м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 23/23 11.02.14
За позовомпублічного акціонерного
товариства "Київенерго" в особі
структурного відокремленого
підрозділу «Енергозбут
«Київенерго»довиробничо-торгівельног
о підприємства «Гостинний
двір»простягнення 6 743, 46 грн.
Суддя Кирилюк Т.Ю.
позивача: юрисконсульт Кравчик С.М.
(довіреність № 91/2013/12/25-2 від 25.12.2013 року)
відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Акціонерна енергопостачальна
компанія «Київенерго» в особі
структурного відокремленого
підрозділу «Енергозбут «Київенерго»
звернулась до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою про
стягнення з виробничо-торгівельного
підприємства «Гостинний двір» 6 743, 46
грн., (у тому числі: 5 365, 97 грн. -
основного боргу, 642, 50 грн. - інфляційні
втрати, 144, 51 грн. - 3 % річних та 590, 48 грн. -
Позовну заяву обґрунтовано тим, що
Відповідач неналежним чином виконує
зобов'язання за договором від 29.06.2000
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.12.2009 року порушено
провадження у справі № 23/23 та
призначено її розгляд на 19.01.2010 року.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.01.2010 року зупинено
провадження у справі № 23/23 до
остаточного розгляду справи № 8/586
Окружним адміністративним судом м.
Через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва 14.10.2013
року представник позивача подав
клопотання про поновлення провадження
у справі № 23/23.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.01.2014 року поновлено
провадження у справі № 23/23 та
призначено її розгляд на 11.02.2014 року.
Акціонерна енергопостачальна
компанія "Київенерго" в порядку статті
22 Господарського процесуального
кодексу України подала заяву,
відповідно до якої просила змінити
назву акціонерної енергопостачальної
компанії "Київенерго" на публічне
акціонерне товариство "Київенерго".
Ухвалою суду від 11.02.2014 року змінено
назву акціонерної енергопостачальної
компанії "Київенерго" на публічне
акціонерне товариство "Київенерго".
Представник Позивача у судовому
засіданні 11.02.2014 року підтримав вимоги,
викладені в позовній заяві та просив їх
задовольнити у повному обсязі.
Представник Відповідача у судове
засідання не з'явився, вимоги ухвали
суду не виконав.
Ухвала про поновлення провадження у
справі була відправлена за адресою
Відповідача, вказаною у позовній заяві
та яка відповідає місцезнаходженню
Відповідача відповідно до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Таким чином,
Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду господарським судом та про
час і місце проведення судового
засідання.

Відповідно до статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Крім того, відповідно
до статті 65 Господарського
процесуального кодексу України з метою
забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору суддя зобов'язує сторони
виконати певні дії, витребовує від них
документи, відомості, висновки,
необхідні для вирішення спору та
вчиняє інші дії, спрямовані на
забезпечення правильного і
своєчасного розгляду справи.
Відповідачем вимоги ухвали суду не
виконано, не надано письмового відзиву
та письмових заперечень по суті
заявлених вимог, а також не надано
доказів, які б підтверджували
поважність та винятковість причин
пропуску судового засідання.

Відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними у ній
матеріалами.

Судом у відповідності з вимогами
статті 811 Господарського
процесуального кодексу України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 11.02.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
Позивача, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем та Відповідачем укладено
договір на постачання теплової енергії
у гарячій воді № 25-0702 від 29.06.2000 року.

Відповідно до пункту 2.2.1 договору №
25-0702 від 29.06.2000 року Позивач
зобов'язався постачати теплову енергію
у вигляді гарячої води на потреби
опалення та вентиляцію в період
опалювального сезону; гарячого
водопостачання - протягом року; в
кількості та в обсягах згідно з
додатком № 1 до договору.

Відповідач відповідно до пункту 2.3.1
договору № 25-0702 від 29.06.2000 року
зобов'язався додержуватись кількості
споживання теплової енергії по кожному
параметру в обсягах, які визначені у
додатку № 1 до договору, не допускаючи
їх перевищення та своєчасно сплачувати
вартість спожитої теплової енергії в
обсягах і терміни, які передбачені в
додатку № 4 до договору (пункт 2.3.2).

Договір № 25-0702 від 29.06.2000 року на
постачання теплової енергії у гарячій
воді є договором енергопостачання.

