КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2014 р. Справа№ 37/107

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання
Марчук О.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Гаркавенко С.В.,
довіреність №91/2013/11/28-3 від 28.11.13р.;

від відповідача: Боржківський В.Л.,
довіреність б/н від 02.01.14р.;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги

житлово - будівельного кооперативу
«Медик - 2»

на рішення господарського суду міста
Києва від 21.10.2013 року

у справі №37/107 (суддя Гавриловська І.О.)

за позовом публічного акціонерного
товариства «Київенерго»

до житлово - будівельного кооперативу
«Медик - 2»

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - Київської міської
державної адміністрації

про стягнення 142 822,10 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 21.10.2013 року у справі №37/107
позовні вимоги задоволено частково.
Вирішено стягнути з ЖБК «Медик - 2» на
користь ПАТ «Київенерго» 33 819,66 грн.
інфляційної складової боргу та 5 447,37
грн. 3% річних. Припинено провадження в
частині стягнення 103 555,08 грн. основного
боргу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач подав до Київського
апеляційного господарського суду
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 21.10.2013 року у справі №37/107 та
прийняти нове рішення, яким припинити
провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.12.2013 року
апеляційну скаргу ЖБК «Медик - 2»
прийнято до провадження та призначено
її до розгляду в судовому засіданні
20.01.2013 року за участю уповноважених
представників сторін.

Представник відповідача у судовому
засіданні 03.02.2014 року надав пояснення,
якими підтримав доводи викладені в
скарзі та просив апеляційну скаргу
задовольнити.

Представник позивача у судовому
засіданні 03.02.2014 року надав пояснення,
якими заперечив проти доводів
викладених в скарзі та просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Представник третьої особи у судове
засідання 03.02.2014 року не з'явився, про
причини неявки колегію суддів
апеляційної інстанції не повідомив,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що третя особа повідомлена про час та
місце судового розгляду належним
чином, а отже наявні підстави щодо
можливості розгляду справи за
відсутності його представника.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 01.07.1999 року між АЕК
«Київенерго» (правонаступником якого є
ПАТ «Київенерго») (далі -
енергопостачальна організація) та ЖБК
«Медик - 2» (далі - абонент) було укладено
договір на постачання теплової енергії
у гарячій воді №34-0164-3 (далі - договір),
відповідно до умов якого
енергопостачальна організація
зобов'язується постачати теплову
енергію абоненту у вигляді гарячої
води на потреби: опалення та вентиляцію
- в період опалювального сезону;
гарячого водопостачання - протягом
року; в кількості та в обсягах згідно з
додатком №1 до договору (п. 2.2.1.
договору), а абонент зобов'язується
виконувати умови та порядок оплати, в
обсягах і в терміни, які передбачені в
додатку №4 до договору (п. 2.3.2. договору).

Згідно з п. 3 звертання-доручення до
договору облік споживання теплової
енергії проводиться розрахунковим
способом згідно договірних
навантажень.

Пунктом 2 додатку №4 до договору
передбачено, що абонент щомісяця з 12 по
15 число самостійно отримує в районному
відділі теплозбуту №1 за адресою: м.
Київ, вул. Жилянська, 63, табуляграму
фактичного споживання теплової
енергії за попередній період, акт
звірки на початок розрахункового
періоду (один примірник оформленого
акту звірки абонент повертає в РВТ), та
платіжну вимогу-доручення, куди
включені вартість теплової енергії на
поточний місяць, з урахуванням
остаточного сальдо розрахунків на
початок розрахункового періоду.

Відповідно до п. 3 додатку №4 до
договору сплату за вказаними в п. 2.
цього додатку документами, абонент
виконує не пізніше 25 числа поточного
місяця.

Як слідує із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції ,
позивач належним чином виконав взяті
на себе обов'язки щодо постачання
теплової енергії у вигляді гарячої
води відповідачу відповідно до умов
договору на суму 294 971,10 грн., що
підтверджується обліковими картками
(а.с. 36-51) та розрахунком суми боргу.

Проте, як правильно встановлено судом
першої інстанції, ЖБК «Медик - 2»
зобов'язання за договором щодо
своєчасної та повної сплати вартості
спожитої теплової енергії за період з
лютого 2006 року по січень 2009 року
виконано частково на суму 191 416,02 грн., у
зв'язку з чим у відповідача виникла
заборгованість на загальну суму 103 555,08
грн.

В той же час, виходячи з довідки про
надходження коштів за спожиту теплову
енергію (а.с. 189-195) та враховуючи заяву
про уточнення позовних вимог, судом
першої інстанції вірно встановлено
наявність підстав для припинення
провадження у справі в частині
заборгованості на суму 103 55,08 грн. на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки дана сума була сплачена
відповідачем.

