ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2014 р.
Справа № 921/869/13-г/7

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Юрченка Я.О.

суддів:
Давид Л.Л.

Данко Л.С.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк

"Приватбанк", б/н від 05.12.13 року

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 05.11.2013 року

у справі № 921/869/13-г/7

за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк",

м. Дніпропетровськ

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3,

смт. Скала-Подільська, Борщівський
район, Тернопільська область

про стягнення 33961,81грн. заборгованості,
з яких: 23500,00грн. - сума неповернутого
кредиту, 6916,27грн. - проценти за
користування кредитними коштами,
1900,52грн. - пеня за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання, 1645,02грн. -
комісія за користування кредитом

за участю представників сторін:

від позивача: Гнатишак О.В.;

від відповідача: не з'явилися;

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 05.11.2013 року
у справі №921/869/13-г/7 (суддя Стадник М.С.)
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" 23500 грн. 00 коп.
заборгованості за кредитом, 6916 грн. 27
коп. заборгованості по процентам за
користування кредитом, 1645 грн. 02 коп.
заборгованості по сплаті комісії за
користування кредитом, 1298 грн. 45 коп.
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором та 1685 грн. 60
коп. судового збору. В частині
стягнення 602,07грн. пені відмовлено.

Позивач - Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"Приватбанк" не погоджуючись із
прийнятим рішенням подав апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати в частині відмови у
позові та прийняти в цій частині нове
рішення, яким позов задоволити
повністю. Обґрунтовуючи вимоги
апеляційної скарги вказує на порушення
місцевим господарським судом норм
процесуального та матеріального права.

Відповідач - Фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 правом, наданим
статтею 96 Господарського
процесуального кодексу України не
скористалася, відзиву на апеляційну
скаргу не подала.

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів Юрченка Я.О.
(головуючий суддя), Давид Л.Л., Данко Л.С.
ухвалою від 10.01.2014 року відновив
пропущений строк, встановлений для
апеляційного оскарження, прийняв
апеляційну скаргу до провадження та
призначив справу до розгляду в
судовому засіданні на 04.02.2014 року.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив, хоча належним чином
повідомлявся про час і місце розгляду
даної справи, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення від 13.01.2014 року.
Враховуючи те, що наявних матеріалів
справи достатньо для прийняття
законного і обґрунтованого рішення у
даній справі, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги за відсутності
відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив таку
задоволити, оскаржуване рішення
скасувати.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні в ній докази, заслухавши
пояснення представника позивача,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Матеріалами справи встановлено, що
13.02.2012р. між Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
"Приватбанк" в особі голови правління
Дубілет О.В. та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 укладено Договір
банківського обслуговування шляхом
підписання Заяви про відкриття
поточного рахунку та картки зі
зразками підписів і відбитком печатки,
згідно якої відповідач погодився з
"Умовами та правилами надання
банківських послуг", з Умовами та
правилами обслуговування за
розрахунковими картками, що розміщені
в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua,
client-bank.privatbank.ua, якими передбачено умови
та порядок надання та повернення
кредиту та зобов'язався їх виконувати.
Наведені обставини підтверджуються
документально та вірно встановлені
місцевим господарським судом.

Сторонами погоджено, що:

- згідно п.3.18.1.1 Умов та Правил надання
банківських послуг, кредитний ліміт на
поточний рахунок (далі - "Кредит")
надається на поповнення обігових
коштів і здійснення поточних платежів
Клієнта, в межах кредитного ліміту
(далі - "Ліміт"). Про розмір ліміту Банк
повідомляє Клієнта на свій вибір або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку Банка та
Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет
клієнт банк, sms- повідомлення або інших);

- кредит надається в обмін на
зобов'язання Клієнта з повернення
кредиту, сплаті відсотків та
винагороди (п.3.18.1.3 зазначених Умов);

- ліміт може бути змінений Банком в
односторонньому порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послуг, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами Банку (п. 3.18.1.6
Умов );

- проведення платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
обслуговування кредитного ліміту на
поточному рахунку Клієнта, проводиться
Банком протягом одного року з моменту
підписання Заяви про відкриття
поточного рахунку та картки із
зразками підписів і відбитка печатки і
діє в обсязі перерахованих засобів до
повного виконання зобов'язань
сторонами (п.3.18.1.8,3.18.6.1 Умов );

- за користування кредитом в період з
дати виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
відсотки, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від терміну
користування кредитом
(диференційована процентна ставка) (до
п.3.18.4.1 Умов);

