ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2014
Справа №917/2477/13

За позовом Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Дружба-Нова", юр.
адреса: вул. 19-го Березня, буд. 7, с.
Озеряни, Варвинський район,
Чернігівська область, 17612, пошт. адреса:
вул. Комарова, буд. 59, Варвинський район,
смт. Варва, Чернігівська область, 17600

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Амарант", юр. адреса:
вул. Миру, буд. 3, Ленінський район, м.
Полтава, 36022

про стягнення грошових коштів.

Суддя Плотницька Н.Б.

Представники сторін:

від позивача: Буряк О.І., дов. №10/10-7 від
10.10.2013,

від відповідача: Шанько І.О., дов. №744/3
від 02.07.2013.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення згідно
статті 85 ГПК України.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення заборгованості за
договором поставки №25/02/13-01 від 25.02.2013 в
розмірі 1 115 071,97 грн., з яких: 1 044 370,73 грн. -
основний борг, 7 570,09 грн. - пеня, 63 131,15
грн. - 3 % річних.

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 16 грудня 2013
року порушено провадження у справі
№917/2477/13 та призначено до розгляду в
засіданні на 14 січня 2014 року на 10:30 год.
у приміщені господарського суду
Полтавської області.

Позивач через канцелярію суду подав
заяву про зменшення розміру позовних
вимог (вх. 84 від 09.01.2014), в якій просив суд
стягнути з відповідача 7 570,09 грн. - пеня,
43 281,64 грн. - 3 % річних.

В судовому засіданні судом оглянуто
оригінали документів доданих до
позовної заяви.

Також, позивачем при подачі позовної
заяви до суду було подано заяву про
забезпечення позову, шляхом накладення
арешту на все рухоме та нерухоме майно,
грошові кошти відповідача В судовому
засіданні представник позивача
підтримав подану заяву.

Ухвалою суду від 14.01.2014 подана заява про
зменшення розміру позовних вимог
прийнята судом до розгляду, в
задоволенні заяви про забезпечення
позову відмовлено, розгляд справи
відкладено на 04.02.2014.

Позивач через канцелярію суду подав
заяву про зменшення позовних вимог (вх.
№1370 від 04.02.2014) та просить стягнути з
відповідача 7 570,09 грн. - пені, 38 797,90 грн. -
3 % річних.

Судом враховано рекомендації,
викладені у постанові Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачені частиною
четвертою статті 22 ГПК права позивача
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог, відмовитись від позову можуть
бути реалізовані до прийняття рішення
судом першої інстанції. Під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві. Згідно з частиною третьою статті
55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже,
у разі прийняття судом зміни (в бік
збільшення або зменшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір.

Суд приймає подану заяву про зменшення
розміру позовних вимог та з її
урахуванням розглядає вимоги про
стягнення з відповідача 7 570,09 грн. пені
та 38797,90 грн. 3 % річних.

04.02.2014 представник позивача виклав
зміст позовних вимог (з урахуванням
поданих заяв про зменшення) та
наполягає на їх задоволенні.

Відповідач надав суду відзив на
позовну заяву (вх. №1359 від 04.02.2014), в
якому просить суд зменшити розмір пені
та 3% річних, посилаючись на факт сплати
основної заборгованості та скрутне
фінансове становище підприємства.

Обставин, які б перешкоджали чи не
дозволяли розглянути спір у даному
судовому засіданні судом не було
встановлено.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив:

25 лютого 2013 року між
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю
"Дружба-Нова" (надалі Позивач,
Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Амарант"
(надалі Відповідач, Покупець) було
укладено Договір поставки №25/02/13-01
(надалі Договір).

