ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в прийнятті позовної заяви

"08" лютого 2014 р.
№ 918/154/14

Суддя Кочергіна В.О. розглянувши
матеріали

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Міко Транс" м. Рівне

до відповідача Volodymyr Schneider Automobile
(Володимир Шнайдер Автомобілі -
юридична особа за правом Федеративної
Республіки Німеччина) Цітаделлєнвег,
20В, Берлін, Німеччина,13599

про стягнення 10200євро, що за курсом НБУ
складає 110 414 грн. 18 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Міко Транс" м. Рівне
звернулось до господарського суду
Рівненської області з позовною заявою
до Volodymyr Schneider Automobile (Володимир Шнайдер
Автомобілі - юридична особа за правом
Федеративної Республіки Німеччина)
Цітаделлєнвег, 20В, Берлін, Німеччина,13599
про стягнення 10200євро, що за курсом НБУ
складає 110 414 грн. 18 коп.

Як вбачається із позовної заяви
місцезнаходження відповідача -
Федеративна Республіка Німеччина,
Берлін, Цітаделлєнвег, 20В.

Відповідно до ст.124 Господарського
процесуального кодексу України
підсудність справ за участю іноземних
суб'єктів господарювання визначається
цим Кодексом, законом або міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

Згідно п.1 ч.1 ст.76 Закону України "Про
міжнародне приватне право" суди можуть
приймати до свого провадження і
розглядати будь-які справи з іноземним
елементом якщо:

1) сторони передбачили своєю угодою
підсудність справи з іноземним
елементом судам України, крім випадків
виключної підсудності;

2) якщо на території України відповідач
у справі має місце проживання або
місцезнаходження, або рухоме чи
нерухоме майно, на яке можна накласти
стягнення, або знаходиться філія або
представництво іноземної юридичної
особи - відповідача.

У п.5 контракту купівлі-продажу №4 від
18.10.2013р. сторони визначили, що усі
питання, які не можуть бути вирішені
шляхом переговорів, підлягяють
розгляду в арбітражному суді позивача.

Відповідно до пункту 1 роз'яснення
Президії Вищого господарського суду
України від 31 травня 2002 року № 04-5/608 "Про
деякі питання практики розгляду справ
за участю іноземних підприємств і
організацій" за змістом статей 4, 12-17, 123
ГПК для іноземних суб'єктів
господарської діяльності передбачено
національний режим судового процесу
для розгляду справ, підвідомчих
господарським судам. Оскільки в ГПК
відсутній інститут договірної
підсудності, заінтересована сторона
може звернутись до місцевого
господарського суду лише у
відповідності з вимогами статей 13-16 ГПК
про територіальну та виключну
підсудність справ, що підлягають
розгляду у першій інстанції. Місцеві
господарські суди вправі вирішувати
спори і у тих випадках, коли
міжнародним договором передбачено
можливість укладення письмової
пророгаційної угоди між суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності
України та іноземним суб'єктом
господарської діяльності (угода про
договірну підсудність). Обираючи як
орган вирішення спорів місцевий
господарський суд України, сторони
пророгаційної угоди повинні
дотримуватись вимог міжнародного
договору та статті 16 ГПК щодо виключної
компетенції господарських судів
України. Отже, у разі непідвідомчості
справи у спорі за участю іноземного
підприємства чи організації
господарський суд має відмовити у
прийнятті позовної заяви на підставі
пункту 1 частини першої статті 62 ГПК. З
цієї ж підстави господарський суд
повинен відмовити у прийнятті позовної
заяви, якщо у пророгаційній угоді
сторонами неправильно викладено назву
суду або зазначено суд, існування якого
не передбачено Законом України "Про
судоустрій і статус суддів".

Враховуючи те, що назва суду до якого
звернувся позивач - господарський суд
Рівненської області, суд приходить до
висновку, що сторонами у п.5 контракту
зазначено суд існування якого не
передбачено Законом України "Про
судоустрій і статус суддів". При цьому,
позивачем не подано доказів в
підтвердження наявності обставин,
передбачених п.2 ч.1 ст.76 Закону України
"Про міжнародне приватне право" для
визначення підсудності справи судам
України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
62 Господарського процесуального
кодексу України, суддя відмовляє в
прийняті позовної заяви, якщо заява не
підлягає розгляду в господарських
судах України.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовна заява
не підлягає розгляду в господарських
судах України, а відтак у прийнятті
останньої необхідно відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону
України "Про судовий збір" сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі, зокрема,
повернення заяви або скарги, а також
відмови у відкритті провадження у
справі.

Зі змісту вищезазначеної норми
вбачається, що сума сплаченого
судового збору підлягає поверненню у
разі відмови у прийнятті позовної
заяви.

Оскільки суд дійшов висновку про
відмову в прийнятті даної позовної
заяви, судовий збір у розмірі 2204грн.
36коп., сплачений згідно платіжного
доручення №2059 від 05.02.2014р. та судовий
збір у розмірі 3грн. 92коп., сплачений
згідно квитанції №ПН509546СІ, підлягає
поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст.1, 21, п.1 ч.1 ст.62, ст.86, ст.124
ГПК України, ст.76 Закону України "Про
міжнародне приватне право", ст.7 Закону
України "Про судовий збір", суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті позовної заяви.

Повернути позовну заяву і додані до неї
документи заявнику.

Повернути з Державного бюджету України
ТзОВ "Міко Транс" (м. Рівне, вул. Князя
Володимира, 75, оф.23, )
судовий збір у розмірі 2204грн. 36коп.,
сплачений згідно платіжного доручення
№2059 від 05.02.2014р. та судовий збір у
розмірі 3грн. 92коп., сплачений згідно
квитанції №ПН509546СІ.

Суддя
Кочергіна В.О.