ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2014 року
Справа № 904/7483/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Коваль Л.А.
(доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання:
Губенко Ю.Е.,

за участю представників сторін:

від позивача: представник Дем`янюк Є.В.,
довіреність № 22 від 05.12.2013р.,

від відповідача: представник ОСОБА_2,
довіреність № 555 від 22.02.2011р.,
представник ОСОБА_3, довіреність № 555
від 22.02.2011р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 03.12.2013 року у справі №
904/7483/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арда-Трейдинг", м.
Синельникове Дніпропетровської
області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 229, 21 грн. за договором
поставки

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Арда-Трейдинг"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про
стягнення з останньої на свою користь
основного боргу у сумі 3 533, 25 грн., що
виник у зв'язку з не оплатою
відповідачем поставленого позивачем
товару за видатковими накладними № 13753
від 23.06.2011р., № 5094 від 09.08.2011р., № 5095 від
09.08.2011р., № 5096 від 09.08.2011р., № 15538 від
25.10.2011р., № 15539 від 25.10.2011р., 3% річних від
простроченої суми, розрахованих за
загальний період прострочення
виконання грошового зобов'язання з
26.07.2011р. по 09.09.2013р., у розмірі 214, 74 грн.,
пені за період прострочення оплати
поставленого товару з 28.07.2011р. по
09.09.2013р. у сумі 1 071, 89 грн., а всього: 4 819, 88
грн.

19.11.2013р. до господарського суду
Дніпропетровської області від
позивача надійшла заява про зменшення
позовних вимог, за змістом якої позивач
просить стягнути з відповідача
основний борг у сумі 216, 20 грн., що виник
внаслідок не оплати товару, отриманого
за накладною № 5095 від 09.08.2011р., 3% річних
за період прострочення виконання
грошового зобов'язання з оплати товару,
поставленого за цією накладною, з
09.09.2011р. по 09.09.2013р. у сумі 13, 01 грн., а
всього: 229, 21 грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 03.12.2013
року у справі № 904/7483/13 (суддя Назаренко
Н.Г.) позов задоволено повністю,
стягнуто з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Арда-Трейдинг" основний борг у сумі 216,
20 грн., 3% річних у сумі 13, 01 грн., витрати
по сплаті судового збору у сумі 1 720, 50
грн.

Рішенням суду спір у справі вирішено по
суті за вимогами, наведеними позивачем
в заяві про зменшення позовних вимог.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, місцевий господарський
суд виходив з обставин невиконання
відповідачем зобов'язань за договором
поставки № 616-ДНЕ від 02.12.2010р. щодо
своєчасної оплати вартості
поставленого позивачем відповідачу
товару за видатковою накладною № 5095
від 09.08.2011р., наявності боргу
відповідача у сумі 216, 20 грн., а також
передбаченої статтею 625 ЦК України
відповідальності за прострочення
виконання грошового зобов'язання у
вигляді нарахування 3% річних за час
прострочення.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу.
Посилаючись на порушення та
неправильне застосування норм
процесуального права при прийнятті
рішення, відповідач просить скасувати
прийняте місцевим господарським судом
рішення та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог у
повному обсязі.

За доводами відповідача, позивачем
було заявлено вимоги про стягнення
основного боргу, пені та 3% річних у
зв'язку з простроченням оплати
основного боргу, який виник через не
оплату відповідачем поставленого
товару за декількома видатковими
накладними. Відповідно, заявлені
позовні вимоги щодо стягнення боргу у
зв'язку з не оплатою товару за кожною
видатковою накладною відповідач
розцінює як окремі позовні вимоги, що
ґрунтуються на самостійних окремих
правовідносинах. Оскільки позовні
вимоги про стягнення боргу у зв'язку з
не оплатою товару, поставленого за
видатковою накладною № 5095 від 09.08.2011р.
на суму 216, 20 грн., позивачем не були
змінені, на думку відповідача, суд
безпідставно прийняв заяву позивача
про зменшення розміру позовних вимог.
Також, відповідач вважає, що оскільки
позивач не зменшував розміру позовних
вимог за рештою видаткових накладних,
позивачу необхідно було визначитись
щодо заявлених ним вимог на підставі
цих накладних, а місцевий
господарський суд повинен був прийняти
окреме процесуальне рішення за цими
вимогами - припинити провадження у
справі або залишити їх без розгляду на
підставі ст.ст. 80, 81 ГПК України,
враховуючи ті обставини, що в процесі
розгляду справи позивач ці вимоги не
підтримав. Відповідач заперечує
висновок місцевого господарського
суду, наведений в оскаржуваному
рішенні, про те, що відповідачем
здійснено частковий розрахунок за
поставлений товар на загальну суму 3 369,
31 грн., оскільки цей висновок не
підтверджений належними доказами -
виписками по банківському рахунку
позивача. Окрім того, відповідач
стверджує, що не отримувала товар за
накладними, які містяться в матеріалах
справи, в тому числі і за накладною № 5095
від 09.08.2011р., ці накладні особисто не
підписувала. За доводами відповідача,
за умовами договору поставки, який
відповідач підписала, лише вона мала
право отримувати товар від позивача та
підписувати відповідні накладні, що в
подальшому зобов'язувало б її
сплачувати кошти за отриманий товар, а
довіреностей на отримання товару від
позивача вона не видавала. Довіреність
на одержання цінностей від 01.08.2011р., на
підставі якої нібито представником
відповідача ОСОБА_5 підписана накладна
№ 5095 від 09.08.2011р., на думку відповідача,
є сфальсифікованою. До того ж ця
довіреність, як зазначає відповідач,
містить недостовірні дані щодо серії
та номера паспорту ОСОБА_5

