ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
__________ ІМЕНЕМ
РІШЕННЯ

30 січня 2014 року
Справа № 913/3429/13

Провадження № 6/913/3429/13

За позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, смт Стара Вижівка Волинської
області

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, м. Луганськ

про стягнення 21 717 грн. 13 коп.

Суддя Василенко Т.А.

Секретар судового засідання Дохняк І.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_4, довіреність № 436
від 07.05.2012;

від відповідача - представник не
прибув.

ВСТАНОВИВ:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивачем
заявлено вимогу про стягнення з
відповідача заборгованості за
договором № 16К від 03.09.2013 і
заявками-додатками № 1, б/д і № 2 від
21.09.2013 до нього у сумі 21 717 грн. 13 коп., в
тому числі: заборгованість в сумі
21 500 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 99 грн. 63
коп., інфляційні нарахування в сумі
117 грн. 50 коп. (з урахуванням заяви
про зменшення позовних вимог від
08.01.2014).

Позивачем до справи надане клопотання
про долучення відповідних доказів, яке
судом задоволено.

Відповідач не скористався правом
на участь в судовому засіданні, але
надав відзив на позовну заяву від
13.01.2014, за яким зазначив, що дійсно між
сторонами 03.09.2013 було укладено договір
№ 16К про організацію міжнародних
перевезень вантажів. В той же час, сума
заборгованості, зазначена в позові,
відповідає дійсності та становить 21 500
грн. 00 коп. В даному випадку замовником
відповідних послуг було ТОВ
"Експресс-Партс", яке не розрахувалось з
відповідачем, у зв'язку з чим і
утворилась заборгованість перед
позивачем. Відповідачем приймаються
заходи щодо примусового стягнення з
вказаного товариства відповідної
заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає наступне.

Згідно договору № 16К про організацію
міжнародних перевезень вантажів від
03.09.2013 та заявок № 1 від 03.09.2013 і № 2 від
21.09.2013 про надання
транспортно-експедиційних послуг у
міжнародному сполученні позивачем
надано відповідачу послуги з
перевезення по маршруту: Польща -
Україна.

За виконання вказаного перевезення
відповідач повинен був оплатити
послуги протягом 10-12 днів після
отримання оригіналів документів у
загальній сумі 35 000 грн. 00 коп.

Необхідні документи та рахунки були
своєчасно направлені та отримані
відповідачем відповідно 19.03.2013 та 08.10.2013
і між сторонами було підписано акти
виконаних робіт.

Так, за розрахунком позивача, оплата за
заявкою № 1 повинна бути здійснена не
пізніше 08.10.2013, а за заявкою № 2 - не
пізніше 22.11.2013.

Відповідачем оплата наданих послуг
була здійснена частково, у зв'язку з чим
залишилась заборгованість в сумі 21 500
грн. 00 коп., яку позивач просить
стягнути на свою користь. Крім цього, у
зв'язку з невиконанням грошових
зобов'язань позивачем відповідно до ст.
625 ЦК України нараховано 3% річних за
період з 11.12.2013 по 08.01.2014 в сумі 99 грн. 63
коп., та інфляційні нарахування за
грудень 2013 року в сумі 117 грн. 50 коп.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на норми ст. ст. 509,
525, 625, 909, 920 ЦК України та інші.

Оскільки відповідачем сума
заборгованості в добровільному
порядку сплачена не була, позивач
звернувся до суду із даним позовом.

Відповідач за відзивом на позовну
заяву підтвердив наявність боргу за
договором №16К.

Оцінивши матеріали справи, суд прийшов
до наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

03.09.2013 між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3 (експедитор, відповідач у
справі) та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 (перевізник за договором,
позивач у справі) був укладений договір
про організацію міжнародного
перевезення вантажів № 16К.

Згідно п. 1.1 договору його предметом є
взаємовідносини сторін, що виникають
при плануванні, організації і
здійсненні перевезення вантажів
автомобільним транспортом.

Відповідно до п. 2.1 договору перевізник
- позивач надає послуги з перевезення
вантажів на підставі письмової
(факсової) заявки відповідача.

Відповідач, в свою чергу, зобов'язався
оплатити надані послуги на умовах,
визначених сторонами у відповідних
заявках.

Відповідно до ст. 908 ЦК України
перевезення вантажу, пасажирів, багажу,
пошти здійснюється за договором
перевезення. Загальні умови
перевезення визначаються цим
кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно розділу 3 договору перевізник
зобов'язаний забезпечувати своєчасну
подачу під навантаження справного
автотранспорту, забезпечувати
приймання та здачу вантажу,
дотримуватись строків доставки
вантажу.

Відповідач як замовник, в свою чергу,
був зобов'язаний надавати заявки на
перевезення, пред'являти вантаж до
перевезення та оплачувати надані
послуги відповідно до заявок.

За умовами п. 10.6 договір вступає в силу
з моменту підписання.

В пункті 2.2 договору сторони узгодили,
що визнають юридичну силу факсимільних
копій договору і заявки.

Як свідчать матеріали справи,
відповідачем позивачу була надана
заявка-додаток № 1 про надання
транспортно-експедиційних послуг у
міжнародному сполученні.

