ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2014 р.Справа № 922/5041/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання
Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом державного підприємства
"Державний резервний насіннєвий фонд
України" , м. Київ, до державного
підприємства "Підприємство
Дергачівської виправної колонії № 109"
УДДУ з ПВП в Харківській області", с.
Дворічний Кут Дергачівського району
Харківської області, про стягнення
16146,14 грн. за участю представників:

позивача - Попович Г.О. (дов.),

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ДП "Державний резервний
насіннєвий фонд України", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
відповідача, ДП "Підприємство
Дергачівської виправної колонії № 109"
УДДУ з ПВП в Харківській області", про
стягнення інфляційних втрат у сумі 1051,30
грн., 3% річних у сумі 15094,84 грн., які
нараховані за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором № 1-031 від
06.09.2010р.

Відповідач у судове засідання 09.01.2014р.
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
ухвалою суду, отримання якої
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення, про
причини неявки відповідач суду не
повідомив, відзив на позов не надав.

Враховуючи, що відповідач належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, однак своїми
процесуальними правами не скористався,
суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності відповідача за
наявними матеріалами на підставі ст. 75
ГПК України.

Вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

06.09.2010 р. між Державним підприємством
"Державний резервний насіннєвий фонд
України" (позивач, постачальник) та
державним підприємством Підприємство
Дергачівської виправної колонії
управління державного департаменту
України з питань виконання покарань в
Харківській області (№109)"
(відповідач, покупець) був укладений
договір поставки насіння № 1-031 та
додаткова угода № 1 від 28.09.2010р.
Відповідно до умов договору та
додаткової угоди позивач зобов'язався
передати у власність відповідачу, а
відповідач зобов'язався прийняти та
оплатити насіння, визначене в п.2.1.1
договору в порядку та на умовах
договору.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 03.07.2012р. у
справі № 5023/2499/12 за позовом Державного
підприємства "Державний резервний
насіннєвий фонд України" до Державного
підприємства "Підприємство
Дергачівської виправної колонії
управління державного департаменту
України з питань виконання покарань в
Харківській області ( № 109)" про
стягнення 273779,69грн. встановлено, що
відповідач не виконав своєчасно та
належним чином взяті на себе
зобов'язання щодо оплати отриманого
товару, внаслідок чого утворилась
заборгованість в сумі 210599,76 грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 03.07.2012р. у
справі № 5023/2499/12 позовні вимоги
задоволено частково, стягнуто з
Державного підприємства "Підприємство
Дергачівської виправної колонії
управління державного департаменті
України з питань виконання покарань в
Харківській області (№109)" на користь
Державного підприємства "Державний
резервний насіннєвий фонд України"
210599,76 грн. боргу, 31589,97 грн. штрафу, 4843,80
грн. витрат з оплати судового збору.

Рішення господарського суду
Харківської області від 03.07.2012р. у
справі № 5023/2499/12 набрало законної сили
17.07.2012р., на його виконання виданий
відповідний наказ.

Як зазначає позивач, відповідачем лише
частково виконано рішення суду, а саме
17.07.2013р. сплачено 6000,00 грн., 31.10.2013р.
сплачено 3000,00грн., на теперішній час
заборгованість відповідача за
зазначеним рішенням суду складає 238033,74
грн.

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Позивач просить стягнути з відповідача
за несвоєчасну сплату заборгованості,
яка виникла у зв'язку з невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором № 1-031 від 06.09.2010р. та у зв'язку
з невиконанням рішення суду, 3% річних у
сумі 15094,84 грн., які нараховані за період
з 01.09.2011р. по 31.10.2013р., а також інфляційні
втрати в сумі 1051,30 грн. за період з
вересня 2011р. по липень 2012р.

Суд зазначає, що нарахування 3% річних
зроблено з урахуванням сум
заборгованості, які існували в різні
періоди, а саме позивачем враховані
проплати зроблені відповідачем.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Одночасно, суд зазначає, що відповідно
до статті 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК України
передбачає, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Чинне законодавство не пов'язує
припинення зобов'язання з
постановленням судового рішення чи
відкриттям виконавчого провадження з
його примусового виконання, а
наявність судових актів про стягнення
заборгованості не припиняє грошових
зобов'язань боржника та не виключає
його відповідальності за порушення
строків розрахунків.

Таким чином, позивачем обґрунтовано
пред'явлені вимоги про стягнення 3%
річних та інфляційних втрат за період з
дня виникнення зобов'язань по день
складання позову.

Наданий позивачем розрахунок
відповідає вимогам чинного
законодавства та фактичним відносинам,
що склалися між сторонами.

Враховуючи викладене суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги є
нормативно та документально
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладають на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85
ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з державного підприємства
"Підприємство Дергачівської виправної
колонії управління державного
департаменту України з питань
виконання покарань в Харківській
області (№109)" (62351, Харківська область,
Дергачівський район, с. Дворічний кут,
) на користь Державного
підприємства "Державний резервний
насіннєвий фонд України" (03038, м. Київ,
вул. Ямська, 32, , р/р
5992 в ПАТ "Банк Форум" МФО 322948) 15094,84
грн. 3% річних, 1051,30 грн. інфляційних
втрат, 1720,50 грн. витрат по сплаті
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 28.01.2014 р.

Суддя Яризько В.О.