Позивач проти задоволення апеляційної
скарги заперечує, рішення
господарського суду у даній справі
просить залишити без змін, а апеляційну
скаргу відповідача - без задоволення.

Апеляційний господарський суд
відкладав розгляд апеляційної скарги у
справі з 21.01.2014р. на 04.02.2014р.

У судовому засіданні 04.02.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, апеляційний господарський суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню в силу
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.12.2010р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Арда-Трейдинг"
(постачальник) та Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 (покупець),
яка діє без печатки, уклали договір
поставки № 616-ДНЕ (далі - Договір), за
умовами якого (п. 2.1.) постачальник
зобов'язується передавати у власність
покупця, а покупець приймати та
оплачувати на умовах і у порядку,
визначених Договором, товар в
асортименті, кількості та за цінами,
вказаними у накладних, які є
невід'ємною частиною цього Договору.

Наведені вище обставини сторонами не
заперечуються.

Відповідно до п. 8.1. Договору він
набирає чинності з моменту його
підписання сторонами і діє до 28.02.2011р.
Якщо жодна сторона не повідомить іншу
за один місяць до дати закінчення
строку дії Договору, він вважається
пролонгованим на наступний рік на тих
самих умовах.

Доказів припинення дії Договору
28.02.2011р. у вигляді повідомлень про
припинення його дії у наведену дату ні
позивач, ні відповідач не надали.

За умовами Договору (п. 2.2.) поставка
товару на склад покупця здійснюється
транспортом постачальника та за
рахунок постачальника.

Також, відповідно до пунктів 5.1. та 5.2.
Договору поставка товару
постачальником покупцю здійснюється
окремими партіями, у кількості і у
строк, визначених у замовленні на
поставку покупця, які узгоджуються з
постачальником, а форма замовлення на
поставку може бути як письмовою, так і
усною.

Право власності на товар, а також ризик
випадкового знищення та випадкового
пошкодження (псування) товару
переходить від постачальника до
покупця з моменту фактичної передачі
товару, що засвідчується підписанням
уповноваженими представниками сторін
накладної (п. 2.3. Договору).

Згідно з п. 4.1. Договору ціни на товар
вказуються у накладних на товар, які є
невід'ємною частиною Договору. Оплата
здійснюється в національній валюті
України виключно у формі безготівкових
розрахунків.

Покупець зобов'язаний оплачувати кожну
партію переданого постачальником
товару не пізніше 30 днів з дати її
поставки. Постачальник має право в
односторонньому порядку змінити строк
оплати, попередньо повідомивши покупця
за 7 календарних днів (п. 4.2. Договору).

Позивач на виконання умов Договору за
видатковою накладною № 5095 від 09.08.2011р.
поставив відповідачу товар,
найменування, категорія, код, штрихкод,
дата виготовлення, кількість та ціна
якого зазначені у видатковій
накладній, на загальну суму 216, 20 грн.

Отримання відповідачем товару,
поставленого за вказаною видатковою
накладною, підтверджується підписом на
ній повноважного представника
відповідача - ОСОБА_5 Виданою
відповідачем довіреністю на одержання
цінностей, доставка яких здійснюється
центрально-кільцевими перевезеннями,
від 01.08.2011р. зі строком дії до 31.08.2011р.
ОСОБА_5 наділена повноваженнями
отримувати від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арда-Трейдинг"
цінності (товар), щодо поставки якого
укладено договір № 616-ДНЕ від 02.12.2010р.

Відповідно до наведеної довіреності
ОСОБА_5 уповноважена отримувати товар
за адресою: АДРЕСА_1.

