ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 рокуСправа № 912/2305/13
Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Глушкова М.С.
розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Золотий екватор", м.
Київ

до відповідача: приватного
підприємства "Трансфудсервіс", м.
Кіровоград

про стягнення 86037,90 грн.

Представники сторін:

від позивача - Савчук П.К., довіреність
№ 4048 від 31.12.2013 року;

від відповідача - участі не брав.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Золотий екватор"
(надалі - ТОВ "Золотий екватор")
звернулось до господарського суду
Кіровоградської області з позовом про
стягнення з приватного підприємства
"Трансфудсервіс" (надалі - ПП
"Трансфудсервіс") 106537,90 грн.
заборгованості за генеральним
договором поставки нафтопродуктів №13
від 30.01.2013 року, з яких: 65542,35 грн.
основний борг, 3678,02 грн. пеня, 4694,73 грн. 19
% річних, 32622,80 грн. штраф, з покладенням
на відповідача витрат по сплаті
судового збору.

Позов мотивовано неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань по
оплаті поставленого ТОВ "Золотий
екватор" товару за генеральним
договором поставки нафтопродуктів № 13
від 30.01.2013 року.

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 26.12.2013 року
порушено провадження у справі, від
сторін витребувано необхідні для
вирішення спору документи.

Ухвалою суду від 16.01.2014 року розгляд
справи відкладався.

Представник позивача, скористався
правом, що передбачене статтею 22
Господарського процесуального кодексу
України, в судовому засіданні подав
клопотання про зменшення розміру
позовних вимог, відповідно до якого
останній просить стягнути з
відповідача 86037,90 грн., з яких: 45042,35 грн.
основний борг, 3678,02 грн. пеня, 4694,73 грн. 19
% річних, 32622,80 грн. штраф, з покладенням
на відповідача по сплаті судового
збору.

Враховуючи зазначене, суд приймає
клопотання позивача про зменшення
розміру позовних вимог і розглядає
справу з урахуванням зазначеної заяви.

Відповідач в судовому засіданні
присутній не був, відзив на позов не
подав, позовних вимог не заперечив.

На час проведення судового засідання
до господарського суду надійшло
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з перебуванням директора ПП
"Трансфудсервіс" на лікарняному. Крім
того, у вказаному клопотанні
відповідач зазначає, що станом на 29.01.2014
року останнім не було отримано
повідомлень про судові засідання у
даній справі.

Позивач проти поданого ПП
"Трансфудсервіс" клопотання заперечив.

Розглянувши вказане клопотання,
господарський суд враховує, що ухвали
господарського суду про порушення
провадження у справі від 26.12.2013 року та
про відкладення розгляду справи від
16.01.2014 року направлялись відповідачу за
адресою, зазначеною у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а саме: 25014,
м. Кіровоград, вул. Промислова, 11
(а.с.44,45), однак, вказані ухвали
повернуто на адресу господарського
суду (а.с.49-50, 58-59) органом поштового
зв'язку з відміткою "за закінченням
терміну зберігання".

Відповідно до положень абзацу 3 п. 3.9.1.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", відповідно до якого
в разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Крім того, явка відповідача у судове
засідання судом обов'язковою не
визнавалась, у разі неможливості
участі у судовому засіданні відповідач
не був позбавлений можливості
уповноважити іншу особу на
представництво його інтересів у
судовому засіданні.

У зв'язку з викладеним, господарський
суд дійшов висновку, що клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи не підлягає задоволенню.

Інших заяв чи клопотань на час
проведення судового засідання від ПП
"Трансфудсервіс" до господарського
суду не надходило.

Правом на змагальність, передбаченим
ст. 4-3 Господарського процесуального
кодексу України, відповідач не
скористався з власної ініціативи.

Згідно з ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд розглядає справу за
наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі обставини, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд

В С Т А Н О В И
В:

30.01.2014 року між сторонами укладено
генеральний договір поставки
нафтопродуктів № 13 (надалі - договір №
13), за умовами п. 1.1. якого продавець (ТОВ
"Золотий екватор") зобов'язується
поставити та передати у власність
покупця (ПП "Трансфудсервіс")
нафтопродукти в кількості та
асортименті, що передбачені в додатках
до даного договору, в подальшому товар,
а покупець зобов'язується прийняти
товар від продавця та оплатити його
загальну вартість на умовах даного
договору.

Відповідно до п. 2.1. договору № 13 датою
поставки вважається дата
товарно-транспортної накладної.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що
розрахунки за товар здійснюються
протягом 14-ти банківських днів з
моменту поставки товару, якщо інший
строк, термін оплати не визначено у
додатках, що є невід'ємними частинами
даного договору.

Відповідно до п. 8.17 договору № 13 даний
договір набуває сили з моменту
підписання і діє до 31.12.2013 року, але в
будь-якому випадку до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань.

Договір підписано повноважними
представниками сторін та скріплено
печатками підприємств.

