м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Першого заступника прокурора
Подільського району міста Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради та Подільської районної у
місті Києві державної адміністрації
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Талісман"
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прана-інвест"
Фізичної особи-підприємця Семеніка
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача-1 - Публічне акціонерне
товариство "Банк Кіпру"
про визнання права власності, визнання
недійсними договорів та зобов'язання
Судді: Васильченко Т.В.
в присутності представників сторін:
від прокуратури: Степаненко К.Ю.
довіреність №022704 від 11.11.13;
від позивачів: не з'явилися;
від відповідача-1: Дядюк Є.М.
довіреність б/н від 19.06.2013;
від відповідача-2: не з'явилися;
від відповідача-3: не з'явилися;
від третьої особи: не з'явилися.
Суть спору: Перший заступник
прокурора Подільського району міста
Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради та Подільської
районної у місті Києві державної
адміністрації звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовом (з урахуванням поданої в
подальшому заяви про зміну предмету
позову, яка прийнята судом в судовому
засіданні як така, що відповідає
вимогам Господарського процесуального
кодексу України та подана до розгляду
справи по суті), до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Талісман", Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прана-інвест" та
Фізичної особи-підприємця Семеніка
Романа Едуардовича про визнання права
комунальної власності за Київською
міською радою на нежилі приміщення з №
1 по № 6 групи приміщень № 42 (в літ. А)
загальною площею 145, 7 кв.м, які
знаходяться в будинку № 31 по вул.
Оболонська у м. Києві (далі - спірне
майно, спірні приміщення); визнання
недійсним договору оренди приміщення
загальною площею 50 кв.м, що знаходиться
за адресою: м. Київ. вул. Оболонська, 31,
укладений 12.12.12 між ТОВ "Компанія
"Талісман" та ТОВ "Прана-інвест";
визнання недійсним договору суборенди
приміщення загальною площею 50 кв.м, що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Оболонська, 31, укладеного 20.12.12 між ТОВ
"Прана-інвест" та Фізичною
особою-підприємцем Семенік Романом
Едуардовичем та зобов'язання усунути
перешкоди у здійсненні Київською
міською радою права користування та
розпорядження майном, а саме нежилими
приміщеннями з № 1 по № 6 групи
приміщень № 42 (в літ. А) загальною
площею 145,7 кв.м, які знаходяться в
будинку № 31 по вул. Оболонська у м.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
06.09.2007 між відділом приватизації
комунального майна Подільського
району міста Києва та ТОВ "Компанія
"Талісман" укладено договір
купівлі-продажу (комунального майна)
нежилих приміщень з №1 по №6 групи
приміщень №42 (в літ. А) загальною площею
145,7 кв.м по вул. Оболонській, 31 у м. Києві,
який рішенням Подільського районного
суду м. Києва від 22.07.2008 визнано
недійсним, внаслідок чого, спірне
нерухоме майно підлягає поверненню до
комунальної власності територіальної
громади м. Києва в особі Київської
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 31.05.2013 порушено провадження у
справі та призначено справу до
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 20.06.2013 залучено до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача-1 -
Публічне акціонерне товариство "Банк
Кіпру" та у відповідності до вимог ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України відкладено розгляд справи.
23.07.2013 відповідач-1 подав клопотання про
зупинення провадження у справі до
набрання законної сили додатковим
судовим рішенням про застосування
правових наслідків недійсності
договору купівлі-продажу у справі
№2-1869-08.
29.07.2013 відповідач-1 подав відзив на
позовну заяву, в якому заперечує проти
позову, з підстав того, що прокурором не
доведено право комунальної власності
на спірне майно, оскільки рішенням
Подільського районного суду м. Києва
від 22.07.2008 у цивільній справі №2-1869-08
встановлено, що спірне нерухоме майно
не є комунальною власністю, а
відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного
кодексу України належить на праві
спільної сумісної власності всім
власникам багатоквартирного житлового
будинку №31 по вул. Оболонській так як є
допоміжними приміщеннями.
В судовому засіданні 29.07.2013, в зв'язку зі
складністю справи, суд дійшов висновку
про призначення колегіального
розгляду даної справи.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 29.07.2013 призначено
наступному складі суду: Головуючий
суддя: Васильченко Т.В., судді: Любченко
Ухвалою господарського суду міста
підставі ст. ст. 65, 86 ГПК України
прийнято до провадження колегії суддів
у складі: Головуючий суддя: Васильченко
Т.В., судді: Любченко М.О., Ломака B.C., та
призначено розгляд справи.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 29.08.2013 призначено
наступному складі суду: Головуючий
суддя: Васильченко Т.В., судді: Босий
В.П., Марченко О.В., у зв'язку з
перебуванням суддів: Ломака B.C. та
Любченко М.О. у відпустці.
Ухвалою господарського суду міста
підставі ст.ст. 65, 86 ГПК України
прийнято до провадження колегією
суддів у складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді: Босий В.П.,
Марченко О.В., та призначено розгляд
справи.
19.09.2013 прокурор подав пояснення по
справі, в яких зауважив на тому, що
первинна реєстрація права власності на
спірні нежитлові приміщення була
проведена за територіальною громадою
Подільського району м. Києва на
підставі свідоцтва про право власності
виданого Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради від 19.07.2007, що підтверджує право
комунальної власності на спірні
19.09.2013 Київська міська рада подала
пояснення по справі, в яких просить
прийняте законне та обґрунтоване
рішення та розглянути справу без її
участі за наявними матеріалами.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 19.09.2013 призначено
колегіальний розгляд справи № 910/10243/13 у
наступному складі суду: Головуючий
суддя: Васильченко Т.В., судді: Босий
В.П., Нечай О.В., у зв'язку з перебуванням
судді: Марченко О.В. у відрядженні.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 19.09.2013 справу № 910/10243/13 на
підставі ст. ст. 65, 86 ГПК України
прийнято до провадження колегії суддів
у складі: Головуючий суддя: Васильченко
Т.В., судді: Босий В.П., Нечай О.В. та
призначено розгляд справи.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 10.10.2013 призначено
колегіальний розгляд справи № 910/10243/13 у
наступному складі суду: Головуючий
суддя: Ломака B.C., судді:
Любченко М.О., Нечай О.В., у зв'язку із
перебуванням судді Васильченко Т.В. на
лікарняному та судді Босого В.П. у
відрядженні.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 10.10.2013 справу № 910/10243/13 на підставі
ст. ст. 65, 86 ГПК України прийнято до
провадження колегії суддів у складі:
Головуючий суддя: Ломака B.C.,
судді: Любченко М.О., Нечай О.В. та
призначено справу до розгляду.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 28.10.2013 справу
№910/10243/13 передано на розгляд колегії
суддів у складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді:
Ониськів О.М., Нечай О.В., у зв'язку з
виходом судді Васильченко Т.В. з
лікарняного.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 28.10.2013 справу № 910/10243/13 на підставі
ст. ст. 65, 86 ГПК України прийнято до
провадження колегії суддів у складі:
Головуючий суддя: Васильченко Т.В.,
судді: Ониськів О.М., Нечай О.В. та
призначено справу до розгляду.