Видаткова накладна № 5095 від 09.08.2011р. в
підтвердження повноважень ОСОБА_5 на
отримання товару, що поставляється
відповідачу, також містить посилання
на кільцеву довіреність зі строком дії
до 31.08.2011р., а місце розвантаження
товару, вказане у цій накладній, -
магазин АДРЕСА_1.

В силу приписів частини першої статті
193 Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України
встановлює вимогу щодо виконання
зобов'язань належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК
України).

Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Враховуючи встановлені обставини
справи, умови Договору (п. 4.2.), строк
оплати поставленого позивачем
відповідачу товару за видатковою
накладною № 5095 від 09.08.2011р. на дату
звернення позивача з позовом до
місцевого господарського суду є таким,
що настав.

Доказів оплати вартості товару,
поставленого позивачем за вказаною
вище видатковою накладною, відповідач
на дату прийняття оскаржуваного
судового рішення до місцевого
господарського суду не надав, доводи
позивача щодо наявності боргу у сумі 216,
20 грн. шляхом надання належних доказів
не спростував.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, за наведених вище
встановлених обставин справи та
приписів законодавства місцевий
господарський суд дійшов правомірного
висновку про наявність підстав для
задоволення заявлених позивачем вимог
(з урахуванням заяви про зменшення їх
розміру) та правомірно стягнув з
відповідача на користь позивача
основний борг у сумі 216, 20 грн., який
виник у зв'язку з не оплатою
відповідачем поставленого йому
позивачем товару за видатковою
накладною № 5095 від 09.08.2011р., та 3% річних
за період прострочення виконання
грошового зобов'язання з оплати товару,
поставленого за вказаною накладною, з
09.09.2011р. по 09.09.2013р. у сумі 13, 01 грн.

Разом з тим, розглядаючи спір по суті
лише за вимогами позивача про
стягнення з відповідача основного
боргу, який виник у зв'язку з не оплатою
відповідачем поставленого йому
позивачем товару за видатковою
накладною № 5095 від 09.08.2011р., та 3% річних
за прострочення виконання грошового
зобов'язання з оплати товару,
поставленого за вказаною накладною,
господарський суд першої інстанції
безпідставно та в порушення вимог
статті 34 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до якої господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, вдався до оцінки
обставин щодо поставки товару на
підставі Договору за іншими
видатковими накладними, встановив, що
позивач на виконання умов Договору
здійснив поставку товару відповідачу
на загальну суму 3 585, 51 грн., у тому числі
(окрім спірної) і за видатковими
накладними № 13753 від 23.06.2011р. на суму 1
859, 89 грн., № 5094 від 09.08.2013р. на суму 412, 48
грн., № 5096 від 09.08.2011р. на суму 381, 23 грн.,
№ 15538 від 25.10.2011р. на суму 530, 69 грн., № 15539
від 25.10.2011р. на суму 185, 02 грн., а також ті
обставини, що отримання товару по
вказаним видатковим накладним
підтверджується підписом на них
повноважного представника відповідача
за довіреністю, а відповідачем
здійснено частковий розрахунок за
поставлений товар на загальну суму 3 369,
31 грн. (відповідні докази в матеріалах
справи відсутні), вийшовши при цьому за
межі судового розгляду справи.

Відтак, зазначені вище в мотивувальній
частині прийнятого судом першої
інстанції оскаржуваного рішення
обставини не можуть вважатись
встановленими.

В той же час, допущене місцевим
господарським судом порушення, в силу
приписів статті 104 Господарського
процесуального кодексу України, не є
тим порушенням, яке б призвело до
прийняття неправильного рішення, та не
є тим порушенням норм процесуального
права, наявність якого є безумовною
підставою для скасування рішення
місцевого господарського суду.

Таким чином, апеляційна скарга
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
задоволенню не підлягає, рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 03.12.2013 року у справі №
904/7483/13 підлягає залишенню без змін.

Апеляційний господарський суд
відхиляє доводи відповідача щодо
неправомірності врахування місцевим
господарським судом при вирішенні
спору заяви позивача про зменшення
позовних вимог та щодо не вирішення
судом по суті спору за вимогами
позивача про стягнення боргу та інших
нарахувань за рештою видаткових
накладних (окрім видаткової накладної
№ 5095 від 09.08.2011р. на суму 216, 20 грн.).
Наведені доводи відповідача
спростовуються наступним.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

При цьому під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Збільшено (чи
зменшено) може бути лише розмір вимог
майнового характеру. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК України ціну
позову вказує позивач. Отже, у разі
прийняття судом зміни (в бік збільшення
або зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач при зверненні з позовом до
господарського суду Дніпропетровської
області заявив вимоги про стягнення з
відповідача на свою користь основного
боргу, що виник у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань
щодо оплати товару, поставленого за
договором поставки № 616-ДНЕ від 02.12.2010р.,
у сумі 3 533, 25 грн., а також 3 % річних у
сумі 214, 74 грн. та пені у сумі 1 071, 89 грн. у
зв'язку з простроченням виконання
грошового зобов'язання з оплати
поставленого товару. Разом до
стягнення заявлено 4 819, 88 грн.

