору на поставку
ліфтового обладнання № 57 від 19.03.2009р.,
укладеного між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Промислово-інвестиційна група
«Столиця» та Акціонерним товариством
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
та стягнення з відповідача на користь
позивача 2 борг у сумі 936 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 16.08.2012р. порушено
провадження у справі № 26/092-12, розгляд
справи призначено на 30.08.2012р.

30.08.2012р. до канцелярії господарського
суду Київської області від
представника позивача 1 надійшли
пояснення по справі № 29/230 від 30.08.2012 (вх.
№ 13653 від 30.08.2012р.), згідно яких останній
просив суд задовольнити позовні вимоги
у повному обсязі та розглянути справу
за наявними матеріалами без участі
представника Київської міської ради,
які задоволені в частині розгляду
справи за наявними матеріалами справи
без участі представника позивача 1.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 30.08.2012 року розгляд справи
було відкладено на 13.09.2012 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 13.09.2012р. зупинено
провадження у справі №26/092-12 до
розгляду господарським судом
Київської області заяви Публічного
акціонерного товариства «Холдингова
компанія «Київміськбуд» про визнання
його вимог до боржника у справі №
Б11/076-12 про банкрутство Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Промислово-інвестиційна група
«Столиця».

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.01.2014р. поновлено
провадження у справі № 26/092-12, розгляд
справи призначено на 30.01.2014 року.

30.01.2014р. від представника прокуратури
надійшла заява № 05/1/3-р-14 від 30.01.2014р. (вх.
№ 1569/14 від 30.01.2014р.), згідно якої
останній просив суд задовольнити
позовну вимогу про розірвання договору
на поставку ліфтового обладнання № 57
від 19.03.2009р., укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Промислово-інвестиційна група
«Столиця» та Акціонерним товариством
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
та припинити провадження в частині
вимоги про стягнення з відповідача на
користь другого позивача 936 000,00 боргу
на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки ухвалою господарського суду
Київської області від 21.11.2012р. у справі
№ Б11/076-12 затверджено реєстр вимог
кредиторів та визнано ПАТ «ХК
«Київміськбуд» кредитором Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Промислово-інвестиційна група
«Столиця».

У судовому засіданні 30.01.2014р.
представники прокуратури та позивача 2
повністю підтримали позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання 30.01.2014р.
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р.
передбачено, що у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в
судове засідання не перешкоджає
розгляду спору по суті, суд вважає за
можливе здійснити розгляд справи за
наявними в ній матеріалами відповідно
до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України за
відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представників прокуратури
та позивача 2, суд

ВСТАНОВИВ:

19.03.2009 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Промислово-інвестиційна група
«Столиця» (Продавець) та Акціонерним
товариством «Холдингова компанія
«Київміськбуд», яке перейменовано у
Публічне акціонерне товариство
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
(Покупець) укладено договір на поставку
ліфтового обладнання № 57, за умовами
якого продавець зобов'язався
виготовити ліфтове обладнання, в
подальшому «Обладнання», в кількості
двох ліфтів та поставити його на об'єкт:
м. Київ, пр. 40 річчя Жовтня, 30-32, ж.б.3, а
покупець - сплатити продавцю вартість
обладнання, за ціною визначеною
договором в розділі 2, та провести
прийомку від продавця обладнання
відповідно до умов розділу 8.

Згідно п.п. 2.1., 2.2. договору вартість
одиниці обладнання (ліфт, 15 зупинок, 400
кг, швидкість 1,6 м/с, комплектно з
кабелем диспетчерського зв'язку,
обрамленням на товщину передньої
стінки) з урахуванням ПДВ становить: 300
800,00 грн., (ліфт, 15 зупинок, 1000 кг, ЛТПП,
швидкість 1,6 м/с, комплектно з кабелем
диспетчерського зв'язку, обрамленням
на товщину передньої стінки) з
урахуванням ПДВ становить: 419 200,00 грн.,
Загальна вартість договору з
урахуванням ПДВ становить: 720 000,00 грн.
Загальна вартість договору не включає
вартість монтажно-налагоджувальних
робіт та поставки обладнання на об'єкт
покупця. Розрахунки за договором
здійснюються покупцем в наступному
порядку: - 1 етап оплати в розмірі 70 % від
суми договору з ПДВ здійснюється в
термін 5 банківських днів після
підписання договору на підставі
рахунку від продавця; - 2 етап оплати в
розмірі 30 % від суми договору з ПДВ за
два тижні до відвантаження покупцю, в
термін 5 банківських днів після
повідомлення про готовність
обладнання.

Пунктом 3.1. договору погоджено, що
виготовлення обладнання згідно з
замовленням здійснюється у термін 60
робочих днів, після оплати вартості
договору згідно п. 2.1. та п. 2.2. та повного
погодження замовної технічної
документації, наданої згідно п. 5.2.
договору.

