ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

04 лютого 2014 року
Справа № 913/3498/13

Провадження № 30/913/3498/13

За позовом Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Дніпропетровська дирекція
залізничних перевезень», м.
Дніпропетровськ

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит», м. Свердловськ
Луганської області

про стягнення 16000 грн. 00 коп.

Суддя Голенко І.П.

Секретар судового засідання: Бородіна
А.А.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: Будянський О.Ю.,
довіреність № ББУ/СА111/ВП/14 від 10.01.2014,

в с т а н о в и в:

Суть спору: Державне підприємство
«Придніпровська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Дніпропетровська дирекція
залізничних перевезень» звернулось до
господарського суду Луганської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит» про стягнення з
відповідача штрафу у розмірі 16000 грн. 00
коп. за невірно зазначену в залізничній
накладній № 48666127 масу вантажу
у вагоні № 66694100.

Позов мотивований фактом
неправильного зазначення відповідачем
маси вантажу у залізничній накладній
під час здійснення перевезення вантажу
у спірному вагоні, відправником якого є
відповідач у справі. За вказане
порушення позивачем у справі заявлено
до стягнення з відповідача штраф у
розмірі п'ятикратної вартості
провізної плати за всю відстань
перевезення.

Відповідач відзивом № 22 від 14.01.2014
заперечив проти позову з підстав,
зазначених у відзиві.

Крім того, відповідачем надано заяву №
21 від 14.01.2014 про зменшення розміру
штрафу в десять разів на підставі ст. 233
Господарського кодексу України, ч. 3
ст. 551 Цивільного кодексу України та ч. 3
ст. 83 Господарського процесуального
кодексу України, посилаючись на важкий
фінансовий стан підприємства, а також
на те, що невірне зазначення
відповідачем відомостей у накладній не
завдало жодних збитків залізниці. В
обґрунтування цієї заяви відповідач
надав до матеріалів справи звіт про
фінансові результати за 9 місяців 2013
року та баланс підприємства станом на 30
вересня 2013 року.

Позивач у судове засідання не прибув,
хоча належним чином повідомлений про
дату, час та місце судового засідання,
що підтверджується наявним у справі
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Дослідивши обставини справи, надані
докази, суд встановив такі фактичні
обставини.

У липні 2013 року зі станції Должанська
Донецької залізниці на станцію
призначення Ігрень Придніпровської
залізниці за накладною № 48666127
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит» (далі за текстом -
відповідач) відправило вантаж у
вагонах № 67396846, № 66734203, № 66694100, №
67376673, № 65352585, № 65354540, № 66414731, одержувач
за накладною - ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго»
ДТЕК Придніпровська ТЕЦ.

Згідно п. 24 накладної маса вантажу була
визначена відповідачем без участі
залізниці, що також підтверджується
наданою позивачем телеграмою № 192 від
07.07.2013 (а.с. 11).

При прибутті вагонів на станцію
призначення Ігрень Придніпровської
залізниці за заявкою одержувача № 327
було проведено контрольне переваження
вагону № 66694100 на 150 тн. тензометричних
вагах. За результатами такого
переваження було встановлено, що у
вагоні № 66694100 за накладною № 48666127
вказана маса вантажу 69000 кг, фактично ж
встановлено, що маса вантажу складає
67150 кг, що на 1850 кг менше, ніж вказано у
накладній.

Викладене підтверджується випискою з
книги зважувань (а.с. 12).

По даному факту складено акт загальної
форми № 117 від 07.07.2013 та комерційний акт
серії АА № 045037/217 від 07.07.2013 (а. с. 9, 10).

В комерційному акті містяться
відомості про те, що вантаж прибув у
технічно справному стані, навантаження
рівномірне нижче бортів на 30-40 см, без
скосів та поглиблень, маркування
продольними бороздами не пошкоджене, в
вагоні двері заварені, люка щільно
закриті, слідів течі вантажу немає.

Належність відповідачеві вантажу у
спірному вагоні на момент відправлення
вагону відповідачем не оспорюється.

За невірно зазначену в накладній масу
вантажу позивач на підставі ст. ст. 118, 112
Статуту залізниць України нарахував
штраф у розмірі 16000 грн. 00 коп., який
просить стягнути з відповідача на свою
користь.

Дослідивши обставини справи, надані
матеріали, оцінивши надані сторонами
докази у їх сукупності, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 908 Цивільного кодексу України
передбачено, що перевезення вантажу
здійснюється за договором перевезення;
загальні умови визначаються цим
Кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них, умови перевезення вантажу
окремими видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського
кодексу України умови перевезення
вантажів окремими видами транспорту, а
також відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
встановлюються транспортними
кодексами, транспортними статутами та
іншими нормативно - правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу
України укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць
України (далі за текстом - Статут)
накладна - це основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил перевезення вантажів і
наданий залізниці відправником разом з
вантажем. Накладна обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої особи -
одержувача і супроводжує вантаж до
місця призначення.

