м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20699/13 27.01.14

За позовом Комунального
підприємства "Дирекція з управління та
обслуговування
житлового фонду" Деснянського району
м.Києва

до Приватного
акціонерного товариства "ОТІС"

про стягнення 11 195,49 грн.

Суддя Капцова Т.П.

Представники:

від позивача: Ніговська Н.Д. -
пред.за довір.

від відповідача: Мацюк В.В. - пред.за
довір.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду" Деснянського району
м.Києва звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовною заявою до
Приватного акціонерного товариства
"ОТІС" про стягнення 11 195,49
грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Актом
ревізії фінансово-господарської
діяльності Комунального підприємства
"Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Деснянської районної у м. Києві Ради "
за період з 01.01.2010р. по завершений
звітний період 2012 року № 11-30/1672 від
19.09.2012р. встановлено завищення вартості
виконаних відповідачем підрядних
робіт по Договору на виконання
відновлювальних робіт з ремонту ліфта D
21 T№435/37 від 24.01.2012р. на суму 11 195,49 грн.,
яку позивач просить суд стягнути з
відповідача, посилаючись на норми ст.1212
Цивільного кодексу України. Позивачем
вказує, що ним на адресу відповідача
направлено вимогу про повернення
сплачених коштів, яка задоволена
відповідачем не була, що стало
підставою звернення позивача з позовом
до суду.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.10.13р. порушено провадження у
справі №910/20699/13 та призначено розгляд
справи на 02.12.13р.

14.11.2013р. до суду від відповідача
надійшов відзив на позовну заяву №187-юр
від 14.11.2013р., відповідно до якого
відповідач просив суд у задоволенні
позовних вимог відмовити, з огляду на
те, що відповідачем було виконано
роботи за Договором в повному обсязі на
суму 49 329,43 грн. згідно Акту приймання
виконаних будівельних робіт за січень
2012 року № 435/37-103-Т1 від 30.01.12р. Відповідач
вказує, що сума виконаних відповідачем
робіт не перевищує вартість робіт,
визначену сторонами в п.2.1. Договору,
яка є твердою ціною, а відтак, оскільки
сторонами не коригувалася, зміні не
підлягає. Також, відповідач вказує, що
позивач вже звертався з позовом до суду
про стягнення з відповідача збитків в
розмірі 9 940,13 грн., мотивуючи позовні
вимоги тим, що Актом ревізії
фінансово-господарської діяльності
Комунального підприємства "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Деснянської районної у
м. Києві Ради " за період з 01.01.2010р. по
завершений звітний період 2012 року №
11-30/1672 від 19.09.2012р. встановлено
завищення вартості виконаних
відповідачем підрядних робіт по
Договору на виконання відновлювальних
робіт з ремонту ліфта D 21 T№435/37 від
24.01.2012р. Рішенням Господарського суду
міста 11.06.2013р. у справі №910/8110/13,
залишеним без змін Постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 03.09.13р. у справі
№910/8110/13.

Судом встановлено, що Господарським
судом міста Києва 11.06.2013р. у справі
№910/8110/13 винесено рішення, яким у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з відповідача 9 940,13 грн.
збитків відмовлено.

Відповідно до п.3.12. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", під предметом позову
розуміється певна матеріально-правова
вимога позивача до відповідача,
стосовно якої позивач просить прийняти
судове рішення. Підставу позову
становлять обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги щодо захисту
права та охоронюваного законом
інтересу.

Згідно з п.2 ч.1 ст.80 ГПК України,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав;

Судом встановлено, що незважаючи на те,
що підставою позову у даній справі та
підставою позову у №910/8110/13 є Акт
ревізії фінансово-господарської
діяльності Комунального підприємства
"Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Деснянської районної у м. Києві Ради "
за період з 01.01.2010р. по завершений
звітний період 2012 року № 11-30/1672 від
19.09.2012р., яким встановлено завищення
вартості виконаних відповідачем
підрядних робіт по Договору на
виконання відновлювальних робіт з
ремонту ліфта D 21 T№435/37 від 24.01.2012р.,
предмет позову даних спорів є різним.
Так, предметом позову у даній справі є
стягнення надмірно сплачених коштів в
розмірі 11 195,49 грн. на підставі ст.1212 ЦК
України, а предметом позову у справі
№910/8110/13 було стягнення з відповідача
збитків в розмірі 9 940,13 грн. на підставі
ст.610, 611, 614, 623 ЦК України

За таких обставин, підстави для
припинення провадження у справі
№910/20699/13 відсутні і позов Комунального
підприємства "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м.Києва до
Приватного акціонерного товариства
"ОТІС" про стягнення надмірно
сплачених коштів в розмірі 11 195,49 грн.
підлягає розгляду Господарським судом
міста Києва по суті.

У судове засідання 02.12.13р. представники
сторін з'явилися. Представником
позивача заявлено клопотання про
долучення до матеріалів справи
додаткових документів.

