ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.02.2014
Справа № 905/8119/13

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Демідової П.В.

При секретарі судового засідання
Самойловій К.Є.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
„Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Торез
Донецької області

про зобов'язання визнати вимоги зі
сплати заборгованості, яка станом на
23.08.2013р. складає 3 257,72 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: не з'явився.

Суд перебував в нарадчій кімнаті

03.02.2014р. з 11.35 год. по 11.40 год.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк „Приватбанк", м.
Дніпропетровськ звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Торез Донецької області про
зобов'язання визнати вимоги зі сплати
заборгованості, яка станом на 23.08.2013р.
складає 3 257,72 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на
неправомірність ухилення відповідача
від визнання його вимог про стягнення
заборгованості в сумі 3 257,72 грн. у
процедурі ліквідації.

Ухвалою суду від 20.11.2013р. за вказаним
позовом порушено провадження по справі
№905/8119/13.

За клопотанням позивача ухвалою суду
від 20.01.2014р. строк розгляду справи
№905/8119/13 продовжено на 8 днів, ухвалою
суду від 27.01.2014р. - на 7 днів у
відповідності до вимог ст. 69 ГПК
України.

23 січня 2014р. через канцелярію суду
позивачем надано письмові пояснення, в
яких повідомив, що у заяві від 03.09.2013р.
помилково зазначено суму
заборгованості ФОП ОСОБА_1 в сумі 3 579,13
грн., оскільки згідно з доданим до неї
розрахунком заборгованість боржника
станом на 23.08.2013р. складає 3 257,72 грн. та
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 3 000,00 грн.,
заборгованості за відсотками в сумі
173,19 грн., заборгованості з комісійної
винагороди в сумі 81,00 грн. та пені в сумі
3,53 грн.

28 січня 2014р. через канцелярію суду
надійшли пояснення по суті спору, в
яких позивач просить суд зобов'язати
відповідача частково визнати його
вимоги на підставі заяви з грошовими
вимогами в сумі, визначеній станом на
23.08.2011р.

Проаналізувавши зміст вищевказаних
пояснень у сукупності з матеріалами
справи №905/8119/13, суд дійшов висновку, що
позивачем фактично конкретизовано
позовні вимоги, а тому спір вирішується
з урахуванням зазначеної позиції
позивача.

Представник позивача в судове
засідання 03.02.2014р. не з'явився, через
канцелярію суду надав клопотання від
28.01.2014р. про розгляд справи №905/8119/13 за
відсутності його уповноваженого
представника у зв'язку зі зайнятістю
останнього. Представник відповідача в
жодне судове засідання не з'явився, про
час та місце слухання справи був
повідомлений належним чином, про
поважність причин неявки суд не
повідомив.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців НОМЕР_2,
станом на 27.11.2013р. Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 зареєстровано
за адресою: АДРЕСА_1 Аналогічні
відомості щодо місцезнаходження
відповідача містяться у позовній
заяві.

За змістом ч.3 п.3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. „Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи вищевикладене та беручи до
уваги наявне в матеріалах справи
повідомлення № 00462873 про вручення
поштового відправлення відповідачу,
суд робить висновок про належне
виконання обов'язку його повідомити
про час та місце розгляду справи
№905/8119/13.

За змістом правової позиції Вищого
господарського суду України,
викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. При цьому неявка у
судове засідання однієї з сторін,
належним чином повідомленої про час і
місце цього засідання, не перешкоджає
такому переходові до розгляду позовних
вимог, якщо у господарського суду
відсутні підстави для відкладення
розгляду справи, передбачені частиною
першою статті 77 ГПК України (п.3.12
постанови).

Оскільки у матеріалах справи достатньо
документів, які мають значення для
правильного вирішення спору, та беручи
до уваги клопотання позивача від
28.01.2014р., справа розглядається
відповідно до ст.75 Господарського
процесуального кодексу України без
явки сторін за наявними в ній
матеріалами.