Відповідно до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відповідно до даних відомостей обліку
використання теплової енергії за
період з 01.01.2009 року по 01.11.2009 року,
довідки про надходження грошових
коштів за спожиту теплову енергію
Позивач поставив Відповідачу теплову
енергію вартістю 13 906, 00 грн.

Додатком № 4 до договору № 25-0702 від
29.06.2000 року сторони погодили, що
Відповідач щомісяця з 12 по 15 число
самостійно отримує у Районному відділі
теплозбуту № 3 за адресою: вул.
Щекавицька, буд. № 37/48 розрахункова
група табуляграму фактичного
споживання теплової енергії за
попередній період, акт звірки на
початок розрахункового періоду (один
примірник оформленого акту звірки
останній повертає в РВТ). Відповідач до
початку розрахункового періоду
(місяця) сплачує Позивачу вартість
заявленої у договорі кількості
теплової енергії на розрахунковий
період, з урахуванням сальдо
розрахунків на початок місяця. В разі,
якщо Відповідач розраховується за
показниками приладів обліку: - при
перевищені фактичного використання
теплової енергії понад заявленого та
сплаченого до початку розрахункового
періоду ця кількість перевищення
самостійно сплачується останнім не
пізніше 28 числа поточного місяця. У
випадку, якщо фактичне використання
теплової енергії нижче від заявленого
та сплаченого до початку
розрахункового періоду, сальдо
розрахунків визначається за
фактичними показниками приладів
обліку.

Відповідач за період з 01.01.2009 року по
01.11.2009 року несвоєчасно розрахувався за
використану теплову енергію та
допустив виникнення заборгованості у
розмірі 5 365, 97 грн.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Оскільки доказів сплати
заборгованості Відповідачем суду не
надано, позовна вимога про стягнення 5
365, 97 грн. основного боргу підлягає
задоволенню.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу
України особа, яка порушила
зобов'язання несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відповідачем не надано суду будь-яких
підтверджень того, що неналежне
виконання господарського зобов'язання
сталось не з його вини.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пунктом 7 додатку № 4 до договору №
25-0702 від 29.06.2000 року сторони визначили,
що Відповідачу на суму боргу на початок
кожного розрахункового періоду
(місяця) Позивачем нараховується пеня в
розмірі 0,5 % за кожний день, до моменту
його повного погашення, але не більше
суми обумовленої чинним
законодавством України.

Суд перевірив розрахунок Позивача та
встановив, що позовна вимога про
стягнення 590, 48 грн. пені за період з
травня 2009 року по жовтень 2009 року є
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

Перевіривши відповідні розрахунки
Позивача, суд встановив, що позовна
вимога про стягнення з Відповідача 3%
річних у сумі 144, 51 грн. за період з
лютого 2009 року по жовтень 2009 року
підлягає задоволенню у повному обсязі,
а позовна вимога про відшкодування
інфляційних втрат підлягає частковому
задоволенню у розмірі 631, 77 грн.,
оскільки Позивачем не враховано
від'ємний інфляційний показник при
здійснення розрахунку за спірний
період. Аналогічні висновки про
застосування положень статті 625
Цивільного кодексу України містяться у
постанові Вищого Господарського суду
України від 06.09.2011 року у справі № 23/94.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлені публічним акціонерним
товариством "Київенерго" вимоги
документально підтверджені, а отже
такі, що підлягають частковому
задоволенню у розмірі 6 732, 73 грн.

Відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, з Відповідача стягуються
понесені Позивачем витрати по сплаті
державного мита та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу пропорційно розміру
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
статями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш
И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного
виробничо-торгівельного підприємства
«Гостинний двір» (04070, м. Київ, площа
Контрактова, будинок 4,
ідентифікаційний код 16395667) на користь
публічного акціонерного товариства
"Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5;
ідентифікаційний код 00131305) 5 365 (п'ять
тисяч триста шістдесят п'ять) грн. 97 коп.
- основного боргу, 631 (шістсот тридцять
одна) грн. 77 коп. - інфляційні втрати, 144
(сто сорок чотири) грн. 51 коп. - 3 % річних,
590 (п'ятсот дев'яносто) грн. 48 коп. - пеня,
101 (сто одна) грн. 84 коп. державного мита
та 235 (двісті тридцять п'ять) грн. 62 коп.
- витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Видати наказ.

Повне рішення складено: 13.02.2014 року.

СуддяТ.Ю. Кирилюк