При цьому, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
правомірність застосування позивачем
при здійсненні розрахунку
заборгованості тарифів встановлених
розпорядженнями Київської міської
державною адміністрації (№1245 від 20.06.2002
року, №1575 від 30.10.2006 року, №142 від 12.02.2007
року, №643 від 30.05.2007 року), оскільки в
судовому порядку вони не скасовані, а
отже є чинними.

Також, позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача 33 819,66 грн.
інфляційної складової боргу та 5 447,37
грн. 3% річних

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як підтверджується матеріалами справи,
відповідач здійснив оплату боргу за
період з лютого 2006 року по січень 2009
року з порушенням строків,
встановлених п. 3 додатку №4 до
договору, що підтверджується довідкою
про надходження коштів (а.с. 189-195).

Враховуючи факт прострочення
відповідачем виконання зобов'язання
щодо своєчасної та повної оплати
вартості використаної теплової
енергії у вигляді гарячої води та умови
договору, колегія суддів дійшла
висновку про правомірність стягнення
судом першої інстанції з відповідача
на користь позивача 33 819,66 грн.
інфляційної складової боргу та 5 447,37
грн. 3% річних.

При цьому, судом апеляційної інстанції
перевірено розрахунок інфляційних
нарахувань та 3% річних, здійсненні
місцевим господарським судом та
встановлено їх арифметичну
правильність.

Судом першої інстанції, також
обґрунтовано визнано безпідставною
заяву про застосування строків
позовної давності, з таких підстав.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного
кодексу України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу
України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Судом першої інстанції вірно
встановлено наявність заборгованості
у відповідача перед позивачем за
період з 01.02.2006 року по 01.02.2009 року.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позовна заява подана позивачем 06.03.2009
року, тобто в межах строку позовної
давності.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо правомірності
відхилення заяви відповідача про
застосування позовної давності.

Посилання скаржника на застосування
спеціальної позовної давності, колегію
суддів відхиляється, оскільки,
відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного
кодексу України, спеціальна позовна
давність може застосовуватись лише до
штрафних санкцій (штраф, пеня), а отже
відсутні підстави застосування
строків спеціальної позовної давності
до інфляційних та 3% річних.

Щодо доводів скаржника про те, що судом
першої інстанції не було враховано
ухвалу господарську суду міста Києва
від 31.07.2007 року у справі №42/334, якою
позов ПАТ «Київенерго» було залишено
без розгляду на підставі п. 5 ст. 81
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів зазначає, що
дана ухвала не позбавляє позивача
права звернутись повторно з позовом до
суду після усунення обставин, що
зумовили залишення позову без розгляду
(ч. 4 ст. 81 Господарського
процесуального кодексу України).

Доводи скаржника про невірне
тлумачення судом першої інстанції
актів звірки взаєморозрахунків,
колегією суддів відхиляються, виходячи
з наступного.

Як слідує з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідачем було надано акти
взаєморозрахунків (а.с. 162-180), з яких
вбачається, що позивач вірно зазначив
сальдо розрахунків в цих актах на
початок та кінець періоду і це
відображено у наданому позивачем
розрахунку позовних вимог.

Однак, як вбачається з акту від 31.01.2006
року (а.с. 162) станом на вказану дату у
відповідача вже існувала
заборгованість за поставлену теплову
енергію в розмірі 141 354,23 грн. перед
позивачем.

Судом першої інстанції враховано, що
відповідачем було зараховано платежі в
рахунок простроченої заборгованості, а
не поточної.

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доводи скаржника зводяться до намагань
надати їм перевагу над встановленими
судом першої інстанції обставинами, та
переоцінити ці обставини, що не впливає
на результат розгляду справи.

Отже, враховуючи наведене, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про те, що рішення
господарського суду міста Києва від
21.10.2013 року у справі №37/107 відповідає
обставинам справи, є законним та
обґрунтованим, а тому не підлягає
скасуванню. У зв'язку з цим апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу житлово -
будівельного кооперативу «Медик - 2» на
рішення господарського суду міста
Києва від 21.10.2013 року у справі №37/107
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 21.10.2013 року у справі
№37/107 залишити без змін.

3. Справу №37/107 повернути до
господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного
господарського суду набирає законної
сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського
апеляційного господарського суду може
бути оскаржено протягом 20 днів до
Вищого господарського суду України у
порядку, передбаченому ст. 109
Господарського процесуального кодексу
України.

Головуючий суддя
Р.В. Федорчук

Судді
О.І. Лобань

А.Г. Майданевич