ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" лютого 2014 р.Справа № 924/1525/13

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

Суддя Гладій С.В., розглянувши
матеріали за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю „Агідель"
смт.Торчин, Волинської області

до товариства з обмеженою
відповідальністю „Подільський
край-2012" с. Коричинці, Деражнянського
району, Хмельницької області

про стягнення 200510,04 грн., з яких 171004,08
грн. основного боргу, 6499,04 грн. пені,
23006,92 грн. 30% річних

за зустрічним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
„Подільський край-2012" с. Коричинці,
Деражнянського району, Хмельницької
області

до товариства з обмеженою
відповідальністю „Агідель" смт.
Торчин, Волинської області

про визнання недійсним речення 2 пункту
2 розділу 6 „Відповідальність сторін"
договору поставки № 21/03-2013 від 21.03.2013р.,
укладеного між ТОВ „Адігель" та ТОВ
„Подільський край-2012"

Представники сторін:

від позивача: Ковбасюк Д.С. - за
довіреністю від 01.09.2013р.

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні, відповідно до ч. 2
ст. 85 ГПК України, проголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Обставини справи :

Позивач звернувся з позовом до суду в
якому просить стягнути з відповідача
200510,04 грн., з яких 171004,08 грн. основного
боргу, 6499,04 грн. пені, 23006,92 грн. 30% річних,
посилаючись на неналежне виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором № 21/03-2013 від
21.03.2013р.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
наполягав на їх задоволенні.

До початку розгляду справи по суті,
відповідач звернувся до суду з
зустрічним позовом в якому просить
визнати недійсним речення 2 пункту 2
розділу 6 „Відповідальність сторін"
договору поставки № 21/03-2013 від 21.03.2013р.,
укладеного між ТОВ „Адігель" та ТОВ
„Подільський край-2012" В обґрунтування
позову посилається на те, що умови
речення 2 п. 2 розділу 6
„Відповідальність сторін" Договору
поставки № 21/03-2013 суперечать нормам ч. 6
ст. 231 ГК України та ст. 3 Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Представник відповідача за зустрічним
позовом в засіданні суду та в своєму
відзиві на позов проти позову
заперечує. Посилається на те, що ТОВ
„Подільський край-2012" просить в своєму
позові визнати недійсним одне речення
договору, що стосується його
відповідальності за порушення умов
договору, що є повним визнанням боргу
за первісним позовом, що виник на
підставі договору № 21/03-2013 від 21.03.2013р.,
а також всіх санкцій, що виникають з
даного договору. Зазначає також, що
норми ч. 2 ст. 625 ЦК України та ч. 6 ст. 231 ГК
України встановлюють розмір грошових
зобов'язань боржника, який прострочив
виконання грошового зобов'язання в
розмірі 3% річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Законодавством України не
передбачено максимального розміру
штрафу у відсотковому виразі, який може
бути вказаний в договорі. На підставі
викладеного просить в задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Представник відповідача за первісним
позовом в судові засідання 20.01.2014р. та
03.02.2014р. за викликом не з'явився, доказів
поважності причин неявки та відзиву на
позов не надав.

Неявка в судове засідання
господарського суду представника
відповідача не перешкоджає розгляду
справи по суті та не тягне за собою
перенесення розгляду справи на інші
строки. Тому, для уникнення зловживання
правом з боку відповідача, враховуючи,
що судом вжито всіх заходів щодо
належного повідомлення відповідача
про слухання справи в суді, суд вважає
за необхідне розглянути дану справу по
суті, на підставі до ст. 75 ГПК України за
наявними у ній документами.

Суд, оцінивши подані сторонами по
справі докази вважає за можливе
прийняти рішення по суті.

ВСТАНОВИВ :

Між товариством з обмеженою
відповідальністю „Агідель" смт.
Торчин, Волинської області
(Постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю
„Подільський край-2012" с. Коричинці,
Деражнянського району, Хмельницької
області (Покупець) укладено договір
поставки № 21/03-2013 від 21.03.2013р.

