ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2014 р.
Справа № 922/4366/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя
Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача: Нагорного Є.Ф. за довіреністю
№326 від 20.11.2013 року,

відповідача: не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача (вх.№3871Х/3-11) на рішення
господарського суду Харківської
області від 03.12.13 у справі № 922/4366/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Електропівденмонтаж", м. Харків

до Публічного акціонерного товариства
"Харківський підшипниковий завод",
м. Харків

про стягнення 96 365,43 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ТОВ
«Електропівденмонтаж» звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовом про стягнення з ПАТ
«Харківський підшипниковий завод» 85
846,61 грн. основного боргу, 7575,63 грн. пені
та 2943,19 грн. 3% річних. Свої вимоги
позивач обґрунтував несвоєчасним
виконанням відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором підряду
№ 02/344 від 20.07.2012р., внаслідок чого
виникла заборгованість, яка до цього
часу не погашена.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 03 грудня 2013
року у справі № 922/4366/13 (суддя Присяжнюк
О.О.) позов задоволено частково.
Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Харківський підшипниковий
завод" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Електропівденмонтаж" 80846,61грн.
основного боргу, 7575,63грн. пені, 2943,19грн. -
3% річних та 1927,31грн. витрат по сплаті
судового збору. В частині стягнення
5000,00грн. основного боргу провадження у
справі припинено на підставі п.1-1 ст. 80
ГПК України.

Відповідач з зазначеним рішенням не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду
Харківської області від 03 грудня 2013
року у даній справі скасувати в
частині стягнення пені у розмірі 7575,63
грн., судові витрати покласти на
позивача, однак не зазначив, яке
рішення прийняти. У апеляційній скарзі
відповідач посилається на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
істотне значення для справи. Так,
відповідач зазначає, що в порушення
умов договору, а саме п. 6.2 позивач
нарахував пеню в сумі 7 575,63 грн. за
період з 10.10.2012 року по 02.04.2013 року.
Однак, апелянт вважає зазначений
розрахунок помилковим, оскільки у
відповідності зі ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. Крім того, ст. 258 ЦК
України встановлено спеціальну
позовну давність в один рік, яка
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені). Отже, на думку
відповідача суду необхідно
застосувати позовну давності,
враховуючи, що позивач звернувся до
суду з заявою №200/54 від 29.11.2013р.,
розглянути справу з урахуванням
позовної давності ( вх. № 44741 від
02.12.2013р.). Так з позовом звернувся до
суду 16.10.2013 року, тому пеня за
прострочення платежів по договору
становить 7 209,01 грн., однак розрахунку в
обґрунтування вказаного розміру пені
відповідач не надав.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 23.12.2013 р.
апеляційну скаргу відповідача було
прийнято до провадження і призначено
її до розгляду на 29.01.2014 р. та
запропоновано надати до апеляційного
суду позивачу відзив на апеляційну
скаргу з посиланням на відповідні
норми чинного законодавства в
обґрунтування своєї позиції по справі
та докази на підтвердження своїх
заперечень, відповідачу - письмові
пояснення з посиланням на відповідні
норми чинного законодавства в
обґрунтування своєї позиції по справі
та докази на підтвердження фактів,
викладених в апеляційній скарзі, у тому
числі уточнення вимог апеляційної
скарги.

Позивач на виконання вимог ухвали суду,
25.01.2014 р. надав за вх. № 699 заперечення
на апеляційну скаргу, в якому просить
апеляційну скаргу відповідача -
задовольнити частково. Рішення
господарського суду Харківської
області від 03.12.2013 р. у справі №922/4366/13 -
змінити. Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з ПАТ «Харківський
підшипниковий завод» на користь ТОВ
«Електропівденмонтаж» 80846,61грн.
основного боргу, 7103,17 грн. пені, 2943,19 грн.
- 3% річних та 1827,00грн. витрат по сплаті
судового збору. В частині стягнення
5000,00грн. основного боргу провадження у
справі припинити на підставі п.1-1 ст. 80
ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені у апеляційній скарзі та
відзиві на неї доводи сторін,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення представника позивача,
перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга відповідача
підлягає часткову задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.07.2012 року між сторонами був укладений
договір підряду № 02/344 відповідно до
умов якого позивач зобов'язався
виконати електромонтажні роботи по
відновленню кабельної лінії 6кВ,
розташованої на території АТ «ХАРП», а
відповідач в свою чергу зобов'язався
прийняти та оплатити виконані роботи
без затримок.

Згідно п.4.1. договору вартість усіх
робіт по договору визначена сторонами
у розмірі 227476,03грн. з урахуванням ПДВ.