Позивачем вказана заявка прийнята до
виконання і сторонами був узгоджений
маршрут Польща - Україна. Також було
узгоджено транспортний засіб, суму
оплати послуг перевезення в розмірі 13
000 грн. 00 коп. та додаткові витрати.
Встановлено порядок оплати - за
оригіналами документів до 10-12 днів.

Також, відповідачем позивачу була
надана заявка-додаток № 2 про надання
транспортно-експедиційних послуг у
міжнародному сполученні.

Позивачем вказана заявка прийнята до
виконання і сторонами був узгоджений
маршрут Польща - Україна. Також було
узгоджено транспортний засіб, суму
оплати послуг перевезення в розмірі 22
000 грн. 00 коп. та додаткові витрати.
Встановлено порядок оплати - за
оригіналами документів до 10 днів.

Розділом 5 договору передбачено, що
оплата за надані послуги здійснюється
на підставі виставленого рахунку,
строки та порядок оплати оговорюються
в заявках.

Протягом 10 днів після закінчення
перевезення, перевізник передає
експедитору акт здачі-приймання
виконаних послуг, оригінали ТТН,
рахунок-фактуру.

На виконання умов договору позивач
надав відповідачу узгоджений
транспорт для здійснення відповідного
перевезення за вказаними вище заявками
та було здійснено перевезення вантажу,
що підтверджується міжнародними
накладними CMR № 666021 і CMR № 666033.

З метою отримання плати за надані
послуги позивач направив відповідачу
рахунки № 179 від 10.09.2013 на суму 13 500 грн.
00 коп., № 181 від 27.09.2013 на суму 22 000 грн. 00
коп.

Також, між сторонами були підписані
акти здачі-приймання робіт № 17 від
10.09.2013 на суму 13 500 грн. 00 коп. і № 19 від
27.09.2013 на суму 22 000 грон. 00 коп., а всього
на суму 35 500 грн. 00 коп.

За доводами позивача, ним, 04.11.2013 на
адресу відповідача був направлений
цінний лист з повним пакетом
документів за обома перевезеннями,
який відповідач отримав 12.11.2013
особисто.

В той же час, відповідачем оплата за
надані послуги була здійснена
частково, у зв'язку з чим, за
розрахунком позивача, за відповідачем
залишилась заборгованість в сумі 21 500
грн. 00 коп.

Відповідач підтвердив факт укладення
відповідного договору та надання
послуг з перевезення і залишку
заборгованості в сумі 21 500 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 909 ЦК України
встановлено, що за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу
України, зокрема, встановлено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

В даному випадку, позивач виступає як
кредитор, а відповідач як боржник.

Відповідачем доказів оплати наданих
послуг не представлено.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги в
частині стягнення заборгованості в
сумі 21 500 грн. 00 коп. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення 3% річних за
період з 11.12.2013 по 08.01.2014 в сумі 99 грн.
63 коп., та інфляційних нарахувань за
грудень 2013 року в сумі 117 грн. 50 коп. слід
вказати на наступне.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Як вбачається з матеріалів справи,
наведених вище обставин та доводів
відповідача, оплата наданих послуг в
сумі 21 500 грн. 00 коп. останнім здійснена
не була.

Інфляційні нарахування на суму боргу,
сплата яких передбачена частиною
другою статті 625 ЦК України, не є
штрафною санкцією, а виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення в їх сплаті. Зазначені
нарахування здійснюються окремо за
кожен період часу, протягом якого діяв
відповідний індекс інфляції, а
одержані таким чином результати
підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Сплата трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інший їх розмір
не встановлений договором або законом)
відповідно до ст. 625 ЦК України, так само
як й інфляційні нарахування, не мають
характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові.

Як було вказано вище, за умовами
договору, оплата за надані послуги
здійснюється відповідачем протягом 10-12
днів за оригіналами відповідних
документів.

Відповідно до актів № 17 і № 19
відповідач підтвердив факт виконання
позивачем відповідних послуг та їх
вартість. При цьому, відповідачем
розрахунок 3% річних та інфляційних
нарахувань, здійснений позивачем, не
оспорений та власного розрахунку
зазначених нарахувань відповідачем не
надано.

Виходячи з наведеного, нарахування 3%
річних і інфляційних нарахувань у
вказаних вище сумах з боку позивача є
обґрунтованим і позовні вимоги в цій
частині слід задовольнити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати слід покласти на відповідача в
повному обсязі, а саме в сумі
мінімального розміру судового збору,
встановленого законом та сплаченого
позивачем, а саме 1 720 грн. 50 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь:

- фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, заборгованість в сумі 21 500 грн.
00 коп., 3% річних в сумі 99 грн. 63 коп.,
інфляційні нарахування в сумі 117 грн. 50
коп., витрати зі сплати судового збору в
сумі 1 720 грн. 50 коп., видати наказ
позивачу після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Відповідно до ст. 92 Господарського
процесуального кодексу України
рішення може бути оскаржено до
апеляційної інстанції протягом
десятиденного строку.

Дата виготовлення повного тексту та
підписання рішення - 03.02.2014

Суддя Т.А. Василенко