При цьому Сторони узгодили наступне:

- Постачальник зобов'язується передати
Покупцю кукурудзу, врожаю 2012 року, в
кількості та за ціною відповідно до
умов Договору, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
зазначений Товар 9п. 1.1 Договору);

- кількість товару, що поставляється,
орієнтовно становить 10 000,00 +/- 10%
метричних тон у заліковій вазі (п. 2.1
Договору);

- Постачальник зобов'язується передати
Товар на умовах EXW - елеватор TOB "Амарант"
за адресою: Полтавська обл., Лохвицький
р-н. Умови поставки визначаються й
розуміються у відповідності до правил
"Інкотермс 2000" (п. 3.1. Договору);

- поставка загальної кількості товару
може здійснюватись партіями. Товар
повинен бути поставлений у якості й
кількості відповідно до умов Договору
у строк до 30 березня 2013 року (п. 3.2, 3.3
Договору);

- товар вважається поставленим
відповідно до умов Договору в момент
оформлення Постачальником на ім'я
Покупця складського документу на Товар
(п. 3.4 Договору);

- на момент укладання даного Договору
ціна за одну тону Товару складає 1 700,00
грн., в т.ч. ПДВ 20% - 283,33 грн. Ціна
визначена на умовах EXW - елеватор TOB
"Амарант" (п. 4.1. Договору);

- на момент укладання Договору загальна
вартість Товару складає 17 000 000,00 грн.+/-10%
, в т.ч. ПДВ 20% - 2 833 333,33 грн. (п. 4.2
Договору);

- для остаточних розрахунків між
Сторонами договірна ціна за одну тону
кукурудзи, визначається, як
середньоринкова ціна закупівлі за
вирахуванням 100,00грн. (з ціни кожної
тони Товару). Середньоринкова ціна на
даний Товар розраховується виходячи з
середньоринкової ціни на даний Товар
на аналогічних умовах поставки в
Полтавському регіоні за такими
показниками якості: вологість не
більше 14%; сміттєва домішка - не більше
2%; зернова домішка - не більше 10 % (в ч.
битих зерен - не більше 5%, пошкоджених -
не більше 5%) , що склалася на дату
поставки серед наступних підприємств
TOB "AT Каргілл", TOB СП "Нібулон" (філія
"Ромадан"), TOB "Кернел-Трейд" (ПрАТ
"Полтавське ХПП" м.Миргород), TOB "Альфред
С.Топфер Интернешенал (Украйна)" (п. 4.3
Договору);

- остаточна вартість визначеної партії
товару за Договором узгоджується
Сторонами виходячи з договірної ціни
за одну тону Товару, яка розраховується
згідно п. 4.3. цього Договору, та
фіксується Сторонами в Додатковій
Угоді, яка є невід'ємною частиною
даного Договору та оплачується
Покупцем на протязі 1-го банківського
дня після підписання такої Додаткової
угоди, проти наступних документів:

1) рахунку-фактури наданого
Постачальником по факсу відповідно до
умов дійсного Договору;

2) копію складського документа із
зазначенням власника - TOB "Амарант";

3) видаткова накладна/коригуюча
накладна на відповідну кількість
Товару або акт прийому- передачі;

4) податкова накладна/коригуюча
накладна на відповідну кількість
Товару (п. 4.3.2 Договору)

- за несвоєчасну оплату вартості Товару
Постачальник зобов'язаний сплатити
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, розрахованої від суми
боргу, за кожен день прострочення, але
не більше 0,05% від загальної вартості
товару за Договором..

Отже, Сторони узгодили в Договорі
порядок та строки поставки товару, його
ціну на момент укладення Договору, ціну
товару для проведення розрахунку за
його поставку, а також порядок та
строки проведення Відповідачем
розрахунку за поставлений товар.

В межах виконання укладеного Договору
всього між Сторонами були укладені
чотири Додаткових угоди до Договору, а
саме: Додаткова угода №1 від 26.02.2013р,
Додаткова угода №2 від 28.02.2013, Додаткова
угода №3 від 11.03.2013, Додаткова угода №4
від 28.03.2013. Відповідно до умов вказаних
додаткових угод, Сторони узгодили ціни
на кукурудзу, що поставлялась за цими
Додатковими угодами.