Пункти 4.2. та п.4.3. договору
передбачають, що замовник здійснює
передоплату у розмірі 40% (тобто
90990,00грн.), залишок суми сплачує на
протязі 5 днів після підписання
сторонами акту приймання виконаних
робіт.

Відповідно до платіжного доручення №
2338 від 13.08.2012 року відповідачем було
сплачено позивачу кошти в сумі 90990,00грн.
з призначенням платежу «передплата за
виконання електромонтажних робіт
згідно Договору № 02/344 від
20.07.2012 року».

23 серпня 2012 року сторонами було
підписано додаткову угоду № 1 до
договору, якою у зв'язку з необхідністю
виконання додаткових робіт загальну
суму договору встановлено у розмірі
306798,74грн. (з ПДВ).

Згідно з п. 5.1. договору сторони
узгодили, що строк виконання робіт - на
протязі 40 календарних днів з моменту
отримання попередньої оплати.

Строк надання підрядником замовнику
акту приймання-передачі робіт
відповідно до п.2.2.5. договору - 3
календарні дні після закінчення робіт.

Як свідчать матеріали справи позивачем
були своєчасно виконанні роботи за
договором підряду № 02/344 від 20.07.2012р. та
додатковою угодою № 1 до нього та
прийняті відповідачем у повному обсязі
без зауважень, про що свідчать
підписані та скріплені печатками
сторін акти приймання виконаних
будівельних робіт форми КБ2в від
31.08.2012р. за серпень та від 28.09.2012р. за
вересень, а також відповідні довідки
про вартість виконаних будівельних
робіт / та витрат форми КБ-3. Отже,
відповідно до п. 4.3 договору, строк
сплати залишку вартості робіт,
розпочався 29.09.2012. і закінчився 03.10.12р.

Однак, відповідач в порушення умов
договору, у встановленому договором
порядку, виконані роботи в повному
обсязі не оплатив.

24.09.2012р. відповідачем відповідно до
платіжного доручення № 45652338 було
сплачено позивачу кошти в сумі 9049,20грн.
з призначенням платежу «плата за
виконання електромонтажних робіт
згідно Договору № 02/344 від 20.07.2012 року». (
а.с. 35 ). Після чого заборгованість була
частково погашена відповідачем у сумі
91453,75 грн. згідно платіжних доручень
№5175 від 29.10.2012р. на суму 30000 грн., №1973 від
14.11.2012р. на суму 31453,75 грн., №5821 від 07.12.2012
р. на суму 30000 грн. ( а.с 36-38 ) та станом на
момент подачі позову заборгованість за
виконані роботи складала 85846,61грн.

Позивачем, в порядку досудового
врегулювання спору, було направлено на
адресу відповідача претензію № 5 (вих.
№ 123 від 28.05.2013р.) з вимогою погасити
заборгованість на суму 85846,61грн., яка
була отримана відповідачем 31.05.2013р., про
що свідчить відповідне повідомлення
про вручення поштового відправлення,
наявне в матеріалах справи. Проте,
відповідач вимоги претензії не
виконав, заборгованість перед
позивачем не погасив, що і стало
підставою для звернення позивача до
господарського суду з відповідним
позовом.

Однак, як свідчать додатково надані
відповідачем до матеріалів справи
докази, після звернення позивача з
позовом до суду відповідач частково
погасив заборгованість на суму
5000,00грн., що належним чином
підтверджується засвідченою копією
платіжного доручення № 4532 від 06.11.2013р. (
а.с.117 ) та витягом з банківського
рахунку ( а.с. 120 ), у зв'язку з чим суд
першої інстанції припинив провадження
у справі в цій частині за відсутністю
предмета спору на підставі п.1-1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції зроблені
обґрунтовані висновки, що загальна
сума заборгованості відповідача за
договором становить 80846,61 грн.

Доказів, які б підтверджували сплату
цієї суми, відповідачем ані до суду
першої інстанції, ані до суду
апеляційної інстанції не надано.

З урахуванням фактичних обставин
справи, підписаних сторонами та
скріплених печатками актів виконаних
робіт та положень ст. ст. 509, 526, 530, 612, 837
ЦК України та ст. 193 ГК України колегія
суддів апеляційної інстанції дійшла
висновку про обґрунтованість позовних
вимог позивача в частині стягнення
суми основного боргу в розмірі 80846,61грн.

З урахуванням приписів ст.ст. 599, 625 ЦК
України колегія суддів дійшла висновку
щодо правомірності та обґрунтованості
позовних вимог в частині стягнення 2
943,19 грн. 3% річних за період з 04.10.2012р. по
10.10.2013р.

