ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2014 р.Справа № 922/5010/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання
Гонтарем А.Д.

розглянувши справу

за позовом Командитного товариства
консультативної фірми "Литвин і Ко
Консалтинг" (м. Харків) до Товариства
з обмеженою відповідальністю "Овіс" (м.
Харків) про стягнення 3960,00 грн. за
участю представників сторін:

позивача - Кривуц О.Ю. (довіреність №10-C
від 10.07.2013 р.);

відповідача - Бевзюк О.О. (довіреність
від 01.09.2012 р.).

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Командитне товариство
консультативна фірма "Литвин і Ко
Консалтинг", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Овіс" про стягнення
3960,00 грн. суми боргу, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що відповідач в порушення
умов договору №2267 "На сервісне
обслуговування" від 11.12.2012 р. неналежним
чином виконав свої зобов'язання щодо
повної та своєчасної оплати за
виконані роботи позивачем.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 06.12.2013 р. було
прийнято вказану позовну заяву,
порушено провадження у справі №922/5010/13
та призначено її до розгляду у судовому
засіданні на 23.12.2013 р. об 11:15 год.

23.12.2013 р. за вх. №48118 до канцелярії суду
від представника відповідача надійшов
відзив на позовну заяву, в якому
відповідач просить відмовити повністю
позивачу в задоволенні позову, та
покласти на позивача судові витрати.

23.12.2013 р. за вх. №48063 до канцелярії суду
від представника позивача надійшла
заява, в якій надаються пояснення по
справі.

В судовому засіданні 23.12.2013 р. було
оголошено перерву до 21.01.2014 р.

21.01.2014 р. за вх. №48063 до канцелярії суду
від представника позивача надійшла
заява (письмові пояснення на
заперечення відповідача відповідно до
ч.2 ст. 22 ГПКУ).

21.01.2014 р. за вх. 1914 до канцелярії суду від
представника відповідача надійшли
пояснення до відзиву на позовну заяву,
в яких відповідач просить в
задоволенні позову позивачу відмовити
повністю.

В судовому засіданні 21.01.2014 р. було
оголошено перерву до 22.01.2014 р.

22.01.2014 р. за вх. 2134 до канцелярії суду від
представника відповідача надійшла
заява про долучення до матеріалів
справи документів згідно додатку, які
свідчать про списочний склад
працівників ТОВ "Овіс".

Суд, розглянувши заяву представника
відповідача про долучення до
матеріалів справи документів згідно
додатку, які свідчать про наявний склад
працівників ТОВ "Овіс", вирішив за
можливе задовольнити її.

В судовому засіданні 22.01.2014 р. було
оголошено перерву до 27.01.2014 р.

23.01.2014 р. за вх. №2300 до канцелярії суду
від представника позивача надійшла
заява (письмові пояснення на
заперечення відповідача відповідно до
ч.2 ст. 22 ГПКУ).

Представник позивача в судовому
засіданні 27.01.2014 р. підтримав позов в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні 27.01.2014 р. проти позову
заперечив, просив відмовити позивачу в
його задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
та повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

11.12.2012 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Овіс" (замовник) та
Командитним товариством
консультативною фірмою "Литвин і К
Консалтинг" (виконавець).

Відповідно до п.1.1 договору, виконавець
зобов'язується здійснювати сервісне
обслуговування автоматичних дверей DORMA
на базі приводу ES-200 виробництва "DORMA GmbH"
(Німеччина) у кількості 2 штук (надалі -
обладнання) місце установки м. Харків,
пр. Гагаріна 201 (надалі - об'єкт).

Відповідно до п.1.2 договору, замовник
зобов'язується оплачувати роботи,
запасні частини й приналежності на
умовах цього договору і слідувати
інструкції по експлуатації обладнання.

Згідно п.1.3 договору, виконавець
здійснює сервісне обслуговування
обладнання з 11 грудня 2012 р. до 10 грудня
2013 р.

Згідно п. 2.2.1. регламентні роботи без
заміни вузлів та механізмів. Строк
виконання регламентних робіт - 1
тиждень квітня 2013р.

Частиною 3 договору сторони
передбачили, що вартість робіт і
послуг, які виконуються виконавцем
згідно п.п. 2.2.1 2.2.2 і 2.2.3 цього договору,
становить 3300,00 грн. ПДВ (20 %) 660,00 грн.
Всього до оплати 3960.00 грн. за рік.
Вартість робіт і послуг виконуються
виконавцем згідно п. 2.2.4 цього договору,
а також у разі помилкового виклику (на
момент прибуття фахівця обладнання
знаходиться в справному стані),
визначається на підставі рахунку,
наданого замовнику, виходячи з
розрахунку 150 грн. плюс 108 грн /чол-год
включаючи ПДВ. Якщо ремонтні роботи
проводяться в неробочий час (з 17:00 до 9:00
), а також у вихідні та святкові дні, то
їх вартість збільшується на 50% - 162
грн/чол-год включаючи ПДВ. Вартість
вузлів і механізмів устаткування
згідно п. 2.2.5. цього договору
визначається за прейскурантом "DORMA GmbH" з
урахуванням вартості доставки,
супутніх митних платежів та ПДВ і
попередньо узгоджується з замовником.
Вартість вузлів виготовляються
виконавцем самостійно, встановлюється
за згодою сторін. Оплата замінених
вузлів проводиться за фактом протягом
трьох банківських днів з моменту
виставлення рахунку виконавцем. Оплата
дорогих (понад 1000 грн.) комплектуючих
здійснюється попередньо.

