м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ауді-Центр Київ»
до Національної акціонерної страхової
про стягнення 15 827, 00 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Кузьмін Д.В.
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ауді-Центр Київ»
(надалі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта»
(надалі-відповідач) про стягнення 14 000, 00
грн. заборгованості та судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань щодо оплати
Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 13.12.2013 р. порушено
провадження у даній справі, призначено
її до розгляду у судовому засіданні на
26.12.2013 р. за участю представників
сторін, яких зобов'язано надати суду
Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
відповідача та неналежне виконання
сторонами вимог суду.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, проте був
повідомлений про час та місце судового
засідання належним чином, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи повідомленням про вручення
поштового відправлення.
Приймаючи до уваги, що відповідач був
належним чином повідомлений про дату
та час судового засідання, враховуючи,
що матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
суд вважає, що неявка у судове
засідання представників відповідача
не є перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 30.01.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до акту виконаних робіт
№12042355 від 07.05.2012 р. Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ауді-Цент
Київ» було проведено роботи з ремонту
автомобіля «Аudi A6», № кузова WAUZZZ4G6CN058627,
державний реєстраційний номер АА 7557 КР,
який належить Яблоновському О.Ю., на
суму 70 327, 64 грн.

Гарантійним листом від 07.05.2012 р.
відповідач повідомив, що
зобов'язується на протязі 20 діб
сплатити позивачу суму у розмірі 70 327, 64
грн., оскільки пошкодження автомобіля
«Аudi A6» д.н. АА7557КР Національною
акціонерною страховою компанією
«Оранта» визнано страховим випадком.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач зазначає, що відповідач не в
повному обсязі здійснив розрахунок по
акту виконаних робіт №12042355 від 07.05.2012
р., в результаті чого за останнім
утворилась заборгованість у розмірі 14
000, 00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, в силу якого
один суб'єкт (зобов'язана сторона, у
тому числі боржник) зобов'язаний
вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Основними видами
господарських зобов'язань є
майново-господарські зобов'язання та
організаційно-господарські
зобов'язання.

Статтею 174 Господарського кодексу
передбачено, що господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 175 Господарського кодексу
України майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом.
Якщо майново-господарське зобов'язання
виникає між суб'єктами господарювання
або між суб'єктами господарювання і
негосподарюючими суб'єктами -
юридичними особами, зобов'язаною та
управненою сторонами зобов'язання є
відповідно боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 179 Господарського
кодексу України майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і
негосподарюючими суб'єктами -
юридичними особами на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ст. 181 Господарського кодексу
України господарський договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в
силу вимог ст. 181 Господарського
кодексу України, між позивачем та
відповідачем було укладено
господарський договір про надання
послуг у спрощений спосіб.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу,
яка споживається в процесі
вчинення певної дії або здійснення
певної діяльності, а замовник
зобов'язується оплатити виконавцеві
зазначену послугу, якщо інше не
встановлено договором.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на день прийняття рішення по
справі відповідач не в повному обсязі
провів оплату виконаних робіт, доказів
зворотного суду не надав.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення 14 000, 00 грн. підлягають
задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ауді-Центр Київ» задовольнити.

2. Стягнути з Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» (02081, м.
Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д,
ідентифікаційний код - 00034186) з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ауді-Центр Київ»
(02095, м. Київ, вул. Дніпровська Набережна,
буд. 16-В, ідентифікаційний код - 33443216) 14
000 (чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп. -
заборгованості та 1 720 (одну тисячу
сімсот двадцять) грн. 50 коп. судового
збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 04.02.2014 р.

Суддя
Бондарчук
В.В.