Відповідно до наказу Голови
господарського суду міста Києва № 367-К
від 01.11.2013 прізвище судді Ониськів О.М.
змінено на Дупляк О.М.

19.11.2013 Подільська районна в м. Києві
державна адміністрація подала заяву, в
якій зазначила, що підтримує заяву
прокурора про зміну предмета позову.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 16.12.2013 справу
№910/10243/13 передано на розгляд колегії
суддів у складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді:
Марченко О.В., Нечай О.В., у зв'язку із
перебуванням судді Дупляк О.М. у
відпустці.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.12.2013 справу № 910/10243/13
прийнято до провадження колегії суддів
у складі: Головуючий суддя: Васильченко
Т.В., судді: Марченко О.В., Нечай О.В. та
призначено розгляд справи.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 20.01.2014 справу №
910/10243/13 передано на розгляд колегії
суддів у складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді: Ломака В.С.,
Нечай О.В. у зв'язку з перебуванням
судді Марченко О.В. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 20.01.2014 справу № 910/10243/13
прийнято до провадження колегії суддів
у складі: Головуючий суддя: Васильченко
Т.В., судді: Ломака В.С., Нечай О.В.

В судовому засіданні 20.01.2014 прокурор
вимоги викладені в позовній заяві, з
урахуванням заяви про зміну предмету
позову, підтримав в повному обсязі,
просив задовольнити.

Представник відповідача-1 проти вимог
викладених в позовній заяві заперечив
у повному обсязі, з підстав викладених
у відзиві.

