ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2014
Справа № 905/8899/13

Господарський суд Донецької області у
складі: судді Фурсової
С.М.,

при секретарі судового засідання
Степанян К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні господарського
суду справу за позовом публічного
акціонерного товариства
«Стахановський завод феросплавів» (94000,
Луганська область, місто Стаханов; код
ЄДРПОУ - 00186513)

до публічного акціонерного товариства
«Авдіївський коксохімічний завод» (86065,
Донецька область, місто Авдіївка,
проїзд Індустріальний, будинок № 1; код
ЄДРПОУ - 00191075)

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - державного
підприємства «Донецька залізниця» (83001,
місто Донецьк, вулиця Артема, будинок №
68; код ЄДРПОУ - 01074957)

про стягнення 1 292,54 гривень, -

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Плуталова Н.В.
(довіреність б/н від 02.01.2014)

від третьої особи: Ляшко Д.В.
(довіреність б/н від 01.04.2013)

С У Т Ь С П О Р У :

У грудні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Стахановський завод
феросплавів» звернулося до
господарського суду Донецької області
з позовом, в якому просить стягнути з
публічного акціонерного товариства
«Авдіївський коксохімічний завод»
вартість недостачі у розмірі 1 292,54
гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04
лютого 2013 року між публічним
акціонерним товариством «Авдіївський
коксохімічний завод» та публічним
акціонерним товариством
«Стахановський завод феросплавів»
укладено договір № 124/13Сб.
29 квітня 2013 року на адресу публічного
акціонерного товариства
«Стахановський завод феросплавів» за
залізничною накладною № 51015329 у вагоні
№ 65233603 надійшов вантаж - дрібниця
пекового коксу. При прийманні вантажу
виявлено розбіжності у вазі, про що
складено відповідні акти приймання
продукції. Оскільки загальна вартість
нестачі склала 1 720 кг, позивач просить
стягнути з відповідача 1 292,54 гривень.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 17 грудня 2013 року (суддя
Соболева С.М.) позовна заява прийнята до
розгляду, порушено провадження у
справі та її призначено до розгляду у
судовому засіданні на 09 січня 2014 року.

Розгляд справи відкладався за
правилами статті 77 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України).

Склад суду змінювався.

Розпорядженням за підписом в.о. голови
господарського суду Донецької області
від 20 січня 2014 року справу
передано на розгляд судді Фурсовій С.М.

Відповідач надав відзив на позовну
заяву, в якому просить врахувати
викладену ним позицію та відмовити у
задоволенні позовних вимог (а.с. 35-36).

Позивач явку повноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, про час і місце розгляду
справи повідомлений своєчасно та
належним чином.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог, надала
пояснення, аналогічні викладеним у
відзиві на позовну заяву.

Представником третьої особи в судовому
засіданні не висловлено позиції по
суті спору, а також не надано письмових
пояснень.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції», у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши подані документи,
дослідивши матеріали справи,
господарський суд -

В С Т А Н О В И В :

04 лютого 2013 року між публічним
акціонерним товариством «Авдіївський
коксохімічний завод» (далі по тексту -
продавець або відповідач) та публічним
акціонерним товариством
«Стахановський завод феросплавів»
(далі по тексту - покупець або позивач)
укладено договір № 124/13Сб, за умовами
якого продавець зобов'язується
продати, а покупець прийняти і оплатити
дрібницю пекового коксу (далі по тексту
- продукція або вантаж) (а.с. 25-28).

Поставка продукції здійснюється
залізничним транспортом на умовах FCA
станція Авдіївка Донецької залізниці
(згідно Інкотермс 2000) (пункт 2.1
Договору).

Умови платежу визначено розділом 3
Договору.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що
приймання продукції за кількістю та
якістю здійснюється у відповідності з
Інструкціями П-6, П-7, затвердженими
постановою Держарбітру при Раді
Міністрів СРСР.

Продукція вважається прийнятою
покупцем за кількістю у відповідності
з товаросупровідними документами
(пункт 4.2 Договору).

Строк дії Договору визначено з 01 лютого
2013 року по 31 грудня 2013 року.

Договір на момент спірної поставки був
чинним.

Відповідно до статті 908 Цивільного
Кодексу України перевезення вантажу
здійснюється за договором перевезення.

Умови перевезення вантажу окремими
видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими Законами, транспортними
Кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Статутом залізниць України визначено,
що накладна - це основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил перевезення вантажів, і
наданий залізниці відправником разом з
вантажем. Накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої особи -
одержувача і супроводжує вантаж до
місця призначення.

