донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

28.01.2014р. справа №913/2445/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючий: Дучал Н.М.

Судді: Склярук О.І., Ушенко Л.В.

При секретарі Сабада Г.О.

За участю представників сторін:

від позивача - Кахраманов Р.Н., за
довіреністю

від відповідача - не з'явився

озглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2, м. Ровеньки
Луганської областіна рішення
господарського судуЛуганської
областівід24.10.2013 року (підписане
29.10.2013р.)у справі№ 913/2445/13 (суддя Мінська
Т.М.)за позовомПублічного акціонерного
товариства Комерційного Банку
«Приватбанк», м. Дніпропетровськдо
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.
Ровеньки Луганської
областіпростягнення 46 895,10 грн.

Позивач, Публічне акціонерне
товариство Комерційний Банк
«Приватбанк», м.Дніпропетровськ,
звернувся до господарського суду
Луганської області з позовом до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.
Ровеньки Луганської області про
стягнення заборгованості за Договором
№б/н від 16.03.2011р. в розмірі 46 895,10 грн.
(31000,00грн. - заборгованість за кредитом,
10032,58грн. - заборгованість по процентах
за користування кредитом, 3630,52 грн. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 2232,00 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом).

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилався на Заяву ФОП ОСОБА_2
про відкриття поточного рахунку та
приєднання до «Умов та правил надання
банківських послуг», Тарифів Банку, що
розміщені в мережі Інтернет на сайті
http://privatbank.ua, які разом складають
Договір банківського обслуговування
№б/н від 16.03.2011р.; встановлення
відповідачу кредитного ліміту;
порушення відповідачем зобов'язань за
договором стосовно повернення кредиту,
сплати процентів за користування
кредитом та комісії; право позивача на
нарахування пені.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 24.10.2013р. у справі
№913/2445/13 позов задоволений повністю;
стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м. Ровеньки Луганської області
на користь Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«ПриватБанк», м. Дніпропетровськ,
заборгованість за договором
банківського обслуговування №б/н від
16.03.2011р. в загальному розмірі 46 895 грн. 10
коп., яка складається з заборгованості
за кредитом - 31000 грн. 00 коп.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 10032 грн. 58коп.,
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором - 3630 грн. 52 коп.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 2232 грн. 00 коп.;
витрати по сплаті судового збору в сумі
1720 грн. 50 коп.

Рішення суду мотивоване
обґрунтованістю заявлених позовних
вимог, доведеністю факту невиконання
відповідачем прийнятих на себе
зобов'язань.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, м.
Ровеньки Луганської області, не
погоджуючись з рішенням
господарського суду, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Луганської області від 24.10.2013р. по
справі №913/2445/13 та постановити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову ПАТ КБ «Приватбанк» повністю.

Апелянт, посилаючись на положення
Закону України «Про електронний
цифровий підпис», наполягає, що банком
порушено порядок укладання кредитного
договору. На думку заявника
апеляційної скарги, вимоги позивача
ґрунтуються на правових нормах, які не
регулюють спірні правовідносини, а
тому у суду першої інстанції не було
правових підстав для застосування ст.
ст. 207, 509, 526, 530, 610, 612, 639 Цивільного
кодексу України, ст. 183 Господарського
кодексу України. Крім того, вказує, що
позивачем не надано жодних доказів на
підтвердження повідомлення
відповідача про встановлення
кредитного ліміту, розміру відсотків
та інших суттєвих умов кредитного
договору.

Представник Публічного акціонерного
товариства Комерційного Банку
«Приватбанк» в судовому засіданні
висловив заперечення проти
апеляційної скарги. Вважає рішення
суду першої інстанції законним та
обґрунтованим. Просить рішення
господарського суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

На час судового засідання до
Донецького апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшла заява від 28.01.2014р. про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
несприятливими погодними умовами та
хворобою представника.

Судом апеляційної інстанції не
задоволене наведене клопотання.

Відповідачем не надано жодних доказів
на підтвердження фактів, викладених у
клопотанні про відкладення розгляду
справи.

За приписами ч. 5 ст. 28 Господарського
процесуального кодексу України
громадяни можуть вести свої справи в
господарському суді особисто або через
представників, повноваження яких
підтверджуються нотаріально
посвідченою довіреністю.