Позивачі, відповідачі - 2, 3 та третя
особа в судове засідання своїх
представників не направили.

Втім, позивачі 19.09.2013 та 11.12.2013 через
відділ діловодства суду подали
клопотання про розгляд справи за
відсутності їх представників.

Відповідачі - 2, 3 та третя особа про
причини їх неявки суд не повідомили,
хоча про час та місце проведення
судового засідання були повідомлені
своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" розпочинаючи судовий
розгляд, суддя має встановити, чи
повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників
позивачів, відповідачів 2,3 та третьої
особи не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши в судовому засіданні
20.01.2014, подане першим відповідачем
клопотання про зупинення провадження у
справі суд дійшов висновку про відмову
в його задоволенні, оскільки заявником
не доведено, а судом не встановлено, що
розгляд даної справи неможливий до
набрання законної сили додатковим
судовим рішенням про застосування
правових наслідків недійсності
договору купівлі-продажу у справі
№2-1869-08.

Тоді як, за змістом ст. 79
Господарського процесуального кодексу
України причиною зупинення
провадження у справі є неможливість її
розгляду до вирішення пов'язаної з нею
іншої справи, яка розглядається іншим
судом.

В судовому засіданні 20.01.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали справи, заслухавши пояснення
прокурора та представника
відповідача-1, які приймали участь при
розгляді справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
та оцінивши докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

IX сесією V скликання Подільської
районної у м. Києві ради 01.03.2007 було
прийнято рішення №134 "Про перелік
об'єктів комунальної власності
територіальної громади Подільського
району м. Києва, що підлягають
приватизації та надання дозволу",
пунктом 74 додатку № 1 до якого надано
дозвіл на продаж нежилого приміщення
по вул. Оболонській, 31, літ. А орендарю -
ТОВ "Компанія "Талісман" - відповідачу-1
у даній справі.

На виконання вказаного рішення 06.09.2007
між відділом приватизації
комунального майна Подільського
району м. Києва та відповідачем -1 було
укладено договір купівлі-продажу
нежилих приміщень, за умовами якого
відповідач-1 купив приміщення з № 1 по №
6 групи приміщень в літері "А" загальною
площею 145,70 кв. м, які знаходяться за
адресою: м. Київ, вул. Оболонська, 31 (далі
- спірні приміщення) за ціною 368856,00 грн.
з ПДВ (п. 1.1, 2.1).

Згідно п. 1.2 договору відчужувані
нежилі приміщення належать
територіальній громаді Подільського
району міста Києва на праві
комунальної власності на підставі
свідоцтва про право власності серії
САВ № 283269 виданого 19.07.2007 Головним
управлінням комунальної власності
м. Києва виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА) на підставі наказу
Головного управління комунальної
власності м. Києва від 19.07.2007 № 908-В та
зареєстрованого Київським міським
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності та об'єкти
нерухомого майна 29.08.2007 за реєстровим №
8584п, про що зроблено запис №159п-111.

12.12.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Талісман"
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Прана-інвест" було
укладено договір оренди приміщення
загальною площею 50 кв.м, що знаходиться
за адресою: м. Київ, вул. Оболонська, 31, а
20.12.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Прана-інвест" та
Фізичною особою-підприємцем Семенік
Романом Едуардовичем було укладено
договір суборенди приміщення
загальною площею 50 кв.м, що знаходиться
за адресою: м. Київ, вул. Оболонська, 31.

Разом з тим, рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 22 липня 2008
року у справі №2-1869-08 позов заступника
прокурора Подільського району у м.
Києві в інтересах Болотенка Леоніда
Володимировича, Булацева Ратмира
Володимировича, Булацевої Лівії
Петрівни до Подільської районної у м.
Києві ради, відділу приватизації
комунального майна Подільського
району м. Києва, Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Талісман",
треті особи - Дзюба Юрій Миколайович,
акціонерний банк "Автозазбанк"
задоволено та визнано недійсними п. 74
додатку № 1 до рішення IX сесії 5
скликання Подільської районної в м.
Києві ради від 01.03.2007 № 134 "Про перелік
об'єктів комунальної власності
територіальної громади Подільського
району м. Києва, що підлягають
приватизації та надання дозволу" та
договір купівлі-продажу нежилих
приміщень з №1 по № 6 групи приміщень в
літері "А" загальною площею145,70 кв.м по
вул. Оболонській, 31 в м. Києві, укладений
06.09.2007 між відділом приватизації
комунального майна Подільського
району м. Києва та ТОВ "Компанія
Талісман".