На виконання вказаного договору
позивач поставив та передав у
власність відповідачу товар на
загальну суму 839848,00 грн., що
підтверджується відповідними
видатковими накладними: № 596 від 11.02.2013
року, № 683 від 15.02.2013 року, № 840 від 26.02.2013
року, № 970 від 01.03.2013 року, № 1041 від 07.03.2013
року, № 1239 від 21.03.2013 року, № 1523 від
04.04.2013 року, № 1615 від 10.04.2013 року, № 1808
від 19.04.2013 року, № 2043 від 29.04.2013 року, №
2052 від 30.04.2013 року, № 2143 від 08.05.2013 року,
№ 2936 від 17.06.2013 року, № 3058 від 21.06.2013
року, № 3142 від 27.06.2013 року, № 3301 від
03.07.2013 року, № 3378 від 09.07.2013 року, № 3635
від 19.07.2013 року, № 3754 від 26.07.2013 року
(а.с.18-36).

Відповідач у свою чергу лише частково
розрахувався за поставлений товар.
Заборгованість відповідача перед
позивачем станом на 01.01.2014 року склала
45042,35 грн., що підтверджується
підписаним повноважними
представниками сторін та скріпленим
печатками підприємств актом звірки
взаєморозрахунків за період з 01.01.2012
року по 01.01.2014 року (а.с.52-53).

Оригінали зазначених документів
оглянуті господарським судом.

Вирішуючи даний спір господарський суд
виходить з наступного.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статей 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається .

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Враховуючи те, що відповідач на момент
розгляду справи не надав
господарському суду доказів оплати
суми основного боргу, позовних вимог в
цій частині не заперечив,
господарський суд вважає, що вимоги
позивача в частині стягнення з ПП
"Трансфудсервіс" суми основного боргу в
розмірі 45042,35 грн. є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем в зв'язку з порушенням
відповідачем строків оплати
поставленого товару також заявлено до
стягнення 3678,02 грн. пені, 4694,73 грн. 19 %
річних та 32622,80 грн. штрафу.

Вирішуючи спір в цій частині,
господарський суд враховує наступне.

Відповідно до п. 6.2.1. договору № 13
покупець за несвоєчасне проведення
розрахунків у відповідності до умов
даного договору сплачує продавцю пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від суми заборгованості за кожен
день прострочення платежу.

Згідно положень ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредитору у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

За розрахунком позивача (а.с.13-14) розмір
пені, що підлягає стягненню з
відповідача, складає 3678,02 грн.

Пунктом 6.2.3. договору № 13 передбачено,
що за несвоєчасне проведення
розрахунків у відповідності до умов
даного договору продавець має право
стягнути з покупця проценти за
користування чужими грошовими коштами
в розмірі 19 % річних від неоплаченої
вартості товару. Проценти підлягають
сплаті за весь період прострочення
покупцем зобов'язання.

Частиною 5 ст. 694 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
прострочення покупцем оплати товару,
на прострочену суму нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
оплачений, до дня його фактичної
оплати.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу
України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом
або іншим актом цивільного
законодавства.

За розрахунком позивача (а.с.15), який
відповідає фактичним обставинам
справи, сума процентів за користування
чужими грошовими коштами, яка підлягає
стягненню з відповідача складає 4694,73
грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення з
відповідача штрафу в розмірі 32622,80 грн.,
господарський суд враховує, що п. 6.2.2.
договору № 13 передбачено, що у випадку
якщо термін прострочення покупцем
проведення взаєморозрахунків
перевищує 15 календарних днів, покупець
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 25
% від суми заборгованості, протягом 5
робочих днів із дня одержання
відповідної письмової вимоги продавця.

Оскільки позивач не надав на вимогу
господарському суду доказів звернення
до відповідача з письмовою вимогою про
оплату штрафу передбаченого п. 6.2.2.
договору № 13, господарський суд вважає,
що позовні вимоги ТОВ "Золотий екватор"
в цій частині є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

За викладених обставин, господарський
суд дійшов висновку що позов є
обґрунтованим та підлягає задоволенню
в частині стягнення з відповідача 45042,35
грн. основного боргу, 3678,02 грн. пені,
4694,73 грн. процентів за користування
чужими грошовими коштами.

В іншій частині в задоволені позову
слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати пов'язані зі сплатою судового
збору покладаються на сторін розміру
задоволених позовних вимог.

В судовому засіданні 30.01.2014 року
господарським судом оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 64, 75, 82, 84,
85, 87, 116 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

В И Р І
Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства
"Трансфудсервіс" (25014, м. Кіровоград, вул.
Промислова, 11; ідентифікаційний код
36200255) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Золотий екватор" (43010,
м. Луцьк, вул. Кременецька, 38;
ідентифікаційний код 37425075) 53415,10 грн.
заборгованості, з яких: 45042,35 грн.
основний борг, 3678,02 грн. пеня, 4694,73 грн.
проценти за користування чужими
грошовими коштами, а також 1068,25 грн.
судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання
рішенням законної сили.

В іншій частині в задоволені позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Дніпропетровським апеляційним
господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається
через місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Засвідчений належним чином примірник
рішення направити відповідачу
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення за адресою: 25014, м.
Кіровоград, вул. Промислова, 11.

Повне рішення складено 04.02.2014 року.

Суддя
М.С. Глушков