донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

27.01.2014 справа №905/6809/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСтойка О.В. Діброви
Г.І., Чернота Л.Ф.за участю
представників сторін від позивача від
відповідача-1 від відповідача-2
Загайнова О.М., за довіреністю; не
з'явився; не з'явився; розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Донспецпром", м. Донецькна рішення
господарського суду Донецької
областівід27.11.2013 р. (підписано 02.12.2013р.)у
справі№ 905/6809/13 (суддя Мирошниченко
Я.С.)за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Донспецпром", м.
Донецькдо відповідачів:1. Товариства з
обмеженою відповідальністю "Весмастер
ЛТД", м. Запоріжжя; 2. Товариства з
обмеженою відповідальністю "Укр-Нова",
м. Донецькпростягнення грошових коштів
у розмірі 20 000,00 грн. з відповідача-1 та
стягнення грошових коштів з
відповідача-2 у розмірі 1 000,00 грн.В С Т А
Н О В И В:

У вересні 2013 року до господарського
суду звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю "Донспецпром", м.
Донецьк (Позивач) із позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Весмастер ЛТД", м.
Запоріжжя (Відповідач-1) та Товариства з
обмеженою відповідальністю "Укр-Нова",
м. Донецьк (Відповідач-2) про стягнення
безпідставно набутих грошових коштів у
розмірі 20 000,00 грн. з Відповідача-1 та з
Відповідача-2 у розмірі 1 000,00 грн.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 27.11.2013р. в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням
суду, подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення господарського суду
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник
посилається на те, що рішення судом
першої інстанції винесено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права України, а також при неповному
з'ясуванні судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи

Зокрема, заявник апеляційної скарги
посилається на те, що судом першої
інстанції помилково встановлено факт
укладання між сторонами договору
підряду у спрощеній формі.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги, надавши пояснення,
аналогійні викладеним в апеляційній
скарзі.

Представник відповідача-1 в судове
засідання не з'явився, але через
канцелярію суду надав відзив вих. № 22
від 24.12.2013р., в якому просив подальший
розгляд справи проводити без участі
його представника, проти апеляційної
скарги заперечив, вважав рішення суду
законним та обґрунтованим, просив
залишити його без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Представник відповідача-2 в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

За таких підстав судова колегія вважає
за можливе розглянути апеляційну
скаргу у відсутності представників
відповідачів, що не скористались своїм
правом участі у судовому засіданні, за
наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1
Господарського процесуального кодексу
України здійснювалась фіксація
судового засідання за допомогою
технічних засобів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
09.12.2011р. відповідачем-1 було виставлено
позивачу рахунок-фактуру №СФ-0000402 від
09.12.2011 р. на оплату вагів автомобільних
ВПТА-60-18 котлованих на суму 163 000,00грн.

Позивачем зазначений рахунок був
оплачений частково в сумі 20 000,00 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями №4663 від 26.12.2011р. та №158 від
17.01.2012 р. (а.с. 9-10).

З наведених документів вбачається, що
між ТОВ "Донспецпром" та ТОВ "Весмастер
ЛТД" в спрощеній формі було досягнуто
згоди щодо поставки вищезазначеного
товару.

Доказів узгодження строку поставки та
порядку оплати - сторонами не надано.

Між позивачем та відповідачем-2 було
укладено Договір доручення №365-1-01/2012т
від 16.01.2012 р., згідно якого позивач
доручає відповідачу-2 за винагороду,
від імені і за рахунок позивача вчинити
юридичні дії, пов`язані з отриманням
згідно акту приймання-передачі вагів
автомобільних ВПТА-60-18 котлованих та
доставкою їх у повній комплектації за
визначеною адресою, на виконання якого
позивачем сплачено відповідачу-2
грошову суму в розмірі 1 000,00 грн.

Позивач листом від 05.09.2013 року за вих. №
32/09 на адресу відповідача-1 вимагав
поставити ваги автомобільні ВПТА-60-18
котловані, що підтверджується належно
завіреними копіями фіскального чеку №
3478 від 05.09.2013р. та описом вкладення, які
наявні в матеріалах справи (а.с. 12-14).

Позивач повторно звернувся до
відповідача-1 з вимогою за вих. № 38/09 від
13.09.2013р., якою вимагав повернути
безпідставно отримані грошові кошти в
розмірі 20 000,00грн., що перераховані за
рахунком №СФ-0000402 від 09.12.2011 р.

