ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 лютого 2014 року Справа № 910/10953/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді:Добролюбової
Т.В.суддівМачульського Г.М., Швеця
В.О.перевіривши матеріали касаційної
скаргиФізичної-особи підприємця
ОСОБА_4 на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
18.12.13у справі№ 910/10953/13 Господарського
суду міста Києва за
позовомФізичної-особи підприємця
ОСОБА_4доКиївської міської ради за
участю Київської прокуратури з нагляду
за додержанням законів у
природоохоронній сфері провизнання
права користування земельною ділянкою,
визнання незаконною бездіяльність та
зобов'язання вчинити дії

Касаційна скарга Фізичної-особи
підприємця ОСОБА_4 на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 18.12.13 не
відповідає вимогам розділу ХІІ1
Господарського процесуального кодексу
України з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 1111
Господарського процесуального кодексу
України особа, яка подала касаційну
скаргу, надсилає іншій стороні у справі
копію касаційної скарги і доданих до
неї документів, які у цієї сторони
відсутні. Згідно з частиною 4 статті 111
Господарського процесуального
кодексу України до касаційної скарги
додаються, зокрема, докази надсилання
копії скарги іншій стороні у справі.

Частиною 4 статті 29 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що прокурор, який бере
участь у справі, несе обов'язки і
користується правами сторони, крім
права на укладення мирової угоди.

Виходячи із змісту наведених норм
процесуального закону вбачається, що
особа, яка оскаржує судове рішення,
зобов'язана надати до суду доказ, який
свідчив би про направлення копії
касаційної скарги всім учасникам
судового процесу, в тому числі і
прокурору у справі.

Проте в порушення зазначених норм
скаржником не додано до касаційної
скарги доказів надсилання її копії
прокурору у справі.

Також скаржником в якості доказів
надсилання копії касаційної скарги
відповідачу у справі додано опис
вкладення до цінного листа від 08.01.14,
який свідчить про направлення копії
касаційної скарги Київській міській
раді на адресу: 04116, м. Київ, вул.
Шолуденка, 1. Втім, даний документ не
може визнаватися належним доказом
надсилання копії касаційної скарги
відповідачу у справі, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що
належною його адресою є: 01044, м. Київ,
вул. Хрещатик, 36.

Зазначене є підставою для повернення
касаційної скарги на підставі пункту 3
частини 1 статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до якого касаційна скарга
не приймається до розгляду і
повертається судом, якщо до скарги не
додано доказів надіслання її копії
іншій стороні (сторонам) у справі.

Окрім цього, згідно з приписами частини
4 статті 111 Господарського
процесуального кодексу України до
касаційної скарги додаються, зокрема,
докази сплати судового збору.

Порядок і розмір сплати судового збору
встановлений Законом України "Про
судовий збір". Відповідно до частин 1, 2
статті 4 вказаного Закону ставка
судового збору за подання до
господарського суду позовної заяви
немайнового характеру становить 1
розмір мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
скарга подається до суду. За подання
касаційної скарги на рішення суду
судовий збір із спору немайнового
характеру становить 70 відсотків
ставки, що підлягає сплаті при поданні
позовної заяви.

При цьому за приписами статті 8 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" мінімальна заробітна плата
установлюється у місячному розмірі і
на 01.01.14 становить 1218 грн. 00 коп.

Водночас відповідно до пункту 2.11.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" від 21.02.13 № 7, якщо в
позовній заяві об'єднано дві або більше
вимог немайнового характеру,
пов'язаних між собою підставами
виникнення або поданими доказами,
судовий збір сплачується окремо з
кожної з таких вимог.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом спору у даній справі є вимоги
про визнання права користування
земельною ділянкою, визнання
неправомірною бездіяльність та
зобов'язання вчинити дії, тобто
об'єднано три вимоги немайнового
характеру. Таким чином, враховуючи
вимоги даної касаційної скарги,
скаржнику за її подання необхідно було
сплатити судовій збір за кожну вимогу
немайнового характеру, що разом
складає 2 557,80 грн.

Однак, з поданих матеріалів вбачається,
що в підтвердження сплати судового
збору скаржником додано до касаційної
скарги квитанцію № 42 від 08.01.14 про
сплату судового збору лише в розмірі
852,60 грн., що є менше, ніж встановлено
чинним законодавством. З огляду на що,
зазначена квитанція не може бути
належним доказом сплати судового збору
у встановленому розмірі.

Відповідно до пункту 4 статті 1113
Господарського процесуального кодексу
України касаційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
судом, якщо до скарги не додано
документів, що підтверджують сплату
судового збору у встановленому розмірі
і порядку.

Разом з тим, судова колегія наголошує,
що за приписами частини 3 статті 1113
Господарського процесуального кодексу
України після усунення обставин,
зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини
першої цієї статті, сторона має право
повторно подати касаційну скаргу з
додержанням стислих строків для
виправлення, а також враховуючи вимоги
статті 53 зазначеного Кодексу.

Керуючись статтями 86, 111, пунктами 3, 4
частини 1 статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної-особи
підприємця ОСОБА_4 на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 18.12.13 у справі
№ 910/10953/13 Господарського
суду міста Києва та додані до неї
документи повернути скаржнику без
розгляду.

Головуючий суддя Т.Добролюбова Судді
Г.Мачульський В.Швець