ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2014 р.
Справа № 911/4444/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг",

02160, м. Київ, просп. Возз'єднання, 15

до 1) Фермерського господарства
"Са.Єр.",

57070, Миколаївська обл., Веселинівський
р-н, с. Іванівка, вул. Шевченка, 13

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Акруа",

07400, Київська обл., м. Бровари, вул.
Київська, 290

про стягнення 2 001 235,48 грн.

за участю представників:

позивача - Петришин С.І. (довіреність
від 25.12.2012, б/н);

відповідача 1 - не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином;

відповідача 2 - не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг"
(далі - позивач) до Фермерського
господарства "Са.Єр." (далі - відповідач
1) та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Акруа" (далі -
відповідач 2) про солідарне стягнення 2
001 235,48 грн., з яких: 1 602 604,06 грн. -
основний борг, 119 426,97 грн. - 3% річних, 240
390,68 грн. - штраф, 38 813,77 грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 29.11.2013 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
17.12.2013.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 205/13
від 16.12.2013) від відповідача 1
надійшла телеграма про відкладення
розгляду справи.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 25779
від 17.12.2013) відповідачем 1 подано
клопотання про відкладення розгляду
справи.

У судове засідання 17.12.2013 представник
відповідача 1 не з'явився, вимоги ухвали
суду від 17.12.2013 не виконав, розгляд
справи відкладено на 14.01.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 377/14
від 14.01.2014) відповідачем 1 подано
клопотання про відкладення розгляду
справи.

У судове засідання 14.01.2014 представник
відповідача 1 не з'явився, вимоги ухвали
суду від 17.12.2013 не виконав, розгляд
справи відкладено на 23.01.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 1096/14 від
23.01.2014) відповідачем 1 подано відзив на
позовну заяву, в якому позов
заперечений повністю, з підстав, що
викладені у відзиві.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 1095/14
від 23.01.2014) відповідачем 2 подано
клопотання про розгляд справи за
відсутності його представника.

У судовому засіданні 23.01.2014 представник
позивача повністю підтримав позовні
вимоги.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 23.01.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутнього в
судовому засіданні представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг"
(далі - позивач, продавець) та
Фермерським господарством "Са.Єр." (далі
- відповідач 1, покупець) укладено
договори від 26.02.2013 № АП-08-0029 (далі -
Договір поставки 1), від 14.05.2013 № АП-08-0202
(далі - Договір поставки 2), від 01.07.2013 №
АП-08-0365 (далі - Договір поставки 3), (далі -
Договори поставки), відповідно до умов
яких, продавець зобов'язується
передати товар у власність покупцеві, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити засоби захисту рослин (далі -
товар), (пункти 1.1. Договорів поставки).

Відповідно до пунктів 2.1. Договорів
поставки покупець зобов'язаний
сплатити продавцю вартість товару, з
урахуванням Додаткових угод, що
укладені сторонами (копії залучені до
матеріалів справи), не пізніше 01.09.2013.

Договори поставки набирають чинності з
моменту підписання і діють до 01.05.2015, а в
частині розрахунків - до повного
виконання покупцем своїх зобов'язань
за Договорами (пункти 7.1. Договорів
поставки).

На виконання умов Договору поставки 1,
позивач за видатковими накладними (Т.1,
а.с. №№ 29-54 вибірково) на суму 1 337 583,86
грн., що підписані у двосторонньому
порядку уповноваженими представниками
сторін, поставив відповідачу 1 товар, а
останній, за довіреностями (Т. 1, а.с. №№
30-51 вибірково), що підписані керівником
відповідача 1 та скріплені відбитками
його печатки, вказаний товар отримав.
До матеріалів справи долучені копії
зазначених накладних та довіреностей,
а оригінали оглянуті судом у судовому
засіданні.

Підписи представників обох сторін на
вказаних видаткових накладних
скріплені відбитками їх печаток та
штампів, що оцінюється судом як
підтвердження юридичними особами -
позивачем та відповідачем 1, фактів
здійснення господарських операцій з
поставок товару.

