ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 р. Справа № 909/1444/13
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Булки В.І., при
секретарі судового засідання
Бабенецькій А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім ВІКАНТ",

вул. Еспланадна, 34/2 оф. 5,
м. Київ,01001,

до відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Коломийський бетон"

вул. Тютюнника, 11, м.
Коломия, Коломийський район,

Івано-Франківська
область, 78200,

про стягнення заборгованості за
неналежне виконання умов договору №45111
купівлі -продажу від 28.03.11 в розмірі 171
602,25грн., із них: 158 734,69грн. основного
боргу, 10 488,53грн. пені, 2 379,03грн.
- 3% річних,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Бірук Д.Л. -
представник, (довіреність б/н від 29.01.14);

встановив: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім ВІКАНТ"
звернулось до господарського суду
Івано-Франківської області з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Коломийський бетон"
про стягнення заборгованості за
неналежне виконання умов договору №45111
купівлі-продажу від 28.03.11 в розмірі
171 602,25грн., із них: 158 734,69грн.
основного боргу, 10 488,53грн. пені, 2
379,03грн. - 3% річних.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про час, дату та
місце розгляду справи, що
підтверджується ухвалою суду від 30.01.14
(вих.№934-935 від 30.01.14).

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнав. В
попередньому судовому засіданні надав
суду відзив на позов (вх.№1468/14 від 30.01.14)
в якому просив суд розстрочити
виконання рішення суду на 3 місяці.

Від позивача на адресу суду надійшов
лист (факсограма) б/н від 29.01.14 (вх.№1408/14
від 29.01.14) в якому зазначено, що проти
розстрочення рішення суду
підприємство не заперечує. Крім того, в
засіданні суду 06.02.14 представник
відповідач надав суду оригінал
вказаного вище листа (б/н від 29.01.14
(вх.№1897/14 від 06.02.14) та підтримав
клопотання про розстрочення виконання
рішення суду, щодо стягнення
171 602,25грн. боргу, на 3 місяці.

Згідно з пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зі змінами, внесеними
згідно з Постановою Вищого
господарського суду N 3 від 23.03.2012, у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги той факт, що неявка в
засідання суду позивача або його
представника, належним чином та
відповідно до законодавства
повідомленого про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи суд прийшов до
висновку про розгляд справи за
наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
враховуючи вимоги чинного
законодавства та ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, заслухавши пояснення
представника відповідача, з'ясувавши
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті судом
встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім ВІКАНТ"
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Коломийський бетон"
укладено договір №45111 купівлі-продажу
від 28.03.11.

Відповідно до п.1.1 вказаного вище
договору, продавець (позивач)
зобов'язався в порядку та на умовах,
визначених цим договором, передати у
власність покупця (відповідача)
металопродукцію, а покупець
(відповідач) - своєчасно прийняти товар
і здійснити його оплату на умовах цього
договору.

Представник позивача в попередніх
судових засіданнях зазначав, що
позивач на виконання умов договору
передав у власність відповідачу товар,
а саме: металопродукцію на суму 213
734,70грн. Про отримання відповідачем
товару свідчать копії видаткових
накладних: №13291 від 03.07.13 на суму 156
922,50грн. та №14103 від 10.07.13 на суму
56 812,20грн. та довіреності на отримання
товару (копії) №41 від 03.07.13 та №44 від
08.07.13, які знаходяться в матеріалах
справи і є додатками до позовної заяви.
В судових засіданнях представник
відповідача підтвердив даний факт.

Розділом 3 договору сторонами
погоджено порядок розрахунків.

Пунктом 3.7 договору встановлено, що при
відстроченні платежу оплата вартості
товару здійснюється протягом 5-ти
банківських днів з дня отримання
товару.

Однак, відповідач в порушення умов
договору частково оплатив за отриману
металопродукцію. Станом на 02.12.13
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 158 734,69грн.

Сторонами в п. 6.3 договору погоджено, що
у разі порушення строків оплати за
товар, указаних в пунктах 3.7, 3.8 цього
договору покупець сплачує покупцю пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ за кожен день прострочення, що
діяла у період за який сплачується
пеня.

Позивач нарахував відповідачу 10
488,53грн. пені. Розрахунок знаходиться в
матеріалах справи.

За порушення грошового зобов'язання
позивач на підставі ст.625 Цивільного
кодексу України нарахував відповідачу
3% річних від простроченої суми суми, що
становить 2 379,03грн.

За таких обставин, станом на
сьогоднішній день борг відповідача
перед позивачем за неналежне виконання
умов договору №45111 купівлі - продажу
від 28.03.11 становить 171 602,25грн.,
із них: 158 734,69грн. основного боргу, 10
488,53грн. пені, 2 379,03грн. - 3% річних.

Беручи до уваги викладене вище суд
вважає за правильне позов задоволити
та виходить з наступних підстав.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу
України між сторонами на підставі
договору виникли зобов'язальні
відносини.

Договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст.629 Цивільного
кодексу України).

Статтею 655 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частиною 1 ст.530 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.525,526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст.628 Цивільного
кодексу України, зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Однак, відповідач в супереч
умовам договору не оплатив грошові
кошти вчасно та в повному обсязі за
отриманий товар (металопродукцію),
внаслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 158 734,69грн., яка
підтверджується матеріалами справи.

Згідно зі ст.611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають наслідки,
передбачені договором або законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу
України передбачено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ст. 218
Господарського кодексу України,
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.1 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Позивач за порушення строків
оплати за металопродукцію, згідно п.6.3
договору, правомірно нарахував
відповідачу пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день
прострочення, що становить 10 488,53грн.
(розрахунок міститься в матеріалах
справи). Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом (ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України).