Заявник не був позбавлений можливості
вирішити питання щодо участі іншого
представника або особисто прийняти
участь, згідно ст. 28 ГПК України, в
судовому засіданні апеляційної
інстанції.

Ухвалою від 23.12.2013р. про порушення
апеляційного провадження сторони не
зобов'язувалися забезпечити участь
представників в судовому засіданні,
крім того сторін було попереджено, що у
разі нез'явлення їх представників у
судове засідання, апеляційну скаргу
буде розглянуто за наявними у справі
матеріалами.

Положеннями ст.77 Господарського
процесуального кодексу України, суду
надано право відкладення розгляду
справи, коли за якихось обставин спір
не може бути вирішено в даному
засіданні.

Позиція ФОП ОСОБА_2 є викладеною в
апеляційній скарзі, отже, зазначені
документи в сукупності з матеріалами
судової справи є достатніми для
розгляду апеляційної скарги на рішення
господарського суду Луганської
області від 24.10.2013р., тому згідно зі ст.
ст. 75,99 ГПК України, скаргу розглянуто
за наявними матеріалами.

Згідно з положеннями ст.101
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішень місцевого
господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3
ст.129 Конституції України, основними
засадами судочинства є рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом та судом, забезпечення
доведеності вини, змагальність сторін
та свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно зі ст.ст. 42,, 43 Господарського
процесуального кодексу України -
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом та змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, заслухавши в
судовому засіданні пояснення
представника позивача, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, Донецьким
апеляційним господарським судом
встановлено наступне.

16.03.2011р. ПП ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ
«Приватбанк» із Заявою про відкриття
поточного рахунку та картки зі
зразками підписів і відбитку печатки,
оформленою на бланку типової форми ПАТ
КБ «Приватбанк», якою просив відкрити
поточний рахунок та картковий рахунок
в національній валюті.

В Заяві зазначено, що у разі
відсутності або недостатності коштів
на рахунку клієнта (у разі перевищення
суми платежу над залишком власних
коштів) банк може встановити клієнту на
рахунку кредитний ліміт. Банк за
наявності вільних грошових ресурсів
здійснює обслуговування кредитного
ліміту клієнта за рахунок кредитних
коштів в межах ліміту, про розмір якого
банк повідомляє клієнту на свій вибір
або в письмовій формі або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку та клієнта. Порядок
встановлення, зміни ліміту, погашення
заборгованості та розмір відсоткової
ставки за користування кредитним
лімітом регламентуються Умовами та
правилами надання банківських послуг і
Тарифами банку, що розміщені в мережі
Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з
даною анкетою (заявою) складають
Договір банківського обслуговування.

Підписавши дану Заяву, ФОП ОСОБА_2
зазначено про погодження з Умовами та
правилами наданням банківських послуг,
в т.ч. з Умовами та правилами
обслуговування за розрахунковими
картками (що розміщені на сайті банку
http://privatbank.ua, http://client-banc.privatbank.ua),
Тарифами банку, які разом з цією
заявою, карткою зі зразками підписів та
відбитку печатки складають Договір
банківського обслуговування. Цим
підписом ФОП ОСОБА_2 приєднався та
зобов'язався виконувати умови,
викладені в Умовах та правилах надання
банківських послуг, Тарифах
Приватбанку - Договорі банківського
обслуговування в цілому. Відносини між
банком та клієнтом можуть вирішуватись
як шляхом підписання окремих договорів
або додаткових угод до цього договору,
так і шляхом обміну
інформацією/узгодження з питань
банківського обслуговування з
клієнтом через веб-сайт банку
(http://privatbank.ua, http://client-banc.privatbank.ua, або
інший інтернет/sms-ресурс, вказаний
банком).

Заяву підписано сторонами та
зазначено, що датою відкриття рахунку
та прийняття зразків підписів є
16.03.2011р.

Згідно з розділом 1 Умов та Правил
надання банківських послуг, банк,
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "Приватбанк", що діє
на підставі Ліцензії Національного
банку України № 22 від 29.07.2009р.,
керуючись законодавством України,
публічно пропонує широкому та
необмеженому колу осіб можливість
отримання банківських послуг, для чого
публікує Умови та правила надання
банківських послуг.