Відтак, посилаючись на те, що оскільки
договір купівлі-продажу, за яким у ТОВ
«Компанія «Талісман» виникло право
власності на спірні приміщення,
визнано в судовому порядку недійсним, у
останнього відсутні правові підстави
для володіння та розпорядження ними,
однак ТОВ «Компанія Талісман», не
зважаючи на це, уклало договір оренди
частини приміщень з ТОВ "Прана-інвест",
який в подальшому уклав договір
суборенди з ФОП Семенік Р.Е., що
свідчить про не визнання відповідачами
права комунальної власності на вказані
приміщення, прокурор звернувся до суду
з даним позовом.

Відповідач-1, в свою чергу, заперечує
проти позову, з підстав того, що
рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 22.07.2008 у цивільній справі
№2-1869-08 встановлено, факт того, що
спірне нерухоме майно не є комунальною
власністю, а відповідно до ч. 2 ст. 382
Цивільного кодексу України належить на
праві спільної сумісної власності всім
власникам багатоквартирного житлового
будинку №31 по вул. Оболонській, так як є
допоміжними приміщеннями.

Оцінюючи подані сторонами та
прокурором докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 Цивільного
кодексу України правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Здійснення права власності полягає в
володінні, користуванні, розпорядженні
своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст.
319 ЦК України). Отже, повнота панування
власника над річчю означає можливість
здійснення з цією річчю будь-яких дій
не заборонених законом.

Виходячи з вагомості права власності
поряд з іншими цивільним правами
законом встановлена його непорушність
(ч. 1 ст. 321 ЦК України) і ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 2 ст. 321 ЦК України особа
може бути позбавлена права власності
або обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Таким чином, позитивний аспект права
власності означає можливість
реалізації прав на річ (майно) без
участі всіх інших осіб, а негативний -
усунення всіх інших осіб від речі і
захист її від всіх цих осіб.

Одним із способів захисту права
власності є визнання його в судовому
порядку.

Зокрема, відповідно до ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Вказаний спосіб захисту права
власності пов'язаний з тим, що право
власності має спиратись на певний
титул, щоб бути доведеним перед іншими
особами. Саме, суд в разі виникнення
спору здійснює це доведення.

Отже, рішення суду про визнання права
власності, яке прийнято за
результатами розгляду позову, поданого
в порядку ст. 392 ЦК України, є
правозахисним актом і спрямоване на
захист наявного у позивача права
власності.

У зв'язку із цим, момент виникнення
права не залежить від набрання
рішенням суду законної сили, оскільки
підставою для прийняття рішення є
наявність у позивача до звернення до
суду тих матеріально-правових фактів, з
якими закон пов'язує виникнення права
власності.

Тобто, підставою для звернення до суду
з позовом про визнання права власності,
згідно зі ст. 392 ЦК України, є оспорення
або не визнання існуючого права, а не
намір набути вказане право за рішенням
суду.

Як зазначає прокурор у позові, ним
заявлені вимоги в інтересах держави в
особі Київської міської ради про
визнання права комунальної власності
на спірні приміщення, у зв'язку з тим, що
договір, на підставі якого відповідач-1
набув право власності на це майно,
визнано недійсним, а згідно додатку 8 до
рішення Київради від 27.12.2001 № 208/1642
спірні приміщення, як складова частина
житлового будинку на вул. Оболонській,
31 у м. Києві, були віднесені до
комунальної власності територіальної
громади Подільського району міста
Києва і на підставі наказу від 19.07.2007 №
908-В Головним управлінням комунальної
власності м. Києва оформлено право
комунальної власності територіальної
громади Подільського району міста
Києва на ці приміщення.