Відповідно до п. 1.1, п. 1.2 Договору,
Постачальник зобов'язується
поставляти Покупцеві добові курчата
бройлера щеплені (ІВ+ND), вироблені на
власних виробничих потужностях на
власних виробничих цехах, надалі товар,
а Покупець зобов'язується приймати цей
товар та своєчасно оплачувати його в
порядку та на умовах, передбачених
даним договором. Поставка товару
здійснюється згідно Додатків до даного
договору (з зазначенням графіку
поставки та оплати за курчат).

Відповідно до розділу 2 Договору,
одиницею виміру товару є одна штука (п.
2.1), кількість товару, що поставляється
вказується у Додатках до даного
договору (п. 2.2), якість товару повинна
відповідати вимогам законодавства
України (п. 2.3), якість кожної партії
товару підтверджується ветеринарним
свідоцтвом ф.1 (п.2.4), Постачальник не
несе відповідальності та не має жодних
обов'язків перед Покупцем, якщо
останній не дотримувався вимог
застосування, зберігання товару,
поставленого за цим договором (п.2.5).

Згідно розділу 3 Договору, вартість
товару вказується з врахування ПДВ,
пакування та зазначається в Додатках
до даного договору (п.3.1), загальна
вартість поставленого визначається
згідно Додатків до даного договору
(п.3.2). Розрахунки по даному договору
здійснюються у безготівковій формі
шляхом перерахування коштів на рахунок
Постачальника, за взаємною згодою
сторін, викладеною у письмовій формі,
може бути застосовано іншу форму
оплати (п. 3.3). Оплата кожної партії
товару здійснюється у наступному
порядку : 100 % вартості партії товару - за
7 календарних днів до дати поставки
товару (п. 3.4).

Поставка товару, відповідно до п. 4.1
Договору, здійснюється відповідно до
вказівок Покупця окремими партіями на
умовах СРТ: с. Коричинці, Хмельницької
області, згідно правил „Інкотермс-2000"
транспортом Постачальника.

Право власності на товар та ризик
загибелі (псування, пошкодження) товару
переходить до Покупця з моменту його
отримання (п. 4.3 Договору).

Відповідно до п. 4.4 Договору, при
передачі кожної партії товару
Постачальник зобов'язаний надати
Покупцеві оригінали наступних
документів: товарно - транспортна
накладна; паспорт якості ; ветеринарне
свідоцтво ф.1.

Сторонами погоджено, що за порушення
термінів оплати товару Покупець
зобов'язаний сплатити на користь
Постачальника пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла протягом всього часу
існування заборгованості, від суми
такої заборгованості, за весь час
затримки платежу (в час затримки
платежу враховуються всі календарні
дні). Крім того, Покупець, у разі
прострочення оплати, на вимогу
Постачальника зобов'язаний сплатити на
користь останнього вартість
неоплаченого товару із врахуванням
встановленого індексу інфляції, а
також 30 відсотків річних від
простроченої суми. Сторони погодили, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання
проводиться за весь час існування
заборгованості (п. 6.2 Договору).

Даний договір набирає чинності з
моменту його підписання і діє до 31
грудня 2013 року включно, але в будь-якому
випадку до проведення повних
взаєморозрахунків між сторонами (п. 9.1
Договору).

Договір та додатки до нього підписані
сторонами та скріплені відбитками
печаток.

Додатком № 2 до Договору поставки №
21/03-2013 від 21.03.2013р., сторони домовились
викласти графік поставки та оплати за
курчат на 2013 рік в наступній редакції:
дата поставки - 29.03.2013р. в кількості 30000
шт. по ціні 4,60 грн. за штуку, всього на
загальну суму 138000,00 грн.

22.04.2013р. між сторонами укладено
додаткову угоду № 1 до договору
поставки № 21/03-2013 від 21.03.2013р.

Відповідно до п.1 додаткової угоди,
сторони домовились внести зміни та
доповнення до договору, виклавши п.3.4. в
наступній редакції: "3.4. Оплата кожної
партії товару здійснюється у
наступному порядку:

а) 50 % вартості партії товару - за 30
календарних днів до дати поставки
товару;

б) 20 % вартості партії товару - за 14
календарних днів до дати поставки
товару;

в) 30% вартості партії товару - за 5
календарних днів до дати поставки
товару.

Дана додаткова угода вступає в силу з
моменту її підписання та скріплення
печатками сторонами та є невід'ємною
частиною договору.