Документи, розміщені на сайті банку - це
публічна оферта, що містить умови та
правила надання послуг банком, до якої
приєднується клієнт, підписуючи заяву
у відділенні банку.

Відповідно до п.3.18.1.16 «Умов та правил
надання банківських послуг» (далі-
Умови) при укладенні договорів та угод,
або здійсненні інших дій, які свідчать
про приєднання Клієнта до цих Умов (або
у формі «Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки зі зразками підписів
та відбитку печатки» або у формі
авторизації кредитної угоди в
системах клієнт-банк/ інтернет
клієнт-банк, або в формі обміну
паперовою або електронною інформацією,
або в будь-якій іншій формі), банк та
клієнт допускають використання
підписів Клієнта у вигляді
електронно-цифрового підпису та/або
підтвердження через пароль,
направлений банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі Клієнта з
правом першого підпису. Підписання
договорів та угод таким чином
прирівнюється до їх укладення у
письмовій формі.

Згідно з п. п. 3.18.1.1., 3.18.1.6. Умов кредитний
ліміт на поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів клієнта,
в межах кредитного ліміту (далі- ліміт).
Про розмір ліміту Банк повідомляє
Клієнта на свій вибір або в письмовій
формі, або через встановлені засоби
електронного зв'язку Банка та Клієнта
(системи Клієнт-Банк, інтернет
клієнт-банк, смс-повідомлення або інші).
Банк здійснює обслуговування Ліміту
Клієнта, що застосовується в
проведенні його платежів понад залишку
коштів на поточному рахунку Клієнта,
при наявності вільних грошових коштів,
за рахунок кредитних коштів в межах
Ліміту, шляхом дебетування поточного
рахунку. Ліміт може бути змінений
Банком в односторонньому порядку,
передбаченому Умовами та правилами
надання банківських послуг, в разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, що передбачені внутрішніми
нормативними документами банку.

Обслуговування кредитного ліміту на
поточному рахунку клієнта
здійснюється з моменту подання
клієнтом до банку заяви на приєднання
до «Умов та Правил надання банківських
послуг» (або в формі «Заяви про
відкриття поточного рахунку та картки
зі зразками підписів та відбитку
печатки» або в формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
/ інтернет клієнт-банк, або в формі
обміну паперовою або електронною
інформацією, або в іншій формі) та/або з
моменту надання клієнтом
розрахункових документів на
використання коштів в межах кредитного
ліміту в межах вказаних в них сум, і діє
в обсязі перерахованих коштів до
повного виконання зобов'язань
сторонами (п.3.18.6.1.).

Пунктом 3.18.1.8. Умов передбачено, що
проведення платежів клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту
проводиться банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до Умов (або у формі
«Заяви про відкриття поточного рахунку
та картки зі зразками підписів та
відбитку печатки» тощо).

Періодом безперервного користування
кредитом, відповідно до п. 3.18.1.11., є
період часу, протягом якого
безперервно існувало дебетове сальдо
на поточному рахунку. Період
безперервного користування «кредитним
лімітом на поточному рахунку» - не
більш ніж 35 днів.

Порядок розрахунків встановлений в
п.3.18.4 Умов.

Згідно з п. 3.18.4.1. за користування
кредитом в період з дати виникнення
дебетового сальдо на поточному рахунку
Клієнта при закритті банківського дня
Клієнт сплачує проценти, виходячи з
процентної ставки, розмір якої
залежить від строку користування
кредитом (диференційована процентна
ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнуління дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця («період, в який дебетове
сальдо підлягає обнулінню»),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості. При не обнулінні
дебетового сальдо в одну з дат періоду,
в якому дебетове сальдо підлягає
обнулінню, протягом 90 днів з останньої
дати періоду, в якому дебетове сальдо
підлягало обнулінню, Клієнт виплачує
Банку за користування кредитом
проценти в розмірі 24 % річних, починаючи
з останньої дати періоду, в яку
дебетове сальдо підлягало обнулінню. У
випадку непогашення кредиту протягом 90
днів з дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
починаючи з 91-го дня після закінчення
періоду, в якому дебетове сальдо
підлягало обнулінню, кредит вважається
простроченим, а грошові зобов'язання
Клієнта по погашенню заборгованості
вважаються порушеними. При порушенні
Клієнтом будь-якого з грошових
зобов'язань Клієнт сплачує Банку
проценти за користування кредитом в
розмірі 48% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості (п.п.3.18.4.1.1.,
3.18.4.1.2, 3.18.4.1.3.).