Перед початком розгляду справи по суті
представника позивача було
ознайомлено з правами та обов'язками,
передбаченими ст.22 ГПК України. Судом,
відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України,
складено протокол, який долучено до
матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129
Конституції України, ст.ст.42,43 ГПК, ст. 33
ГПК України основними засадами
судочинства є рівність усіх учасників
судового процесу перед законом та
судом, змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
За приписами ст.43 ГПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд -

Встановив:

02 квітня 2013 р. між Суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1
(далі - клієнт) та Публічним акціонерним
товариством Комерційний банк
«Приватбанк» було підписано заяву про
приєднання до умов та правил надання
банківських послуг, підписав яке в
порядку чинного законодавства клієнт
посвідчив згоду на ведення з ПАТ КБ
«Приватбанк» документообігу, в тому
числі - підписання угод, договорів,
додаткових угод до них, заяв, актів
платіжних та інших документів, як
шляхом власноручного підпису, так і
шляхом накладення електронного
цифрового підпису, отриманого в
порядку, передбаченому умовами та
правилами надання банківських послуг.
Крім того, своїм підписом клієнт
приєднався та зобов'язався виконувати
умови, викладені в Умовах та Правилах
надання банківських послуг, Тарифах
Приватбанку - Договорі банківського
обслуговування в цілому. Відносини між
банком та клієнтом можуть вирішуватись
як шляхом підписання окремих договорів
та додаткових угод до цього договору,
так і шляхом обміну
інформацією/узгодження з банківського
обслуговування з клієнтом через сайт
банку (www.pb.ua або інгий
Інтернет-/SMS-ресурс, зазначений банком).

Відповідно до п.3.18.1.5 Умов
обслуговування кредитних лімітів на
поточних рахунках корпоративних
клієнтів, викладених в п.3.18 Умов та
правил надання банківських послуг,
кредитний ліміт є сумою грошових
коштів, в межах якої банк здійснює
оплату розрахункових документів
клієнта понад залишку грошових коштів
на його поточному рахунку. За змістом
п.п.3.18.1.1, 3.18.1.3, кредитний ліміт на
поточний рахунок (далі - кредит)
надається на поповнення обігових
коштів та здійснення поточних платежів
клієнта в межах ліміту в обмін на
зобов'язання клієнта з повернення
кредиту, сплати відсотків та
винагороди.

Здійснення платежів клієнта в порядку
обслуговування кредитного ліміту
провадиться банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання клієнта до Умов та Правил
надання банківських послуг, зокрема, в
формі заяви про відкриття поточного
рахунку та картки зі зразками підписів
та відбитку печатки (п.3.18.1.8).

Пунктом 3.18.2.2 визначений перелік
обов'язків клієнта, серед яких -
сплатити проценти за весь час
користування кредитом (п.п.3.18.2.2.2),
здійснювати погашення кредиту,
отриманого в межах встановленого
ліміту, не пізніше строку завершення
періоду безперервного користування
кредитом - період часу не більше 35 днів,
протягом якого безперервно існувало
дебетове сальдо на поточному рахунку
(п.п.3.18.2.2.3, 3.18.1.11).

За змістом п.3.18.2.2.8, клієнт доручає
банку списувати грошові кошти зі всіх
своїх поточних рахунків, відкритих як
на момент початку обслуговування
банком ліміту клієнта, так і відкритих
після цього, в валюті кредиту для
виконання зобов'язань з погашення
кредиту та відсотків за його
користування. Відповідно до підпункту 4
п.3.18.2.1.4 за рахунок грошових коштів, які
надійшли на поточний рахунок клієнта, в
першу чергу здійснюється погашення
заборгованості за відсотками,
розрахованими відповідно до п.п.3.18.4.1,
3.18.4.2, згідно з якими за користування
кредитом в період з дати виникнення
дебетового сальдо на поточному рахунку
клієнта при закритті банківського дня
клієнт сплачує банку відсотки,
виходячи з відсоткової ставки, розмір
якої залежить від строку користування
кредитом (диференційована ставка).

