ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

04.02.2014 року
Справа № 907/1261/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Термінал-МК",
м. Кременчук Полтавська обл.

до Приватного підприємства „СТІК", м.
Ужгород

про стягнення 102 379,64 грн.

Суддя господарського суду -Кривка В.П.

представники:

Позивача - Швець В.В., довіреність від
11.11.2013 року;

Відповідача - не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Товариством з обмеженою
відповідальністю „Термінал-МК",
м. Кременчук Полтавська обл.
заявлено позов до Приватного
підприємства „СТІК", м.
Ужгород про стягнення 102 379,64 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що на
підставі договору поставки №133-15/08/13
від 15.08.2013 року укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Термінал-МК" та
Приватним підприємством „Стік",
позивачем було поставлено, а
відповідачем отримано товар на
загальну суму 545 859,72 грн., однак свої
зобов'язання щодо його оплати останнім
виконано лише частково, внаслідок чого
виникла заборгованість на загальну
суму 100 419,40 грн. Зважаючи на те, що
відповідачем було допущено
прострочення виконання грошових
зобов'язань відповідно до умов
договору та положень закону заявником
проведено нарахування штрафних та
фінансових санкцій, і просив стягнути
суму 102 379,64 грн., в т.ч. 100 419,40
грн. - основного боргу, 1 341,22 грн. - пені
та 619,02 грн. - 3 відсотків річних.

У ході судового розгляду уповноважений
представник позивача інформувала суд
про часткове погашення відповідачем
заявленої до стягнення суми в процесі
вирішення спору, про що подала
відповідні докази (виписки банку про
проведення відповідачем оплати на
загальну суму 90 419 грн. 40 коп.). У зв'язку
з цим, надала письмову заяву про
стягнення залишку суми боргу, а саме 10
000 грн. - основного боргу, 1341,22 грн. - пені
та 619,02 грн. - 3 відсотків річних, за
рештою суми заявлених вимог
провадження у справі просить припинити
за відсутністю предмету спору.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи на адресу вказану позивачем,
підтверджену реєстраційними
документами, (ухвали суду від 18.12.2013
року, від 09.01.2014 року та від 21.01.2014 року
надіслані відповідачу рекомендованою
кореспонденцією з відміткою органу
зв'язку про вручення), проте відповідач
своїми процесуальними правами не
скористався: у судові засідання явку
уповноваженого представника не
забезпечив, письмових пояснень по суті
спору та заявленим вимогам не подав, в
т.ч. контррозрахунку заявленої до
стягнення суми, причин неявки та
невиконання вимог ухвали не повідомив,
тому справа розглядається у
відповідності до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними в ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представника позивача

суд встановив:

15 серпня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
„Термінал-МК" (Продавець) та Приватним
підприємством „Стік" (Покупець) було
укладено договір постачання товару
№133-15/0813, відповідно до умов якого
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупця, а Покупець
зобов'язується прийняти і сплатити
бітум нафтовий дорожній БНД 60/90 (90/130),
надалі товар, у відповідності з умовами
Договору.

Пунктами 5.1-5.3. договору сторони
обумовили, що покупець здійснює 100%
передоплату за товар, шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок Продавця, якщо
інше не передбачено додатковими
угодами. Оплата здійснюється на
підставі виставленого Продавцем
рахунку або на умовах передбачених в
додаткових угодах. Датою здійснення
оплати вважається дата зарахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок Продавця.

На виконання умов даного Договору
позивачем було поставлено відповідачу
обумовлений товар на загальну суму 545
859,72 грн., що достовірно підтверджується
долученими до матеріалів справи
узгодженими сторонами видатковими
накладними про отримання товару
№РН-0000453 від 15.08.2013 року на суму 182663,44
грн., №РН-0000495 від 27.08.2013 року на суму
187776,88 грн. та № РН-000589 від 26.09.2013 року на
суму 175419,40 грн. (а.с. 12-14) Проте, ПП „Стік"
за поставлений товар повністю не
розрахувався, внаслідок чого в
останнього утворилася заборгованість
у сумі 100 419,40 грн., яку позивач і просив
стягнути. У зв'язку з не оплатою за
поставлений товар 07.11.2013 року позивач
звертався до відповідача з письмовою
претензією №75, якою повідомлено про
наявність заборгованості за
відпущений товар та заявлено вимогу
щодо його оплати, проте відповідач на
вказану вимогу належним чином не
відреагував, борг не погасив (а.с. 19).

