КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р. Справа№ 5011-67/6252-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Рєпіної Л.О.

Суліма В.В.

за участю представників:

від позивача: Кравчик С.М. - представник

від відповідача: Бризинська-Колпакова
О.О. - представник;

Гордієнко Г.Г. - представник

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Житлово-будівельного
кооперативу «Кристал - 22» на рішення
Господарського суду міста Києва від
13.06.2012 (повний текст підписано 14.06.2012
року) по справі № 5011-67/6252-2012 (суддя -
Куркотова Є. Б.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Київенерго»

до Житлово-будівельного кооперативу
«Кристал - 22»

про стягнення 244 968, 79грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 13.06.2012 у справі № 5011-67/6252-2012
позов задоволено частково. Стягнуто з
Житлово-будівельного кооперативу
«Кристал - 22» на користь Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
основну суму боргу в розмірі 184 450,23 грн.,
3 % річних у розмірі 6 541,34 грн.,
інфляційні втрати у розмірі 12 295,58 грн.
та судовий збір у розмірі 4 065,75 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 13.06.2012 по справі № 5011-67/6252-2012
скасувати та постановити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм процесуального та
матеріального права, а висновки суду не
відповідають обставинам справи, у
зв'язку з чим оскаржуване рішення
підлягає скасуванню.

Відповідач у своїй скарзі зазначає, що
позивач не підтвердив належними
доказами обсягів фактично поставленої
теплової енергії у гарячій воді, а суд
першої інстанції не маючи спеціальних
знань не мав можливості встановити
дійсну суму боргу за фактично спожиту
теплову енергію у гарячій воді.

Крім того, відповідач зазначає, що суд
першої інстанції відмовивши
відповідачу у задоволенні клопотань
про витребування доказів та про
призначення судової експертизи, не
створив відповідачу необхідних умов
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2013 у справі
призначено судову експертизу
виконання якої доручено Київському
науково-дослідному інституту судових
експертиз.

Матеріали справи № 5011-67/6252-2012 було
повернуто на адресу Київського
апеляційного господарського суду з
супровідним листом № 580213-45 у зв'язку з
неоплатою вартості проведення судової
експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.11.2013 було
поновлено провадження у справі,
розгляд справи призначено на 26.11.2013
року.

22.11.2013 від представника відповідача
надійшло доповнення до апеляційної
скарги, в якому відповідач зазначив про
відсутність у нього заборгованості за
спожиту теплову енергію, а крім того
зазначив, що переплата (дебіторська
заборгованість) Публічного
акціонерного товариства Київенерго
перед відповідачем становить 506 714,99
грн.

26.11.2013 року ухвалою Київського
апеляційного господарського розгляд
апеляційної скарги було відкладено на
17.12.2013 року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду у зв'язку з
перебуванням судді Яковлєва М.Л. у
відпустці, для розгляду справи №
5011-67/6252-2012 визначено колегію суддів у
складі: головуючого судді Тарасенко
К.В. суддів Рєпіної Л.О., Суліма В.В.

17.12.2013 від представника позивача
надійшли письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких зазначено, що
розпорядження КМДА на підставі яких
позивачем розраховувалась вартість
спожитої відповідачем теплової
енергії, є дійсними, їх дійсність
підтверджується матеріалами справи, а
також постановами Верховного суду
України, копії яких долучено позивачем
до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 розгляд
справи відкладено на 27.01.2014.

28.01.2014 від представника відповідача
надійшло клопотання про залучення до
матеріалів справи акту звірки
розрахунків за теплову енергію,
відповідно до якого за даними
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» заборгованість в сумі 226
131,87 грн., яка була за відповідачем
станом на березень 2012 року, була
відповідачем частково погашена, та
станом на 01.01.2014 становить 41 995,34 грн.

Дослідивши доводи апеляційної скарги
та відзиву на неї, заслухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
підлягає зміні, а апеляційна скарга
частковому задоволенню з наступних
підстав:

01.10.2005 між позивачем та відповідачем
укладено договір №8373082 на постачання
теплової енергії у гарячій воді (надалі
- Договір), відповідно до умов якого
позивач зобов'язується виробити та
поставити теплову енергію відповідно
до умов цього Договору, а відповідач
зобов'язується отримати її та оплатити
відповідно до умов, викладених в
Договорі.

Пунктом 2.2.1. Договору сторони погодили,
що постачальник зобов'язується
постачати теплову енергію у вигляді
гарячої води на межу балансової
належності із споживачем для потреб
опалення - в період опалювального
сезону; для гарячого водопостачання -
протягом року; в кількості та обсягах
згідно із Додатком № 1 до Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та відповідачем укладено
додатки до Договору, якими визначено
кількість, вартість споживання
теплової енергії, тариф, межі
балансової належності та терміни
сплати споживачем вартості спожитої
теплової енергії.

За умовами п. 9 додатку № 2 до Договору
споживач щомісяця з 12 по 15 числа
самостійно отримує в МВРТ-7 оформлену
постачальником платіжну
вимогу-доручення на суму, що включає
загальну вартість теплової енергії
поточного місяця та кінцеве сальдо
розрахунків на початок поточного
місяця, табуляграму (облікову картку)
фактичного споживання теплової
енергії за попередній період та акт
звірки, який оформлює та повертає один
примірник постачальнику протягом двох
днів з моменту їх одержання.

Відповідно до п.10 додатку №2 до
Договору споживач щомісячно
забезпечує не пізніше 10 числа місяця,
наступного за розрахунковим, оплату
коштів від населення за фактично
спожиту теплову енергію та до 25 числа
поточного місяця, сплачує вартість
теплової енергії, яка використовується
орендарями.

