КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р. Справа№ 910/16919/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Гаврилюка О.М.

Коротун О.М.

секретар Джужа Р.Є.

за участю представників:

від позивача - Русавський А.О.
(представник за довіреністю), Мрига В.В.
(представник за довіреністю)

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "АТП 13058"

на рішення господарського суду міста
Києва

від 27.11.2013 р. у справі №910/16919/13 (суддя
Ломака В.С.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД Росток"

до Публічного акціонерного товариства
"АТП 13058"

про стягнення 78 500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТД Росток"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства "АТП 13058" про
стягнення 87339,00 грн. основного боргу,
судові витрати в розмірі 1746,78 грн.

В обґрунтовування позовних вимог,
позивач посилається на те, що
відповідно до укладеного між сторонами
договору позивач поставив відповідачу
товар, який останнім в порушення взятих
на себе зобов'язань не був оплачений у
повному обсязі, внаслідок чого у нього
виникла заборгованість перед
позивачем. Враховуючи зазначене,
позивач вирішив звернутись до суду за
захистом своїх прав та законних
інтересів.

Під час розгляду справи в місцевому
господарському суді 27.11.2013 р. від
представника позивача надійшли
додаткові документи у справі та заява
про зменшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої він просить
стягнути з відповідача 78500, 00 грн. боргу.
Заява мотивована тим, що внаслідок
додатково проведених розрахунків, сума
боргу відповідача зменшилась.

Судом було прийнято до розгляду заяву
позивача про зменшення розміру
позовних вимог, у зв'язку з чим позовні
вимоги розглядались в редакції заяви,
поданої до суду 27.11.2013 р.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 27.11.2013 р. у справі №910/16919/13
позов задоволено частково. Провадження
у справі в частині стягнення 461 грн.
основного боргу припинено. В іншій
частині позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "АТП 13058" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД Росток" 78 039 грн. 00
коп. основного боргу та 1720 грн. 78 коп.
витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, відповідач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 27.11.2013 р. у справі №910/16919/13 та
прийняти нове рішення, яким у позові
відмовити повністю.

Підставою для скасування рішення суду
скаржник зазначив неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, а також порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. При цьому, скаржник вказує на те,
що судом першої інстанції не взято до
уваги пояснення відповідача щодо
здійснення 27.12.2013 р. часткової оплати
заборгованості, заявленої позивачем до
стягнення.

В судове засідання апеляційної
інстанції представник відповідача не
з'явився.

22.01.2014 р. через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи, в зв'язку з
неможливістю забезпечити явку
представника у судове засідання,
посилаючись на перебування
представника відповідача у
відрядженні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору. Господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому, господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою -п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Перебування представника відповідача
у відрядженні не може бути належною
підставою для відкладення розгляду
справи, враховуючи, що відповідач не
був позбавлений права і можливості
забезпечити за необхідності участь у
судовому засіданні іншого
представника з числа як своїх
працівників, так і осіб, не пов'язаних з
ним трудовими відносинами.

Отже, суд апеляційної інстанції
відхиляє клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи та вважає
можливим розглядати справу у
відсутність представника відповідача.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представники позивача
заперечували проти доводів, викладених
в апеляційній скарзі, просили залишити
її без задоволення, рішення
господарського суду міста Києва від
27.11.2013 р. у справі №910/16919/13 - без змін,
вважаючи оскаржуване рішення законним
та обґрунтованим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

21.08.2012 р. між позивачем, як
постачальником, та відповідачем, як
покупцем, було укладено Договір
поставки нафтопродуктів № 124,
відповідно до п. 1.1. якого постачальник
зобов'язався передати в погоджені
строки, а покупець прийняти і оплатити
на умовах, викладених в Договорі,
нафтопродукти, найменування,
кількість, ціна яких вказується в
накладних документах на товар, які
оформлюються на кожну окрему партію
товару.

