РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
Справа № 924/1050/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя
Маціщук А.В. , суддя Петухов М.Г.

при секретарі Сливінський О.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Шмаюк Н.В. (дов. № 55 від
02.09.13р.)

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. № 841 від
17.09.13р.).

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
на рішення господарського суду
Хмельницької області від 04.11.13 р. у
справі № 924/1050/13 (суддя Субботіна Л.О.)

за позовом Державного підприємства
"Державний резервний насіннєвий фонд
України"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
смт.Стара Синява

про стягнення 181 379,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Державний
резервний насіннєвий фонд України", 03038,
м. Київ, вул.. Ямська, 32 (надалі -
позивач) звернулось в господарський
суд Хмельницької області з позовною
заявою (а.с. 2-5) до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_3,
АДРЕСА_1 (надалі -відповідач), в якій
просить стягнути 299999,94 грн. Боргу, 89999,98
грн. штрафу згідно п. 4.2 Договору, 91379,98
грн. штрафу згідно п. 8.4 Договору.

18.09.2013р. позивач подав заяву про
зменшення позовних вимог, в якій просив
стягнути з відповідача 290 999,94 грн.
боргу, 89 999,98 грн. штрафу згідно п. 4.2
договору, 91 379,98 грн. штрафу згідно п. 8.4
договору, а всього 472379,90 грн.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 04.11.13 р. (а.с.
129-132) в позові відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд
першої інстанції вказав, що після
порушення провадження у даній справі
між відповідачем, ТОВ Агрофірмою
"Голованськ" і позивачем укладено
договір № 2 про перевід боргу у розмірі
300627,54 грн., який виник в результаті
невиконання договору поставки № 5-23.

В зв'язку з вищевказаним, ухвалою
господарського суду Хмельницької
області від 29.10.2013р. було припинено
провадження у справі в частині
стягнення 290 999,94 грн. основного боргу на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. А
відтак, предметом спору є стягнення 89
999,98 грн. штрафу, нарахованого згідно
п.4.2 договору поставки насіння № 5-23 від
19.03.2012р., та 91 379,98 грн. штрафу,
нарахованого згідно п.8.4 даного
договору.

Із змісту договору № 2 про перевід
боргу вбачається, що сторонами були
погоджені нові строки його виконання -
до 20.11.2013р. та відповідальність за
невиконання вказаного зобов'язання.

Враховуючи ст. 604 ЦК України, позовні
вимоги про стягнення 89 999,98 грн. штрафу,
нарахованого на підставі п. 4.2 договору
поставки насіння № 5-23 від 19.03.2012р., є
безпідставними, тому не підлягають
задоволенню.

З приводу позовних вимог про стягнення
91 379,98 грн. штрафу, нарахованого на
підставі п.8.4 договору поставки насіння
№ 5-23 від 19.03.2012р., судом першої
інстанції враховано, що додатковою
угодою № 5-31 від 01.06.2012р. сторони змінили
пункт 8.1 розділу 8 договору поставки
насіння № 5-23 від 19.03.2012р. та виключили
із його змісту положення стосовно
обов'язку відповідача укласти договір
страхування предмета договору застави.
За таких обставин суд зазначив, що
нарахування штрафних санкцій з
підстав, викладених у позовній заяві, є
необґрунтованим.

Крім того, судом першої інстанції
враховується, що в матеріалах справи
містяться договори добровільного
страхування посівів та майбутнього
врожаю зернових культур.

Не погоджуючись із винесеним рішенням
суду першої інстанції, позивач
звернувся з апеляційною скаргою (а.с.
138-141) до Рівненського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення господарського суду
Хмельницької області від 04.11.13 року у
даній справі скасувати в частині
відмови у стягненні 914379,98 грн. штрафу та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким позов задоволити.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує
тим, що копії договорів страхування №
11-010/03-03/13 та добровільного страхування
пересувних машин № 11-010-03-400/13 не є
належними доказами виконання
зобов'язання щодо страхування предмета
застави. Скаржник вважає, що не можна
стверджувати, що дані договори були
дійсно укладені та були спрямовані на
реальне настання правових наслідків.

В підтвердження викладеного
посилається, зокрема, на ЗУ "Про
страхування".