Відтак, оскільки рішення Київради від
27.12.2001 № 208/1642 та свідоцтво про право
власності не скасовані та не визнані
недійсними, прокурор вважає, що спірні
приміщення є комунальною власністю
територіальної громади в особі
Київської міської ради.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, 22.07.2008 Подільським районним
судом м. Києва прийнято рішення у
справі № 2-1869-08, що залишено без змін
ухвалою апеляційного суду міста Києва
від 04.05.2011, яким задоволено позов
заступника прокурора Подільського
району у м. Києві в інтересах Болотенка
Леоніда Володимировича, Булацева
Ратмира Володимировича, Булацевої
Лівії Петрівни до Подільської районної
у м. Києві ради, відділу приватизації
комунального майна Подільського
району м. Києва, Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Талісман",
треті особи - Дзюба Юрій Миколайович,
акціонерний банк "Автозазбанк" про
визнання недійсними п. 74 додатку № 1 до
рішення IX сесії 5 скликання Подільської
районної в м. Києві ради від 01.03.2007 №134
"Про перелік об'єктів комунальної
власності територіальної громади
Подільського району м. Києва, що
підлягають приватизації та надання
дозволу" та договір купівлі-продажу
нежилих приміщень з №1 по № 6 групи
приміщень в літері "А" загальною площею
145,70 кв.м по вул. Оболонській, 31 в м.
Києві, укладеного 06.09.2007 між відділом
приватизації комунального майна
Подільського району м. Києва та ТОВ
"Компанія Талісман" з підстав того, що
спірні приміщення, які є допоміжними,
належать власникам квартир
багатоквартирного будинку по вул.
Оболонській, 31 в м. Києві на праві
спільної сумісної власності, яку вони
набули до прийняття рішення Київради
від 27.12.2001 №208/1642, а відтак не є
комунальною власністю.

Тобто, рішенням суду з цивільної
справи, яке набрало законної сили,
встановлений факт того, що спірні
приміщення не є комунальною власністю,
а є спільною сумісною власністю
співвласників багатоквартирного
будинку по вул. Оболонській, 31 в м.
Києві, яку співвласники квартир №№ 2 та
24 набули ще до прийняття рішення
Київради від 27.12.2001 №208/1642.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України
рішення суду з цивільної справи, що
набрало законної сили, є обов'язковим
для господарського суду щодо фактів,
які встановлені судом і мають значення
для вирішення спору.

При цьому, факти, встановлені судом у
цивільній справі, які мають значення
для вирішення спору, не підлягають
доведенню перед господарським судом
незалежно від суб'єктного складу
сторін даної цивільної справи (п.2.6
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
06.03.2007 у справі №2-20/4663.1-2006 та постанові
Вищого господарського суду України від
20.11.2013 у справі №904/2897/13.

За таких обставин, оскільки рішенням
суду з цивільної справи, яке набрало
законної сили, встановлений факт того,
що спірні приміщення не є комунальною
власністю, а є спільною сумісною
власністю співвласників
багатоквартирного будинку по вул.
Оболонській, 31 в м. Києві, так як є
допоміжними, який є обов'язковий для
господарського суду в силу приписів ч. 4
ст. 35 ГПК України суд прийшов до
висновку про безпідставність посилань
прокурора та позивачів про належність
цих приміщень до комунальної
власності.

В свою чергу, не доведення позивачем
наявності у нього суб'єктивного
матеріального права, на захист якого
подано позов, а саме права власності на
спірне майно, виключає можливість
задоволення позовних вимог, які
заявлено на підставі ст.392 Цивільного
кодексу України.

Такі висновки суду підтверджуються
позицією Верховного Суду України, яка
викладена в постанові від 19.09.2011 по
справі №3-82гс11, а також висновками
Вищого господарського суду України, що
зазначені в постановах від 02.09.2013 по
справі №913/767/13-г, від 05.08.2013 по справі
№904/1789/13-г.

При цьому, суд не приймає до уваги
посилання прокурора та позивачів, на
те, що право комунальної власності на
спірні приміщення підтверджується
додатком 8 до рішення Київради від
27.12.2001 № 208/1642, яким ці приміщення, як
складова частина житлового будинку на
вул. Оболонській, 31 у м. Києві, були
віднесені до комунальної власності
територіальної громади Подільського
району міста Києва і свідоцтвом про
право власності, виданим Головним
управлінням комунальної власності м.
Києва на підставі наказу від 19.07.2007 №
908-В, оскільки вказане не спростовує
встановлений у цивільній справі факт
належності спірного майна мешканцям
будинку №31 по вул. Оболонській в м.
Києві, співвласники квартир №№ 2 та 24
якого отримали право власності на
спірні приміщення ще до такої
передачі.