Як зазначається позивачем та
підтверджується матеріалами справи,
відповідач 1 частково оплатив товар, що
отриманий ним за Договором поставки 1,
на суму 74 460,90 грн., що підтверджується
банківськими виписками, які засвідчені
підписом уповноваженої особи
банківської установи та скріплені
відбитком її печатки (копії у
матеріалах справи).

За таких обставин, за Договором
поставки 1 у відповідача 1 утворилась
заборгованість у розмірі 1 263 122,96
грн. - різниця між загальною вартістю
товару та перерахованими коштами.

На виконання умов Договору поставки 2,
позивач за видатковими накладними (Т.1,
а.с. №№ 60-65 вибірково) на суму 314 278,60
грн., що підписані у двосторонньому
порядку уповноваженими представниками
сторін, поставив відповідачу 1 товар, а
останній, за довіреностями (Т. 1, а.с. №№
60-64 вибірково), що підписані керівником
відповідача 1 та скріплені відбитками
його печатки, вказаний товар отримав.
До матеріалів справи долучені копії
зазначених накладних та довіреностей,
а оригінали оглянуті судом у судовому
засіданні.

Підписи представників обох сторін на
вказаних видаткових накладних
скріплені відбитками їх печаток та
штампів, що оцінюється судом як
підтвердження юридичними особами -
позивачем та відповідачем 1, фактів
здійснення господарських операцій з
поставок товару.

Як зазначається позивачем та
підтверджується матеріалами справи,
від відповідача 1 на рахунок
позивача коштів за вищевказаними
накладними не надходило, що
підтверджується банківськими
виписками, які засвідчені підписом
уповноваженої особи банківської
установи та скріплені відбитком її
печатки (копії у матеріалах справи).

За таких обставин, за Договором
поставки 2 у відповідача 1 утворилась
заборгованість у розмірі 314 278,60 грн.

На виконання умов Договору поставки 3,
позивач за видатковими накладними (Т.1,
а.с. №№ 70-74 вибірково) на суму 69 996,00
грн., що підписані у двосторонньому
порядку уповноваженими представниками
сторін, поставив відповідачу 1 товар, а
останній, за довіреностями (Т. 1, а.с. №№
71,73), що підписані керівником
відповідача 1 та скріплені відбитками
його печатки, вказаний товар отримав.
До матеріалів справи долучені копії
зазначених накладних та довіреностей,
а оригінали оглянуті судом у судовому
засіданні.

Підписи представників обох сторін на
вказаних видаткових накладних
скріплені відбитками їх печаток та
штампів, що оцінюється судом як
підтвердження юридичними особами -
позивачем та відповідачем 1, фактів
здійснення господарських операцій з
поставок товару.

Як зазначається позивачем та
підтверджується матеріалами справи,
відповідач 1 частково оплатив товар, що
отриманий ним за Договором поставки 3,
на суму 44 793,00 грн., що підтверджується
банківськими виписками, які засвідчені
підписом уповноваженої особи
банківської установи та скріплені
відбитком її печатки (копії у
матеріалах справи).

За таких обставин, за Договором
поставки 3 у відповідача 1 утворилась
заборгованість у розмірі 25 203,00 грн. -
різниця між загальною вартістю товару
та перерахованими коштами.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових
доказів та пояснень представників
сторін.

Згідно з частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

З наявних у матеріалах справи
письмових доказів, з огляду на те, що
вони підписані уповноваженими на те
особами, вбачається наявність у
відповідача 1 грошового зобов'язання
перед позивачем, строк виконання якого
настав і яке відповідачем 1 не виконане.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526
Цивільного кодексу України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистим, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного
кодексу України передбачено, що до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з частиною 2 статті 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно з частиною 1 статті 693 Цивільного
кодексу України, якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу.

Відповідно до статті 531 Цивільного
кодексу України боржник має право
виконати свій обов'язок достроково,
якщо інше не встановлено договором,
актами цивільного законодавства або не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Товар відповідачем прийнято, що
підтверджується підписом
уповноваженої особи відповідача та
відбитком його печатки на вищевказаних
видаткових накладних.

Матеріали справи не містять доказів
заперечень відповідача при отриманні
товару щодо неналежності виконання
позивачем зобов'язань з поставки
товару за Договором.