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу, а також його повноважний
представник в судовому засіданні,
проти апеляційної скарги заперечив,
оскільки вважає, що посилання
скаржника, викладені в апеляційній
скарзі, є безпідставними та
необґрунтованими.

Заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача, розглянувши
матеріали та обставини справи,
апеляційну скаргу, відзиви на
апеляційну скаргу, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування місцевим
господарським судом при винесенні
рішення норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що в задоволенні апеляційної скарги
слід відмовити, а оскаржуване рішення
залишити без змін, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій
та вбачається з матеріалів справи 19
березня 2012 року між державним
підприємством "Державний резервний
насіннєвий фонд України" (постачальник)
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
(покупець) укладено договір № 5-23
поставки насіння.

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що
постачальник зобов'язувався передати у
власність покупця насіння
сільськогосподарських рослин, а
покупець зобов'язувався прийняти це
насіння та оплатити його вартість
відповідно до умов, вказаних у цьому
договорі.

Відповідно до п. 2.1.1 договору
постачальник зобов'язувався передати у
власність покупця протягом 10 днів
після виконання ним п. 3.2.1 даного
договору, та після укладення договору
застави і страхування предмету
застави, насіння:

- гречка "Антарія" 1 репр. в кількості 14,0т
по ціні 9400 грн/т з урахуванням ПДВ.

- гречка "Антарія" еліта в кількості 16,0 т
по ціні 11400 грн./т з урахуванням ПДВ.

Загальна вартість договору становить
313999,94 грн. (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору, розрахунок
проводиться покупцем шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок постачальника поетапно: - 1200
грн. до 25.05.2012р., - 1200 до 25.06.2012р., - 1200 грн.
до 25.07.2012р., - 1200 грн. до 25.08.2012р., - 309199,94
грн. до 30.09.2012р. (п. 3.2 договору).

Згідно п. 4.2 Договору за несвоєчасне
проведення розрахунків передбачених у
розділі 3 цього договору, покупець
сплачує постачальникові штраф у
розмірі 30 % від всього залишку
заборгованості.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що
порядок виконання умов цього договору
забезпечується договором застави, який
покупець зобов'язаний укласти не
пізніше 30 днів з моменту підписання
цього договору. В заставу надаються:
посіви озимого ячменю урожаю 2012 року на
площі 100 га при валовому зборі 200тонн і
колісний трактор ХТЗ-17221 2006 року
випуску. Предмет договору застави має
бути застрахованим на користь ДП
"Держрезервнасінфонд" не пізніше 10 днів
з моменту підписання договору застави.

Покупець сплачує постачальникові
штраф у розмірі 30 % від загальної
вартості договору при неукладені
договору застави та (або) договору
страхування предмета застави, що
забезпечує виконання п. 3.2.2 та п. 8.1
договору (п. 8.4 договору).

З матеріалів справи вбачається, що свої
обов'язки по договору поставки позивач
виконав належним чином, поставивши
відповідачу насіння на загальну суму
313999,94 грн., що підтверджується наявними
в матеріалах справи накладною № 5-24 від
24.04.2012р., довіреністю № 12 від 24.04.2012р. та
не заперечено відповідачем.

Як вбачається з накладної на
повернення № ВН-0000010 від 01.06.2012р.,
відповідач повернув позивачу насіння
гречки "Антарія" 1 реп., вартістю 9400,00
грн.

01.06.2012р. між державним підприємством
"Державний резервний насіннєвий фонд
України" (постачальник) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (покупець)
укладено додаткову угоду № 5-31 до
договору поставки насіння № 5-23 від
19.03.2012р., якою сторони внесли зміни до
п.п. 2.1.1, 3.1, 3.2.1, 3.2.2, 8.1 договору поставки.
в новій редакції.

Відповідно до 2.1.1 угоди, постачальник
зобов'язується передати у власність
покупця протягом 10 днів після
укладення договору застави і
страхування предмету застави, насіння:
гречка "Антарія" 1 репр. в кількості 13,0т
по ціні 9400 грн/т, гречка "Антарія" еліта
в кількості 16,0 т по ціні 11400 грн./т."

