ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
Рішення

23.01.2014 р.
Справа № 907/1121/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства „Мукачівський завод
залізобетонних виробів і конструкцій",
м. Мукачево

до відповідача Приватного
підприємства Проектно - будівельна
компанія „Євробуд", м. Мукачево

про стягнення 17 950 грн. 59 коп., в тому
числі 15 814 грн. 45 коп. основного боргу,
1 602 грн. 27 коп. пені та 533 грн. 87 коп.
три проценти річних,

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

представники:

Позивача - Ружич Д.В., юрист,
довіреність № 9 від 20.11.2013 року

Відповідача - Поляк В.Т., довіреність №
11-01/13 від 18.11.2013 року

СУТЬ СПОРУ: Публічним акціонерним
товариством „Мукачівський завод
залізобетонних виробів і конструкцій",
м. Мукачево заявлено позов до
відповідача Приватного підприємства
Проектно - будівельна компанія
„Євробуд", м. Мукачево про стягнення 17
950 грн. 59 коп., в тому числі 15 814 грн. 45
коп. основного боргу, 1 602 грн. 27
коп. пені та 533 грн. 87 коп. три проценти
річних,

У судових засіданнях 21.11.2013 року та
19.12.2013 року брали участь: від позивача -
Ружич Д.В., юрист, довіреність № 9 від
20.11.2013 року, від відповідача - Поляк В.Т.,
довіреність № 11-01/13 від 18.11.2013 року,
оголошувались перерви відповідно до
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України до 05.12.2013 року до 10 год.
30 хв. та до 24.12.2013 року до 12 год. 00 хв.
відповідно.

Представник позивача просить
задоволити позов, обґрунтовуючи
позовні вимоги порушенням
відповідачем зобов'язання по повній та
своєчасній оплаті поставленого товару
(товарний бетон) в розмірі 15 814 грн. 45
коп. відповідно до видаткових
накладних, доданих позивачем до справи.
Крім того, просить стягнути з
відповідача 1 602 грн. 27 коп. пені та 533
грн. 87 коп. три проценти річних (ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України).

Представник відповідача заперечив
проти задоволення позовних вимог з
мотивів, викладених у письмових
запереченнях. Позовні вимоги вважає
безпідставними, наполягає на тому, що
аргументи позивача не ґрунтуються на
належних та допустимих засобах
доказування; наголосив, що у позивача
відсутні будь-які докази, які б
свідчили про факт поставки відповідачу
товару (товарного бетону); видаткові
накладні додані позивачем до
матеріалів справи оформлені не
належним чином відповідно до чинного
законодавства; відсутні підписи
уповноважених осіб від імені
відповідача, які були б скріплені
печаткою підприємства, нема посилання
на довіреності на отримання товару
тощо.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін,

суд встановив:

Згідно зі ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Як вбачається із матеріалів справи,
спір між сторонами виник з приводу
неналежного виконання зобов'язань щодо
своєчасної та повної оплати
поставленого відповідачу товару
(товарного бетону) згідно видаткових
накладних: № 000001250 від 31.08.2012 року, №
000001253 від 31.08.2012 року, № 000001269 від 04.09.2012
року, № 000001273 від 04.09.2012 року, № 000001311 від
06.09.2012 року, № 000001317 від 07.09.2012 року, №
000001323 від 10.09.2012 року, № 000001327 від 11.09.2012
року, № 000001339 від 13.09.2012 року, № 000001735 від
16.11.2012 року, № 000001740 від 19.11.2012 року, №
000001782 від 23.11.2012 року, № 000001787 від 23.11.2012
року, № 000001791 від 26.11.2012 року, № 000001818 від
28.11.2012 року, № 000001822 від 29.11.2012 року та №
000001824 від 29.11.2012 року. За твердженням
позивача, отриманий згідно зазначених
видаткових накладних товар (товарний
бетон) відповідачем оплачено частково
в розмірі 51 681 грн. У зв'язку з
вищевикладеним за відповідачем за
даними позивача, рахується
заборгованість перед позивачем у
розмірі 15 814 грн. 45 коп.

У підтвердження первинних обставин
здійснення поставки товару (товарного
бетону) позивачем додано завірені
копії вищевказаних видаткових
накладних, які відповідно до наявних у
них реквізитів містять дані про:
найменування постачальника та
одержувача; номер та дату видаткової
накладної; перелік товару із
зазначенням найменування, одиниці
продажу, кількості, ціни без ПДВ, суми
без ПДВ; загальну вартість товару, в
тому числі з ПДВ; підписи про
відвантаження та отримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Таким чином, відповідач не мав жодних
підстав для ухилення від виконання
обов'язку із здійснення платежу за
поставлений товар (товарний бетон).

Разом з тим, суд відзначає, що
відповідно до ст. 9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Документами, які є
підставою для оприбуткування товару є
накладні та товарно-транспортні
накладні. Такі документи є підставою
для внесення запису в облікові
бухгалтерські реєстри.

Первинні документи для надання їм
юридичної сили та доказовості, у
відповідності до вимог ст. 9 Закону
України „Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" мають
бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні містити такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми), дату і місце складання, назву
підприємства, від імені якого складено
документ, зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції, посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

У відповідності з п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88 первинні документи
(на паперових і машинозчитуваних
носіях інформації) для надання їм
юридичної сили і доказовості повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форма), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документу.

Тобто, підтвердженням здійснення
господарської операції є належним
чином оформлений первинний документ.