Як зазначає Позивач, свої договірні
зобов'язання щодо поставки товару
згідно вказаних Додаткових угод ним
виконано в повному обсязі та в строки
узгоджені Сторонами в п. 3.3. Договору.

Відповідно до статті 193 ГПК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно статті 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Відповідач, всупереч умовам укладеного
Договору взяті на себе зобов'язання
щодо оплати Товару виконав з
порушенням строків передбачених
Договором. Таким чином, на підставі
викладеного, з урахуванням дат
проведених Відповідачем проплат та
підписаних Сторонами актів заліку
взаємних вимог, обмеження загального
розміру пені, Відповідачу згідно п. 7.3.
Договору Позивачем нараховано до
стягнення пеню в розмірі 7 570,09 грн.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до статті 456 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання
(стаття 549 ЦК України).

Відповідно до статті 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язання сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за весь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором (стаття 231
Господарського кодексу України).

Посилаючись на пункт 7.3 Договору
Позивач правомірно нарахував
Відповідачу 7 570,09 грн. пені за період з
28.02.2013 по 09.06.2013.

Відповідно до вимог статті 625
Цивільного кодексу України, боржник
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних з
простроченої суми, якщо законом або
договором не встановлений інший розмір
відсотків.

Посилаючись на положення статті 625 ЦК
України, з урахуванням дат проведених
Відповідачем проплат та підписаних
Сторонами актів заліку взаємних вимог,
Відповідачу нараховані 3% річних від
простроченої суми в розмірі 38797,90 грн.

Відповідно до статей 4-3, 33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач визнав позовні вимоги, при
цьому просив суд зменшити розмір пені
та 3% річних, посилаючись на факт сплати
основної заборгованості та скрутне
фінансове становище підприємства. Суд
відхиляє вказане клопотання з огляду
на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 статті 551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно з ч. 1 статті 233 Господарського
кодексу України, у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей
свідчить, що вони не є імперативними та
застосовуються за визначених умов на
розсуд суду.

Відповідно до абз. 1 п. 3.17.4. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від
26.12.2011вирішуючи, в тому числі й з
власної ініціативи, питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, висновок суду щодо
необхідності зменшення розміру пені,
яка підлягає стягненню з відповідача,
повинен ґрунтуватися, крім
викладеного, на загальних засадах
цивільного законодавства, якими є,
зокрема, справедливість,
добросовісність та розумність (п. 6
статті 3 ЦК України).

В даному випадку, враховуючи майновий
стан сторін, оцінивши співвідношення
розміру заявлених штрафних санкцій,
зокрема, із розміром збитків кредитора,
врахувавши інтереси обох сторін суд не
вбачає підстав для зменшення пені,
оскільки її розмір не є значним
порівняно з основною заборгованістю, а
також обмежений договором, а 3% річних
взагалі не підпадають під діюстаттю 83
ГПК України, оскільки за своєю природою
не є штрафними санкціями. Доводи
Відповідача, які викладені у відзиві на
позовну заяву, не спростовують
обставини, на які посилається Позивач в
обґрунтування позову.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати згідно статті 49 ГПК
України покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

2 Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Амарант" (юр. адреса:
вул. Миру, буд. 3, м. Полтава, 36022,код 31801166,
п/р 901 в ПАТ "Банк Кредит Дніпро",
МФО 305749) на користь
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Дружба-Нова" (юр. адреса: вул. 19-го
Березня, буд. 7, с. Озеряни, Варвинський
район, Чернігівська область, 17612, пошт.
адреса: вул. Комарова, буд. 59, смт. Варва,
Варвинський район, Чернігівська
область, 17600, код 31333767, п/р 001 в ПАТ
"Банк "Київська Русь", МФР 319092) 7 570,09 грн.
пені, 38 797,90 грн. 3 % річних та 1720,50 грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 05.02.2014.

Суддя
Плотницька Н.Б.