Отже, вимоги позивача є вимогами
майнового характеру, а підставою
позову є невиконання відповідачем
зобов'язань за укладеним між позивачем
та відповідачем договором поставки №
616-ДНЕ від 02.12.2010р.

Скориставшись правами, передбаченими
ст. 22 ГПК України, 19.11.2013р. позивач подав
до місцевого господарського суду заяву
про зменшення позовних вимог, яка є
заявою про зменшення розміру позовних
вимог, та відповідно до якої позивач
просить стягнути з відповідача
основний борг зв'язку з невиконанням
зобов'язань за вищенаведеним договором
поставки лише у сумі 216, 20 грн. та 3%
річних у сумі 13, 01 грн.

Позивач зменшив розмір позовних вимог
як в частині заявленого до стягнення
основного боргу, так і решти
нарахувань, у тому числі і пені
(зменшення до 0, 00 грн.), що повністю
відповідає його процесуальним правам.

Відтак, місцевий господарський суд
правомірно вирішив спір по суті у даній
справі саме за вимогами, які наведені
позивачем в заяві про зменшення
позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду відхиляє доводи
відповідача про те, що за умовами
Договору лише відповідач мала право
отримувати товар, але товар щодо
поставки якого складено видаткову
накладну № 5095 від 09.08.2011р., вона не
отримувала, оскільки особисто цю
накладну не підписувала.

Як встановлено вище, пункт 2.3. Договору
передбачає, що факт передачі товару від
постачальника до покупця
засвідчується підписанням накладної
уповноваженими представниками сторін,
тобто підписанням видаткової
накладної не обов'язково особисто
відповідачем, але і її уповноваженим
представником.

Апеляційний господарський суд
відхиляє доводи відповідача про те, що
відповідач не отримувала товар за
видатковою накладною № 5095 від 09.08.2011р. і
в силу того, що довіреність на
одержання цінностей від 01.08.2011р., на
підставі якої нібито представником
відповідача ОСОБА_5 підписана накладна
№ 5095 від 09.08.2011р., відповідач не
видавала (не підписувала), ця
довіреність є сфальсифікованою, а дані
щодо серії та номера паспорту ОСОБА_5,
вказані в довіреності, є
недостовірними.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
а обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Разом з тим, заперечуючи проти позову,
наведені вище обставини щодо не
підписання (не видачі) довіреності на
одержання цінностей від 01.08.2011р.
належними та допустимими доказами
відповідач не підтвердила.

Встановити самостійно обставини як
щодо належності підпису відповідачу на
довіреності на одержання цінностей,
доставка яких здійснюється
центрально-кільцевими перевезеннями,
від 01.08.2011р., так і щодо належності
підпису ОСОБА_5 на видатковій накладній
№ 5095 від 09.08.2011р., суд не має змоги,
оскільки з'ясування відповідних питань
потребує спеціальних знань.

Згідно з ч. 1 ст. 41 ГПК України для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу.

Як вбачається з протоколу судового
засідання господарського суду
Дніпропетровської області від 12.11.2013р.
у справі № 904/7483/13, у судовому засіданні
у наведену дату при розгляді даної
справи представник відповідача заявив
усне клопотання про відкладення
розгляду справи для вирішення питання
щодо проведення судової
почеркознавчої експертизи з метою
з'ясування особи, що підписувала
довіреності на отримання товару по
договору. Судом зазначене клопотання
відповідача задоволено. Також,
місцевий господарський суд зобов'язав
представника відповідача забезпечити
присутність в наступному судовому
засіданні ОСОБА_4 та оголосив перерву
до 03.12.2013р. на 10 год. 15 хв.

Однак, як вбачається з протоколу
судового засідання господарського
суду Дніпропетровської області від
03.12.2013р. у даній справі, відповідач
особисто у наведене судове засідання
не з'явилась. З клопотанням до
місцевого господарського суду про
призначення у справі судової
почеркознавчої експертизи відповідач
не зверталась.

Відповідно, місцевий господарський суд
вирішив спір у справі на підставі
наявних у ній матеріалів.

