м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/13726/13 14.01.14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Полтаваобленерго" м.
Полтави

до Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" Києва

про стягнення процентів за
користування чужими грошовими коштами,
ціна позову 6651993,50 грн.

Колегія суддів: Паламар П.І. -
головуючий

Пінчук В.І.

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача Остроушко О.Л., Вінниченко
О.О.,

від відповідача Іванов П.О.

СУТЬ СПОРУ :

у липні 2013 року Публічне акціонерне
товариство "Полтаваобленерго"
звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на виконання
укладеного між ним як правонаступником
Відкритого акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" та відповідачем
договору про закупівлю природного газу
за державні кошти № 06/10-2588/3607 від 20
грудня 2010 р. він перерахував останньому
198574394,08 грн. в рахунок попередньої
оплати за поставку природного газу у 2011
році.

Додатковою угодою № 6 від 3 жовтня 2011 р.
сторони у справі припинили дію
спірного договору в частині поставки
природного газу з 1 жовтня 2011 р.

Посилаючись на те, що товар на суму
попередньої оплати відповідач йому не
передав, після розірвання договору
сума попередньої оплати залишилася у
відповідача безпідставно і була
повернута йому з простроченням,
позивач на підставі ст.ст. 1048, 1214 ЦК
України просив стягнути з останнього
на свою користь 6651993,50 грн. процентів у
розмірі облікової ставки НБУ за
користування чужими грошовими коштами
за час прострочення 6 серпня 2011-28 серпня
2012 р.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву,
його представник у судовому засіданні
проти позову заперечував, посилаючись
на необґрунтованість заявлених вимог,
вказував на відсутність у позивача
права вимагати сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
суд вважає, що у позові слід відмовити з
таких підстав.

Судом встановлено, що 20 грудня 2010 р. між
позивачем як правонаступником
Відкритого акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" та відповідачем
укладено договір № 06/10-2588/3607 про
закупівлю природного газу за державні
кошти, згідно з яким відповідач
зобов'язався постачати позивачу
протягом 2011 року імпортований
природний газ в обсязі до 346400000 м3, а
останній - прийняти та оплатити його
вартість на умовах попередньої оплати.

Пунктом 1.2. договору сторони погодили
щомісячний обсяг газу за даним
договором.

Згідно з умовами п. 4.1 договору оплата
за природний газ та послуги з його
транспортування здійснюється в
наступному порядку: - перша оплата в
розмірі 34 % від вартості запланованого
місячного обсягу проводиться не
пізніше 10 числа поточного місяця,
послідуючі оплати проводяться
плановими платежами по 33 % від вартості
запланованого місячного обсягу до 20-го
та 30 (31)-го числа поточного місяця.
Остаточний розрахунок здійснюється на
підставі акту приймання-передачі газу
до 5 числа, наступного за місяцем
поставки газу.

Строк дії договору відповідно до умов
п. 10.1 договору в частині постачання
природного газу встановлений з 1 січня
до 31 грудня 2011 року включно, а в частині
розрахунків за газ -до повного їх
здійснення.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями сторін, наявною у
матеріалах справи копією
вищевказаного договору.

Поясненнями сторін, платіжними
дорученнями за січень-серпень 2011 року,
актами передачі-приймання природного
газу для потреб промислових споживачів
від 31 січня 2011 р., 28 лютого 2011 р., 31
березня 2011 р., 30 квітня 2011 р., 31 травня 2011
р., 30 червня 2011 р., 31 липня 2011 р., 31 серпня
2011 р. стверджується факт перерахування
позивачем на користь відповідача
оплати за природний газ за договором у
розмірі 914630055,63 грн., а також передачі
останнім позивачу природного газу
загальною вартістю 716055661,55 грн.

Доказів передачі газу за договором на
суму попередньої оплати у розмірі
198574394,08 грн. суду не надано.

Додатковою угодою № 6 від 3 жовтня 2011 р.
сторони у справі припинили дію
спірного договору в частині поставки
природного газу з 1 жовтня 2011 р.

Таким чином, підстава набуття
відповідачем грошових коштів у розмірі
198574394,08 грн. як оплату за поставку
природного газу на підставі договору №
06/10-2588/3607 від 20 грудня 2010 р. відпала з 1
жовтня 2011 р.

