ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.01.2014 р.
Справа № 914/292/14

Суддя господарського суду Львівської
області Крупник Р.В., розглянувши
матеріали справи

за позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українські мобільні
технології», Дніпропетровська обл., м.
Кривий Ріг;до відповідача:Публічного
акціонерного товариства «Львівське
автотранспортне підприємство - 14630», м.
Львів; про:стягнення 59 030,85 грн.
ВСТАНОВИВ:

30.01.2014р. на розгляд Господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українські мобільні
технології» № 309 про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
«Львівське автотранспортне
підприємство - 14630» 59 030,85 грн.

Вирішуючи питання про прийняття
позовної заяви до розгляду, судом
встановлено наявність підстав для її
повернення без розгляду, зважаючи на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК України, в
одній позовній заяві може бути
об'єднано кілька вимог, зв'язаних між
собою підставою виникнення або
поданими доказами.

Метою об'єднання позовних вимог є
забезпечення належної організації
розгляду справи, реалізації принципу
процесуальної економії, виключення
можливості прийняття судових рішень,
що суперечать одне одному.

Як зазначив Вищий господарський суд
України в п. 3.12 Постанови Пленуму «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» № 18
від 26.12.2011р. підставу позову
становлять обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги щодо захисту
права та охоронюваного законом
інтересу.

Отже, для об'єднання позовних вимог
необхідна хоча б одна з умов:
зв'язаність вимог між собою підставою
виникнення, тобто такі вимоги мають
походити від загальної підстави та
зв'язаність між собою поданими
доказами, тобто, у разі використання
позивачем тих самих доказів.

Натомість, позивачем було порушено
правило об'єднання позовних вимог, що
суперечить приписам ст. 58 ГПК України,
оскільки, підстави їх виникнення різні
- невиконання зобов'язань в частині
оплати поставленого товару за
договором поставки № 0053-12П від 01.10.2012р.
та невиконання зобов'язань в частині
оплати наданих послуг за договором
абонентського обслуговування № 0078-12А
від 01.10.2012р.

З вищенаведеного випливає, що сумісний
розгляд заявлених позивачем вимог, на
думку господарського суду,
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін та суттєво
утруднить вирішення спору, так як
позивачем об'єднано вимоги про
стягнення оплати поставленого товару
та плати за надання послуг з
абонентського обслуговування на
підставі зовсім різних за своєю
правовою природою договорів, а тому,
вказані позовні вимоги не зв'язані між
собою ні підставами виникнення, ні
спільними доказами по справі.

Згідно пункту 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України
порушення правила об'єднання позовних
вимог у разі, якщо сумісний розгляд цих
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору, є підставою
для повернення позовної заяви без
розгляду.

В пункті 3.6. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» від
26.12.2011 р. зазначено, що господарський
суд повинен повернути позовну заяву
без розгляду, якщо об'єднано вимоги про
стягнення сум боргу, який виник з
різних договорів або інших правочинів.

Крім цього, пунктом 2 ч. 1 ст. 57 ГПК
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів згідно п. 6 ч. 1
ст. 63 ГПК України.

Проте, долучена до позовної заяви копія
поштової квитанції (фіскального чеку)
датована 21.01.2014р., про відправлення
цінного листа за № 162 на ім'я АТП
14630 не може являтися належним та
допустимим доказом відправлення копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідачу.

Суд звертає увагу позивача на те, що
доказом надіслання є оригінал поштової
квитанції з описом вкладення про
надсилання відповідачеві цінною
кореспонденцією копії позовної заяви
та доданих до неї документів, яка
додається до позову. Згідно з
«Правилами надання послуг поштового
зв'язку», затв. Постановою Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009р. № 270,
належним доказом направлення саме
копії позовної заяви стороні у справі є
бланк опису вкладення, який згідно з
пунктом 61 Правил заповнюється
відправником у 2-х примірниках.
Працівник поштового зв'язку повинен
перевірити відповідність вкладення
опису, розписатися на обох його
примірниках і проставити відбиток
календарного штемпеля. Один примірник
опису вкладається до поштового
відправлення, другий видається
відправникові. На примірнику опису, що
видається відправникові, працівник
поштового зв'язку повинен зазначити
номер поштового відправлення.

Тобто, долучена до позовної заяви копія
квитанції не може бути належним та
допустимим доказом факту надсилання
копії позовної заяви та долучених до
неї документів відповідачу.

Беручи до уваги вищевикладене,
керуючись п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 ГПК
України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути без розгляду Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Українські мобільні технології» (50008,
Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг,
вул. Тинка, 19; ) позовну
заяву і додані до неї документи, всього
на 93 аркушах, поштовий конверт та Акт
Господарського суду Львівської
області від 30.01.2014р. № 46.

Згідно ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення
позовної заяви без розгляду не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущених
порушень.

Суддя
Крупник Р.В.