Розрахунок процентів за користування
кредитом здійснюється щодня, починаючи
з дати утворення на поточному рахунку
дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
процентів здійснюється до повного
погашення заборгованості по кредиту,
на суму залишку по кредиту. День
повернення кредиту до часового
інтервалу нарахування процентів не
входить. Нарахування процентів
здійснюється в дату сплати (п.3.18.4.9
Умов).

Пунктом 3.18.4.4. встановлено обов'язок
клієнта сплачувати Банку винагороду за
використання ліміту відповідно до
п.п.3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного
місяця в розмірі 0,9% від суми
максимального сальдо кредиту, яке
існувало на кінець банківського дня за
попередній місяць, в порядку,
передбаченому умовами.

При перерахуванні клієнтом з поточного
рахунку коштів за рахунок кредитного
ліміту на будь-які рахунки або
пластикові карти, держателями яких є
сам власник поточного рахунку або інші
пов'язані з ним фізичні особи (за
виключенням зарахувань заробітної
плати), із суми кожного з проведених за
рахунок кредитного ліміту
перерахувань стягується комісійна
винагорода в розмірі 3% від суми
перерахувань (п. 3.18.1.17. Умов).

Зобов'язання виконуються в наступній
послідовності: кошти, отримані від
клієнта, а також від інших
уповноважених органів/осіб, для
погашення заборгованості в першу чергу
направляються для відшкодування
витрат/збитків банку згідно п.п. 3.18.2.2.16,
3.18.2.3.15., далі для погашення неустойки
згідно розділу 5 даного розділу «Умов
та правил надання банківських послуг»,
далі - простроченої винагороди, далі -
винагороди, далі- прострочених
процентів, далі - процентів, далі -
простроченого кредиту, далі - кредиту.
При несплаті винагороди, процентів у
відповідні дати сплати, вони
вважаються простроченими (п.3.18.4.10 Умов).

Пунктом 3.18.1.3 Умов встановлено, що
кредит надається в обмін на
зобов'язання Клієнта щодо його
повернення, сплати процентів та
винагороди.

Відповідно до п. 3.18.2.2. Умов клієнт
зобов'язався: використовувати кредит з
метою, вказаною в п. 3.18.1.1. даного
розділу «Умов та правил надання
банківських послуг» (п. 3.18.2.2.1.);
сплатити проценти за весь час
фактичного користування кредитом
згідно п.п. 3.18.4.1., 3.18.4.2., 3.18.4.3. (п. 3.18.2.2.2.);
здійснювати погашення кредиту,
отриманого в межах встановленого
ліміту, не пізніше строку закінчення
періоду безперервного користування
кредитом, встановленого п. 3.18.1.11. (п.
3.18.2.2.3.); повернути кредит в строки,
встановлені п.п. 3.18.1.10., 3.18.2.3.4., 3.18.2.2.17. (п.
3.18.2.2.5.), сплатити Банку винагороду
(п.3.18.2.2.7), тощо.

При порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань зі сплати процентів за
користування кредитом, передбачених
п.п. 3.18.2.2.2., 3.18.4.1., 3.18.4.2.,

3.18.4.3., строків повернення кредиту,
передбачених п.п. 3.18.1.8., 3.18.2.2.3., 3.18.2.3.4.,
винагороди, передбаченої п.п. 3.18.2.2.5.,
3.18.4.4., 3.18.4.5., 3.18.4.6. клієнт сплачує банку
за кожний випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня, (в % річних) від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу (п.3.18.5.1.).

Згідно з п.3.18.5.4 нарахування неустойки
за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбачених п.3.18.0.5.1.,
3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом 3
років з дня, коли відповідне
зобов'язання повинно бути виконано
клієнтом.