Позивач, на виконання умов договору №
21/03-2013 від 21.03.2013р., по видаткових
накладних №/№ 541, 542 від 16.05.2013р., №/№ 613,
614 від 31.05.2013р., №/№ 735, 736 від 15.07.2013 року
передав відповідачу товар на загальну
суму 349880,30 грн.

Відповідач з позивачем за поставлений
товар розрахувався частково на суму
178876,22 грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
отриманий товар складає 171004,08 грн.

На момент звернення позивача до суду
заборгованість відповідача перед
позивачем склала 171004,08 грн., що
підтверджується розрахунком.

Оскільки, відповідач у добровільному
порядку суму заборгованості за
поставлений товар не сплатив, з
урахуванням п. 6.2. договору поставки №
21/03-2013 від 21.03.2013р., позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення з
останнього 200510,04 грн., з яких 171004,08 грн. -
основного боргу, 6499,04 грн. - пені, 23006,92
грн. - 30% річних.

Відповідач, вважаючи, що умови речення 2
п. 2 розділу 6 „Відповідальність сторін"
Договору поставки № 21/03-2013 суперечать
нормам ч. 6 ст. 231 ГК України та ст. 3
Закону України „Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", звернувся з позовом до
суду про визнання недійсним речення 2
пункт 2 розділу 6 „Відповідальність
сторін" договору поставки №21/03-2013 від
21.03.2013р., укладеного між ТОВ „Адігель"
та ТОВ „Подільський край-2012" в частині
нарахування 30% штрафу.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх
в сукупності, судом приймається до
уваги наступне:

Щодо стягнення 200510,04 грн., з яких 171004,08
грн. - основного боргу, 6499,04 грн. - пені,
23006,92 грн. - 30% штрафу, судом приймається
до уваги наступне:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 175
Господарського кодексу України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. 11 та ст. 509 Цивільного
кодексу України, в силу зобов'язання
боржник зобов'язаний вчинити на
користь кредитора певну дію, в тому
числі сплатити борг, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання
його обов'язку, тобто сплати боргу.

Відповідно до ст. 174 Господарського
кодексу України господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк. Відповідно до ст. 193
Господарського кодексу України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання і одностороння зміна умов
договору не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами 21.03.2013р. укладено договір
поставки № 21/03-2013.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

Якщо зустрічне виконання обов'язку
здійснено однією з сторін, незважаючи
на невиконання другою стороною свого
обов'язку, друга сторона повинна
виконати свій обов'язок.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач виконав свої зобов'язання за
Договором та передав відповідачу товар
на загальну суму 349880,30 грн. В свою чергу,
відповідач прийняв товар, однак
обов'язок по його оплаті в строк
встановлений Договором виконав
частково.

Як встановлено судом, на момент подання
позову заборгованість відповідача
перед позивачем становить 171004,08 грн., що
підтверджена належними доказами та
підлягає задоволенню.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що за
порушення термінів оплати товару
Покупець зобов'язаний сплатити на
користь Постачальника пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
протягом всього часу існування
заборгованості, від суми такої
заборгованості, за весь час затримки
платежу (в час затримки платежу
враховуються всі календарні дні).

З урахуванням п. 6.2 Договору, позивачем
нараховано до стягнення з відповідача
6499,04 грн. - пені.

Судом враховується, що ст. 230 ГК України
передбачено обов'язок учасника
господарських відносин сплатити
неустойку, штраф, пеню у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

При цьому, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Виходячи із змісту ст. ст. 546, 548
Цивільного кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися у
відповідності до закону або умов
договору, зокрема, неустойкою, яку
боржник повинен сплатити у разі
порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного
кодексу України, предметом неустойки
може бути грошова сума, рухоме і
нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Згідно ст. 3 зазначеного Закону розмір
пені, передбачений ст. 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Враховуючи зазначені вимоги
законодавства, суд прийшов до висновку
що позов в частині стягнення пені в
сумі 6499,04 грн. обґрунтований,
підтверджений належними у справі
доказами та підлягає задоволенню.

Пунктом 6.2 Договору, сторонами також
погоджено, що у разі прострочення
оплати, на вимогу Постачальника,
Покупець зобов'язаний сплатити на
користь останнього також 30 відсотків
річних від простроченої суми.