- при необнулінні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулінню (з
наступного 20-го до 25-го числа місяця),
протягом 90 днів з останньої дати такого
періоду, Клієнт виплачує Банку за
користування кредитом відсотки в
розмірі 24% річних, починаючи з
останньої дати періоду, в яку дебетове
сальдо підлягало обнулінню. При цьому,
починаючи з 91-го дня після дати
закінчення періоду, в якому дебетове
сальдо підлягало обнулінню, кредит
вважається простроченим, а грошові
зобов'язання Клієнта з погашення
заборгованості вважаються порушеними.
При порушенні Клієнтом будь-якого
грошового зобов'язання, Клієнт сплачує
Банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 48% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості. У
разі порушення Клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права Банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого Умовами і правилами
надання банківських послуг, Клієнт
сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань (п.п. 3.18.4.1.1 - 3.18.4.1.3 Умов);

- у відповідності до п.3.18.4.4 Умов, Клієнт
сплачує Банку винагороду за
використання Ліміту відповідно до п.п.
3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в
розмірі 0,9% від суми максимального
сальдо кредиту, що існував на кінець
банківського дня за попередній місяць,
в порядку, передбаченому Умовами і
правилами надання банківських послуг.
При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні строки, вони вважаються
простроченими (п. 3.18.4.10 Умов).

Матеріалами справи встановлено, що
13.02.2012 року позивач відповідно до умов
договору встановив відповідачу
кредитний ліміт на поточний рахунок
№НОМЕР_2 в сумі 23 500,00 грн., що
підтверджується довідкою
№08.7.0.0.0/02 від 05.04.2013 року (а.с.43).
Згідно із випискою по рахунку №НОМЕР_2,
заборгованість відповідача перед
позивачем по тілу кредиту станом на
23.09.2013 року складає 23 500,00 грн.
(а.с. 82 - 146).

З наведеного вбачається, що між
сторонами у даній справі виникли
кредитні правовідносини на підставі
заяви про відкриття поточного рахунку
та картки зі зразками підписів і
відбитка печатки та Умов і Правил
надання банківських послуг, які
оприлюднені через офіційний сайт
банку, що не суперечить ст. ст. 639, 1055
Цивільного кодексу України згідно з
якими кредитний договір укладається у
письмовій формі.

В силу вимог ст.ст.11, 626 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
ст.174 Господарського кодексу України
(далі - ГК України) договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань,
які мають виконуватись належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору (ст.193 ГК України), і
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 ЦК України,
п.7 ст.193 ГК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
«Позика» глави 71 «Позика. Кредит.
Банківський вклад» ЦК України, якщо
інше не встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1049 ЦК України встановлено
обов'язок позичальника повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

З'ясуванням документальних доказів у
справі встановлено, що відповідач
взяті на себе зобов'язання за
договором від 13.02.2012р. не виконав,
допустивши прострочення платежів
станом на 25.03.2013р., що підтверджується
виписками з рахунків за період з
13.02.2012р. по 23.09.2013р.: по поточного рахунку
№НОМЕР_2 та рахунок №НОМЕР_3 (тіло
кредиту) по якому з 26.09.2012р. сума ліміту
23500,00грн. винесена на прострочку
кредиту та є неповернутою; по рахунку
№НОМЕР_4 щодо оплати комісії, по якому
за період з 01.03.2012р. по 05.09.2012р. значиться
нарахована сума комісії 1431,89грн.,
оплачена 844,37грн. та по рахунку №НОМЕР_5
(винесена прострочена комісія ) за
період з 18.05.2012р. по 31.10.2012р.
заборгованість по комісії складає
587.52грн., яка з 31.10.2012р. обліковується на
рахунку №НОМЕР_6 (прострочені відсотки
по оплаті комісії за період з 31.10.2012р.
по 02.09.2013р., з яких позивачем заявлено до
стягнення 1645,02грн. за період з 01.08.2012р.
по 25.03.2013р.; рахунок №НОМЕР_7 по
нарахованих відсотках за період з
28.02.2012р. по 26.09.2012р.(до винесення суми на
прострочку) значиться нарахована сума
відсотків -2743,65грн., оплачена
1467,38грн.,неоплачені відсотки 1276,27 грн.,
винесені на прострочку на рахунок
№НОМЕР_8 (прострочені відсотки за
період з 26.09.2012р. по 23.09.2013р.) заявлено до
стягнення за період з 06.07.2012р. по 25.03.2013р.
в сумі 6916,27грн.

