м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Гадячгаз"до про
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" внесення змін до
Суддя Літвінова М.Є.
Представники сторін:
від позивача: Гетьман М.О. -
представник за дов.;
від відповідача: Чеботарьова І.Г. -
представник за довіреністю.
Рішення прийняте 03.02.2014, у зв'язку з
оголошеною в судовому засіданні
перервою з 20.01.2014 по 03.02.2013.

У судовому засіданні 03.02.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Гадячгаз" до Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" про
внесення змін до договору
купівлі-продажу природного газу
№Г-П/2013-РО від 04.01.2013.

Ухвалою від 05.12.2013 порушено провадження
у справі №910/23347/13 та призначено справу
до розгляду на 25.12.2013.

Ухвалою від 25.12.2013 відкладено розгляд
справи на 20.01.2014, на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 20.01.2014 оголошено
перерву на 03.02.2014, про що сторони
повідомлені належним чином.

03.02.2014 через відділ діловодства суду
від позивача надійшли додаткові
документи по справі.

В судовому засіданні 03.02.2014 представник
відповідача надав письмовий відзив на
позов, в якому відповідач заперечив
проти позову та просив відмовити в
задоволенні позовних вимог з підстав
викладених у відзиві.

В судовому засіданні 09.12.2013, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

04.01.2013 року між Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (продавець
за договором) та Публічним акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації "Гадячгаз" (покупець за
договором) було укладено договір №
Г-П/2013-РО на купівлю-продаж природного
газу (надалі по тексту - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2013 року році
природний газ, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ (надалі - газ), на
умовах цього Договору.

Газ, що продається за цим Договором,
використовується покупцем виключно
для подальшої реалізації релігійним
організаціям (крім обсягів, що
використовуються для
виробничо-комерційної діяльності), які
є кінцевими споживачами газу (пункт 1.2.
Договору).

Згідно з пунктом 2.1. Договору продавець
передає покупцеві у 2013 році газ в
обсязі до 40,000 тис.куб.м., у тому числі по
місяцях кварталів.

Відповідно до додаткової угоди №1 від
10.07.2013 до Договору сторони виклали п. 2.1
статті 2 "Кількість та якість газу" у
наступній редакції: "2.1 Продавець
передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31
грудня 2013 року газ обсягом до 82,843 тис.
куб.м., у тому числі по місяцях
кварталів."

Також вказаною додатковою угодою
сторонни з 01 липня 2013 виклали п. 5.2 та 5.4
статті 5 "Ціна газу" у новій редакції.

У відповідності до пункту 3.3. Договору
приймання - передачі газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання - передачі газу.

Відповідно до п. 3.4 Договору, не пізніше
5 числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, покупець зобов'язується
надати продавцеві підписані та
скріплені печаткою покупця два
примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8 числа місяця, наступного за
місяцем продажу газу, зобов'язується
повернути покупцеві один примірник
оригіналу акта, підписаного
уповноваженим представником та
скріпленого печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Підписаний акт є
підставою для остаточних розрахунків
між сторонами.

Договір набуває чинності з дати
підписання уповноваженими
представниками сторін, поширює дію на
відносини, що фактично склались між
сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в
частині реалізації газу до 31 грудня 2013
року, а в частині проведення
розрахунків за газ - до їх повного
здійснення (розділ 11 Договору).

Позивач в своїй позовній заяві вказує,
що під час перевірки сектором
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики у Полтавській області
перевірки ліцензійної діяльності ПАТ
"Гадячгаз" щодо постачання та розподілу
природного газу виявлене порушення
пункту 3.9 розділу 3 Ліцензійних умов з
розподілу та пункти 3.9 розділу 3
Ліцензійних умов з постачання щодо
приведення договорів у відповідність
до Типових умов. Постановою НКРЕ від 25
квітня 2013 №469 "Про накладення арешту на
ПАТ "Гадячгаз" та попередження про
необхідність усунення порушень
Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з постачання
природного газу, газу (метану)
вугільних родовищ за регульованим
тарифом та ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з розподілу природного, нафтового газу
і газу (метану) вугільних родовищ" ПАТ
"Гадячгаз" зобов'язано до 01 липня 2013
року вжити заходів до приведення
договорів купівлі-продажу природного
газу у відповідності до Типового
договору.

Постановою НКРЕ від 17.10.2013 №1341 "Про
накладення штрафу на ПАТ "Гадячгаз" та
попередження про необхідність
усунення порушень ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з постачання природного газу, газу
(метану) вугільних родовищ за
регульованим тарифом та ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності з розподілу природного,
нафтового газу і газу (метану)
вугільних родовищ" ПАТ "Гадячгаз"
зобов'язано до 01 січня 2014 року вжити
заходів по приведенню договорів
купівлі-продажу природного газу у
відповідність до Типового договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про
засади функціонування ринку
природного газу " суб'єкти ринку
природного газу провадять свою
діяльність на підставі договорів
(контрактів), що укладаються відповідно
до законодавства.