Поряд з тим, видаткові накладні № 000001250
від 31.08.2012 року, № 000001253 від 31.08.2012 року,
№ 000001269 від 04.09.2012 року, № 000001273 від
04.09.2012 року, № 000001311 від 06.09.2012 року, №
000001317 від 07.09.2012 року, № 000001323
від 10.09.2012 року, № 000001327 від 11.09.2012 року,
№ 000001339 від 13.09.2012 року, № 000001735 від
16.11.2012 року, № 000001740 від 19.11.2012 року, №
000001782 від 23.11.2012 року, № 000001787 від 23.11.2012
року, № 000001791 від 26.11.2012 року, № 000001818 від
28.11.2012 року, № 000001822 від 29.11.2012 року та №
000001824 від 29.11.2012 року, на які посилається
позивач в обґрунтування своїх
тверджень про здійснення ним поставки
товару (товарного бетону) відповідачу,
не містять печатки особи - одержувача
товару; вищевказані накладні містять
різні підписи (відмінні один від
одного) без зазначення посади, прізвища
та ініціалів осіб - одержувача товару
та без зазначення підстави одержання
такого товару (довіреність тощо).

Приписи ч. 2 Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.1996 року № 99 (з наступними
змінами та доповненнями) серед таких
документів визначають довіреності
одержувача на отримання цінностей, як
документів суворої звітності, тільки
за наявності яких здійснюється відпуск
покупцям та безоплатна передача
товарно-матеріальних цінностей.
Положення цієї ж інструкції
встановлюють порядок, умови та
підстави видачі, а також вимоги до
оформлення вказаних довіреностей.

При цьому, приписи ч. 3 п. 13 цієї ж
Інструкції передбачають, встановлюють
підстави відпуску постачальниками
цінностей без оформлення згаданої
довіреності - якщо одержувач цінностей
за підписом керівника і головного
бухгалтера підприємства або інших
осіб, які уповноважені підписувати
довіреності, повідомив постачальника
про зразок печатки (штампу), якою
матеріально відповідальна особа, що
буде приймати цінності, завіряє на
супровідних документах (накладній,
акті, ордері тощо) свій підпис про
одержання цінностей.

Тобто, у цьому випадку супровідні
документи на отримання цінностей мають
бути підписані матеріально
відповідальною особою, а ці підписи
завірені печаткою підприємства
одержувача при отримані, зразок же
відповідної печатки (штампу) має бути
попередньо повідомлений
постачальнику.

При цьому довіреність на одержання
цінностей є первинним документом, що
фіксує рішення уповноваженої особи
(керівника) підприємства про
уповноваження конкретної особи
одержати для підприємства визначені
перелік та кількість цінностей. Без
довіреності не може бути створено
(виписано, підписано) інший первинний
документ - накладну, накладну вимогу,
товарно-транспортну накладну, який є
дозволом для здійснення господарської
операції з відпуску цінностей і
відповідно до ст. 9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" є підставою для її
бухгалтерського обліку.
Відповідальність за дотримання
постачальником встановленого порядку
відпуску за довіреностями цінностей
покладається на посадових осіб
підприємства - постачальника. Тобто,
первинним документом в розумінні ст. 9
Закону України „Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
є і накладна, і довіреність на
отримання матеріальних цінностей.

Такі ж правові позиції зазначені у
постановах Вищого господарського суду
від 01.08.2013 року по справі № 924/91/13, від
05.08.2013 року по справі
№ 22/5025/1357/12, від 05.06.2012 року по справі №
2-12/10851-2008, від 17.07.2012 року по справі №
5004/1208/11.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачем не надано суду належних
доказів на підтвердження наявності
відповідних повноважень у осіб, які
отримували товар за видатковими
накладними (довіреності на отримання
товару), а жодний із наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог у даній
справі первинний документ не був
завірений печаткою підприємства
відповідача.

За таких обставин, оскільки жоден з
наданих позивачем до матеріалів справи
документів, які опосередковують
господарську операцію з поставки
товару (товарного бетону) - видаткові
накладні, - не відповідають вимогам, що
зазвичай ставляться до первинних
документів, такі документи не можуть
бути кваліфіковані як докази у
розумінні ст. ст. 32, 34 Господарського
процесуального кодексу України
виконання позивачем своїх зобов'язань
перед відповідачем саме за вказаними
видатковими накладними.

Інших доказів, які б давали суду
можливість дійти висновку про поставку
товару (товарного бетону) відповідачу
на вказану суму суду не надано.

Посилання позивача на податкові
накладні судом до уваги не приймається,
оскільки із долучених до матеріалів
справи позивачем податкових накладних
не можливо встановити суму
заборгованості відповідача перед
позивачем саме за вказаними
видатковими накладними. При цьому
податковий облік має іншу мету,
зокрема, облік і сплату податків, а
податкова накладна є податковим
документом згідно з п. 201.6 Податкового
кодексу України, який використовується
для сплати ПДВ.

Таким чином, суд дійшов висновку про
недоведеність позивачем факту
поставки відповідачу товару саме за
зазначеними позивачем видатковими
накладними як правової підстави (факту
постачання) заявлених вимог.
Відсутність належних підстав для
виникнення грошових зобов'язань у
відповідача за видатковими накладними
зумовлює об'єктивну відсутність у
позивача прав вимагати застосування
наслідків у розмінні ст. ст. 549, 625
Цивільного кодексу України такого
невиконання (нарахування та стягнення
заборгованості, пені та трьох
процентів річних), і неможливість
порушення відповідачем зазначених
відсутніх прав, що, в свою чергу,
зумовлює відмову у задоволені позову у
повному обсягу.

Судові витрати підлягають віднесенню
на позивача у відповідності до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Судовий збір покласти на позивача.

3. Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 28.01.2014 року

Суддя
Пригара Л.І.