На підставі п. 6.2 Договору, у зв'язку з
несвоєчасним виконанням взятих на себе
зобов'язань ТОВ „Подільський край-2012",
позивачем нараховано до стягнення 23006,92
грн. - 30% річних.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу
України, встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Судом враховується, що сторонами в
договорі погоджено нарахування річних
в розмірі 30%, відповідно вимоги
позивача щодо стягнення 23006,92 грн. - 30%
річних є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Стаття 33 ГПК України встановлює
правило, відповідно до якого кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інших
обставин, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства України повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Відповідно до абз. 1 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд прийшов до висновку
про необхідність задоволення позову
ТОВ „Агідель" в повному об'ємі.

Щодо вимог ТОВ „Подільський край-2012"
про визнання недійсним речення 2 пункту
2 розділу 6 „Відповідальність сторін"
договору поставки № 21/03-2013 від 21.03.2013р.,
укладеного між ТОВ „Адігель" та ТОВ
„Подільський край-2012" в частині
нарахування 30% річних, судом
враховується наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

За приписами статті 203 ЦК України
передбачено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Частина 3 статті 215 ЦК України
закріплює, що оспорюваний правочин
може бути визнаний недійсним в
судовому порядку за позовом однієї із
сторін цього правочину або іншої
заінтересованої особи, що заперечують
його дійсність на підставах,
встановлених законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Частиною 4 ст. 179 ГК України передбачено,
що при укладенні господарських
договорів сторони можуть визначати
зміст договору на основі: вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як встановлено судом, між товариством з
обмеженою відповідальністю „Агідель"
смт. Торчин, Волинської області
(Постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю
„Подільський край-2012" с. Коричинці,
Деражнянського району, Хмельницької
області (Покупець) укладено договір
поставки № 21/03-2013 від 21.03.2013р.

Пунктом 6.2 Договору, сторонами
погоджено, що у разі прострочення
оплати, на вимогу Постачальника,
Покупець зобов'язаний сплатити на
користь останнього 30 відсотків річних
від простроченої суми.

Тобто сторонами в договорі поставки №
21/03-2013 від 21.03.2013 року, було погоджено
тридцяти відсотковий розмір річних
нарахувань, як то передбачено чинним
законодавством України, відповідно, у
суду відсутні підстави для визнання
недійсним речення 2 пункту 2 розділу 6
„Відповідальність сторін" договору
поставки № 21/03-2013 від 21.03.2013р.

На підставі викладеного в задоволенні
зустрічного позову належить відмовити.

У відповідності до ст. ст. 44, 49 ГПК
України, судові витрати у справі
покладаються на відповідача за
первісним позовом.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 33, 34, 44, 49, 82, 83, 84,
87, 116 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю „Агідель" смт.
Торчин, Волинської області до
товариства з обмеженою
відповідальністю „Подільський
край-2012" с. Коричинці, Деражнянського
району, Хмельницької області про
стягнення 200510,04 грн., з яких 171004,08 грн.
основного боргу, 6499,04 грн. пені, 23006,92
грн. 30% річних задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю „Подільський
край-2012" (с. Коричинці, Деражнянського
району, Хмельницької області, код 38188848)
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю „Агідель" (смт.
Торчин, Волинської області, вул.
Незалежності, 116, код 32498835) - 171004,08 грн.
(сто сімдесят одна тисяча чотири гривні
08 коп.) основного боргу, 6499,04 грн. (шість
тисяч чотириста дев'яносто дев'ять
гривень 04 коп.) пені, 23006,92 грн. (двадцять
три тисячі шість гривень 92 коп.) 30%
річних, 4010,20 грн. (чотири тисячі десять
гривень 20 коп.) судового збору.

Видати наказ.

В зустрічному позові товариства з
обмеженою відповідальністю
„Подільський край-2012" с. Коричинці,
Деражнянського району, Хмельницької
області до товариства з обмеженою
відповідальністю „Агідель" смт.
Торчин, Волинської області про
визнання недійсним речення 2 пункту 2
розділу 6 „Відповідальність сторін"
договору поставки № 21/03-2013 від 21.03.2013р.
відмовити.

Повний текст складено 07.02.2014р.

Суддя
С.В. Гладій