Матеріали справи свідчать про
виконання банком прийнятих на себе
зобов'язань за Договором банківського
обслуговування щодо встановлення
кредитного ліміту в розмірі з 16.03.2011р. -
10 000,00 грн., з 23.05.2011р. - 26 000,00 грн., з
16.09.2011р. - 31 200,00 грн. Факт кредитування
рахунку на підставі Договору від
16.03.2011р. підтверджується банківськими
виписками по рахунку відповідача,
платіжним дорученнями, меморіальними
ордерами та не спростовано
відповідачем. Випискою з 23.07.2012р. по
15.08.2013р. по рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_2
підтверджується обліковування з
27.11.2012р. кредиту в сумі 31 000,00 грн. на
рахунку прострочених сум.

Відповідачем не надано доказів на
спростування факту неналежності
виконання ним прийнятих на себе
зобов'язань за Договором в частині
повного та своєчасного погашення
кредитної заборгованості, сплати
процентів за користування кредитом та
комісії.

Претензією вих.№10221LGR0S02Y від 01.08.2013р.
Банком повідомлено ФОП ОСОБА_2 про
наявність станом на 01.08.2013р.
простроченої заборгованості, що
складається з: простроченої
заборгованості за тілом кредиту -
31000,00грн., простроченої заборгованості
за відсотками - 9453,91 грн.,
заборгованості з комісії за
користування кредитом - 2232,00грн.,
заборгованості з пені - 3378,21 грн., всього
заборгованість становить 46064,12 грн.
Посилаючись на умови договору, ст. 526
Цивільного кодексу України, Банк
вимагав негайного погашення
простроченої заборгованості в повному
обсязі за реквізитами, встановленими
умовами договору.

Вимогу залишено відповідачем без
задоволення, що стало підставою для
звернення позивача з позовом до суду.

Перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки,
Донецький апеляційний господарський
суд дійшов висновку про
необґрунтованість апеляційної скарги
виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 626, 627 Цивільного
кодексу України домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків є
договором. Сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Виходячи зі змісту положень ст.ст. 11, 202
Цивільного кодексу України, за своєю
правовою природою договір є
правочином. Правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов"язків. Водночас, договори та інші
правочини є підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків.

Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони; правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку; правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
/сторонами/ (ст.207 Цивільного кодексу
України).

Якщо сторони домовилися укласти
договір у певній формі, він вважається
укладеним з моменту надання йому цієї
форми, навіть якщо законом ця форма для
даного виду договорів не вимагалася (ч.
2 ст. 639 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. ст.1066, 1067 Цивільного
кодексу України для відкриття
клієнтові або визначеній ним особі
рахунка у банку на умовах, погоджених
сторонами укладається договір
банківського рахунка, за яким банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Банк зобов'язаний укласти договір
банківського рахунка з клієнтом, який
звернувся з пропозицією відкрити
рахунок на оголошених банком умовах, що
відповідають закону та банківським
правилам. Банк не має права відмовити у
відкритті рахунка, вчинення
відповідних операцій за яким
передбачено законом, установчими
документами банку та наданою йому
ліцензією, крім випадків, коли банк не
має можливості прийняти на банківське
обслуговування або якщо така відмова
допускається законом або банківськими
правилами.

Враховуючи наведене, приписи ст.634
Цивільного кодексу України, положення
п. 3.18.1.16 Умов та правил надання
банківських послуг, підписавши 16.03.2011р.
Заяву про відкриття поточного рахунку
та картки зі зразками підписів і
відбитку печатки, яка разом з Умовами
та правилами надання банківських
послуг (що розміщені на сайті банку
http://privatbank.ua, http://client-banc.privatbank.ua), в тому
числі з Умовами та правилами
обслуговування по розрахунковим
картам, Тарифами банку, складають
Договір банківського обслуговування,
відповідач приєднався до Договору
банківського обслуговування в цілому
та зобов'язався виконувати умови
договору.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 610, 629
Цивільного Кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо відповідно до договору
банківського рахунка банк здійснює
платежі з рахунка клієнта, незважаючи
на відсутність на ньому грошових
коштів (кредитування рахунка), банк
вважається таким, що надав клієнтові
кредит на відповідну суму від дня
здійснення цього платежу. Права та
обов'язки сторін, пов'язані з
кредитуванням рахунка, визначаються
положеннями про позику та кредит
(параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу),
якщо інше не встановлено договором або
законом ( ст.1069 ЦК України).