Статут залізниць України визначає
обов'язки, права і відповідальність
залізниць, а також підприємств, які
користуються залізничним транспортом
(ст. 2 Статуту). На підставі цього
Статуту затверджені Міністерством
транспорту Правила перевезень
вантажів, які є обов'язковими для всіх
юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме:
п. 1.1. розділу 4 "Правила оформлення
перевізних документів", затверджених
наказом Міністерства транспорту
України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу
Міністерства інфраструктури України
від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за
№ 765/19503 (далі за текстом - Правила №
765/19503), а також ст. 23 Статуту
передбачено, що відправник повинен
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів). Накладна згідно з
Правилами № 765/19503 може оформлятися і
надаватися в електронному вигляді (із
накладенням електронного цифрового
підпису). Порядок здійснення
електронного документообігу під час
перевезення вантажів залізничним
транспортом у внутрішньому сполученні
регламентується додатком до договору
про організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги.

Відповідно п. 2.1 та п. 2.2 Правил 765/19503
відправник заповнює відповідні графи
накладної згідно з додатком 3 до цих
Правил. Маса вантажу згідно ст. 37
Статуту та п. 5 "Правила приймання
вантажів до перевезення",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 за № 861/5082 (далі за
текстом - Правила № 861/5082),
визначається відправником.

У накладній № 48666127 (вагон № 66694100)
вантажовідправником вказана маса
вантажу нетто 69000 кг, спосіб визначення
маси - на 150-тонних вагонних вагах, у
графі "Відправник" вказано
найменування відправника - Товариство
з обмеженою відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит», тобто відповідача
у справі.

Представник відправника своїм
підписом підтвердив правильність
внесених у накладну відомостей, як це
передбачено п 2.3 Правил № 765/19503.

Згідно п. 28 Правил № 861/5082 вантажі,
завантажені відправником у вагони
відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо), приймаються
залізницею до перевезення шляхом
візуального огляду вагона, вантажу,
його маркування (у т.ч. захисного) та
кріплення у вагоні без перевірки маси
та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту
залізниця має право перевірити
правильність відомостей про вантаж,
зазначений відправником у накладній на
станції відправлення, під час
перевезення та на станції призначення.

Наведена норма свідчить про те, що
залізниця не зобов'язана перевіряти
дані, зазначені у накладних, фактичним
даним при прийнятті вантажу до
перевезення.

Згідно ч. 3 п. 3.19 Роз'яснення Президії
Вищого господарського суду України №
04-5/601 від 29.05.2002 (зі змінами) не має також
правового значення оцінка того, чи
могла залізниця при прийнятті вантажу
до перевезення побачити
недовантаження у вагоні, оскільки
Статут та Правила перевезення не
передбачають визначення маси вантажу
"на око".

Пунктом 22 Правил видачі вантажів
(зареєстровані в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено,
що перевірка маси вантажу на станції
призначення провадиться, як правило,
таким самим способом, яким цю масу було
визначено на станції відправлення.

Як свідчать матеріали справи,
контрольне переваження маси вантажу
проводилось на 150 тн. тензометричних
вагах (держповірка яких проводилась
17.08.2012), тобто таким же самим способом,
яким цю масу було визначено на станції
відправлення.

Згідно ст. 122 Статуту підставою для
покладання на відправника
відповідальності за неправильне
зазначення ним відомостей про масу
вантажу є комерційний акт, складений у
випадках передбачених ст. 129 Статуту.

Статтею 129 Статуту передбачено, що акти
загальної форми та комерційні акти
складаються для засвідчення обставин,
які можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності сторін.

Матеріалами справи, її фактичними
обставинами підтверджено
невідповідність маси вантажу у вагоні
№ 66694100, що була зазначена відповідачем
у перевізних документах - 69000 кг,
фактичній масі вантажу - 67150 кг.

Факт неправильного зазначення
відправником вищевказаних відомостей
засвідчено актом загальної форми № 117
від 07.07.2013 та комерційним актом серії АА
№ 045037/217 від 07.07.2013 (а. с. 9, 10), які
складені з дотриманням вимог чинного
законодавства та підписані
уповноваженими на це посадовими
особами.

Відповідно до ст. 24 Статуту
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ними
у накладній.