У судовому засіданні 02.12.13р. оголошено
перерву до 16.12.13р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
16.12.2013р. справу №910/20699/13 передано для
розгляду судді Картавцевій Ю.В., у
зв'язку з перебуванням судді Капцової
Т.П. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.12.13р. суддею Картавцевою Ю.В.
прийнято справу №910/20699/13 до свого
провадження та призначено справу до
розгляду на 27.01.14р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
19.12.2013р. справу №910/20699/13 передано для
розгляду судді Капцовій Т.П., у зв'язку
з виходом судді Капцової Т.П. з
лікарняного.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.12.2013р. суддею Капцовою Т.П.
прийнято справу №910/20699/13 до свого
провадження та призначено справу до
розгляду на 27.01.14р.

У судове засідання 27.01.14р. представники
сторін з'явилися та надали пояснення по
справі. Представник позивача позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача заперечував
проти позовних вимог та просив суд
відмовити у задоволенні позовних вимог
з підстав, наведених у відзиві на
позовну заяву.

У судовому засіданні 27.01.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
(далі-ГПК України) судом проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення
у даній справі прийнято у нарадчій
кімнаті.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1
ГПК України, складалися протоколи
судових засідань, які долучені до
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд,-

ВСТАНОВИВ:

24.01.2012р. між позивачем (замовник) та
відповідачем (підрядник) укладено
Договір на виконання відновлювальних
робіт з ремонту ліфта D 21 T№435/37 від
24.01.2012р. (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, підрядник
зобов'язався виконати відновлювальні
роботи з ремонту ліфта, встановленого
за адресою: вул.Лисківська, 32/51
(3під.-вант/пас), а замовник - прийняти і
оплатити вартість робіт у порядку та на
умовах передбачених даним Договором.

Згідно з п.2.1. Договору, загальна
вартість робіт за даним Договором
становить: 49 329,43 грн., у тому числі ПДВ -
20 % - 8 221,57 грн.

Відповідно до п.2.2. Договору, оплата
робіт здійснюється за фактично
виконані роботи на підставі актів
виконаних робіт (форма КБ-2в). Термін
перевірки замовником наданої форми
актів - 3 робочих дні. Датою виконання
зобов'язань по виконаних роботах є дата
підписання замовником актів форми
КБ-2в.

Згідно з п.2.7. Договору, розрахунок за
виконані роботи замовником
проводиться на протязі 10 банківських
діб після прийняття робіт та
підписання і скріплення печатками
сторін актів виконаних робіт.

Судом встановлено, що на виконання умов
Договору сторонами 30.01.12р. було
підписано без зауважень та скріплено
печатками останніх Акт приймання
виконаних будівельних робіт за січень
2012 року № 435/37-103-Т1 від 30.01.12р. на суму 49
329,43 грн.

Згідно з вказаним актом вартість
виконаних робіт склала 49 329,43 грн.

Судом також встановлено, що позивачем
24.07.2012р. здійснено оплату визначених в
акті робіт на суму 49 329,43 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№3083 від 24.07.2012р.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, у період з 31.07.2012 по 12.09.2012
Державною фінансовою інспекцією в м.
Києві було проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Комунального підприємства "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Деснянської районної у
м. Києві Ради " за період з 01.01.2010р. по
завершений звітний період 2012 року, за
результатом якої складено Акт ревізії
фінансово-господарської діяльності
Комунального підприємства "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Деснянської районної у
м. Києві Ради " за період з 01.01.2010р. по
завершений звітний період 2012 року №
11-30/1672 від 19.09.2012р. (далі - акт ревізії №
11-30/1672 від 19.09.2012р.).

Згідно акту ревізії № 11-30/1672 від
19.09.2012р., в результаті перевірки
встановлено включення до Актів
приймання виконаних будівельних робіт
(форми №КБ-2в) будівельних матеріалів,
виробів і конструкцій по цінам більшим
за фактичні (вартість придбання),
зокрема, в акті приймання виконаних
будівельних робіт за січень 2012 року №
435/37-103-Т1 від 30.01.12р. придбані матеріали
зазначені загальною вартістю 40 428,82
грн., а в накладній № 14768-1 від 10.01.2012р. ці
матеріали зазначені вартістю 30 488,69
грн., що призвело до завищення вартості
виконаних робіт.

Як вказує позивач, після проведення
ревізії він звернувся до відповідача з
вимогою №48-3185 від 23.09.2013р. про
повернення надмірно сплачених коштів,
однак, позивач відповіді на вимогу
№48-3185 від 23.09.2013р. не отримав, надмірно
сплачені кошти в розмірі 11 195,49 грн.
відповідачем повернуто не було.

Предметом спору у даній справі є
обов'язок відповідача повернути
позивачу грошові кошти в розмірі 11 195,49
грн., які сплачені згідно Договору на
виконання відновлювальних робіт з
ремонту ліфта D 21 T№435/37 від 24.01.2012р.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

Частиною 2 статті 11 ЦК України
визначено, що однією з підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договір.