Відповідно до п.5.1.1 договору, оплата
робіт і послуг з п. 3.1 цього договору
здійснюється замовником на поточний
рахунок виконавця у розмірі 3960,00 грн., в
т.ч. ПДВ (20%): 660,00 грн., протягом 3-х
банківських днів з моменту підписання
акту здачі-приймання регламентних
робіт.

Згідно п. 5.2 договору, сплата по п. 3.2
виконується на основі акту в перебігу
3-х банківських днів.

Як вказує позивач у позові та письмових
поясненнях на заперечення відповідача,
12.04.2013 р. позивачем виконані роботи
відповідно до договору на сервісне
обслуговування №2267 від 11.12.2012 р., що
підтверджується робочим актом
сдачі-приймання виконаних робіт,
підписаним представником позивача
Литвином А.А., та представником
відповідача ОСОБА_7.

17.04.2013 р. позивачем було надіслано
рекомендованим листом відповідачу
рахунок-фактуру №СФ-00088 від 15.04.2013 р. на
суму 3960,00 грн. по договору №2267 від 11.12.2012
р.

В порядку досудового врегулювання
спору, відповідно до частини 2 ст. 6
Господарського процесуального кодексу
України, позивачем на адресу
відповідача 19.07.2013 р. було надіслано
претензію №1 з вимогою повернення
боргу в сумі 3960,00 грн.

Відповідно до ч.1 п. 1 ст. 907 Цивільного
кодексу України, договір про надання
послуг може бути розірваний, у тому
числі шляхом односторонньої відмови
від договору, в порядку та на
підставах, встановлених цим Кодексом,
іншим законом або за домовленістю
сторін.

Стаття 129 Конституції України
встановлює, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією із основних
засад судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 11 ЦК України
підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків є зобов'язання, які
виникають з правочинів (договорів) або
внаслідок заподіяння шкоди, а у
відповідності до ст. 14 ЦК України
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором.

Приписами ст. 33 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 36 ГПК України
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Юридична особа відповідно до ст. 92 ЦК
України набуває цивільних прав та
обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів і закону. Отже,
від імені юридичної особи документи
підписує повноважна посадова особа,
повноваження якої ґрунтуються на
установчих документах чи приписах
закону.

В даному разі робочий акт
сдачі-приймання виконаних робіт від
12.04.2013 р., на який посилається позивач на
підтвердження виконання обумовлених
договором робіт, з боку відповідача
підписаний представником ОСОБА_7, але з
матеріалів справи вбачається, що
громадянин ОСОБА_7 не перебував та не
перебуває на час звернення позивача до
суду з позовом у трудових
правовідносинах з Товариством з
обмеженою відповідальністю "Овіс".

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців №974716 від
18.09.2013 р. керівником та підписантом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Овіс" є Смірнов
Руслан Миколайович.

Згідно з п.2 ст. 207 ЦК України, правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Пункт 2 ст.9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", який встановлює,
що первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов`язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що в робочому акті
сдачі-приймання виконаних робіт від
12.04.2013 р. з боку замовника відсутнє
засвідчення цього підпису печаткою.

Таким чином судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
на документі, на який посилається
позивач, як на підставу своїх позовних
вимог, не міститься ні підпису
уповноваженої особи відповідача, ні
печатки відповідача. Крім того, в
наданому позивачем акті взагалі не має
посилання на договір №2267 від 11.12.2012 р.,
укладений між сторонами.

Також складений позивачем
односторонній акт звіряння взаємних
розрахунків згідно договору №2267 від
11.12.2012 р. за період 11.12.2012 р.-20.12.2013 р. між
КФ "Литвин і К консалтинг" та ТОВ "Овіс",
в якому за даними КФ "Литвин і К
консалтинг" заборгованість ТОВ "Овіс"
на користь КФ "Литвин і К консалтинг"
становить 3960,00 грн.

У статті 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частин першої, другої
статті 9 цього Закону підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Отже, акт звірки взаєморозрахунків як
зведений обліковий документ не
належить до первинних документів
бухгалтерської звітності. Такий акт є,
по суті, документом, що містить зведені
відомості про бухгалтерський облік
здійснених операцій на підприємствах,
однак не може вважатися належним
доказом проведення цих операцій та
наявності заборгованості у суб'єкта
господарювання.

П.8.1. договору передбачено, що сторона,
яка бажає розірвати даний договір,
повинна повідомити іншу сторону
письмово за 1 місяць до передбачаємой
дати розірвання договору.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач 24.01.2013 р. на адресу відповідача
направив лист №0104/13-П про розірвання
договору з 01.03.13р., і така одностороння
відмова від договору не потребує
узгодження з виконавцем, що не
суперечить умовам договору та діючого
законодавства.

Також суд зазначає, що лист відповідача
про визнання договору недійсним з 06.2013
р. не може бути прийнятий судом до
уваги, оскільки визнавати договір
недійсним є прерогативою суду, але
відповідного судового рішення
позивачем не подано.

Таким чином, позивачем не надано
належних та допустимих доказів
виконання регламентних робіт
відповідачу, в розумінні 33,34 ГПК
України, відтак факту надання послуг
відповідачу відповідно до ст. 901
Цивільного кодексу України позивач не
довів.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги заявлені
безпідставно і задоволенню не
підлягають.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору підлягають віднесенню на
позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 1, 4, 12, 33-34, 38, 43, 49, 82-85,
Господарського процесуального кодексу
України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 30.01.2014 р.

Суддя Сальнікова Г.І.