Позивач також звертався до
відповідача-2 з аналогічними вимогами
за вих. №33/09 від 05.09.2013р. та за вих. № 37/09
від 13.09.2013 року, але щодо суми в розмірі
1000,00грн.

До теперішнього часу зазначений товар
відповідачем-1 позивачу не поставлений,
часткова передоплата в розмірі 20
000,00грн. не повернута.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди. Договір укладається шляхом
пропозиції однієї сторони укласти
договір (оферти) і прийняття пропозиції
(акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України,
договір є укладеним з моменту
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповіді
про прийняття цієї пропозиції.

Вбачається, що в період з червня 2012 року
по вересень 2013 року між позивачем та
відповідачем-1 проводилось листування
щодо укладення між ними договору
підряду, проте доказів досягнення
такої домовленості матеріали справи не
містять та сторонами не надано.

Оскільки доказів такої узгодженості
сторонами не надано, договір підряду на
виготовлення спірного товару не є
укладеним, а отже і не породжує
будь-яких прав та обов'язків для сторін
з цього приводу.

Доводи відповідача-1 щодо витрати
отриманих коштів на закупку обладнання
є безпідставними, використання
спірних коштів за таким призначенням є
господарським ризиком останнього та не
встановлює будь-якого обов'язку для
позивача.

За таких підстав висновок суду першої
інстанції щодо виникнення між
сторонами правовідносин з приводу
договору підряду є таким, що не
відповідає матеріалам справи та нормам
чинного законодавства.

Такий висновок суду першої інстанції
підлягає виключенню з мотивувальної
частини рішення, але це не призвело до
прийняття невірного рішення по суті
заявлених вимог за наступних підстав.

Вимагаючи стягнення з відповідача-1
грошових коштів в розмірі 20 000,00 грн.
позивач вважає їх такими, що відповідно
до ст.ст. 1212, 1213 ЦК України є
безпідставно набутими відповідачем-1
та такими, що підлягають поверненню.

Позивач предмет та підстави позову у
встановленому ст. 22 ГПК України порядку
не змінював.

Судова колегія вважає, що
правовідносини між позивачем та
відповідачем-1 відносяться до
правовідносин, які регулюються іншими
нормами законодавства, зокрема,
нормами Глави 54 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 693 ЦК
України, якщо продавець, який одержав
суму попередньої оплати товару, не
передав товар у встановлений строк,
покупець має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Отже позивач має право на повернення
передоплати за товар, який не
поставлений відповідачем-1 у
передбачений ч. 2 ст. 530 ЦК України строк
(у семиденний строк з моменту вимоги) -
на підставі ст. 693 ЦК України, оскільки,
як вбачається з наявних в матеріалах
справи документів позивач 13.09.2013 року
направив вимогу щодо поставки спірного
товару, але відповідачем-1 зазначена
вимога не була виконана.

Разом з тим, таких позовних вимог
позивачем не заявлено, виходячи з
принципу диспозитивності
господарського процесу, рівності
сторін, які самі визначають предмет
спору та обсяг судового захисту, судова
колегія не вбачає підстав до виходу за
межі заявлених позовних вимог.

Оскільки грошові кошти були
перераховані як часткова передоплата
за зазначений в рахунку товар на
виконання домовленості щодо його
поставки, - вимоги позивача щодо
повернення грошових коштів на підставі
ст.ст. 1212, 1213 ЦК України не засновані на
законі та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача-2 грошових коштів у розмірі
1 000,00 грн., то такі вимоги також є
безпідставними, оскільки між сторонами
укладений Договір доручення №365-1-01/2012
від 16.01.2012 р., на підставі якого сплачена
спірна сума, доводи позивача щодо
безпідставності їх отримання також є
необґрунтованими.

За таких підстав, висновок суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позовних вимог є вірним, але за
мотивами, викладеними в даній
постанові.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова
колегія Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення господарського суду
Донецької області від 27.11.2013 року у
справі № 905/6809/13 ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають суттєве значення для вирішення
спору, воно підлягає залишенню в силі
за мотивами викладеними в даній
постанові.

Відповідно до вимог ст.49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати по розгляду
апеляційної скарги відносяться на
позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Донспецпром", м. Донецьк залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 27.11.2013 року у справі №
905/6809/13 залишити без змін за мотивами,
викладеними в даній постанові.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий
О.В.Стойка

Судді
Г.І. Діброва

Л.Ф. Чернота

Надр. 6 прим.

1. позивачу

2, 3 відповідачам

4. до справи

5. ДАГС

6. ГС