Згідно зі статтею 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Враховуючи вищевикладене та на
підставі наявних у справі доказів,
судом встановлено наявність боргу
відповідача 1 перед позивачем за
отриманий товар за Договорами
поставки.

Відповідачем 1 позовні вимоги
заперечені повністю, оскільки у нього
виникли сумніви стосовно існування
оригіналів сертифікатів якості та в
якості партій засобів захисту рослин,
торгівлю якими здійснює позивач.

Разом з тим, відповідач зазначає про те,
що видаткові накладні не містять усіх
обов'язкових реквізитів.

Вищевказані заперечення відповідача
спростовуються матеріалами справи, з
огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, а
сторонами не заперечується, що на
виконання умов Договорів поставки,
позивачем поставлено товар, а
відповідачем 1 його прийнято,
оформлення документації щодо спірного
товару відповідає уніфікованим формам
первинної облікової документації,
документи містять всю необхідну
інформацію, передбачену
законодавством України, крім того,
відповідачем, до порушення провадження
у справі, частково оплачено товар за
Договорами поставки, що отриманий на
підставі документації, що перелічена у
рішенні.

При прийнятті товару на недоліки
документів, що супроводжували товар,
постачальнику не вказано, товар
прийнято без зауважень.

Водночас, матеріали справи не містять
жодної вимоги відповідача 1 до позивача
щодо витребовування документів, а саме:
оригіналів сертифікатів якості,
відсутні докази відмови відповідача 1
від партії товару або повернення його з
цих підстав, заперечень відповідача 1
під час отримання спірного товару про
ненадання йому документів, що
стосуються товару та підлягають
переданню разом з ним, а також вимог
відповідача 1 до позивача передати
спірні документи зі встановленням
відповідного строку для їх передання.
Навпаки, матеріалами справи
підтверджується, що відповідачем 1
спірний товар отримано без зауважень
та на момент винесення рішення
частково оплачено.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг"
(далі - кредитор) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Акруа"
(далі - поручитель, відповідач 2)
укладено договір поруки від 31.07.2013 №
ПР-08-0029 (далі - Договір поруки),
відповідно до якого поручитель
поручається перед кредитором за
виконання обов'язків Фермерського
господарства "Са.Єр" (далі - боржник) за
Договорами поставки (пункт 1.1. Договору
поруки).

Поручитель відповідає перед
кредитором за виконання обов'язків
боржником в повному обсязі. Поручитель
відповідає в тому ж обсязі, що й
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, комісій, неустойки,
витрат кредитора тощо (пункт 1.3.
Договору поруки).

Відповідно до статті 553 Цивільного
кодексу України, договір поруки - це
договір, за яким поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 546
Цивільного кодексу України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 547 Цивільного кодексу
України правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється в
письмовій формі.

Частиною 1 статті 559 Цивільного
кодексу України передбачено, що порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно положень статті 554 Цивільного
кодексу України у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

В силу частини 1 статті 543 Цивільного
кодексу України, у разі солідарного
обов'язку боржників (солідарних
боржників) кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо.

Позивачем передано відповідачу 2
претензію від 01.11.2013 з вимогою сплатити
заборгованість за Договорами поставки
у сумі 1 602 604,06 грн.

Доказів відповіді на вказану претензію
чи сплати заборгованості матеріали
справи не містять.

За результатами оцінки наявних у
матеріалах справи доказів у
сукупності, судом прийнято до уваги
наступне.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Згідно з
статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Частиною 1 статтею 530 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Позивачем дотримано вимог даних норм
процесуального законодавства і подано
всі докази на підтвердження своїх
позовних вимог, в той час як
відповідачами не спростовано
існування заборгованості перед
позивачем у розмірі 1 602 604,06 грн.

Оскільки заборгованість відповідачів
перед позивачем на час прийняття
рішення не сплачена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, вимога про
солідарне стягнення з відповідачів
заборгованості за Договорами поставки
у сумі 1 602 604,06 грн. підлягає
задоволенню.