Відповідно до п. 11.1. договору
одностороннє розірвання договору не
допускається.

Договір набуває чинності з моменту
його підписання повноважними
представниками сторін та діє до
повного виконання прийнятих на себе
сторонами зобов'язань (п. 12.1. договору).

22.10.2009р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Промислово-інвестиційна група
«Столиця» (Продавець) та Акціонерним
товариством «Холдингова компанія
«Київміськбуд», яке перейменовано у
Публічне акціонерне товариство
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
(Покупець) укладено додаткову угоду до
договору № 57 від 19.03.2009р., за умовами
якої сторони погодили збільшити
загальну вартість договору з
урахуванням ПДВ: 936 000,00 грн.

Суд встановив, що позивачем 2 на
виконання п. 2.2. договору на поставку
ліфтового обладнання № 57 від 19.03.2009р. на
рахунок відповідача сплачено 936 000,00
грн., що підтверджується наявними
матеріалами справи та не спростовано
відповідачем, належними та допустимими
доказами у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК
України.

18.05.2011р. позивач 2 звернувся до
відповідача із заявою про розірвання
договору постачання ліфтового
обладнання № 57 від 19.03.2009р., в якій
запропонував відповідачу розірвати
договір та у двадцятиденний строк
після одержання цієї пропозиції
повідомити про результати її розгляду,
а також припинити безпідставне
користування коштами та негайно їх
повернути на рахунок компанії.

Судом встановлено, що станом на момент
прийняття судового рішення відповідач
позивачу 2 ліфтове обладнання не
поставив, грошові кошти у сумі 936 000,00
грн. не повернув, що підтверджується
наявними матеріалами справи, зокрема
актом звірки взаємних розрахунків
станом на 30.09.2010р., підписаним та
скріпленим печатками обох сторін
договору та не спростовано
відповідачем, належними та допустимими
доказами у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК
України.

Предметом позову є вимоги про
розірвання договору на поставку
ліфтового обладнання № 57 від 19.03.2009 р.,
укладеного між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Промислово-інвестиційна група
«Столиця» та Акціонерним товариством
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
та стягнення з відповідача на користь
позивача 2 борг у сумі 936 000,00 грн.

Судом встановлено, що між сторонами
виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст.
175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193
Господарського кодексу України та
статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК
України).

Відповідно до частини третьої ст. 653 ЦК
України у разі зміни або розірвання
договору зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 188 Господарського
кодексу України у разі якщо сторони не
досягли згоди щодо зміни (розірвання)
договору або у разі неодержання
відповіді у встановлений строк з
урахуванням часу поштового обігу,
заінтересована сторона має право
передати спір на вирішення суду. Якщо
судовим рішенням договір змінено або
розірвано, договір вважається зміненим
або розірваним з дня набрання чинності
даним рішенням, якщо іншого строку
набрання чинності не встановлено за
рішенням суду.

Судом встановлено, що ухвалою
господарського суду Київської області
від 21.11.2012р. у справі № Б11/076-12
затверджено реєстр вимог кредиторів та
визнано ПАТ «ХК «Київміськбуд»
кредитором Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Промислово-інвестиційна група
«Столиця» на суму 20 898 978,02грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції, яка діяла на момент
винесення ухвали господарського суду
Київської області від 21.11.2012р. у справі
№ Б11/076-12, якою затверджено реєстр вимог
кредиторів та визнано ПАТ «ХК
«Київміськбуд» кредитором Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Промислово-інвестиційна група
«Столиця») конкурсні кредитори за
вимогами, які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
протягом тридцяти днів від дня
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.
Кредитори за вимогами щодо виплати
заробітної плати, авторської
винагороди, аліментів, а також за
вимогами щодо відшкодування шкоди,
заподіяної життю та здоров'ю громадян,
мають право подати до господарського
суду письмові заяви з вимогами до
боржника, а також документи, що їх
підтверджують. Копії зазначених заяв
та доданих до них документів кредитори
надсилають боржнику та розпоряднику
майном. Вимоги конкурсних кредиторів,
що заявлені після закінчення строку,
встановленого для їх подання, або не
заявлені взагалі, - не розглядаються і
вважаються погашеними, про що
господарський суд зазначає в ухвалі,
якою затверджує реєстр вимог
кредиторів. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.
Боржник разом з розпорядником майна за
наслідками розгляду зазначених вимог
повністю або частково визнає їх або
відхиляє, з обгрунтуванням підстав
відхилення, про що розпорядник майна
повідомляє письмово заявників і
господарський суд. Рішення боржника
про невизнання вимог може бути
оскаржене до господарського суду, що
порушив провадження у справі про
банкрутство. У разі визнання кредитора
конкурсним він має право отримати від
розпорядника майна інформацію щодо
вимог інших кредиторів, визнаних
боржником та/або розпорядником майна.
Заяви з вимогами конкурсних
кредиторів, щодо яких є заперечення
боржника, чи інших кредиторів
розглядаються господарським судом до
винесення ухвали про затвердження
реєстру вимог. За результатами
розгляду зазначених заяв
господарський суд ухвалою визнає чи
відхиляє (повністю або частково) вимоги
таких кредиторів. Ухвала може бути
оскаржена в установленому порядку.