Порядок розрахунку відсотків
встановлений п.п.3.18.4.1.1-3.18.4.2 Умов
обслуговування кредитних лімітів на
поточних рахунках корпоративних
клієнтів. Так, за період користування
кредитом з моменту виникнення
дебетового сальдо до дати обнуління
дебетового сальдо в одну з дат з
наступного 20-го до 25-го числа місяця
(період, в який дебетове сальдо
підлягає обнулінню), розрахунок
відсотків здійснюється за процентної
ставкою в розмірі 0% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.
При необнулінні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягало обнулінню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
клієнт сплачує банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнулінню. В разі непогашення кредиту
протягом 90 днів з дати закінчення
періоду, в який дебетове сальдо
підлягало обнулінню, кредит вважається
простроченим, а грошові зобов'язання
клієнта з погашення заборгованості
вважаються порушеними.

Згідно з п.3.18.4.4, клієнт сплачує банку
винагороду за використання ліміту
відповідно до п.п.3.18.1.6, 3.18.2.3.2 1-го числа
кожного місяця в розмірі 0,9% від суми
максимального сальдо кредиту, що
існував на кінець банківського дня за
попередній місяць, в порядку,
передбаченому Умовами та правилами
надання банківських послуг.

За умовами п.3.18.4.1.3, при порушенні
клієнтом будь-якого з грошових
зобов'язань клієнт сплачує банку
проценти за користування кредитом в
розмірі 48% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості.

Відповідно до п.3.18.5.1, при порушенні
клієнтом будь-якого зобов'язання зі
сплати процентів за користування
кредитом, строків повернення кредиту,
винагороди, клієнт сплачує банку за
кожний випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла у період, за який
сплачується пеня, в % річних від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. При цьому,
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбачений п.3.18.5.1-3.18.5.3 здійснюється
протягом 3 років від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано
клієнтом (п.3.18.5.4 Умов та правилами
надання банківських послуг).

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
ст.ст.525,526 ЦК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

За відомостями витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців НОМЕР_2 від
27.11.2013р., 02.07.2013р. відповідачем прийнято
рішення щодо припинення
підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 50-1 Цивільного
кодексу України, фізична особа -
підприємець письмово повідомляє
державного адміністратора, кредиторів
про прийняте рішення щодо припинення
її підприємницької діяльності, порядок
і строк заявлення кредиторами своїх
вимог, що не може становити менше двох і
більше трьох місяців з дня
опублікування повідомлення про
прийняття фізичною особою -
підприємцем рішення щодо припинення
підприємницької діяльності. Після
внесення запису про прийняття рішення
про припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців повідомлення про внесення
запису до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців щодо рішення фізичної
особи - підприємця про припинення нею
підприємницької діяльності
публікується у спеціалізованому
друкованому засобі масової інформації
(ч. 2 ст. 50-1 Кодексу).

Відповідачем не надано належних
доказів виконання встановленого
законом обов'язку оприлюднити у
спеціалізованому друкованому ЗМІ
відомостей щодо припинення діяльності
та строку для заявлення кредиторами.

Проте, з урахуванням норм ч.1 ст.50-1 ЦК
України, позивач звернувся до нього з
заявою від 03.09.2013р. про визнання
кредиторських вимог щодо стягнення
заборгованості в сумі 3 579,13 грн. При
цьому, як пояснив позичав, у зазначеній
заяві помилково зазначено суму
заборгованості ФОП ОСОБА_1 в сумі 3 579,13
грн., оскільки згідно з доданим до неї
розрахунком заборгованість боржника
станом на 23.08.2013р. складає 3 257,72 грн. та
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 3 000,00 грн.,
заборгованості за відсотками в сумі
173,19 грн., заборгованості з комісійної
винагороди в сумі 81,00 грн. та пені в сумі
3,53 грн.

При цьому, суд враховує пояснення
позивача від 28.01.2014р., в яких
повідомлено, що в описі цінного листа
дата заяви з грошовими вимогами від
02.09.2013р. вказана помилково, у зв'язку з
чим позивач просить суд вважати датою
заяви, зазначеної в описі, 03.09.2013р.
Оскільки відповідач не заперечує проти
отримання заяви з грошовими вимогами
від 03.09.2013р., водночас існування іншої
заяви про визнання кредиторських
вимог, датованої 02.09.2013р., матеріалами
справи не підтверджено, суд вважає
доведеним факт звернення банку в
встановленому законом порядку до
відповідача з заявою про визнання
кредиторських вимог за договором б/н
від 03.04.2013р.

