ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2014 р.
Справа № 922/5136/13

Колегія
суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя
Потапенко В.І., суддя Пушай В.І.

при секретарі Cіренко К.О.

за участю представників сторін:

позивача - Несміяна В.Є., довіреність б/н
від 10.06.2013 р.

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. № 64 Х/3)
на ухвалу господарського суду
Харківської області від 20 грудня 2013
року у справі № 922/5136/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "СТВ-Харків", с.
Комунар Харківського району
Харківської області

до Приватного підприємства
"Торгівельна мережа "Добрий купець", м.
Харків

про стягнення 34675,54 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "СТВ-Харків"
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовом до
Приватного підприємства "Торгівельна
мережа "Добрий купець" про стягнення
34675,54 грн. боргу за договором поставки
від 08.12.2010 р. № 7/280/1/П-10.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 20 грудня 2013
року у справі № 922/5136/13 (суддя Прохоров
С.А.) позовну заяву повернуто на
підставі п. 4 статті 64 Господарського
процесуального кодексу України.

Позивач із вказаною ухвалою не
погодився та подав на неї до
Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на порушення
місцевим господарським судом норм
процесуального права, просить цю
ухвалу скасувати та передати справу на
розгляд господарського суду
Харківської області.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач посилається на те, що
господарський суд першої інстанції в
оскаржуваній ухвалі без посилання на
норму чинного законодавства зазначив,
що при сплаті судового збору останній
примірник платіжного доручення
повинен містити напис (помітку)
кредитної установи такого змісту:
"Зараховано в дохід бюджету ____ грн.
(дата)", який скріплюється першим і
другим підписами посадових осіб,
відбитком печатки кредитної установи з
відміткою дати виконання платіжного
доручення, а тому безпідставно
повернув позовну заяву через те, що
додане до неї платіжне доручення № 297
від 13.12.2013 р. не містить вказаного
напису.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримує апеляційну скаргу.

Відповідач, який належним чином
повідомлений про час та міце судового
засідання не скористався своїм правом
на участь в ньому, у зв'язку з чим справа
розглядається за відсутністю його
представника.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, вислухавши пояснення
представника позивача, перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до пункту 4 статті 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не додано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Повертаючи оскаржуваною ухвалою
позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «СТВ-Харків» на
підставі вказаної норми, господарський
суд першої інстанції послався на те, що
з доданого до позовної заяви
платіжного доручення № 297 від 13.12.2013 р.
(а.с. 34) не вбачається напису (помітки)
кредитної установи про зарахування
сплаченого судового збору в доход
бюджету.

Проте колегія суддів не
погоджується з висновком
господарського суду першої інстанції
про наявність підстав для повернення
позовної заяви, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують сплату
судового збору у встановлених порядку
та розмірі.

Частиною 2 статті 44 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

Згідно з преамбулою Закону України
«Про судовий збір», який відповідно до
його статті 10 (Прикінцеві та перехідні
положення) набрав чинності з 1
листопада 2011 року, цей Закон визначає
правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору.

Так, статтею 4 вказаного Закону
визначено ставки судового збору, а
статтею 6- порядок його сплати

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону
України «Про судовий збір» судовий
збір перераховується у безготівковій
або готівковій формі виключно через
установи банків та відділення зв'язку.

Згідно зі статтею 9 цього Закону
судовий збір сплачується за місцем
розгляду справи та зараховується до
спеціального фонду Державного бюджету
України.

Колегія суддів зазначає, що чинним
законодавством не встановлено якихось
спеціальних вимог щодо оформлення
платіжних документів, за якими
перераховуються суми судового збору, а
тому таке перерахування здійснюється
за загальними правилами згідно з
вимогами Закону України «Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні» та
відповідних нормативно-правових актів
Національного банку України.

Така правова позиція узгоджується з
правовою позицією Вищого
господарського суду України,
викладеною в п. 1 інформаційного листа
від 17.09.2012 р. № 01-06/1260/2012 «Про оформлення
платіжних документів на перерахування
судового збору".

Так, відповідно до статті 17 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» форми
розрахункових документів, документів
на переказ готівки для банків, а
також міжбанківських розрахункових
документів установлюються
нормативно-правовими актами
Національного банку України. Форми
документів на переказ, що
використовуються в платіжних
системах для ініціювання переказу,
установлюються правилами платіжних
систем. Обов'язкові реквізити
електронних та паперових документів
на переказ, особливості їх оформлення,
оброблення та захисту
встановлюються

нормативно-правовими актами
Національного банку України.

Порядок проведення безготівкових
розрахунків, в тому числі із
застосуванням платіжних доручень
регулюється Інструкцією про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженою
Постановою Національного банку
України від 21.01.2004 р. № 22 та
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 29.03.2004 р. за № 377/8976 (далі
Інструкція).

Цієїю інструкцією передбачено
зокрема форму платіжних доручень
(додаток № 2 до Інструкції) з
відповідними реквізитами.

З доданого позивачем до позовної
заяви платіжного доручення № 297 від
13.12.2013 року ( а.с. 34) вбачається, що за цим
платіжним документом було
перераховано суму судового збору за
відповідною ставкою, встановленою ст. 4
Закону України «Про судовий збір» за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру ( 1720
грн. при ціні позову 34675,54 грн.).

Зарахування вказаних грошових коштів
за належними реквізитами до Державного
бюджету України підтверджується
наступним.

Так, у вказаному платіжному дорученні
у встановлених главою 3 Інструкції
(розрахунки із застосуванням платіжних
доручень) та додатку № 2 до неї
реквізитах одержувача та призначення
платежу , відповідно до вимог Закону
України «Про судовий збір» вказано
правильні дані територіального органу
казначейської служби за
місцезнаходженням місцевого
господарського суду до якого
перераховується судовий збір та назву
позовної заяви за подання якої його
сплачено,а також відповідно до п. 2.14
Інструкції міститься відмітка банку
про дату виконання цього платіжного
документу, засвідчена підписом
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку.

При цьому колегія суддів зазначає,
що відповідно до п. 3 ч. 2 статті 86
Господарського процесуального кодексу
України ухвала господарського суду
має містити мотиви її винесення з
посиланням на законодавство, тоді як
господарський суд першої інстанції
без посилання на вимоги жодного
нормативно-правового акту зазначив в
оскаржуваній ухвалі, що при сплаті
судового збору останній примірник
платіжного доручення повинен містити
напис (помітку) кредитної установи
такого змісту: "Зараховано в дохід
бюджету ____ грн. (дата)", який
скріплюється першим і другим підписами
посадових осіб, відбитком печатки
кредитної установи з відміткою дати
виконання платіжного доручення.

Як було наведено вище, чинним
законодавством не передбачено таких
спеціальних вимог до оформлення
платіжних документів на перерахування
судового збору.

Отже, позивачем при поданні
позовної заяви було до неї додано
документ, який підтверджує сплату
судового збору у встановлених порядку
та розмірі, у зв'язку з чим
господарський суд першої інстанції в
порушення норм процесуального права
повернув оскаржуваною ухвалою цю
позовну заяву.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана ухвала
підлягає скасуванню з направленням
справи на розгляд господарського суду
Харківської області.

Виходячи з викладеного та
керуючись статтями 99, 101, п. 2 статті 103, п.
4 ч. 1 статті 104, статтями 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача
задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 20 грудня 2013
року у справі № 922/5136/13 скасувати.

Справу передати на розгляд
господарського суду Харківської
області.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів.

Постанову складено в повному
обсязі 31.01.2014 р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Потапенко В.І.

Суддя
Пушай В.І.