Пунктом 3.1 угоди передбачено, що
загальна вартість цієї угоди становить
304599,94 грн. Відповідно до п. 3.2 Угоди,
розрахунок проводиться покупцем
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок постачальника
поетапно. Суму в розмірі 3600,00 грн. на
умовах 100 % передоплати. Суму
заборгованості у розмірі 300 999,94 грн.
покупець сплачує наступним чином: 1200
грн. до 25.06.2012р., 1200 грн. до 25.07.2012р., 1200
грн. до 25.08.2012р., 297399,94 грн. до 30.09.2012р.

Порядок виконання умов цієї угоди
забезпечується внутрішнім договором
застави. В заставу надається посіви
озимого ячменю урожаю 2012 року на площі
100 га при валовому зборі 200 тонн та
посіви гречки урожаю 2012 року на площі 100
га при валовому зборі 100 тонн (п.
8.1).

Крім того, 04.06.2012р. ФОП ОСОБА_3 укладені
договори добровільного страхування
посівів та майбутнього врожаю зернових
культур № 11-010/03-087/12 (озимий ячмінь на
площі 100 га) та №11-010/03-088/12 (гречка на
площі 100 га).

06.07.2012р. між ОСОБА_3 (заставодавець) та
державним підприємством "Державний
резервний насіннєвий фонд України"
(заставодержатель) укладено договір
застави, за яким забезпечені вимоги
заставодержателя, що випливають із
договору поставки № 5-23 від 19.03.2012р. з
всіма змінами та доповненнями,
укладеного між заставодавцем та
заставодержателем в розмірі 300999,94 грн.

Згідно п. 2.1 вказаного договору, в
забезпечення своєчасного та повного
виконання зобов'язань за договором
поставки насіння заставодавець надав
заставодержателю майбутній урожай
зерна озимого ячменю, вирощеного у 2012
році на площі 100,00 га при валовому зборі
200 тонн вартістю 220000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
22.12.2012р. позивач звернувся до
відповідача з листом-вимогою № 138-2/1-14/67
про перерахування коштів в сумі 482 679,90
грн. на рахунок позивача.

26.04.2013р. між державним підприємством
"Державний резервний насіннєвий фонд
України" (постачальник) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (покупець)
укладено додаткову угоду № 260413-01 до
договору поставки № 5-23 від 19.03.2012р.,
якою визначено, що постачальник та
покупець прийшли до згоди, що
заборгованість по договору поставки
від 19.03.2012р. № 5-23 у сумі 299 999,94 грн.
покупець сплачує наступним чином: 3000
грн. до 25.05.2013р., 3000 грн. - до 25.06.2013р., 3000
грн. - до 25.07.2013р., 270999,94 грн. - до 01 вересня
2013р. (п. 1 додаткової угоди).

Згідно п. 3 угоди, порядок виконання
умов цієї додаткової угоди
забезпечується договором застави. В
заставу надається майбутній врожай
озимого ячменю з площі 98 га у кількості
196 тонн та комбайн для збирання ягід
JOANNA-2 2009р. випуску. Предмет договору
застави має бути застрахованим на
користь ДП "Держрезервнасінфонд" не
пізніше 10 днів з моменту підписання
договору застави. Предмет застави в
частині майбутнього врожаю озимого
ячменю з площі 98 га у кількості 196 тонн
має бути комплексно застраховано не
пізніше 10 днів з моменту підписання
договору застави.

Крім того, 22.05.2013р. між позивачем та
відповідачем укладено договір застави
посівів майбутнього врожаю та
обладнання, яким забезпечені вимоги
позивача, що випливають з договору
поставки насіння № 5-23 від 19.03.2012р. з
урахуванням додаткової угоди №260413-01
від 26.04.2013р.

Згідно п. 1.2 договору застави,
відповідачем з метою забезпечення
зобов'язань заставлено комбайн для
збирання ягід JOANNA-2 2009р. випуску та
майбутній врожай посівів озимого
ячменю з площі 98 га у кількості 196 тонн.

Також 22.05.2013р. відповідачем укладено
договір № 11-010/03-03/13 добровільного
страхування посівів та майбутнього
врожаю зернових культур (озимий ячмінь
на площі 98 га) та договір добровільного
страхування пересувних машин
(обладнання) № 11-010-03-400/13 (комбайн для
збирання ягід JOANNA-2).