Нарахування відповідачу за теплову
енергію здійснюється по приладам
обліку відповідно до
Звернення-доручення про укладення
договору за тарифами, встановленими та
затвердженими розпорядженнями
Київської міської державної
адміністрації, а з 01.01.2011 за тарифами,
затвердженими Постановою Національної
комісії регулювання
електроенергетики.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем при розрахунку вартості
поставленої теплової енергії:

за період з листопада 2009 по червень 2010
були використані тарифи, затверджені
Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 15.10.2009 №1192;

за період з липня 2010 по грудень 2010 були
використані тарифи, затверджені
Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 31.05.2010 №392;

за період з січня 2011 по березень 2012 були
використані тарифи, затверджені
Постановою Національної комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України від 14.12.2010 №1729.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позивач
зобов'язання за Договором виконав
належним чином.

За умовами п. 9 додатку № 2 до Договору
споживач зобов'язався щомісяця з 12 по 15
числа самостійно отримує в МВРТ-7
оформлену постачальником платіжну
вимогу-доручення, в якій, поміж іншого,
міститься табуляграма (облікова
картка) фактичного споживання теплової
енергії за попередній період, а
оскільки відповідачем не надано
доказів звернення до позивача щодо
неналежного оформлення зазначених
табуляграм чи виконання умов Договору
в частині постачання теплової енергії
з порушенням умов Договору, колегія
суддів не приймає посилання
відповідача на необґрунтованість
обсягів спожитої відповідачем
теплової енергії.

Загальний обсяг спожитої відповідачем
теплової енергії для потреб опалення
та гарячого водопостачання обраховано
позивачем у межах, передбачених
договором граничних розмірів
теплового поквартального споживання
теплової енергії (відповідно до п.1.4
Додатку №1 до договору).

Відповідач зобов'язання за Договором в
частині повної та своєчасної оплати
вартості наданої теплової енергії не
виконав, в результаті чого за ним
утворилась заборгованість.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (Стаття 610
Цивільного кодексу України).

У відповідно до ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України закріплено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (частина 1 статті 612
Цивільного кодексу України).

Заперечуючи проти позовної заяви,
відповідач посилається на
неправомірне застосування позивачем
тарифів на теплову енергію у гарячій
воді.

Відповідно до ст. 276 Господарського
кодексу України розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону.

Згідно з приписами статті 20 Закону
України «Про теплопостачання» тарифи
на виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії,
затверджуються Національною комісією
регулювання ринку комунальних послуг
України та органами місцевого
самоврядування в межах повноважень.

У відповідності до ст. 632 Цивільного
кодексу України ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування.

Враховуючи те, що ціни на теплову
енергію є регульованими, відповідач
помилково намагається застосовувати
для себе при розрахунку обсягів
поставленої позивачем теплової
енергії тарифи, які застосовуються при
розрахунках з населенням, оскільки
договір укладений між юридичними
особами Публічним акціонерним
товариством «Київенерго» та ЖБК
«Кристал-22».

Отже, позивач виконав взяті на себе
зобов'язання за договором та поставив
відповідачу теплову енергію, однак
відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором не виконав, в наслідок
чого за період з 01.11.2009 по 01.04.2012 у
відповідача виникла заборгованість за
використану теплову енергію, яка
станом на 01.04.2012 року складала 226 131,87
грн.

Статтею 903 Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, а саме
з акту звіряння розрахунків за теплову
енергію вбачається, що відповідачем
частково погашена заборгованість за
спожиту теплову енергію, а відповідно з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 41 995,34 грн.
заборгованості за теплову енергію
спожиту у період з 01.11.2099 по 01.04.2012.

В решті позовних вимог слід відмовити,
у зв'язку з необґрунтованості.

Згідно з п. 10 ч. 2 статті 105
Господарського процесуального кодексу
України у постанові має бути зазначено
новий розподіл судових витрат у разі
скасування чи зміни рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення Господарського суду
міста Києва від 13.06.2012 року у справі №
5011-67/6252-2012 підлягає зміні, апеляційна
скарга Житлово-будівельного
кооперативу «Кристал - 22» підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу
Житлово-будівельного кооперативу
«Кристал - 22» задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 13.06.2012 по справі № 5011-67/6252-2012
змінити.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Житлово-будівельного
кооперативу «Кристал-22»(04114, м. Київ,
вул.. Автозаводська, 67, 71, ) на користь Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
(01001, м. Київ, пл.. І. Франка, 5, р/р 2300
у АТ «Сбербанк Росії», МФО 320627, код 00131305)
основну суму боргу у розмірі 41 995,34
(сорок одну тисячу дев'ятсот дев'яносто
п'ять грн. 34 коп.) грн. та судовий збір у
розмірі 839,91 (вісімсот тридцять дев'ять
грн. 91 коп.) грн. за подання позовної
заяви.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» (01001, м. Київ,
пл.. І. Франка, 5, р/р 2300 у АТ
«Сбербанк Росії», МФО 320627, код 00131305) на
користь Житлово-будівельного
кооперативу «Кристал-22» (04114, м. Київ,
вул. Автозаводська, 67, 71, ) 2029,73 (дві тисячі двадцять дев'ять
грн. 73 коп.) грн. 59 коп. судового збору за
подання апеляційної скарги.

7. Доручити господарському суду міста
Києва видати наказ.

8. Матеріали справи № 5011-67/6252-2012
повернути до господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
установленому законом порядку.

Головуючий суддя
К.В. Тарасенко

Судді
Л.О. Рєпіна

В.В. Сулім