При перегляді рішення місцевого
господарського суду в апеляційному
порядку відповідач також посилається
на обставини підробки її підпису на
довіреності на одержання цінностей,
доставка яких здійснюється
центрально-кільцевими перевезеннями,
від 01.08.2011р., та заперечує факт
підписання видаткової накладної № 5095
від 09.08.2011р. щодо отримання товару її
представником ОСОБА_5

У зв'язку з необхідністю вирішення
питання щодо призначення у справі
судової почеркознавчої експертизи
апеляційний господарський суд ухвалою
від 21.01.2014р. зобов'язав позивача та
відповідача надати письмові
погодження чи заперечення щодо
призначення у справі судової
експертизи для встановлення обставин,
пов'язаних з підписанням довіреності
на одержання цінностей, доставка яких
здійснюється центрально-кільцевими
перевезеннями, від 01.08.2011р. від імені
ОСОБА_4; пропозиції щодо установи, яка
проведе судову експертизу; пропозиції
щодо питань, які необхідно поставити на
вирішення судовому експерту; надати
погодження чи заперечення щодо
попереднього покладення витрат з
оплати судової експертизи на
відповідача/позивача з подальшим
розподілом зазначених витрат за
результатами розгляду справи.

Також, наведеною ухвалою апеляційний
господарський суд зобов'язав Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_4 забезпечити
особисту участь у судовому засіданні
04.02.2014р. для надання пояснень з питань,
які виникають під час розгляду справи,
а саме пояснень щодо обставин
підписання від її імені довіреності на
одержання цінностей від 01.08.2011р., а
також (за необхідності (необхідність,
яка залежить, у тому числі, від правової
позиції відповідача щодо призначення
судової експертизи)) відібрання
експериментальних зразків її підпису,
зобов'язав Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_4 у судовому засіданні надати 15
оригіналів документів, виконаних у 2011
році, які містять вільні зразки її
підпису, та забезпечити участь у
судовому засіданні ОСОБА_5 для надання
пояснень з питань, які виникають під
час розгляду справи, а саме щодо
обставин підписання від її імені
видаткової накладної № 5095 від 09.08.2011р.

До початку судового засідання,
призначеного апеляційним
господарським судом у даній справі на
04.02.2014р., від позивача надійшли
заперечення щодо призначення у справі
судової експертизи.

У судове засідання, призначене
апеляційним господарським судом у
даній справі на 04.02.2014р., Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 не з'явилась,
витребувані апеляційним господарським
судом матеріали, необхідні для
призначення у справі судової
почеркознавчої експертизи, не надала. У
свою чергу, представники відповідача,
присутні у цьому судовому засіданні,
заявили, що необхідності у призначенні
судової почеркознавчої експертизи,
враховуючи наявні у справі матеріали,
не вбачають.

Також, як від позивача, так і від
відповідача, не надійшло погодження
щодо попередньої оплати витрат,
пов'язаних з проведенням судової
експертизи.

За відсутності відповідного
погодження відповідача, як особи, що
заперечує підписання довіреності та
видаткової накладної певними особами
(заінтересованої сторони) щодо
призначення у справі судової
почеркознавчої експертизи,
попередньої оплати її вартості, за
обставин ненадання відповідачем
вільних зразків її підпису та неявки
відповідача особисто у судове
засідання для відібрання
експериментальних зразків підпису,
апеляційний господарський суд вбачає
неможливість проведення у справі
судової почеркознавчої експертизи,
відповідно, не вбачає підстав і для її
призначення.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду не погоджується з
доводами відповідача про неможливість
видачі відповідачем на ім'я ОСОБА_5
довіреності від 01.08.2011р., які
обґрунтовані наявністю трудових
відносин між відповідачем та ОСОБА_5
лише в період з 26.09.2011р. по 11.03.2013р., про
що свідчить трудовий договір від
26.09.2011р., зареєстрований в Ленінському
районному центрі зайнятості.

Наявність наведеного вище трудового
договору не може бути свідченням
відсутності іншого трудового договору,
який діяв в період видачі спірної
довіреності.

Окрім того, правомірність видачі
спірної довіреності на ім'я особи, яка
не є найманим працівником, не є
предметом розгляду даної справи та не
може спростовувати факт її видачі.

Судові витрати за подання апеляційної
скарги відповідно до ст. 49 ГПК України
відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 03.12.2013 року у справі №
904/7483/13 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 03.12.2013
року у справі № 904/7483/13 залишити без
змін.

Повна постанова складена 10.02.2013р.

Головуючий суддя
Л.А. Коваль

Суддя
Н.В.
Пархоменко

Суддя
А.Є. Чередко