ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

03.02.2014
Справа № 11/113

Розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ікс-Трейд", м.Ужгород

До відповідача 1 Управління майном
міста Ужгородської міської ради,
м.Ужгород

До відповідача 2 Ужгородської міської
ради, м. Ужгород

За участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - гр. ОСОБА_1, м.
Ужгород

Про внесення змін до договору оренди
землі від 14.10.2005, укладеного між
Управлінням майнової політики
Ужгородської міської ради та ТзОВ
"Ікс-Трейд", а саме, в п.8 Договору в
якому цифру "3" необхідно замінити на "10"
та в п.18 Договору, в якому слова "три
роки" замінити на "десять років"

Головуючий суддя Якимчук Л.М.

За участю представників сторін:

Від позивача - не з'явився

Від відповідача 1- не з'явився

Від відповідача 2 - не з'явився

Від третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - не з'явився

Суть спору: Позивач звернувся до суду з
позовом до Управління майном міста
Ужгородської міської ради про внесення
змін до договору оренди землі від
14.10.2005, укладеного між Управлінням
майнової політики Ужгородської
міської ради та ТзОВ "Ікс-Трейд", а саме,
в п.8 Договору в якому цифру "3" необхідно
замінити на "6" та в п.18 Договору, в якому
слова "три роки" замінити на "шість
років".

Заявою від 21.12.2011 представник
позивача збільшив позовні вимоги та
просить внести зміни до договору
оренди землі від 14.10.2005, укладеного між
Управлінням майнової політики
Ужгородської міської ради та ТзОВ
"Ікс-Трейд", а саме, в п.8 Договору цифру
"3" необхідно замінити на "10" та в п.18
Договору слова "три роки" замінити на
"десять років".

Позивач явку свого уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, однак у попередніх судових
засіданнях представник позивача
підтримав позовні вимоги повністю з
підстав, вказаних у позовній заяві, а
також у заяві про збільшення позовних
вимог

Позивач вважає, що до укладеного між
сторонами договору оренди землі від
14.10.2005 належить внести зміни, а саме у
пункті 8 договору: слова та цифри « 3
(три) роки замінити на « 10 (десять)
років» та у пункті 18 договору: слова «на
три роки» замінити словами «на десять
років». Свої вимоги мотивував
наступним:

1. Цільовим призначенням
орендованої земельної ділянки є
будівництво критого квіткового ринку,
тому з метою досягнення мети укладення
договору оренди (будівництва такого
ринку) строк дії договору належить
змінити.

2. На пропозицію стосовно внесення
змін до договору, надіслану
відповідачу 1 у порядку, передбаченому
ч.3 ст. 188 Господарського кодексу
України, відповідачем відповіді надано
не було.

3. Позивач вважає дії Ужгородської
міської ради стосовно спірної
земельної ділянки такими, що істотно
порушують права орендаря
безперешкодно користуватися спірною
земельною ділянкою за цільовим
призначенням.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на ч.2 ст. 651, ч.4 ст. 652
Цивільного кодексу України, ч. 4 ст. 188
Господарського кодексу України.

Відповідачі явку своїх уповноважених
представників у судове засідання не
забезпечили, відзивів на позов не
подали, незважаючи на те, що були
належним чином повідомлені про час і
місце розгляду спору, тому суд
розглянув справу за наявними у ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Залучена до участі у справі третя особа
на стороні відповідачів (гр. ОСОБА_1)
явку свого уповноваженого
представника не забезпечила, однак у
судовому засіданні 23.01.2014 представник
ОСОБА_1 заявив клопотання про
припинення провадження у справі на
підставі п.2 ч.1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки у межах господарської справи
№2/3 вже вирішено аналогічні вимоги.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
зібрані у ній докази, заслухавши
пояснення уповноважених представників
сторін у попередніх судових
засіданнях, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ужгородської міської ради XLIY
сесії IY скликання від 16.09.2005 №649 «Про
надання, відмову у наданні та
приватизацію земельних ділянок"
вирішено (п.1.24) згідно протоколу
засідання журі
інвестиційно-містобудівельного
конкурсу від 17.08.2005 № 1 надати
товариству з обмеженою
відповідальністю "ІКС-Трейд" в оренду
строком на два роки земельну ділянку
площею 900 кв.м. по вул. Фединця-Баконія
під критий квітковий ринок при
виконанні умов та врахуванні вимог
конкурсу.

