ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

03.02.2014
Справа № 907/1193/13

Розглянувши матеріали справи

За позовом Фермерського господарства з
відокремленою садибою „Садовських", с.
Гудевичеве Іванівського району
Одеської області

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Виноградово

про стягнення 96000 грн., з яких 50000 грн.
основний борг за Договором підряду №01
від 23.02.2013 (авансові платежі) та 46000 грн.
штраф,

Головуючий суддя Якимчук Л.М.

За участю представників сторін:

Від позивача - не з'явився;

Від відповідача -не з'явився.

Суть спору: Позивач, Фермерське
господарство з відокремленою садибою
„Садовських", с. Гудевичеве
Іванівського району Одеської області,
звернувся до суду з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Виноградово
про стягнення 96000 грн., з яких 50000 грн.
основний борг за Договором підряду №01
від 23.02.2013 (авансові платежі) та 46000 грн.
штраф.

Позивач просить задоволити позовні
вимоги з мотивів, викладених у позовній
заяві.

Свої вимоги обґрунтовує доданими до
матеріалів справи документальними
доказами. Зокрема, просить стягнути з
відповідача суму в розмірі 96000,00 грн.
заборгованості (в т.ч. 50000 грн. основний
борг - авансові платежі та 46000 грн.
штраф) за неналежне виконання
підрядних робіт з установки та
налаштування обладнання Р-8БЦСМ-50 та
ВЦСМ-25 згідно договору №01 від 23 лютого
2012 року.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, заперечень по суті позовних
вимог не подав. Надіслана судом
кореспонденція за адресою, вказаною в
Свідоцтві про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця, повернута
органом зв'язку з поміткою „…за
закінченням терміну зберігання".

Пунктом 3.9.1 постанови пленуму Вищого
Господарського Суду України від 26.12.11
№18 передбачено, що якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а у разі не
надання суду відповідної інформації -
адресою, зазначеною в ЄДРПОУ), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

У зв'язку з викладеним, справа
розглядається у відповідності до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Фермерським господарством з
відокремленою садибою „Садовських", с.
Гудевичеве Іванівського району
Одеської області (замовник за
договором, далі - позивач) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2, м.
Виноградово (виконавець за договором,
далі - відповідач) 23 лютого 2012 року
укладено договір за №01 (далі - договір)
щодо надання послуг з установки та
налаштування обладнання Р-8БЦСМ-50 та
ВЦСМ-25 та запчастин на загальну суму
160000 грн. (п.п. 1.1., 2.2. договору).

Відповідно до п. 4.2 договору кінцевим
терміном виконання робіт та підписання
відповідного акту виконаних робіт, а
також остаточної сплати є 20.08.2012 року.

У відповідності до ст. 193
Господарського кодексу України, ст. 526
Цивільного кодексу України,
господарське зобов'язання
(зобов'язання) має виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що за певних умов звичайно
ставляться.

За договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу (ст. 837
Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 853 Цивільного кодексу
України замовник зобов'язаний сплатити
виконавцю обумовлену виконану роботу в
розмірі, у строки, що встановлені в
договорі.

За правилами статті 849 цього Кодексу
замовник має право у будь-який час
перевірити хід і якість роботи, не
втручаючись у діяльність підрядника.
Якщо підрядник своєчасно не розпочав
роботу або виконує її настільки
повільно, що закінчення її у строк стає
явно неможливим, замовник має право
відмовитися від договору підряду та
вимагати відшкодування збитків. Якщо
під час виконання роботи стане
очевидним, що вона не буде виконана
належним чином, замовник має право
призначити підрядникові строк для
усунення недоліків, а в разі
невиконання підрядником цієї вимоги -
відмовитися від договору підряду та
вимагати відшкодування збитків або
доручити виправлення роботи іншій
особі за рахунок підрядника. Замовник
має право у будь-який час до закінчення
роботи відмовитися від договору
підряду, виплативши підрядникові плату
за виконану частину роботи та
відшкодувавши йому збитки, завдані
розірванням договору.

При цьому відповідно до статті 22
Цивільного кодексу України під
збитками розуміються:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Однак зазначені позивачем вимоги про
повернення коштів за невиконані роботи
не підпадають під визначення збитків,
наведене в цих нормах.

Разом з тим, відповідно до частини
першої статті 222 ГК України учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законні інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

За даними позивача, не спростованими
відповідачем, на момент звернення до
суду з позовною заявою жодних робіт,
передбачених договором, незважаючи на
досягнуті домовленості, відповідачем
виконано не було, чим відповідач
порушив пункт 1.1 договору.

Частиною другою ст. 873 Цивільного
кодексу України передбачено, що робота
оплачується замовником після її
остаточного передання підрядником. За
згодою замовника робота може бути ним
оплачена при укладенні договору
побутового підряду шляхом видачі
авансу або у повному обсязі.

Позивач, на виконання умов договору, а
саме п.п. 4.1. договору (яким передбачено,
що замовник зобов'язується оплатити 25%
вказаної в договорі суми до поставки
обладнання і 25% після поставки
металовиробів) провів авансові
платежі, що підтверджується наявними у
матеріалах справи доказами - платіжним
дорученням №239 від 27.02.2012 на суму 25000,00
грн. та платіжним дорученням №56 від
15.05.2012 на суму 25000,00 грн.

Актом звірки взаємних розрахунків від
29.06.2012, підписаним сторонами, копію
якого додано до матеріалів справи,
підтверджено оплату авансових
платежів.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
умов договору, 24 липня 2012 року позивач
звернувся до відповідача з претензією
№5, відповідно до якої просив повернути
перераховані кошти.

Однак вказана претензія, як і всі
подальші претензії (№5 від 14.05.2013, №9 від
09.08.2013) були залишені відповідачем без
відповіді та задоволення.

Виходячи із вищенаведеного, сума 50000,00
грн. є авансом, який підлягає
поверненню, з огляду на що позовна
вимога про його стягнення підлягає
задоволенню.

Вимога ж про стягнення штрафу в сумі
46000,00 грн. задоволенню не підлягає через
безпідставність нарахування такого,
виходячи із наступного.

Пунктом 4.3. договору №01 від 23.02.2012
передбачена відповідальність
замовника у вигляді штрафу за
невиконані роботи в розмірі 0,5% за
кожний день прострочки платежу від
суми договору.

Частиною другою статті 549 Цивільного
кодексу України визначено, що штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання, а частиною
третьою - що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Зазначеним пунктом договору визначено
відповідальність, яку не можна
віднести ні до штрафу, ні до пені; крім
того вона покладається на замовника
(позивача), а не на підрядника
(відповідача).

З огляду на вкладене, позовні вимоги
про стягнення 46000,00 грн. задоволенню не
підлягають.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України та п.4.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 „Про деякі питання
практики застосування розділу VІ
Господарського процесуального кодексу
України" витрати з оплати судового
збору покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 75, 82-85

Господарського процесуального кодексу
України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь
Фермерського господарства з
відокремленою садибою „Садовських",
(вул. Леніна, 89Б, с. Гудевичеве
Іванівського району Одеської області,
код 22504052) суму 50000,00 грн. (п'ятдесят тисяч
грн. 00 коп.) боргу та 1000,00 грн. (одну
тисячу грн. 00 коп.) у відшкодування
витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили

3. В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати в цій частині покласти
на позивача.

Рішення суду набирає законної сили і
підлягає обов'язковому виконанню на
території України в порядку ст.85
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено 05.02.2014.

Суддя
Л.М. Якимчук