Між тим, у ході судового розгляду
уповноважений представник позивача
інформувала суд про часткове погашення
заявленої до стягнення суми в процесі
вирішення спору, про що подала
відповідні докази (виписки банку про
проведення відповідачем оплати на
загальну суму 90 419 грн. 40 коп.). У зв'язку
з цим, надала письмову заяву про
стягнення залишку суми боргу, а саме 10
000 грн. - основного боргу, за рештою суми
основного боргу провадження просить
припинити за відсутністю предмету
спору.

Таким чином, сума заборгованості за
поставлений товар становить 10 000 грн.,
належним чином доведена матеріалами
справи, довідкою про стан розрахунків
заявленої до стягнення суми на момент
вирішення спору, доказами часткової
оплати, відповідачем в установленому
законом порядку не заперечена і не
спростована.

За рештою позовних вимог в частині
заявленого до стягнення основного
боргу, а саме 90 419 грн. 40 коп. -
провадження у справі слід припинити
відповідно до п.1-1 ст. 80 ГПК України, за
відсутністю предмету спору у
зазначеній частині.

У відповідності до ст. 193
Господарського кодексу України від
16.01.03 № 436-IV з наступними змінами та
доповненнями (ст. 526 Цивільного кодексу
України від 16.01.03 № 435-IV з наступними
змінами та доповненнями) господарське
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що за певних умов звичайно
ставляться. Згідно ст. 599 ЦК України, ст.
202 ГК України зобов'язання припиняється
його виконанням, проведеним належним
чином. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускаються, якщо інше не
встановлено договором або законом
(ст.525 ЦК України).

За таких обставин, заявлені вимоги
належним чином доведені матеріалами
справи, обумовлені положеннями ст.ст.
526, 530, 692 ЦК України, ст. 193 ГК України,
тому порушене право позивача підлягає
захисту судом, шляхом стягнення з
відповідача суми 10 000 грн., основного
боргу за поставлений товар.

Поряд з цим, за прострочення виконання
грошових зобов'язань покликаючись на
умови договору та положення закону
позивачем також заявлено вимоги про
стягнення з відповідача суми 1 341,22 грн.
пені за прострочення виконання
грошових зобов'язань.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі не
оплати, або несвоєчасної оплати
вартості отриманих нафтопродуктів,
покупець оплачує продавцеві пеню з
розрахунку подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період несвоєчасної
оплати товару, від вартості
неоплаченого або несвоєчасно
сплачених нафтопродуктів за кожен день
прострочення платежу.

Проведені позивачем нарахування суми
пені з урахуванням заявленого періоду
та виникнення у відповідача відповідно
до умов договору грошових зобов'язань,
а також Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від 22
листопада 1996 року N 543/96-ВР та вимог ст. 232
ГК України розраховані вірно, тому
підлягають до задоволення повністю у
сумі 1 341,22 грн.

Крім цього, покликаючись на положення
ст. 625 ЦК України, за прострочення
виконання грошових зобов'язань
позивачем проведено нарахування та
просить стягнути з відповідача суму
619,02 грн. трьох відсотків річних
(заявлений період нарахування з 26.09.2013
року по 09.12.2013 року).

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Заявлені в зазначеній частині вимоги,
обґрунтовані Законом, належним чином
розраховані (розгорнутий розрахунок в
матеріалах справи), тому підлягають до
задоволення повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача, і
становить 2 047,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, п.11
ст. 80, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства
„Стік", м. Ужгород, вул. Малинова, 25 () на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Термінал-МК", вул. Богдана
Хмельницького, 39, оф.17, м. Кременчук
Полтавська обл () суму 11
960 (Одинадцять тисяч дев'ятсот
шістдесят) грн. 24 коп., а також суму 2
047(Дві тисячі сорок сім) грн. 60 коп.
судового збору.

3. За рештою суми позовних вимог
провадження у справі припинити.

Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та
підписано 04.02.2014року.

Суддя
В.Кривка