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, а саме: платіжне доручення № 6
від 25.05.2012р., прибуткові касові ордери №
77 від 03.04.2013р., № 145 від 19.08.2013р.,
квитанцією від 08.08.2013р., колегія суддів
приходить до висновку, що відповідач
частково розрахувався за отримане
насіння на суму 13 600,00 грн., що не
заперечується сторонами. Враховуючи
вказане, апеляційний суд погоджується
з висновком господарського суду першої
інстанції, що вартість неоплаченого
насіння на момент звернення позивача
до суду із даним позовом складала 290 999,94
грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
після порушення провадження у справі №
924/1050/13 (20.08.2013р.), 02.10.2013р. між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (первісний
боржник), ТОВ Агрофірмою "Голованівськ"
(новий боржник) і ДП "Державний
резервний насіннєвий фонд України"
(кредитор) укладено договір № 2 про
перевід боргу.

Згідно п. 1 договору про перевід боргу,
первісний боржник передав новому
боржнику борг у розмірі 300 627,54 грн., який
виник в результаті невиконання
договору поставки насіння № 5-23 від
19.03.2012р., а новий боржник прийняв на себе
зобов'язання первісного боржника і
став боржником перед кредитором.

Відповідно до п. 3 даного договору
сторони погодили, що новий боржник
зобов'язується замість первісного
боржника погасити заборгованість в
розмірі 300627,54 грн. шляхом передачі
кредитору насіння сої сорту "Черемош" 1
репродукції врожаю 2013 року у кількості
43,3 т. в термін до 20 листопада 2013 року.

Враховуючи укладення сторонами
договору про перевід боргу судом
першої інстанції припинено
провадження у справі в частині
стягнення 290 999,94 грн. основного боргу на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Позивачем оскаржується рішення
господарського суду Хмельницької
області в частині позовних вимог щодо
стягнення 91379,98 грн. штрафу,
нарахованого згідно п. 8.4 даного
договору.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК
України, апеляційний суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обгрунтоварість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі,
зокрема щодо стягнення 89999,98 грн. штрафу
нарахованого згідно п. 4.2 договору
поставки насіння №5-23 від 19.03.12 р. та
91379,98 грн. штрафу, нарахованих згідно п.
8.4 договору.

Аналізуючи встановлені обставини
справи, Рівненський апеляційний
господарський суд вважає за необхідне
враховувати наступні положення
чинного законодавства України.

Згідно з ст. 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1
ст. 611 ЦК України у разі порушення
правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити штрафні
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 4 ст. 231 ГК України передбачено,
що у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України
визначено, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Позивач звернувся до суду із позовними
вимогами про стягнення з відповідача 89
999,98 грн. штрафу, нарахованого на
підставі п. 4.2 договору поставки
насіння № 5-23 від 19.03.12 р.

Відповідно до п. 4.2 договору № 5-23, за
несвоєчасне проведення розрахунків
передбачених у розділі 3 цього
договору, покупець (відповідач) сплачує
постачальникові (позивачу) штраф у
розмірі 30 % від всього залишку
заборгованості.

Апеляційний суд констатує той факт, що
сторонами неодноразово вносились
зміни до розділу 3 договору стосовно
порядку розрахунків за отримане
насіння шляхом підписання додаткових
угод № 5-31 від 01.06.2012р. та № 260413-01 від
26.04.2013р.

Згідно ч.1, 3 ст. 653 ЦК України у разі
зміни договору зобов'язання сторін
змінюються відповідно до змінених умов
щодо предмета, місця, строків виконання
тощо. Зобов'язання змінюється з моменту
досягнення домовленості про зміну
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни.

У додатковій угоді № 260413-01 від 26.04.2013р.,
сторонами було погоджено, що
заборгованість по договору поставки
від 19.03.2012р. № 5-23 у сумі 299 999,94 грн.
відповідач сплачує наступним чином: 3000
грн. до 25.05.2013р., 3000 грн. - до 25.06.2013р., 3000
грн. - до 25.07.2013р., 270999,94 грн. - до 01 вересня
2013р. (п. 1).