За приписами ч.ч.3-4 ст.50-1 ЦК України,
кожна вимога кредитора, зокрема щодо
сплати податків, зборів, єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
коштів до Пенсійного фонду України,
фондів соціального страхування,
розглядається фізичною особою -
підприємцем, після чого приймається
відповідне рішення, яке надсилається
кредитору не пізніше п'ятнадцяти днів з
дня отримання фізичною особою -
підприємцем відповідної вимоги
кредитора. Вимоги кредиторів, не
визнані фізичною особою - підприємцем,
діяльність якої припиняється, якщо
кредитор у місячний строк з дня
одержання повідомлення про повну або
часткову відмову у визнанні його вимог
не звертався до суду з позовом, та
вимоги, у задоволенні яких за рішенням
суду кредиторові відмовлено, а також
вимоги, не задоволені через
відсутність майна, вважаються
погашеними.

Проте, відповідачем не доведено
належними доказами дотримання
встановленої законом процедури
розгляду кредиторських вимог.
Натомість, незважаючи на надіслання
вищевказаної заяви на юридичну адресу
відповідача, її залишено без відповіді
та задоволення, що стало підставою для
звернення Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» з позовом до
господарського суду.

Як зазначає позивач та не спростовує
відповідач, станом на 23.08.2013р. у
відповідача наявна заборгованість за
договором б/н від 03.04.2013р., яка
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 3 000,00 грн.,
заборгованості за відсотками в сумі
173,19 грн. та заборгованості з комісійної
винагороди в сумі 81,00 грн. На вимогу
суду позивачем до матеріалів справи №
905/8119/13 надані документи первинного
бухгалтерського обліку (виписки з
відповідних рахунків другого класу
Плану рахунків бухгалтерського обліку
банків України), які відповідно до
ст.ст.1, 9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підтверджують
наявність у відповідача
заборгованості у вищевказаних сумах.

Крім того, позивачем на підставі п.3.18.5.1
Умов обслуговування кредитних лімітів
на поточних рахунках корпоративних
клієнтів нараховано до стягнення пеню
за прострочення виконання грошового
зобов'язання зі сплати винагороди
банку у період червень-серпень 2013р.
загальною сумою 3,53 грн.

Проаналізувавши наданий позивачем
розрахунок пені, суд дійшов висновку
про наявність в ньому арифметичних
неточностей, у зв'язку з чим
правомірними є вимоги щодо сплати пені
в сумі 1,60 грн.

Таким чином, з огляду на наведені
обставини та беручи до уваги норми
ст.50-1 ЦК України, суд кваліфікує як
протиправне ухилення ФОП ОСОБА_1 від
визнання кредиторських вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» про стягнення
заборгованості за договором від
03.04.2013р., яка складається з
заборгованості за кредитом сумі 3 000,00
грн., заборгованості за відсотками в
сумі 173,19 грн., заборгованості з
комісійної винагороди в сумі 81,00 грн. та
пені в сумі 1,60 грн., тому задовольняє в
обґрунтованій частині позовні вимоги,
зобов'язуючи Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 визнати вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» про стягнення
заборгованості у вищевказаному
розмірі.

За приписами ст.49 ГПК України, судовий
збір покладається на сторін
пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.129
Конституції України, ст.ст.16, 50-1, 525, 526
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, ст.ст.1,
4, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк „Приватбанк", м.Дніпропетровськ
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Торез Донецької області про
зобов'язання частково визнати вимоги
зі сплати заборгованості, яка станом на
23.08.2013р. складає 3 257,72 грн. - задовольнити
частково.

Зобов'язати Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) визнати вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, ) про стягнення
заборгованості за договором від
02.04.2013р., яка складається з
заборгованості за кредитом сумі 3 000,00
грн., заборгованості за відсотками в
сумі 173,19 грн., заборгованості з
комісійної винагороди в сумі 81,00 грн. та
пені в сумі 1,60 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, ) судовий збір в
сумі 1 146,32 грн.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

У судовому засіданні 03.02.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Повний текст рішення за
правилами ст.ст.84-85 ГПК України
підписано 06.02.2014р.

Суддя
П.В. Демідова