КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2014 р.
Справа№ 910/19368/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Усенко А.М.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Країна"
на рішення Господарського суду міста
Києва від 21.11.2013 року (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Українська страхова

компанія "Гарант - Авто", в
особі Центральної філії ПАТ

"УСК"Гарант - Авто"

до Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Країна"

про стягнення 1243,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 21.11.2013 року по справі 910/19368/13
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Країна" на користь Публічного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Гарант - Авто", в
особі Центральної філії ПАТ "УСК
"Гарант - Авто", 1243,74 грн. - страхового
відшкодування та 1720,50 грн. - судового
збору.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищезазначене рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволені
позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги апелянт зазначив, що при
ухваленні оскаржуваного рішення судом
першої інстанції порушено та
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.01.2014 року
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
03.02.2014 року.

В судове засідання 03.02.2014 року з'явився
представник відповідача.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 77 ГПК України
господарський суд відкладає розгляд
справи, в межах строків, встановлених
статтею 69 цього Кодексу, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Пунктом 3.9.2. постанови Пленуму Вищого
Господарського Суду України від 26.12.2011
року N 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" роз'яснено, що у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них, справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник
позивача повідомлений про час та місце
судового розгляду належним чином, про
що свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с. 115), колегія
суддів приходить до висновку про
можливість розгляду апеляційної
скарги у відсутність представника
позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, та просив
скасувати оскаржуване рішення
Господарського суду міста Києва від
21.11.2013 року. Проти розгляду справи у
відсутність представника позивача не
заперечував.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд, за наявними у справі
та додатково поданими доказами,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи та проаналізувавши, на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

24 вересня 2010 року між позивачем та
Тараненко Дмитром Григоровичем
укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту №19G -
0366009 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору, позивачем
застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
експлуатацією та розпорядженням
наземного транспортного засобу,
автомобіля "Хонда Цівік", державний
реєстраційний номер АА2535НТ від
страхових ризиків.

Місцевим господарським судом
встановлено, що 26.08.2011 року трапилась
дорожньо-транспортна пригода за участю
вищезазначеного автомобіля та
мотоцикла "Інномото", державний
реєстраційний номер АК3197АА, під
керуванням Капустяна О.О., в результаті
якої транспортні засоби одержали
механічні пошкодження.

Відповідно до постанови
Феодосійського міського суду АР Крим №
3-2298/11/0121 від 13.09.2011 року, Капустяна О.О.
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення, що
спричинило вищезгадану
дорожньо-транспортну пригоду.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, на підставі заяви
страхувальника, рахунку №061307/120920111 від
12.09.2011 року, розрахунку суми страхового
відшкодування, а також страхового акту
№127124 від 11.11.2011 року виплатив ПрАт
«Дніпро мотор Інвест» страхове
відшкодування в розмірі 7686,13 грн.

Місцевим господарським судом
встановлено, що цивільно-правова
відповідальність страхувальника
наземного транспортного засобу
мотоцикла "Інномото", державний
реєстраційний номер АК3197АА,
застрахована відповідачем.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу
України та ст.27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1188 Цивільного кодексу України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1187 ЦК України
відповідальність за шкоду, завдану
джерелом підвищеної небезпеки,
покладається на особу, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку, навіть якщо ця
особа безпосередньо не здійснювала
експлуатації цього джерела.

Твердження апелянта щодо визначення
для виплати вартості матеріального
збитку, без врахування коефіцієнту
фізичного зносу, колегією суддів
визнано безпідставним, оскільки
відповідно до звіту №727 від 04.10.2011 року
коефіцієнт фізичного зносу складників
КТЗ дорівнює нулю.

Крім того, з полісу добровільного
страхування транспорту №19G - 0366009
вбачається, що в разі настання
страхового випадку страхове
відшкодування виплачується без
врахування зносу.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України
передбачено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано
обставини справи, рішення ухвалено
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги Публічного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Країна" та скасування рішення
Господарського суду міста Києва від
21.11.2013 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Країна" залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 21.11.2013 року по
справі №910/19368/13 - без змін.

Матеріали справи №910/19368/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя
Л.Г. Сітайло

Судді
Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 04.02.2014 року.