Так, у рішенні Конституційного Суду
України в справі за конституційним
зверненням Ярового Сергія Івановича та
інших громадян про офіційне тлумачення
положень пункту 2 статті 10 Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду" та за конституційним
поданням 60 народних депутатів України
про офіційне тлумачення положень
статей 1, 10 цього Закону (справа про
права співвласників на допоміжні
приміщення багатоквартирних будинків)
від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004
зазначено, що згідно з частиною першою
статті 1 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" суть приватизації державного
житлового фонду полягає у відчуженні
на користь громадян України, а отже у
їхню власність як квартир (будинків),
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, так і належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв тощо) державного
житлового фонду, які стають об'єктами
права спільної власності
співвласників багатоквартирного
будинку, тобто їх спільним майном,
одночасно з приватизацією громадянами
квартир, що засвідчується єдиним
документом - свідоцтвом про право
власності на квартиру. Для
підтвердження набутого в такий спосіб
права не потребується вчинення
будь-яких інших додаткових юридичних
дій.

При цьому, набуте громадянами право на
квартири державного житлового фонду та
належні до них допоміжні приміщення є
непорушним (стаття 41 Конституції
України), забезпечується державою і
захищається судом (стаття 55
Конституції України).

З огляду на викладене, в задоволенні
позову в частині визнання права
комунальної власності на спірні
приміщення за Київською міської радою
та усунення перешкод у здійсненні
Київською міською радою права
користування та розпорядження цим
майном, про що за змістом ст. ст. 387, 391
Цивільного кодексу України може
звертатися лише власник, слід
відмовити за недоведеністю.

Такими, що не підлягають задоволенню
суд визнає і вимоги в частині визнання
договорів оренди та суборенди
приміщення загальною площею 50 кв.м, що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Оболонська, 31 недійсними, оскільки
прокурором та позивачами не доведено
порушення саме їх прав внаслідок
укладення відповідачами спірних
договорів.

Тоді як, відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності та
у випадках передбачених законом
державні та інші органи, мають право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

В силу ч.3 ст.215 ЦК України оспорюваний
договір може бути за позовом одного із
учасників правочину чи іншої
заінтересованої особи (особи, права
якої порушені таким правочином)
визнаний недійсним на підставах, що
передбачені законом.

Таким чином, позивачами у справах,
пов'язаних з визнанням правочинів
недійсними, окрім їх учасників, може
бути будь-яка особа, державний чи інший
орган, чиї права та охоронювані законом
інтереси порушують ці правочини, і
тільки з підстав, прямо передбачених
Законом.

При цьому, наявність права на
пред'явлення позову не є безумовною
підставою для здійснення судового
захисту, а є лише однією з необхідних
умов реалізації, встановленого
нормами, права.

Вирішуючи переданий на розгляд
господарського суду спір по суті, суд
повинен встановити наявність у особи,
яка звернулася з позовом або в
інтересах якої заявлено позов,
суб'єктивного матеріального права або
охоронюваного законом інтересу, на
захист якого подано позов.

Відсутність права на позов у
матеріальному розумінні тягне за собою
ухвалення рішення про відмову у
задоволенні позову, незалежно від
інших встановлених судом обставин.

Відтак, лише встановивши наявність у
особи, яка звернулася з позовом або в
інтересах якої заявлено позов,
суб'єктивного матеріального права або
охоронюваного законом інтересу, на
захист яких подано позов, суд з'ясовує
наявність чи відсутність факту
порушення або оспорення і відповідно
ухвалює рішення про захист порушеного
права або відмовляє позивачу у захисті,
встановивши безпідставність та
необґрунтованість заявлених вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України у справі № 52/268-06.

Позаяк, в даному випадку, з матеріалів
справи не вбачається наявність у
позивачів, в інтересах яких заявлений
даний позов прокурором, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу на подання даного
позову, і прокурор не обґрунтував та не
довів за допомогою належних та
беззаперечних доказів факту порушення
прав саме позивачів, укладенням
оспорюваних угод, враховуючи, що
останні не є власниками спірних
приміщень.

В свою чергу, слід відзначити, що
належні власники спірних приміщень в
житловому будинку по вул. Оболонській,
31 у м. Києві або прокурор в їхніх
інтересах не позбавлені права заявити
позов про визнання оспорюваних угод
недійсними у встановленому законом
порядку.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34
цього Кодексу кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З огляду на вищевикладене, враховуючи,
що суду не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
заявлених позовних вимог, в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 43, 44, 49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 27.01.2014.

Головуючий суддя
Т.В.Васильченко

Судді
В.С.Ломака

О.В.Нечай