Відповідно до вказаних положень
відповідач частково розрахувався за
отримане насіння шляхом перерахування
коштів, що підтверджено копіями
платіжних доручень № 6 від 25.05.12 р. на
суму 3600 грн., від 08.08.13 р. на суму 3000 грн.,
квитанціями до прибуткових касових
ордерів № 77 від 03.04.13 р. на суму 1000 та №
145 від 19.08.13 р. на суму 6000 грн.

Враховуючи вказане, апеляційний суд
приходить до висновку, що на момент
звернення позивача до суду, відповідач
виконав свої зобов'язання з оплати
вартості насіння за договором поставки
насіння № 5-23 від 19.03.2012р. та додатковою
угодою № 260413-01 від 26.04.2013р., строк
виконання яких настав.

Крім того, вирішуючи спір, суд першої
інстанції правильно врахував
положення ст.ст. 193 ГК України, ст.ст. 525,
526 ЦК України щодо законодавчого
визначення поняття зобов'язання, строк
його виконання, недопустимості
односторонньої відмови від виконання
зобов'язання.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи вказане, апеляційний суд
приходить до висновку, що на момент
звернення позивача до суду строк
сплати відповідачем коштів в сумі 290
999,94 грн. ще не настав, тому відповідачем
не було допущено порушення
зобов'язання в цій частині.

Крім того, колегія суддів враховує те,
що 02.10.2013р. між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (первісний
боржник), ТОВ Агрофірмою "Голованівськ"
(новий боржник) і ДП "Державний
резервний насіннєвий фонд України"
(кредитор) укладено договір № 2 про
перевід боргу.

Водночас із змісту договору № 2
вбачається, що сторони за взаємною
домовленістю провели заміну боржника у
зобов'язанні з погашення
заборгованості в розмірі 300627,54 грн.
(оплати вартості поставленого насіння),
що виникла в результаті невиконання
договору поставки насіння № 5-23 від
19.03.2012р., а в подальшому замінили
первісне зобов'язання (сплата
заборгованості в розмірі 300627,54 грн.)
новим зобов'язанням (передача
кредитору насіння сої).

Крім того, із змісту наведеного
договору вбачається, що сторонами
погоджені нові строки його виконання -
до 20.11.2013р. та відповідальність за
невиконання вказаного зобов'язання (30 %
від вартості непереданого насіння (п. 11
договору).

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позовні вимоги про
стягнення 89 999,98 грн. штрафу,
нарахованого на підставі п. 4.2 договору
поставки насіння № 5-23 від 19.03.2012р., є
безпідставними, оскільки строк
проведення розрахунків не настав.

Водночас, апеляційний суд залишає без
змін рішення господарського суду
першої інстанції в частині відмови у
стягнення 91 379,98 грн. штрафу,
нарахованого на підставі п.8.4 договору
№ 5-23 від 19.03.2012р., виходячи з наступного.

Згідно п. 8.4 договору № 5-23, відповідач
сплачує позивачу штраф у розмірі 30 % від
загальної вартості договору при не
укладенні договору застави та (або)
договору страхування предмета застави,
що забезпечує виконання п. 3.2.2 та п. 8.1
договору.

Пунктом 8.1 договору поставки насіння №
5-23 від 19.03.2012р. (в редакції на момент
його укладення) передбачено, що порядок
виконання умов цього договору
забезпечується договором застави, який
покупець зобов'язаний укласти не
пізніше 30 днів з моменту підписання
цього договору. В заставу надаються:
посіви озимого ячменю урожаю 2012 року на
площі 100 га при валовому зборі 200тонн і
колісний трактор ХТЗ-17221 2006 року
випуску. Предмет договору застави має
бути застрахованим на користь ДП
"Держрезервнасінфонд" не пізніше 10 днів
з моменту підписання договору застави.

Апеляційний суд констатує той факт, що
01.06.2012р. між позивачем та відповідачем
укладено додаткову угоду № 5-31 до
договору поставки насіння № 5-23 від
19.03.2012р., якою сторони виклали в новій
редакції п. 8.1 договору поставки,
зазначивши, що порядок виконання умов
цієї угоди забезпечується внутрішнім
договором застави. В заставу надається
посіви озимого ячменю урожаю 2012 року на
площі 100 га при валовому зборі 200 тонн та
посіви гречки урожаю 2012 року на площі 100
га при валовому зборі 100 тонн.