Крім того, позивач на підставі пунктів
5.2. Договорів поставки заявляє до
стягнення з відповідачів пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми боргу за кожен календарний
день прострочення, яка за розрахунком
позивача складає 38 813,77 грн.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання,
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Частиною 4
статті 231 Господарського кодексу
України встановлено, що у разі, якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.
Відповідно до частини 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" вiд
22.11.1996 № 543/96-ВР визначено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено,
що розмір пені передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Згідно з частиною 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, якщо інше не встановлено
законом або договором.

Зважаючи на вищевикладені вимоги
законодавства, умови Договорів
поставки та обставини справи, судом
перевірено правильність розрахунку
пені, що наданий позивачем, у розмірі 38
813,77 грн. та встановлено, що вказана
позовна вимога підлягає задоволенню
повністю у заявленому розмірі.

Також позивач заявляє до стягнення з
відповідачів 240 390,68 грн. штрафу,
відповідно до пунктів 5.4. Договорів
поставки.

Згідно з приписами статті 611
Цивільного кодексу України, у разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог статті 549
Цивільного кодексу України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Як зазначалося вище, згідно пунктів 5.4.
Договорів поставки, у випадку
прострочення виконання зобов'язань,
передбачених розділом 2 даних
Договорів, винна сторона додатково
сплачує іншій стороні за даним
договором штраф у розмірі 15% від ціни
Договору.

З долученого до матеріалів справи
розрахунку штрафу вбачається, що
позивачем визначено розмір штрафу в
сумі 240 390,68 грн., який є обґрунтованим
та арифметично вірним, у зв'язку з чим,
штраф підлягає стягненню в заявленому
позивачем розмірі.

У зв'язку з простроченням відповідачем
1 виконання грошового зобов'язання,
позивач на підставі пунктів 5.5.
Договорів поставки, відповідно до
статті 625 Цивільного кодексу України
заявляє до стягнення 40% річних у
розмірі 119 426,97 грн.

Відповідно до пунктів 5.5. Договорів
поставки сторони дійшли згоди щодо
розміру процентної ставки,
передбаченої частиною 2 статті 625
Цивільного кодексу України, і
встановили її в розмірі 40% річних від
несплаченої загальної вартості товару
протягом 90 календарних днів з дати,
коли товар повинен був сплачений
покупцем та 96% річних від несплаченої
ціни товару до дня повної оплати з дати
закінчення 90 календарних днів.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розміру 40 %
річних за вказані періоди прострочення
та з'ясував, що наданий позивачем
розрахунок є арифметично вірним та
відповідає обставинам справи, а тому,
позовна вимога про стягнення 119 426,97
грн. 40% річних підлягає задоволенню у
повному обсязі.

З огляду на зазначене, за результатами
оцінки доказів, що наявні в матеріалах
справи та встановлення всіх обставин
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги в частині солідарного стягнення
з відповідачів основного боргу в
розмірі 1 602 604,06 грн., пені у розмірі 38
813,77 грн., штрафу у розмірі 240 390,68 грн. та
40 % річних у розмірі 119 426,97 грн. є
доведеними, обґрунтованими,
відповідачами не спростованими, а,
відтак, підлягають задоволенню.

Відшкодування судового збору,
сплаченого позивачем у розмірі 40 024,71
грн., відповідно до частини 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на відповідачів
солідарно.

Керуючись статтями 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Фермерського
господарства "Са.Єр." (57070, Миколаївська
обл., Веселинівський р-н, с. Іванівка,
вул. Шевченка, 13; ідентифікаційний
) та Товариства з
обмеженою відповідальністю "Акруа" (07400,
Київська обл., м. Бровари, вул.
Київська, 290; ідентифікаційний ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Хімагромаркетинг" (02160, м. Київ,
просп. Возз'єднання, 15;
ідентифікаційний ) 1 602
604 (один мільйон шістсот дві тисячі
шістсот чотири) грн. 06 коп. основної
заборгованості, 119 426 (сто
дев'ятнадцять тисяч чотириста двадцять
шість) грн. 97 коп. 40% річних, 38 813
(тридцять вісім тисяч вісімсот
тринадцять) грн. 77 коп. пені, 240 390
(двісті сорок тисяч триста дев'яносто)
грн. 68 коп. штрафу та 40 024 (сорок тисяч
двадцять чотири) грн. 71 коп. судового
збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 27.01.2014.

Суддя
С.О. Саванчук