Чотирнадцятого жовтня 2005 року на
виконання вказаного рішення між
Управлінням майнової політики
Ужгородської міської ради
(відповідачем 1) та товариством з
обмеженою відповідальністю "Ікс-Трейд"
(позивачем) укладено договір оренди
земельної ділянки , зареєстрований у
Державному реєстрі за № 010, за
умовами якого відповідач 1 надає, а
позивач приймає у строкове платне
користування земельну ділянку площею
900 кв.м. по вул.Фединця-Баконія під
критий квітковий ринок (п.п. 1,2,3
договору).

Відповідно до пункту 8 договору його
укладено на 2 (два) роки.

Рішенням Ужгородської міської ради XLIY
сесії IY скликання від 29.11.2005 №743 «Про
надання, відмову у наданні та
приватизацію земельних ділянок"
внесено зміни у п.1.24 рішення від 16.09.2005
№ 649 та викладено його у наступній
редакції: "Товариству з обмеженою
відповідальністю „ІКС-Трейд" надати в
оренду строком на три роки земельну
ділянку площею 785, 15 м2 по
вул.Фединця-Баконія під критий
квітковий ринок при виконанні умов та
врахуванні вимог конкурсу".

На виконання вказаного рішення
Ужгородської міської ради сторони
підписали додаткову угоду до вказаного
договору оренди від 16.01.2006, за умовами
якої, зокрема, позивач отримує в оренду
земельну ділянку площею 785, 15 кв.м. по
вул.Фединця-Баконія строком на три
роки.

У зв'язку із закінченням строку дії
договору оренди та наміром подальшої
оренди спірної земельної ділянки,
позивач звернувся до відповідача 1 з
письмовою пропозицією (лист від 07.08.2008
№1-08/08) внести зміни до договору оренди
у частині строку його дії (збільшити
його до 6(шести) років), додавши до листа
проект відповідної Додаткової угоди.

Вказану пропозицію відповідачем 1
залишено без реагування, у зв'язку з чим
позивач повторно звернувся з
пропозицією від 01.09.2008 стосовно зміни
строку дії договору.

Вказані обставини послужили підставою
для звернення ТОВ «ІКС-Трейд» з позовом
про внесення змін до договору оренди
від 14.10.2005 у примусовому порядку.

Проаналізувавши чинне законодавство,
що регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2.9 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011 N 6 «Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин» у вирішенні спорів,
пов'язаних з укладанням, зміною,
розірванням, припиненням учасниками
земельних відносин договорів оренди
земельних ділянок, загальні положення
глави 20 ГК України застосовуються,
якщо відповідні відносини не
врегульовано спеціальними нормами ЗК
України, Закону України "Про оренду
землі".

Отже, для даного виду правовідносин
спеціальним законом, який підлягає до
застосування є Закон України «Про
оренду землі».

Відповідно до ст. 1 згаданого закону
оренда землі - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

За приписами ст. 4 вказаного закону
орендодавцями земельних ділянок є
громадяни та юридичні особи, у
власності яких перебувають земельні
ділянки, або уповноважені ними особи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
оренду землі» строк дії договору
оренди землі визначається за згодою
сторін.

За приписами ст. 30 вказаного закону
зміна умов договору оренди землі
здійснюється за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди
щодо зміни умов договору оренди землі
спір вирішується в судовому порядку.

Зі змісту ст. 12 Земельного кодексу
України вбачається, що розпорядження
землями територіальної громади (у
тому числі передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу) належить до повноважень
сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до пункту 2.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011 N 6 «Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин» за відсутності рішення
органу виконавчої влади або місцевого
самоврядування про надання земельної
ділянки у власність або в
користування юридична особа або
фізична особа не має права
використовувати земельну ділянку
державної або комунальної форми

власності.

Право оренди є строковим правом, тому
закінчення передбаченого договором
оренди строку користування земельною
ділянкою, у випадку відсутності
погодженого сторонами продовження
строку є правовою підставою для
припинення орендних правовідносин.
Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору (ст.627
Цивільного кодексу України), позивач
добровільно погодився орендувати
земельну ділянку на трирічний строк.

Відповідно до п. 2.14. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
від 17.05.2011 N 6 «Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин» за
наслідками розгляду справ за
позовами до органів виконавчої влади
чи органів місцевого самоврядування
щодо оскарження (визнання
незаконними) прийнятих ними актів з
питань, пов'язаних з наданням
земельних ділянок у власність чи в
користування суб'єктам господарської
діяльності (про відмову у передачі
земельної ділянки у власність чи в
користування, у продажу земельної
ділянки, у наданні дозволу і вимог
на розроблення проекту відведення
земельної ділянки тощо)
господарський суд залежно від
характеру спору може зобов'язати
названі органи виконати певні дії, як
цього вимагають приписи чинного
законодавства, зокрема розглянути в
установленому для даного органу
порядку питання, яке стосується
предмета спору.