Пунктами 54, 55 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про банкрутство» №
15 від 18.12.2009р. передбачено, що закон і
ГПК не містять приписів стосовно
заборони прийняття судом позовної
заяви до боржника, щодо якого вже
порушено справу про банкрутство, а
також стосовно вирішення спору за цим
позовом по суті. Порушення справи про
банкрутство не віднесено статтею 62 ГПК
до підстав для відмови судом у
прийнятті позовної заяви. Тому суди
мають у встановленому ГПК порядку
приймати позовні заяви до особи, щодо
якої порушено справу про банкрутство і
вирішувати спір за цією вимогою по суті
за правилами позовного провадження до
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення справи про банкрутство.
Після публікації оголошення
господарський суд на підставі частини
першої статті 79 ГПК ухвалою суду
зупиняє позовне провадження і
роз'яснює позивачу зміст і наслідки
частини другої статті 14 Закону. Якщо
позивач не звернувся у місячний строк з
дня публікації із заявою про визнання
його вимог до боржника у справі про
банкрутство, господарський суд
поновлює позовне провадження та
відмовляє у задоволенні позову на
підставі частини другої статті 14
Закону. У разі звернення позивача із
заявою про визнання його вимог до
боржника у справі про банкрутство
після винесення ухвали суду про
порушення справи про банкрутство за
результатами розгляду цих вимог
позовне провадження підлягає
припиненню на підставі пункту 2 частини
першої статті 80 ГПК.

Враховуючи вищевикладене та те, що
ухвалою господарського суду Київської
області від 21.11.2012р. у справі № Б11/076-12
затверджено реєстр вимог кредиторів та
визнано ПАТ «ХК «Київміськбуд»
кредитором Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Промислово-інвестиційна група
«Столиця» на суму 20 898 978,02грн., суд
дійшов висновку про припинення
провадження в частині вимоги про
стягнення з відповідача на користь
другого позивача 936 000,00 грн. боргу на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Крім того, у зв'язку з тим, що відповідач
другому позивачу ліфтове обладнання не
поставив, грошові кошти у сумі 936 000,00
грн. не повернув, суд дійшов висновку
про задоволення позовної вимоги про
розірвання договору на поставку
ліфтового обладнання № 57 від 19.03.2009р.,
укладеного між Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Промислово-інвестиційна група
«Столиця» та Акціонерним товариством
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
на підставі ст. 651 Цивільного кодексу
України.

Водночас, суд звертає увагу сторін, що з
урахуванням частини другої статті 124
Конституції України та Рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2002
№ 15-рп/2002 у справі № 1-2/2002) приписи
статті 188 ГК України та статті 11 ГПК
України не позбавляють сторону
договору права на звернення до суду з
вимогою про зміну або розірвання
договору без дотримання порядку
досудового врегулювання спору.

Приписами ч. 3 ст. 49 ГПК України
передбачено, що судовий збір, від
сплати якого позивач у встановленому
порядку звільнений, стягується з
відповідача в доход бюджету
пропорційно розміру задоволених вимог,
якщо відповідач не звільнений від
сплати судового збору.

Згідно п. 4.6. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» № 7 від 21.02.2013р.
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору, та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України.

Враховуючи, що відповідач не
звільнений від сплати судового збору
згідно ст. 5 Закону України «Про судовий
збір» витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статей 44, 49 ГПК України,
покладаються судом на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 80, 82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі в частині
вимоги Заступника прокурора м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради та Публічного
акціонерного товариства «Холдингова
компанія «Київміськбуд» до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Промислово-інвестиційна група
«Столиця» про стягнення 936 000,00
(дев'ятсот тридцяти шести тисяч) 00 коп.
боргу припинити.

2. Решту позову задовольнити повністю.

3. Розірвати договір на поставку
ліфтового обладнання № 57 від 19.03.2009р.,
укладений між Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Промислово-інвестиційна група
«Столиця» (07400, Київська обл., м. Бровари,
вул. Кутузова, 57; ) та
Акціонерним товариством «Холдингова
компанія «Київміськбуд» (01010, м. Київ,
Печерський район, вул. Суворова, буд. 4/6;
).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Промислово-інвестиційна група
«Столиця» (07400, Київська обл., м. Бровари,
вул. Кутузова, 57; ) в
доход Державного бюджету України 1 073
(одну тисячу сімдесят три гривні) 00 коп.
судового збору.

Після вступу рішення в законну силу
видати наказ.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 03.02.2014 р.

Суддя
Т.Д.Лилак