29 квітня 2013 року зі станції
відправлення Авдіївка на станцію
призначення Стаханов за залізничною
накладною № 51015329 у вагоні № 65233603
надійшла продукція; відправником за
залізничною накладною є публічне
акціонерне товариство «Авдіївський
коксохімічний завод», одержувачем -
публічне акціонерне товариство
«Стахановський завод феросплавів» (а.с.
10).

Статтею 37 Статуту залізниць
передбачено, що під час здавання
вантажів для перевезення відправник
повинен зазначити їх масу у
накладній - основному перевізному
документі, який підтверджує укладення
договору перевезення вантажу.

У графі 24 залізничної накладної «маса
вантажу» зазначено, що маса вантажу
визначена відправником, складає 64 500
кг; маса вантажу визначалась на
електронних вагах (пункт 26 залізничної
накладної).

Відповідно до частини третьої статті 32
Статуту залізниць України, відправник
зобов'язаний підготувати вантаж з
урахуванням його схоронності під час
транспортування і здійснювати
навантаження з виконанням Технічних
умов.

Вантаж розміщено та закріплено згідно
вимог пунктів 4.1, 4.3, 4.4 розділу 4, пунктів
7.1, 7.3 розділу 7 Технічних умов
розміщення та закріплення вантажів на
відкритому рухомому складі; вантаж
завантажений у вагон навалом (пункт 20
залізничної накладної).

На станції прибуття позивачем
проведена перевірка маси вантажу, за
результатами якої встановлено, що
фактична маса продукції менша на 1 720
кг. Приймання вантажу припинено для
комісійної видачі вантажу за участю
вантажовідправника.

За результатами комісійного
зважування складено акт приймання
продукції (первинний) № 34 від 29 квітня
2013 року (а.с. 14).

29 квітня 2013 року на адресу публічного
акціонерного товариства «Авдіївський
коксохімічний завод» направлена
телеграма за № 3402, в якій публічне
акціонерне товариство «Стахановський
завод феросплавів» просило направити
представника для комісійної видачі
вантажу (а.с. 16)

Листом за № 04-1/29/704-3474 від 30 квітня 2013
року публічне акціонерне товариство
«Авдіївський коксохімічний завод»
повідомило про те, що представник
направлятися не буде (а.с. 15).

30 квітня 2013 року комісією у складі:
Постоєвої О.В. (прийомоздавальник),
Петрова С.А. (укладач потягів),
Скрябіної О.А. (диспетчер), яка діяла на
підставі посвідчення № 34 від 30 квітня
2013 року проведено приймання спірної
продукції за кількістю, яка надійшла за
залізничною накладною № 51015329 у вагоні
№ 65233603.

За наслідками приймання продукції
складено акт про приймання продукції
(товарів) за кількістю № 34 від 30 квітня
2013 року (а.с. 18-20).

Нестача за висновком комісії сталася з
вини відправника, слідів розкривання
та течі вантажу немає, технічний стан
вагону - справний; вантаж прибув в
справному вагоні без ознак недостачі,
псування, пошкодження на відкритому
рухомому складі та виданий в порядку
статті 52 Статуту залізниць України без
перевірки; загальна кількість
відсутньої продукції визначена шляхом
зважування, складає 1 720 кг.

У претензії за вихідним № 02/4466 від 13
серпня 2013 року, направлення якої
підтверджується описом вкладення у
цінний лист та фіскальним чеком,
позивач просив відповідача
відшкодувати вартість недостачі у
розмірі 1 292,54 гривень (а.с. 21-23).

Виявлена нестача під час зважування
вантажу на станції призначення стала
підставою звернення публічного
акціонерного товариства
«Стахановський завод феросплавів» до
господарського суду Донецької області
з позовною заявою про стягнення з
публічного акціонерного товариства
«Авдіївський коксохімічний завод» 1
292,54 гривень.

Неправомірність дій відповідача
позивач вмотивує тим, що відправником в
порушенні статті 37 Статуту залізниць
України невірно визначено масу вантажу
у вагоні № 65233603 та внесено невірні
відомості про масу вантажу в
залізничну накладну № 51015329, що
відповідно до статті 24 Статуту
залізниць України тягне за собою
настання відповідальності.

Частиною першою статті 26 Закону «Про
залізничний транспорт» передбачено, що
обставини, які можуть служити
підставою для майнової
відповідальності перевізників,
відправників та одержувачів вантажу,
багажу, вантажобагажу, пасажирів
посвідчуються актами.

Обставиною, яка свідчить про
неправомірність дій відповідача як
вантажовідправника, позивач вважає
факт складання акту про приймання
продукції (товарів) за кількістю № 34
від 30 квітня 2013 року.

Обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць. Комерційний акт
складається для засвідчення таких
обставин:

а) невідповідності найменування, маси і
кількості місць вантажу, багажу чи
вантажобагажу натурою з даними,
зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи
вантажобагажу без документів або
документів без вантажу, багажу чи
вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу,
багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого
вантажу, багажу або вантажобагажу.
Залізниця зобов'язана скласти
комерційний акт, якщо вона сама виявила
зазначені вище обставини або якщо про
існування хоча б однієї з них заявив
одержувач або відправник вантажу,
багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що
виникли в процесі перевезення вантажу,
багажу і вантажобагажу і які можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності, оформляються актами
загальної форми (стаття 129 Статуту
залізниць України).

Порядок складання комерційних актів та
актів загальної форми встановлюється
Правилами складання актів.

Комерційні акти на місцях загального
користування складаються у день
вивантаження або в день видачі вантажу
одержувачу (пункт 4 Правилами складання
актів).

Пунктом 16 Правил складання актів
передбачено, що у разі відмови
начальника станції від складання
комерційного акта (акта загальної
форми) або оформлення акта з порушенням
цих Правил одержувач має право до
вивезення вантажу зі станції, а при
вивантаженні на місцях незагального
користування - протягом 24 годин з
моменту прийняття від залізниці вагона
(контейнера) з вантажем подати про це
письмову скаргу начальнику Дирекції
залізничних перевезень безпосередньо
або через начальника станції.

Якщо начальник залізничної станції
необґрунтовано відмовився скласти
комерційний акт або акт загальної
форми, вантажоодержувач має право
оскаржити таку відмову в порядку,
передбаченому пунктом 16 Правил
складання актів, і здійснити приймання
вантажу відповідно до Інструкції про
порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання за
кількістю, затвердженої постановою
Державного арбітражу при Раді
Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6,
Інструкції про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення і товарів народного
споживання за якістю, затвердженої
постановою Державного арбітражу при
Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7,
Інструкції про порядок приймання,
транспортування, зберігання, відпуску
та обліку нафти і нафтопродуктів на
підприємствах і в організаціях
України, затвердженої спільним наказом
Державного комітету нафтової, газової
та нафтопереробної промисловості
України, Міністерства економіки
України, Міністерства транспорту
України, Державного комітету по
стандартизації, метрології та
сертифікації України, Державного
комітету статистики України від 02.04.1998
№ 81/38/101/235/122. У разі додержання порядку
оскарження відмови начальника станції
у складанні зазначених актів
вантажоодержувач має право звернутися
до залізниці з претензією або позовом,
до яких необхідно додати докази
оскарження дій начальника залізничної
станції та акти приймання вантажу
(пункт 3.4 роз'яснення Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею» від 29 травня 2002 року №
04-5/601).

Господарський суд вважає за необхідне
зазначити, що акт про приймання
продукції за кількістю, який
складається при прийманні продукції
при поставках (купівлі-продажу) у
відповідності до Інструкції П-6, за
відсутності комерційних актів або
актів загальної форми не є належним
доказом неправомірних дій
вантажовідправника у договорі
залізничного перевезення, та не може
підтвердити обставини щодо невірного
визначення вантажовідправником маси
вантажу у залізничній накладній під
час внесення до неї відомостей.

Матеріали справи не містять доказів
складення комерційного акту за
залізничною накладною № 51015329.

Сукупність вищевикладених
обставин та матеріали справи свідчать
про відсутність підстав для
притягнення відповідача до
матеріальної відповідальності,
оскільки, по-перше, під час
виявлення недостачі вантажу не
дотримано передбачений законодавством
порядок документального оформлення
цієї обставини, по-друге, не
оформлювався комерційний акт, який
повинен був складатись начальником
залізниці, по-третє, дії щодо
відмови в оформленні комерційного акта
одержувачем вантажу не оскаржено.

За приписами статті 43 ГПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої
статті 129 Конституції України, статей
4-2, 4-3, 33 ГПК України, основними
засадами судочинства є рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом та судом. Судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності сторін та свободі
в наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

За таких обставин вимоги позивача про
стягнення з відповідача вартості
недостачі у розмірі 1 292,54 гривень є
недоведеними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Витрати позивача по сплаті судового
збору відповідно до вимог статті 49 ГПК
України господарський суд покладає на
позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

В И Р I Ш И
В :

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене через господарський суд
Донецької області до Донецького
апеляційного господарського суду
протягом десяти днів з дня складення
повного рішення. Рішення
господарського суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 04 лютого
2014 року.

Суддя
С.М. Фурсова