Водночас суд не вправі приймати
рішення з питань, віднесених до
виключної компетенції цих органів,
наприклад, про надання земельних
ділянок у власність або в
користування, укладення договорів
купівлі-продажу або оренди земельних
ділянок, а також зазначати, яке
конкретно рішення повинно бути
прийнято.

Територіальні громади села, селища,
міста у відповідності до положень
статті 143 Конституції України
безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування
вирішують питання місцевого значення,
віднесені законом до їхньої
компетенції.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, враховуючи положення Конституції
України, Закону України «Про місцеве
самоврядування» (ст. 26), відповідно до
яких розпорядження землями
територіальної громади є виключною
компетенцією міської ради, суд не
вправі зобов'язати останню погодитись
на внесення конкретних змін до
договору оренди.

Крім того, Ужгородська міська рада не
може бути орендодавцем спірної
земельної ділянки у розумінні ст. 4
Закону України «Про оренду землі»,
оскільки ця ділянка більше не
перебуває у її власності, що повністю
підтверджено матеріалами справи
(Рішенням Ужгородської міської ради V
сесії V скликання від 14.05.2010 №1422, а також
договором купівлі-продажу спірної
земельної ділянки від 01.09.2010, який
зареєстровано у Реєстрі за №2234),
відповідно до яких власником земельної
ділянки, яка була предметом договору
оренди від 14.10.2005, є ОСОБА_1.

Крім того, під час укладення
вищезазначеного договору придбана
ОСОБА_1 земельна ділянка не перебувала
під обмеженнями, обтяженнями, на неї не
були зареєстровані сервітути, що
підтверджувалось Витягом з бази даних
автоматизованої системи ведення
державного земельного кадастру серії
ААА № 300489 виданим 30.08.2010 року
Ужгородським районним відділом
Закарпатської регіональної філії ДП
«Центр державного земельного
кадастру», про що зазначається в пункті
1.3. Договору.

Разом з тим, на момент укладення
Договору купівлі-продажу на земельну
ділянку були відсутні накладені
заборони відчуження та арешту, що
підтверджувалось Витягом з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна за № 28328032 від 01.09.2010
року, як і відсутність податкової
застави та інших застав або
зареєстрованих іпотек, про що
зазначено в пункті 1.3. Договору.

На зазначеній земельній ділянці
розташований об'єкт нерухомого майна
фундамент адміністративної будівлі,
який на момент укладення Договору
купівлі-продажу був власністю покупця,
про що зазначено в пункті 1.1. Договору.

Отже, добросовісність набуття права
власності на спірну земельну ділянку
ОСОБА_1 ніким не спростована, відтак
земельна ділянка, з метою користування
якою позивачем пред'явлено позов, на
сьогоднішній день не перебуває у
власності Ужгородської міської ради, а
відчужена у визначеному
законодавством порядку на підставі
відповідного рішення Ужгородської
міської ради від 14.05.2010 на користь
ОСОБА_1

Позивачем оскаржено вказане рішення
Ужгородської міської ради до
Ужгородського міськрайонного суду,
яким встановлено відповідність
рішення ради про приватизацію
земельної ділянки ОСОБА_1 чинному
законодавству, тому у позові
відмовлено (Постанова від 19.11.2013, яка
набрала законної сили 02.12.2013, міститься
у матеріалах справи).

Отже, суд не вбачає правових підстав
для задоволення позовних вимог, відтак
у позові слід відмовити, а судові
витрати покласти на позивача на
підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

Клопотання представника третьої особи
про припинення провадження у справі на
підставі п.2 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до якої господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо є
рішення господарського суду або іншого
органу, який в межах своєї компетенції
вирішив господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав, належить відхилити, оскільки у
межах господарської справи №2/3
відповідачем у справі є Ужгородська
міська рада, у даному ж випадку, окрім
Ужгородської міської ради,
відповідачем є також Управління майном
міста. Тому, сторони у даній
справі та у справі №2/3 не є тотожними,
відтак припинити провадження на
підставі згаданої норми права суд не
вправі.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст.
32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на
позивача.

Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.02.2014.

Суддя
Л.М.Якимчук