Виходячи із положень зазначеної
норми, наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3% річних виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. Причому, вимагати сплати
суми боргу з врахуванням індексу
інфляції та три проценти річних є
правом кредитора, яке він може
реалізувати, а може від нього
відмовитися.

Господарським судом встановлено
факт прострочення грошового
зобов'язання відповідачем та здійснено
перевірку поданого позивачем
розрахунку 3% річних (за встановленим
позивачем періодом). Позивач
правомірно нарахував відповідачу 3%
річних, що становлять 2 379,03грн.
(розрахунок в матеріалах справи).

При дослідженні матеріалів
справи судом встановлено, що
відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором в повному обсязі та в
установлений термін не виконав, тобто
не виконав визначені на розсуд
сторонами і погоджені ними умови
договору, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Відповідач порушив
договірні зобов'язання що стосуються
оплати за товар. Позивачем доведено
обставини, на які він посилався.
Відповідачем борг визнано в повному
обсязі. На момент звернення до суду
відповідач борг не погасив.

Судові витрати відповідно до ст.49
Господарського процесуального кодексу
слід покласти на відповідача.

Щодо клопотання відповідача про
розстрочення боргу на 3 місяці суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст.83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення. Господарський
процесуальний кодекс України не
визначає переліку обставин, які
свідчать про неможливість виконання
рішення чи ускладнюють його виконання.
Тому, суд оцінює докази, що
підтверджують зазначені обставини, за
правилами ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 Господарського
процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Приймаючи до уваги наведені в судовому
засіданні доводи відповідача в
обґрунтування клопотання про
розстрочку виконання рішення та згоду
позивача (листи б/н від 29.01.14 (вх.№1408/14
від 29.01.14 - факсограма та вх.№1897/14 від
06.02.14), з метою реального надходження
коштів позивачу та збереження
стабільної роботи відповідача, суд
вважає за доцільне на підставі п.6 ст.83
Господарського процесуального кодексу
України задоволити вищезазначене
клопотання та розстрочити виконання
рішення господарського суду в частині
стягнення 171 602,25грн. боргу за договором
№45111 купівлі-продажу від 28.03.11 на 3
місяці.

Крім цього, судом встановлено, що
позивачем за подання позовної заяви до
господарського суду Івано -
Франківської області сплачено 4 008,42грн.
судового збору. Тобто, судовий збір
сплачено в розмірі більшому, ніж
встановлено законом.

Згідно до ч. 2 ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України
"Про судовий збір", сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі зменшення розміру позовних
вимог або внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом. У випадках,
установлених пунктом 1 частини першої
вказаної вище статті, судовий збір
повертається в розмірі переплаченої
суми.

З огляду на викладене, суд вважає за
правильне повернути позивачу з
Державного бюджету зайво переплачений
судовий збір в розмірі 576,38грн.

Керуючись ст.124 Конституції України,
ст. 6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.7 Закону
України "Про судовий збір", ст.1 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань",
ст.ст.11,202,509,525,526,530,549,611,625,628,629,655
Цивільного кодексу України,
ст.ст.193,218,230 Господарського кодексу
України, ст.ст.22,33,43,44,49, п.6 ст.83, ст.ст. 82,
-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім ВІКАНТ"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Коломийський бетон"
про стягнення заборгованості за
неналежне виконання умов договору №45111
купівлі-продажу від 28.03.11 в розмірі 171
602,25грн., із них: 158 734,69грн. основного
боргу, 10 488,53грн. пені, 2
379,03грн. - 3% річних - задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Коломийський бетон",
вул. Тютюнника, 11, м. Коломия,
Коломийський район, Івано-Франківська
область, 78200 (, р/р 66
в ПАТ "Національний кредит", МФО 320702) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім ВІКАНТ",
вул. Еспланадна, 34/2 оф. 5, м. Київ,01001 (, р/р5151 в ПАТ "ВТБ Банк"
м.Київ, МФО 321767) 158 734,69грн. (сто п'ятдесят
вісім тисяч сімсот тридцять чотири грн.
69грн.) основного боргу, 10 488,53грн.
(десять тисяч чотириста вісімдесят
вісім грн. 53коп.) пені, 2 379,03грн. (дві
тисячі триста сімдесят дев'ять грн.
03коп.)- 3% річних.

Розстрочити виконання рішення суду, в
частині стягнення боргу 171 602,25грн., на 3
(три) місяці із стягненням щомісячно
починаючи з лютого 2014 року, а саме:

- 25 лютого 2014 року - 52 911,57грн. основного
боргу, 3 496,18грн. пені, 793,01грн. - 3% річних;

- 25 березня 2014 року - 52 911,56грн. основного
боргу, 3 496,18грн. пені, 793,01грн. - 3% річних;

- 25 квітня 2014 року - 52 911,57грн. основного
боргу, 3 496,18грн. пені, 793,01грн. - 3% річних.

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Коломийський бетон",
вул. Тютюнника, 11, м. Коломия,
Коломийський район, Івано-Франківська
область, 78200 (, р/р 66
в ПАТ "Національний кредит", МФО 320702) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім ВІКАНТ",
вул. Еспланадна, 34/2 оф. 5, м. Київ,01001 (, р/р5151 в ПАТ "ВТБ Банк"
м.Київ, МФО 321767) 3 432,04грн. (три тисячі
чотириста тридцять дві грн. 04коп.)
судового збору.

Видати наказ.

Повернути з Державного бюджету України
сплачений позивачем, Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім ВІКАНТ", вул. Еспланадна, 34/2 оф. 5, м.
Київ,01001 () судовий збір
в сумі 576,38грн. (п"ятсот сімдесят шість
грн. 38коп.), згідно платіжного доручення
№758 від 26.11.13.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 07.02.14.

Суддя
Булка В.І.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

Помічник судді Гандера М.В. 07.02.14