Пунктом 1.2. Договору сторони визначили,
що номенклатура товару, його кількість,
ціна встановлюються сторонами за
обопільною згодою на основі заявки
покупця й зазначаються в розрахункових
документах (рахунках-фактурах) та/чи у
відвантажувальних документах
(видаткових накладних) на товар, котрі
являються специфікацією в розумінні
ст. 266 Господарського кодексу України
та складають невід'ємну частину цього
Договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору покупець
зобов'язався оплатити вартість (в
розмірі 100 %) товару (в тому числі ПДВ),
відображені в рахунках-фактурах та
накладних на товар, (видаткових
накладних та/або актах
приймання-передачі), протягом 5 робочих
днів, з дати здійснення поставки
товару.

У випадку проведення покупцем оплати,
яка перевищує погоджений між сторонами
об'єм партії товару, сплачені
надлишкові кошти зараховуються як
передоплата майбутніх поставок, в
рамках цього Договору, при цьому з
постачальника не стягуються будь-які
проценти за користування грошовими
коштами, які отримані в якості
передоплати (п. 3.8. Договору).

Згідно з п. 3.3. Договору право власності
на товар переходить до покупця з дати
поставки товару, що вказана в накладних
документах на товар.

Колегією суддів встановлено, що на
виконання умов Договору позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 373002,50 грн. на підставі наступних
видаткових накладних: № 24 від 24.01.2013 р.,
№ 76 від 08.02.2013 р., № 116 від 25.02.2013 р., № 160
від 11.03.2013 р., № 230 від 01.04.2013 р., № 280 від
15.04.2013 р., № 331 від 26.04.2013 р., № 346 від 30.04.2013
р., № 430 від 27.05.2013 р.

Відповідач за отриманий ним від
позивача товар належним чином
розрахувався, внаслідок чого станом на
09.07.2013 р. у нього утворився борг у
розмірі 87339,00 грн., про що сторонами
02.08.2013 р. складено та підписано Акт
звірки.

05.08.2013 р. позивач звернувся до
відповідача з Претензією №1,
відповідно до якої просив погасити
борг в сумі 87339,00 грн.

В подальшому, відповідно до наявних в
матеріали справи виписок банку по
поточному рахунку позивача, відповідач
сплатив додатково 14.08.2013 р. - 500,00 грн.,
22.08.2013 р. - 500,00 грн., 28.08.2013 р. - 300,00 грн.,
09.09.2013 р. - 500,00 грн., 11.09.2013 р. - 2000, 00 грн.,
09.10.2013 р. - 1000,00 грн., 07.11.2013 р. - 2000,00 грн.,
22.11.2013 р. - 2000,00 грн., 27.11.2013 р. - 500 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В пункті 3.2. Договору сторони визначили,
що покупець зобов'язується оплатити
вартість (в розмірі 100 %) товару (в тому
числі ПДВ), відображені в
рахунках-фактурах та накладних на
товар, (видаткових накладних та/або
актах приймання-передачі), протягом 5
робочих днів, з дати здійснення
поставки товару.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка з
мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано
належним чином.

Відповідачем не надано суду належних
та допустимих доказів на підтвердження
належної оплати вартості поставленого
позивачем товару, заборгованість
відповідача перед позивачем становить
78039,00 грн.

Крім того, під час розгляду справи в
суді першої інстанції представник
відповідача визнав існування
заборгованості в розмірі 78039,00 грн.
(а.с.199).

З огляду на викладене, враховуючи, що
відповідач прострочив виконання
зобов'язання по оплаті за Договором,
колегія суддів дійшла висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача 78039,00 грн.
заборгованості.

Враховуючи те, що позовні вимоги
розглядались в редакції заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
поданої до суду 27.11.2013 р., відповідно до
якої позивач просив стягнути з
відповідача 78500,00 грн., колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про те, що
провадження у справі в частині
стягнення 461,00 грн. боргу підлягає
припиненню, оскільки в цій частині
позивачем не подано до суду заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
проте вказана сума боргу погашена під
час провадження у справі.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
висновків місцевого господарського
суду не спростовують.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції прийняв рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для задоволення апеляційної скарги,
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "АТП 13058"
залишити без задоволення, рішення
господарського суду міста Києва від
27.11.2013 р. у справі №910/16919/13 - без змін.

2. Матеріали справи №910/16919/13 повернути
до господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя
І.А. Іоннікова

Судді
О.М. Гаврилюк

О.М. Коротун