ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року Справа № 918/349/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.,суддів
:Гончарука П.А., Стратієнко Л.В.
розглянувши касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця Галата Віталія
Васильовичана постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
06.11.2013 рокуу справі за
позовомПублічного акціонерного
товариства "Великобурлуцький
сироробний завод"доФізичної
особи-підприємця Галата Віталія
Васильовичапростягнення коштівта за
зустрічним позовомФізичної
особи-підприємця Галата Віталія
ВасильовичадоПублічного акціонерного
товариства "Великобурлуцький
сироробний завод"про визнання
недійсним договору та додаткової угоди
В С Т А Н О В И В:

у березні 2013 року Публічне акціонерне
товариство "Великобурлуцький
сироробний завод" звернулось до
господарського суду з позовом про
стягнення з підприємця Галата Віталія
Васильовича 142 074,45 грн. заборгованості
за товар, поставлений на умовах
договору № 86-10 від 20.12.2010 року та
додатків до нього.

До початку розгляду справи підприємець
Галат В.В. звернувся до суду із
зустрічним позовом до ПАТ
"Великобурлуцький сироробний завод"
про визнання недійсним договору
поставки № 86-10 від 20.12.2010 року та
додаткової угоди № 1 до нього, як
таких що не відповідають вимогам
закону.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 23.05.2013 року
первісний позов задоволено частково та
постановлено про стягнення з
відповідача 91 148,56 грн. боргу, а в решті
первісного позову відмовлено.
У задоволення зустрічного позову
відмовлено.

За наслідками перегляду справи в
апеляційному порядку, постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 06.11.2013 року
рішення місцевого господарського суду
залишено без змін.

Постановлені у справі судові рішення
оскаржені в касаційному порядку й
ухвалою Вищого господарського суду
України від 14.01.2014 року порушено
касаційне провадження у справі за
скаргою відповідача - підприємця
Галата В.В., у якій він посилається на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права і просить судові
рішення у справі скасувати, прийнявши
нове рішення, яким у задоволенні
первісного позову відмовити в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи наведені у
касаційній скарзі, колегія суддів не
вбачає підстав для її задоволення з
огляду на наступне.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, взаємовідносини сторін
врегульовані договором № 86-10 від 20.12.2010
року та додатковою угодою № 1 до нього,
за умовами якого ПАТ "Великобурлуцький
сироробний завод" (постачальник)
зобов'язалось виготовити або поставити
підприємцю Галату В.В. (покупець) товар
(молоко, молочні та інші продукти
харчування) в асортименті, об'ємі і
цінам відповідно до заявок покупця, що
узгоджуються сторонами та які
зазначені у товарно-транспортних
накладних, а останній прийняти цей
товар та оплатити його вартість.

За п. 5.1 зазначеного договору, покупець
здійснює оплату протягом 10-ти
календарних днів з моменту поставки
товару. Фактом оплати продукції є
надходження коштів на розрахунковий
рахунок постачальника.

Перевіряючи дотримання кожною із
сторін своїх зобов'язань судами обох
інстанцій встановлено, що на виконання
умов договору за видатковими
накладними № 9 від 02.01.2011 року, № 11 від
02.01.2011 року, № 115 від 12.01.2011 року, № 117 від
12.01.2011 року, № 263 від 22.01.2011 року, № 265 від
22.01.2011 року, № 317 від 25.01.2011 року, № 319 від
25.01.2011 року, № 503 від 05.02.2011 року, № 505 від
05.02.2011 року, № 636 від 11.02.2011 року, № 638 від
11.02.2011 року, № 809 від 19.02.2011 року, № 811 від
19.02.2011 року, № 959 від 26.02.2011 року, № 961
від 26.02.2011 року, № 1112 від 07.03.2011 року, №
1114 від 07.03.2011 року, № 1214 від 12.03. 2011 року,
№ 1216 від 12.03.2011 року, № 1435 від 28.03.2011
року, № 1437 від 28.03.2011 року, № 1587 від
31.03.2011 року, № 1586 від 31.03.2011 року, № 1751
від 09.04.2011 року, № 1761 від 09.04.2011 року, №
2018 від 20.04.2011 року, № 2184 від 28.04.2011 року,
№ 2186 від 28.04.2011 року, № 1503 від 14.05.2011
року, № 1504 від 14.05.2011 року, № 1667 від
25.05.2011 року, № 1668 від 25.05.2011 року, № 1715
від 29.05.2011 року, № 1716 від 29.05.2011 року, №
2268 від 16.07.2011 року, № 2269 від 16.07.2011 року,
№ 2331 від 23.07.2011 року, № 2333 від 23.07.2011
року, № 2459 від 06.08.2011 року, № 2461 від
06.08.2011 року, № 2525 від 14.08.2011 року, № 2526
від 14.08.2011 року, № 2600 від 20.08.2011 року, №
2601 від 20.08.2011 року, № 2684 від 31.08.2011 року,№
2714 від 04.09.2011 року, № 2715 від 04.09. 2011 року,
№ 2802 від 11.09.2011 року, № 2803 від 11.09.2011
року, № 2874 від 17.09.2011 року, № 2875 від
17.09.2011 року, № 2999 від 30.09.2011 року, № 3004
від 01.10.2011 року, № 3006 від 01.10.2011 року, №
3068 від 08.10.2011 року, № 3069 від 08.10.2011 року,
№ 3155 від 18.10.2011 року, № 3184 від 22.10.2011
року, № 3186 від 22.10.2011 року, № 3262 від
29.10.2011 року, № 3263 від 29.10.2011 року, № 3369
від 12.11.2011 року, № 3372 від 12.11.2011 року, №
3421 від 19.11.2011 року, № 3422 від 19.11.2011 року,
№ 3485 від 26.11.2011 року, № 3486 від 26.11.2011
року, № 3523 від 30.11.2011 року, № 3599 від
10.12.2011 року, № 3649 від 18.12.2011 року, № 3651
від 18.12.2011 року, № 3770 від 30.12.2011 року, №
3771 від 30.12.2011 року, які підписані та
скріпленні печатками сторін, позивач -
ПАТ "Великобурлуцький сироробний
завод" поставив відповідачу -
підприємцю Галату В.В. обумовлену
продукцію на загальну суму 1 971 528, 20
грн., за яку відповідач розрахувався
лише частково і з урахуванням
зробленої йому знижки та враховуючи
часткове повернення товару і
зарахування зустрічних однорідних
вимог, на час розгляду справи вартість
не оплаченої продукції складає 91 148,56
грн., що підтверджується належними та
допустимими доказами.

За таких обставин, коли відповідач
належним чином не виконав взятий на
себе обов'язок щодо вчасної та повної
оплати поставленого йому товару, суд
першої інстанції та апеляційний
господарський суд дійшли правильного
висновку про наявність правових
підстав для стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості у сумі
91 148,56 грн., обґрунтовано частково
задовольнили первісний позов та разом
з цим правомірно відмовили у
зустрічному позові за недоведеності, і
підстав для скасування чи зміни
судових рішень, за наведених у
касаційній скарзі мотивів, судова
колегія не вбачає.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст.
1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський
суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
06.11.2013 року - без змін.

Головуючий
М.І. Остапенко

Судді
П.А. Гончарук

Л.В. Стратієнко