Якщо під час перевезення вантажу або на
станції його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
маси, кількості місць вантажу, його
назви, коду та адреси одержувача з
відправника, порта стягується штраф у
розмірі згідно зі статтею 118 Статуту (п.
5.5 розділу 5 Правил № 765/19503).

У п. 3.15 Роз'яснень Президії Вищого
господарського суду України від 29.05.02 №
04-5/601 (із змінами і доповненнями)
зазначено, що при застосуванні статті
118 Статуту штраф підлягає стягненню за
самий факт допущення
вантажовідправником порушень,
незалежно від того, чи завдано
залізниці у зв'язку з цим збитки.

Згідно ст. ст. 118, 122 Статуту за
неправильно зазначену в накладній масу
вантажу з відправника стягується штраф
в розмірі п'ятикратної провізної плати
за всю відстань перевезення.

Провізна плата згідно залізничної
накладної № 48666127 за вагон № 66694100
становить 3200 грн. 00 коп. З її розміру
позивачем у справі визначений розмір
штрафу за неправильне зазначення у
залізничній накладній маси вантажу, що
складає 16 000 грн. 00 коп.

Доводи відповідача за відзивом судом
відхиляються у зв'язку з їх
безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до ст. 921 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язань,
що виникають з договору перевезення,
сторони несуть відповідальність,
встановлену за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами).

У відповідності зі ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином, зокрема,
відповідно до договору.

Крім того, відповідач подав заяву № 21
від 14.01.2014, у якій, посилаючись на
складне фінансове становище, просить
суд на підставі ст. 233 Господарського
кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України та ч. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України зменшити розмір штрафу в
десять разів.

В обґрунтування цієї заяви відповідач
надав до матеріалів справи звіт про
фінансові результати за 9 місяців 2013
року та баланс підприємства станом на 30
вересня 2013 року.

Клопотання відповідача про зменшення
суми належного до стягнення штрафу
задовольняється судом частково з
огляду на наступне.

Положеннями ст. 3, ч. 3 ст. 509 Цивільного
кодексу України встановлено, що
загальними засадами цивільного
законодавства є, зокрема,
справедливість, добросовісність та
розумність.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов`язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 1 статті 233 Господарського
кодексу України закріплено, що суд має
право зменшити розмір санкцій, якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступень виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов`язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Стаття 83 Господарського
процесуального кодексу України надає
господарському суду право, приймаючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Застосування положень п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, встановлення розміру
зменшення є правом суду та
застосовується ним виходячи з обставин
справи, з врахуванням всіх її обставин,
та ґрунтуючись на внутрішньому
переконанні суду щодо встановлення
достатнього розміру неустойки, що
підлягає стягненню.

Юридичний аналіз наведених правових
норм свідчить, що вони не є
імперативними та застосовуються за
визначених умов на розсуд суду.

Виходячи із загальних засад,
встановлених у статті 3 Цивільного
кодексу України, а саме -
справедливості, добросовісності та
розумності, слід визнати право судів
при винесенні рішення про стягнення
штрафу зменшувати його розмір, з
урахуванням всіх конкретних обставин
справи. Підстави та розмір, на який
зменшується стягуваний штраф, повинні
бути в рішенні суду мотивовані та
обґрунтовані.

Таким чином, суд має право, виходячи з
конкретних обставин справи, зменшити
розмір штрафних санкцій, але не
звільнити повністю боржника від їх
сплати.

Судом приймається до уваги те, що
встановлений факт недовантаження не
завдало загрози залізничному руху, а
також важке фінансове становище
відповідача у справі, яке
документально підтверджено, у зв'язку з
чим є можливим застосування до
правовідносин сторін п. 3 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України та ст. 233 Господарського
кодексу України.

На підставі викладеного, господарський
суд визнає позов обґрунтованим
повністю, але вважає за можливе
зменшити розмір штрафу, у зв'язку з чим
позов слід задовольнити частково у
розмірі 9600 грн. 00 коп., у задоволенні
решти позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати у розмірі 1720 грн. 50 коп.
покладаються на відповідача у справі
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України у
зв'язку з обґрунтованістю вимоги
позивача про стягнення суми штрафу.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, ст. ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2.Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит», 94801, Луганська
область, м. Свердловськ, вул. Енгельса, 1,
код 37596090, на користь Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», 49600, м.
Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд.
108, код 01073828, в особі відокремленого
підрозділу «Дніпропетровська дирекція
залізничних перевезень», 49600, місто
Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд.
108, штраф у розмірі 9600 грн. 00 коп.,
витрати зі сплати судового збору у сумі
1720 грн. 50 коп., видати наказ позивачу
після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом відповідно до ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено та підписано -
05.02.2014

Суддя
І.П. Голенко