За своєю правовою природою договір
банківського обслуговування від
16.03.2011р. в частині встановлення та
обслуговування кредитного ліміту, є
кредитним договором, згідно якому, за
приписами ст. 1054 Цивільного кодексу
України, банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. У разі
відсутності іншої домовленості сторін
проценти виплачуються щомісяця до дня
повернення позики (ст. 1048 Цивільного
кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент
зарахування грошової суми, що
позичалася, на банківський рахунок
позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного
кодексу України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Факт наявності заборгованості
відповідача станом на 15.08.2013р. в сумі
31000,00грн. за кредитом, 10032,58грн. по
процентах за користування кредитом та
2232,00грн. за комісією, підтверджується
матеріалами справи та не спростований
відповідачем.

Отже, вірним є висновок місцевого
господарського суду про
обґрунтованість вимог позивача та
стягнення заборгованості в сумі 31000,00
грн. - за кредитом; в сумі 10032,58грн. - по
процентах за користування кредитом; в
сумі 2232,00грн. - за комісією.

Відповідно до ст.ст.610-611 Цивільного
кодексу України невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), є його
порушенням, у разі якого настають
правові наслідки, зокрема, сплата
неустойки.

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання (ч. 1 ст.550
Цивільного кодексу України). Сплата
неустойки не звільняє боржника від
виконання свого обов'язку в натурі (ч. 1
ст. 552 Цивільного кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського
кодексу України).

За змістом п. 3.18.5.4 Умов, нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань здійснюється протягом 3
років з дня, коли відповідне
зобов'язання повинно бути виконано
клієнтом.

У зв'язку з невиконанням ФОП ОСОБА_2 у
строк зобов'язань з повернення кредиту
та сплати процентів за користування
кредитом, позивачем, на підставі п. п.
3.18.5.1., 3.18.5.4 договору банківського
обслуговування нараховано пеню в сумі
3630,52 грн.

Несвоєчасність виконання відповідачем
зобов'язань за договором банківського
обслуговування в частині повернення
кредиту та сплати процентів за
користування кредитом мало місце та
підтверджується матеріалами справи,
тому нарахування пені в сумі 3630,52 грн.
здійснено позивачем правомірно. Отже,
рішення місцевого суду в частині
стягнення з відповідача пені
відповідає матеріалам справи та
приписам чинного законодавства.

З матеріалів справи не вбачається
здійснення сторонами будь-якої
діяльності з використанням цифрового
підпису, тому суд апеляційної
інстанції наголошує на
безпідставності посилань апелянта на
положення Закону України «Про
електронний цифровий підпис».

Доводи скаржника про ненадання
позивачем жодних доказів на
підтвердження повідомлення
відповідача про встановлення
кредитного ліміту, розміру відсотків
та інших суттєвих умов кредитного
договору судом апеляційної інстанції
не приймаються, оскільки, як свідчать
матеріали справи, останній
неодноразово користувався кредитними
коштами, що виключає можливість
необізнаності про розмір
встановленого кредитного ліміту. Щодо
розміру відсотків та інших суттєвих
умов кредитного договору, то останні
містяться в Умовах та правилах надання
банківських послуг, про приєднання до
яких підписався відповідач, подавши до
Банку заяву від 16.03.2011р.

Враховуючи наведене, Донецький
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що доводи заявника, викладені
в апеляційній скарзі не обґрунтовані,
не доведені належними та допустимими
доказами в розумінні ст.33, ст.34
Господарського процесуального кодексу
України.

Твердження заявника апеляційної
скарги про порушення і неправильне
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
рішення не знайшли свого
підтвердження, в зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування рішення
господарського суду Луганської
області від 24.10.2013 року (підписане
29.10.2013р.) по справі №913/2445/13 суд
апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на заявника скарги.

Результати апеляційного провадження у
справі №913/2445/13 оголошені в судовому
засіданні.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, м. Ровеньки
Луганської області на рішення
господарського суду Луганської
області від 24.10.2013 року (підписане
29.10.2013р.) по справі №913/2445/13 - залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Луганської області від 24.10.2013 року
(підписане 29.10.2013р.) по справі №913/2445/13-
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Н.М. Дучал

Судді:
О.І. Склярук

Л.В. Ушенко

Надруковано 6 екз.: 2-позивачу,
1-відповідачу, 1-у справу,

1-ДАГС, 1-ГСЛО