Погоджуючись з висновками суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог в частині основного
боргу, 3% річних, колегія суддів вважає
за необхідне зазначити, що
відповідачем ані до суду першої
інстанції, ані до суду апеляційної
інстанції не надано будь-яких доказів
на спростування як суми основного
боргу, так і нарахованої на неї суми 3%
річних.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції щодо
обґрунтованого нарахування пені у
розмірі 7103,17 грн. за період з 16.10.2012 року
по 02.04.2013 року, в іншій частині позову -
щодо нарахування пені у розмірі 472,46
грн. - колегія суддів вважає за
необхідне відмовити, оскільки вважає
вказані суми надмірно нарахованими,
виходячи з наступного.

Як вже встановлено матеріалами справи,
відповідно до п. 4.2. договору підряду №
02/344 від 20.07.2012 р. оплата робіт
виконується у два етапи, а саме:
передоплата у розмірі 40%, залишок суми
замовник оплачує відповідно до п.4.3
договору на протязі 5 днів після
підписання сторонами акту приймання
виконаних робіт. Акти приймання
виконаних будівельних робіт форми КБ2в
підписані та скріплені печатками
сторін 31.08.2012р. за серпень та 28.09.2012р. за
вересень. Отже строк оплати залишку
вартості робіт, розпочався 29.09.2012. і
закінчився 03.10.12р. З 04.10.2012р. відповідач
прострочив виконання зобов'язання з
оплати за підрядні роботи .

Згідно п. 6.2. договору у випадку
порушення строків оплати виконаних
робіт замовник сплачує підряднику пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від несплаченої суми за кожний день
прострочення. Інше договором не
встановлено.

Відповідно до частини 6 ст. 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом
або договором, припиняється через
шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
спеціальна позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частина 3 статті 267 ЦК України
передбачає, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Матеріали справи містять заяву (а.с. 113),
в якій відповідач просить прийняти
рішення з урахуванням позовної
давності, встановленої ст. 258 ЦК України
і яка підлягає задоволенню.

Отже вимога про стягнення пені
позивачем може бути заявлена протягом
року з 04.10.2012р. по 03.10.2013 р. З позовом ТОВ
«Електропівденмонтаж» звернулося
16.10.2013р. Тому, з урахуванням частини 6 ст.
232 Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, тобто 03.04.2013р.

Таким чином, перевіривши
обґрунтованість і правильність
здійсненого відповідачем в
апеляційній скарзі розрахунку пені за
період з 10.10.2012р по 02.04.2013р. колегія
суддів вважає його не вірним.
Стягненню ж підлягає пеня з 16.10.2012р. по
02.10.2013 р. З чим погодився позивач в
запереченнях на апеляційну скаргу.
Відповідно, сума пені, що підлягає
стягненню, складає 7103,17 грн.

Отже, колегія суддів дійшла висновку,
що в ході апеляційного провадження
аргументи апелянта частково знайшли
підтвердження, у зв'язку з чим
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а оскаржуване рішення має
бути змінено (а саме, слід зменшити суму
стягнутої пені з 7575,63 грн. до 7103,17 грн.). В
частині стягнення 472,46 грн. пені в
позові слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 4 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104,
ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «Харківський
підшипниковий завод», м. Харків на
рішення господарського суду
Харківської області від 03.12.2013 р. у
справі № 922/4366/13
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Харківської області від 03.12.2013 р. у
справі № 922/4366/13 змінити.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Харківський підшипниковий
завод» (61089, м. Харків, проспект Фрунзе,
буд.З; ; в тому числі р/р
4474 в АТ "ОТП Банк" м Київ, МФО 300528)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Електропівденмонтаж» (61124, м. Харків,
вул. Каштанова, буд.16; ; в
тому числі р/р 0656 в ПАТ "ВТБ Банк" м.
Київ, МФО 321767) 80846,61 грн. основного
боргу, 7103,17 грн. - пені, 2943,19 грн. - 3 %
річних, 1917,86 грн. витрат по сплаті
судового збору за подання позовної
заяви

В частині стягнення 472,46 грн. пені в
позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Електропівденмонтаж" (61124, м. Харків,
вул. Каштанова, буд.16; ; в
тому числі р/р 0656 в ПАТ "ВТБ Банк"
м.Київ, МФО 321767) на користь Публічного
акціонерного товариства "Харківський
підшипниковий завод" (61089, м.Харків,
проспект Фрунзе, буд.З; ;
в тому числі п/р 4474 в АТ "ОТП Банк" м
Київ, МФО 300528) 53,65 грн. витрат по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Доручити господарському суду
Харківської області видати відповідні
накази.

Повний текст постанови складено 03.02.2014
року.

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Гончар Т. В.

Суддя
Гребенюк Н. В.