Дослідивши Договір на виконання
відновлювальних робіт з ремонту ліфта D
21 T№435/37 від 24.01.2012р., укладений
сторонами, суд прийшов до висновку про
те, що за своєю правовою природою
вказаний договір є договором підряду.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Пунктом 3.2. Договору визначено, що
здача-прийняття виконаних робіт
оформляється актами форми КБ-2в, які
підписуються обома сторонами.

Згідно з п.3.3. Договору, замовник вправі
відмовитися від прийняття робіт у разі
виявлення недоліків та дефектів.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується позивачем, Акт приймання
виконаних будівельних робіт за січень
2012 року № 435/37-103-Т1 від 30.01.12р. підписано
та скріплено печатками як позивача, так
і відповідача, без зауважень.

Доказів того, що позивач у встановлені
строки виявив та заявив відповідачу
про невідповідність вартості
виконаних робіт в Акті приймання
виконаних будівельних робіт за січень
2012 року № 435/37-103-Т1 від 30.01.12р., або
відмовився від підписання акту та
надав письмові обґрунтування такої
відмови, суду не надано.

Згідно з ч.1 ст.853 ЦК України, замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

За таких підстав, з огляду на ч.1 ст.853 ЦК
України, замовник втратив право
посилатися на відступи відповідача від
умов договору або на наявність
недоліків у виконаних відповідачем
роботах.

Крім того, статтею 629 ЦК України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до статті 632 ЦК України
ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом. Зміна ціни в
договорі після його виконання не
допускається.

Як вбачається з умов Договору, сторони
вільно на власний розсуд визначили
об'єм робіт, що підлягають виконанню, та
їх вартість, у зв'язку з чим, відповідно
до вимог чинного законодавства ці
умови є обов'язковими для сторін, а тому
вони були ними виконані.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала. При
цьому в силу частини другої цієї статті
зазначені положення застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про: 1) повернення
виконаного за недійсним правочином; 2)
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння; 3) повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи.

У постанові Верховного Суду України
від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012 викладено
правову позицію, згідно з якою аналіз
ст. 1212 ЦК України дає підстави для
висновку, що цей вид позадоговірних
зобов'язань породжують такі юридичні
факти: 1) набуття особою майна або його
збереження за рахунок іншої особи; 2)
відсутність для цього правових підстав
або якщо такі відпали.

З матеріалів справи не вбачається, що
укладений між сторонами Договір, в
частині визначення ціни було визнано в
установленому порядку недійсними
повністю або частково з підстав її
завищення, чи до нього були внесені
відповідні зміни. Натомість, судом
встановлено, що кошти, які позивач
просить стягнути з відповідача,
отримані останнім від позивача як
оплата виконаних за Договором робіт, а
отже, за наявності правової підстави,
що унеможливлює їх повернення як
безпідставно отриманих відповідно до
ст.1212 ЦК України.

Аналогічної позиції дотримується
Верховний Суд України в Постанові
Верховного Суду України від 22.01.2013р. у
справі №5006/18/13/2012 та Вищий
господарський суд України в Постановах
Вищого господарського суду України від
16.10.13р. у справі №909/259/13-г, від 13.02.13р. у
справі №5028/3/26/2012, від 17.04.13р. у справі
№5005/3943/2011.

Судом, також, не беруться до уваги
твердження позивача про те, що
підставою для повернення коштів є ті
обставини, що Державною фінансовою
інспекцією в м. Києві під час
проведення ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача встановлено завищення
вартості виконаних робіт згідно
Договору на суму 11 195,49 грн., оскільки,
виявлені контролюючим органом
порушення не впливають на умови
укладеного між сторонами договору і не
можуть їх змінювати. В той же час,
виявлення вказаних порушень може бути
підставою для притягнення до
відповідальності посадових осіб у
встановленому чинним законодавством
порядку, про що, також, зазначив Вищий
господарський суд України в Постанові
Вищого господарського суду України від
10.07.13р. у справі №910/2210/13.

При цьому, згідно зі ст.15 Закону
України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні",
у редакції чинній на час проведення
ревізії, законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єкту, що
ревізується.

Довідка контрольно-ревізійного
управління чи акт перевірки може бути
підставою для вчинення відповідних
процесуальних дій посадовими особами
(зокрема - пред'явлення відповідного
позову до суду), однак не позбавляє
відповідну особу процесуального
обов'язку доводити свої вимоги
належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем належними засобами
доказування не доведено позовні вимоги
в частині стягнення з відповідача 11
195,49 грн. на підставі ст.1212 ЦК України, як
безпідставно отриманих, у зв'язку з чим,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги є необґрунтованими, та такими,
що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 03.02.2014 р.

Суддя
Капцова Т.П.