До 1 жовтня 2011 р. указана сума коштів
правомірно перебувала у володінні
відповідача на підставах, визначених
договором між ними, як попередня оплата
за товар.

Враховуючи викладене, вимоги про
стягнення на підставі ст. 1214 ЦК України
процентів за користування
безпідставно одержаними коштами,
нарахованих за період з 6 серпня до 1
жовтня 2011 р. є необгрунтованими. Тому у
позові в цій частині слід відмовити з
цих підстав.

Поясненнями сторін, банківськими
виписками за листопад 2011-серпень 2012
років, заявою відповідача про
зарахування зустрічних однорідних
вимог № 31/26-4983 від 21 серпня 2012 р.
стверджується факт припинення
обов'язку відповідача щодо повернення
безпідставно одержаних сум у
загальному розмірі 198574394,08 грн. шляхом
сплати частини сум на користь позивача
та зарахування зустрічних однорідних
вимог до нього.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1214 ЦК
України у разі безпідставного
одержання чи збереження грошей
нараховуються проценти за
користування ними (стаття 536 цього
Кодексу).

Згідно з вимогами ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Таким чином, позивач відповідно до
вимог ч. 2 ст. 1214 ЦК України був вправі
нарахувати відповідачу проценти за
користування безпідставно одержаними
грошима за період з 2 жовтня 2011 до 21
серпня 2012 р.

При цьому, суд вважає безпідставним
розмір процентів, з яких обрахована
заявлена до стягнення сума, що
визначений позивачем виходячи з
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період
прострочення.

При визначенні розміру процентів
позивач виходив з положень ст. 1048 ЦК
України, які регулюють розмір
процентів у відносинах позики. Проте,
спірні відносини між сторонами виникли
з договору купівлі-продажу, а після їх
припинення за домовленістю сторін - між
ними виникли відносини із зобов'язань у
зв'язку з набуттям, збереженням майна
без достатньої правової підстави, а не
договору позики.

Також відносини сторін відповідно до
вимог ст. 1053 ЦК України не були замінені
позиковим зобов'язанням.

Тому нарахування процентів за
правилами ст. 1048 ЦК України є
безпідставним.

Договором між сторонами розмір
процентів за користування чужими
грошовими коштами встановлений не був.

Тому позивач при нарахуванні процентів
мав би виходити з розміру процентів за
порушення грошового зобов'язання,
встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 10 червня 2008 р. у справі 42/498.

Положення ст. 536 ЦК України, що
передбачають обов'язок боржника
сплачувати встановлений договором або
законом розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами,
кореспондуються із встановленим ст. 625
ЦК України правом кредитора вимагати
сплати трьох процентів річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. У розумінні зазначених
статей проценти є не відповідальністю,
а платою за весь час користування
грошовими коштами, що не були своєчасно
сплачені боржником.

З цього виходив Верховний Суд України у
постанові від 24 грудня 2013 р. у справі №
8/5025/1402/12.

При цьому, судом враховано, що на
підставі рішення господарського суду
міста Києва від 21 травня 2013 р.,
залишеного без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 18 грудня 2013 р.,
у справі № 5011-69/17898-2012 з відповідача на
користь позивача вже стягнуто плату за
користування чужими грошовими коштами
у встановленому ст.ст. 536, 625 ЦК України
розмірі за період 2 жовтня 2011-21 серпня
2012 р.р. Повторне стягнення такої плати
чинним законодавством не передбачено.

Тому позов про стягнення процентів за
період прострочення за період 2 жовтня
2011-21 серпня 2012 р.р. також не підлягає
задоволенню.

Враховуючи, що після 21 серпня 2012 р.
відповідач грошима позивача не
користувався, то вимоги про стягнення
процентів за період 22-28 серпня 2012 р.
відповідно до вимог ст. 1214 ЦК України
задоволенню не підлягають.

Оскільки у позові відмовлено, понесені
по справі господарські витрати
стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід
покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

у позові Публічного акціонерного
товариства "Полтаваобленерго" м.
Полтави відмовити.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Колегія суддів :
П.І.Паламар - головуючий

В.І.Пінчук

Р.Б.Сташків