11.10.2013 позивачем, було направлено
відповідачу лист №1336/766/1 та Додаткову
угоду №2 від 01.10.2013 для підписання, для
приведення пунктів 3.4, 6.1, 6.2, 9.1, 9.2
Договору у відповідність до Типового
договору на купівлю-продаж природного
газу між власниками та постачальниками
природного газу, затвердженого
постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики від 05.07.2012 року № 849 року.

Вищевказані пункти Договору
запропоновано викласти у наступній
редакції:

3.4. Не пізніше 10-го числа місяця,
наступного за місяцем продажу газу,
покупець зобов'язується надати
продавцеві підписані та скріплені
печаткою покупця два примірники акта
приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 15-го
числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, зобов'язується повернути
покупцеві один примірник оригіналу
акта, підписаного уповноваженим
представником та скріпленого печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Підписаний акт є підставою для
остаточних розрахунків між сторонами.

6.1. Оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами у
національній валюті шляхом 100 %
поточної оплати протягом місяця
поставки. У разі неповної оплати
остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється покупцем
протягом 5-ти календарних днів після
отримання покупцем підписаного
сторонами акта приймання-передачі газу
за розрахунковий місяць.

6.2. доповнити словами "поставлений
продавцем покупцю в тому самому місяці,
у якому надійшли кошти."

9.1. Спори (розбіжності) за Договором
вирішуються за домовленістю сторін.

9.2. У разі не владнання спорів
(розбіжностей) за Договором за
домовленістю сторін спір передається
на вирішення до суду і розглядається в
установленому порядку згідно з чинним
законодавством України.

У відповідь, відповідач листом
№с26-5481/1.5-13 від 21.10.2013 повідомив, що
проект додаткової угоди наданий на
розгляд є не прийнятним для НАК
"Нафтогаз України". На укладення
договорів 2013 року на купівлю-продаж
природного газу між НАК "Нафтогаз
України" та ПАТ "Гадячгаз" було прийнято
форму Типового договору, затверджену
постановою НКРЕ від 05.07.2012 №849 з
урахуванням певної специфіки поставки
природного газу для різних категорій
споживачів (умови поставки і передачі
природного газу, ціни, облік,
розрахунки, тощо).Оскільки внесені
уточнення не змінили умов Типового
договору по суті, але мають важливе
значення для вірного відображення
специфіки поставки природного газу для
різних категорій споживачів, сторони
при укладенні договорів не порушили
норм чинного законодавства.

Таким чином, відповідач повернув
проект додаткової угоди до Договору
без підпису зі свого боку.

Відповідач у своєму відзиві на позов
заперечив проти задоволення позовних
вимог, з тих підстав, що між сторонами
був укладений договір на
купівлю-продаж природного газу для
різних категорій споживачів. За основу
укладених договорів була прийнята
форма Типового договору, затвердженого
постановою НКРЕ від 05.07.2012 №849. Проте,
поставка газу для різних категорій
споживачів має певну специфіку (умови
поставки, ціни, облік, розрахунки, тощо0.
Ця специфіка має бути відображена в
договорах, і це не порушенням норм
чинного законодавства. Частиною 4
статті 179 Господарського кодексу
України передбачено, що при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі: вільного волевиявлення, коли
сторонни мають право погоджувати на
свій розсуд будь-які умови договору, що
не суперечать законодавству;
примірного договору, рекомендованного
органом управління субєктам
господарювання для використання при
укладенні ними договорів, коли
сторонни мають право за взаємною
згодою змінювати окремі умови,
передбачені примірним договором, або
доповнювати його зміст; типового
договору, затвердженого Кабінетом
Міністрів України, чи у випадках,
передбачених законом, іншим органом
державної влади, коли сторонни не
можуть відступати від змісту типового
договору, але мають право
конретизувати його умови.

Оцінивши наявні в справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Положеннями абзацу 3 частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
визначено, що господарські
зобов'язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Згідно з частиною 2 статті 67
Господарського кодексу України
підприємства вільні у виборі предмета
договору, визначенні зобов'язань, інших
умов господарських взаємовідносин, що
не суперечать законодавству України.

Відповідно до статті 627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (частина 1
статті 628 Цивільного кодексу України).

Загальні умови укладання договорів, що
породжують господарські зобов'язання,
визначено статтею 179 Господарського
кодексу України, згідно пункту 3 якої
укладення договору є обов'язковим для
сторін, якщо існує пряма вказівка
закону щодо обов'язковості укладення
договору для певних категорій
суб'єктів господарювання.

Зокрема, частиною 1 статті 187
Господарського кодексу України
передбачено, що спори, які виникають
при укладанні господарських договорів
за державним замовленням, або
договорів, укладення яких є
обов'язковим на підставі закону та в
інших випадках, встановлених законом,
розглядаються судом. Інші
переддоговірні спори можуть бути
предметом розгляду суду у разі, якщо це
передбачено угодою сторін або якщо
сторони зобов'язані укласти певний
господарський договір на підставі
укладеного між ними попереднього
договору.