Отже, додатковою угодою № 5-31 від
01.06.2012р. сторони змінили пункт 8.1
розділу 8 договору поставки насіння №
5-23 від 19.03.2012р. та виключили із його
змісту положення стосовно обов'язку
відповідача укласти договір
страхування предмета договору застави
у визначений раніше десятиденний
строк.

Однак, як правильно зауважив у своїх
поясненнях представник позивача, п. 8.4
договору №5-23, згідно якого покупець
сплачує постачальникові штраф у
розмірі 30% загальної вартості договору
при неукладені договору страхування
предмета застави, не змінено і не
скасовано.

Водночас, дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, апеляційний суд
констатує той факт, що в матеріалах
справи містяться договори
добровільного страхування посівів та
майбутнього врожаю зернових культур
від 04.06.2012р. № 11-010/03-087/12 (озимий ячмінь
на площі 100 га) та № 11-010/03-088/12 (гречка на
площі 100 га), які були укладені
відповідачем на користь ДП
"Держрезервнасінфонд", а також договори
від 22.05.2013р. № 11-010/03-03/13 добровільного
страхування посівів та майбутнього
врожаю зернових культур (озимий ячмінь
на площі 98 га) та № 11-010-03-400/13
добровільного страхування пересувних
машин (обладнання) (комбайн для
збирання ягід JOANNA-2).

Також, в матеріалах справи містяться
Квитанція до прибуткового касового
ордеру № 68 від 22.05.13 р., що підтверджують
сплату відповідачем страхової премії в
сумі 178,80 грн. згідно договору №
11-010-03-400/13 від 22.05.2013р. та Квитанція до
прибуткового касового ордеру № 67 від
22.05.13 р., що підтверджують сплату
відповідачем страхової премії в сумі
235,20 грн. згідно договору № 11-010/03-03/13 від
22.05.2013р., що підтверджує плату
відповідача за страхування згідно
Договорами страхування.

Враховуючи вказане, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідач
дійсно мав намір на створення правових
наслідків, які обумовлені договорами
страхування посівів та майбутнього
врожаю зернових культур.

Дослідивши зміст договорів
страхування посівів та майбутнього
врожаю зернових культур, апеляційний
суд приходить до висновку, що вони
відповідають вимогам ЗУ "Про
страхування". При цьому в матеріалах
справи відсутні будь-які докази на
підтвердження того, що вказані
договори визнані недійсними в судовому
порядку. А відтак, колегія суддів не
бере до уваги доводи позивача,
викладені в апеляційній скарзі, що
договори страхування не є належними
доказами виконання зобов'язання щодо
страхування предмета застави.

Таким чином, колегія суддів вважає
посилання скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, безпідставними,
документально необґрунтованими,
такими, що належним чином досліджені
судом першої інстанції при розгляді
спору. Відтак, скаржник, в порушення
вимог ст.ст. 33,34 ГПК України, не довів
тих обставин, на які він посилався як на
задоволення позовних вимог.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно з'ясував обставини
справи і дав їм правильну юридичну
оцінку. Порушень чи неправильного
застосування норм матеріального чи
процесуального права при розгляді
спору судом першої інстанції, судовою
колегією не встановлено, тому мотиви, з
яких подана апеляційна скарга, не
можуть бути підставою для скасування
прийнятого у справі рішення, а наведені
в ній доводи не спростовують висновків
суду.

Судові витрати зі сплати судового
збору за розгляд апеляційної скарги
покладаються на позивача згідно ст. 49
ГПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 99, 101, 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,
Рівненський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Державний резервний
насіннєвий фонд України" на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 04.11.13 р. у справі №
924/1050/13 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Хмельницької області від 04.11.13 р. у
справі № 924/1050/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №924/1050/13 повернути
господарському суду Хмельницької
області.

Головуючий суддя
Бучинська Г.Б.

Суддя
Маціщук А.В.

Суддя
Петухов М.Г.