З метою досудового врегулювання спору,
позивачем на адресу відповідача
направлено претензію за вих. № 20213TEO0S073
від 12.03.2013р. з вимогою погашення
заборгованості, яка залишена ним без
розгляду та виконання.

Дослідженням документальних доказів у
справі встановлено, що відповідач,
будучи належним чином повідомлений про
час і місце розгляду даної справи як в
суді першої так і в суді апеляційної
інстанцій не надав жодних доказів на
спростування правової позиції
позивача у даній справі та/або
виконання взятих на себе зобов'язань.
Натомість, згідно із протоколом
судового засідання, проведеного 17.09.2013
року господарським судом
Тернопільської області у справі
№921/869/13-г/7 (а.с.65) відповідач не
заперечує, навпаки, визнає обставин,
покладені в основу позовних вимог у
даній праві.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення господарського суду в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості за кредитом в
розмірі - 23500,00 грн., заборгованості по
процентам за користування кредитом в
розмірі - 6916,27 грн. та 1645,02 грн.
заборгованості по сплаті комісії за
користування кредитом є таким, що
відповідає вимогам чинного
законодавства та обґрунтоване
документальними доказами у справі.

Відповідно до п.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України №6
від 23.03.2012 року «Про судове рішення»
рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги
колегію суддів встановлено наступне.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 193 ГК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Аналогічні вимоги
встановлені статтею 526 ЦК України.

Зважаючи на те, що відповідач порушив
свої договірні зобов'язання, позивач у
відповідності до вимог ст. ст. 230-231 ГК
України, ст. ст. 611, 612, ч. 1 ст. 624 ЦК
України на підставі п. п. 3.18.5.1, 3.18.5.4,
3.18.0.5.1 нарахував відповідачу пеню в
сумі 1900,52 грн., враховуючи здійснення
часткової оплати нарахованої пені.
Правильність нарахування пені у
вказаному розмірі, згідно з поданим
розрахунком (а.с.45), колегією суддів
перевірено та з урахуванням меж
позовних вимог визнано вірним.

Відповідно до статті 551 ЦК України
розмір неустойки (до якої віднесено
штраф і пеню) встановлюється договором
або актом цивільного законодавства і
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України також встановлює,
що у разі якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Пункт 3 статті 83 Господарського
процесуального кодексу України надає
суду право у виняткових випадках
зменшувати розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Аналізом матеріалів справи не
встановлено обставин, які дають
підстави зменшити розмір пені
заявленої до стягнення позивачем.
Відтак, оскаржуване рішення в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
щодо стягнення пені в розмірі 602,07 грн. є
необґрунтованим та суперечить вимогам
чинного законодавства, що згідно із
ст.104 Господарського процесуального
кодексу України є підставою для його
скасування.

Отже, рішення господарського суду
Тернопільської області від 05.11.2013 року
у справі №921/869/13-г/7 в частині відмови у
позові щодо стягнення пені в сумі 602,07
грн. слід скасувати та прийняти в цій
частині нове рішення, яким позов
задоволити в цій частині та стягнути з
відповідача на користь позивача пеню в
сумі 602,07 грн.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції слід покласти на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 91, 99, 101, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк", б/н від 05.12.13 року
задоволити частково.

2. Рішення господарського суду
Тернопільської області від 05.11.2013 року
у справі №921/869/13-г/7 скасувати в частині
відмови у позові щодо стягненні пені в
розмірі 602,07 грн.

Прийняти в цій частині нове
рішення. Позов задоволити.

Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 (код:НОМЕР_1; адреса:
АДРЕСА_1) на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" (код: 14360570; адреса:
вул.Набережна Перемоги, 50,
м.Дніпропетровськ) 602,07 грн. пені.

В решті рішення господарського
суду залишити без змін.

3. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 (код:НОМЕР_1; адреса:
АДРЕСА_1) на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" (код: 14360570; адреса:вул.
Набережна Перемоги, 50,
м.Дніпропетровськ) 860,25 грн. судового
збору, сплаченого за розгляд
апеляційної скарги.

4. Доручити місцевому господарському
суду видати відповідні накази.

5. Постанова набирає чинності з дня її
прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

6. Матеріали справи повернути
господарському суд Тернопільської
області.

Повний текст постанови виготовлено
04.02.2014 року

Головуючий суддя
Юрченко Я.О.

Суддя
Давид Л.Л.

Суддя
Данко Л.С.