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" здійснює реалізацію
природного газу для задоволення потреб
суб'єктів господарювання, які
виробляють теплову енергію відповідно
до вимог підпункту 2 пункту 2 постанови
Кабінету Міністрів України №1729 від 27
грудня 2001 року "Про забезпечення
споживачів природним газом".

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №705 від 25 липня 2012
року позивач визначений гарантованим
постачальником природного газу для
підприємств, що здійснюють виробництво
теплової енергії.

Судом встановлено, що Договір №
Г-П/2013-РО на купівлю-продаж природного
газу від 04.01.2013 року укладений у
відповідності до Закону України "Про
засади функціонування ринку
природного газу".

Так, у відповідності до статті 4 Закону
"Про засади функціонування ринку
природного газу" державне регулювання
діяльності суб'єктів ринку природного
газу, в тому числі суб'єктів природних
монополій та суб'єктів господарювання,
які діють на суміжних ринках,
здійснюється Кабінетом Міністрів
України, Національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики, та центральними органами
виконавчої влади в межах їх
повноважень.

Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики, при прийнятті своїх рішень
діє за принципом незалежності від
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
осіб та суб'єктів господарювання, а
також політичних партій та інших
об'єднань громадян чи їх органів.

До повноважень Національної комісії,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики, належать, зокрема
затвердження типових договорів на
розподіл природного газу (стаття 4
Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу").

Постановою № 849 від 05.07.2012 року "Про
затвердження типового договору на
купівлю-продаж природного газу (між
власниками та постачальниками
природного газу) (надалі по тексту -
Постанова № 849) Національна комісія,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики затвердила Типовий
договір на купівлю-продаж природного
газу.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 849
власникам природного газу та суб'єктам
господарювання, що провадять
діяльність на підставі ліцензії на
постачання природного газу за
регульованим тарифом, привести свої
договірні відносини у відповідність до
вимог Типового договору на
купівлю-продаж природного газу (між
власниками та постачальниками
природного газу) у місячний строк з
дати набрання чинності цією
постановою.

Відповідно до статті 188 Господарського
кодексу України зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду. У
разі якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.10.2013 позивач звернувся до відповідача
з проектом додаткової угоди №2 до
Договору для приведення пунктів 3.4, 6.1,
6.2., 9.1, 9.2, Договору у відповідність до
Типового договору.

Проте, відповідач у відповіді на
пропозицію вказав, що проект
додаткової угоди №2 до Договору є не
прийнятними для Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України", та не підписав додаткову
угоду № 2 до Договору купівлі-продажу
природного газу від 04.01.2013 №Г-П/2013-РО.

Керуючись приписами статей 179, 181, 188
Господарського кодексу України,
позивач звернувся до суду з проханням
врегулювати розбіжності, які виникли
при зміні спірного договору шляхом
викладення пунктів 3.4, 6.1, 6.2., 9.1, 9.2
вказаного Договору в редакції
позивача.

Згідно умов частини 2 статті 179
Господарського кодексу України
Кабінет Міністрів України,
уповноважені Президентом України
міністерства, інші центральні органи
виконавчої влади можуть рекомендувати
суб'єктам господарювання орієнтовні
умови господарських договорів
(примірні договори), а у визначених
законом випадках - затверджувати
типові договори.

Відповідно до вимог частини 4 статті 179
Господарського кодексу України при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі типового договору,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, чи у випадках, передбачених
законом, іншим органом державної влади,
коли сторони не можуть відступати від
змісту типового договору, але мають
право конкретизувати його умови.

Як вбачається з тексту спірного
Договору зміст запропонованих до зміни
умов договору відповідає вимогам
типового договору на розподіл
природного газу. Враховуючи специфіку
умов поставки газу (поставка газу для
різних категорій споживачів має певну
специфіку), сторони виклали умови
Договору в цій частині у власній
редакції, та лише конкретизували умови
типового договору, що відповідає
вимогам статті 179 Господарського
кодексу України, Уточнення внесені в
Договір не змінили умов Типового
договору по суті.

За змістом вимог частин 2, 4 статті 652
Цивільного кодексу України якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за
рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Всупереч вимог статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
позивачем не надано доказів наявності
обставин, які в силу вищезгаданих вимог
закону дають підстави для зміни
Договору №Г-П/2013-РО на купівлю-продаж
природного газу від 04.01.2013.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
спірний Договір №Г-П/2013-РО на
купівлю-продаж природного газу від
04.01.2013 було укладено після набрання
чинності Постановою № 849 від 05.07.2012,
таким чином сторони були обізнані зі
змістом вказаної постанови та умовами
типового договору, на який посилається
позивач.

Приймаючи до уваги те, що обставини,
якими сторони керувалися при укладенні
спірного Договору не змінилися за умов,
зазначених у частині 2 статті 652
Цивільного кодексу України, суд
приходить до висновку про відмову в
позові Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Гадячгаз" про внесення
змін до Договору №Г-П/2013-РО на
купівлю-продаж природного газу від
04.01.2013.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 49, ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання

повного тексту рішення: 07.02.2014

Суддя

М.Є. Літвінова