ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р.Справа № 922/4638/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання
Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Чернігів, до фізичної особи
- підприємця ОСОБА_2, м. Харків, про
стягнення 33555,58 грн. за участю
представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФО П ОСОБА_1, звернулась до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
відповідача, ФО П ОСОБА_2, про стягнення
заборгованості за договором
купівлі-продажу № 46 від 28.05.2013р. у сумі
33555,58 грн., в т.ч. 32184,44 грн. основного
боргу, 257,09 грн. 3% річних, 1114,05 грн. пені.
Позивач також просить стягнути з
відповідача судовий збір.

Позивач у судове засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
розгляду справи була повідомлена
ухвалою суду.

Від позивача 25.11.2013р. надійшла заява про
розгляд справи за її відсутністю.

Відповідач у судове засідання 14.01.2012р.
не з'явився, про дату час та місце
розгляду справи був повідомлений під
розпис у судовому засіданні 12.12.2013р. У
судовому засіданні 12.12.2013р. відповідач
просив надати йому час для
ознайомлення з позовними вимогами, для
звернення за правовою допомогою та
надання обґрунтування своєї позиції по
справі. Однак про причини неявки в
судове засідання 14.01.2014р. відповідач не
повідомив, відзив на позов не надав.

Враховуючи те, що суд належним чином
повідомив відповідача про дату, час та
місце розгляду справи, однак
відповідач своїми процесуальними
правами щодо участі в судовому
засіданні та надання своїх заперечень
не скористався, суд вважає за можливе
розглянути справи за відсутності
відповідача за наявними матеріалами
справи на підставі ст. 75 ГПК України.
Суд також зазначає, що нез'явлення
позивача не перешкоджає розгляду
справи та вважає за можливе розглянути
справу за відсутності позивача.

Вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

28.05.2013 року між ФО П ОСОБА_1 (позивач,
покупець) та ФОП ОСОБА_2 (відповідач,
покупець) було укладено Договір
купівлі-продажу № 46 (надалі - Договір).

У відповідності до умов п. 1.1. Договору
продавець зобов'язується протягом
строку дії договору передати покупцю
товари медичного призначення
одноразового використання за
погодженою сторонами в накладних
(специфікаціях, рахунках або інших
підписаних представниками сторін
документах, які є невід'ємною частиною
цього Договору) номенклатурою та
об'ємом, дачі за текстом "товар", а
покупець" зобов'язується прийняти
товар та оплатити його на умовах,
встановлених цим Договором. Загальний
обсяг товару, що продається за цим
Договором, визначається протягом
строку дії Договору з урахуванням
кількості та асортименту
(номенклатури) товару за всіма
переданими відповідно до умов цього
Договору окремими партіями товару.

Згідно з п. 1.2 Договору ціни на товар
визначаються сторонами в накладних або
в двосторонніх специфікаціях чи в
інших погоджених сторонами в письмовій
формі документах. У випадку здійснення
покупцем 100% передплати за партію
товару, ціни на товари, встановлені
продавцем на момент надходження суми
передплати на п/р продавця, при
передачі оплаченої партії товару цьому
покупцю не змінюються.

Відповідно до п. 3.1 Договору продавець
зобов'язаний передавати покупцю товар
окремими партіями в строки, кількості
та асортименті (номенклатурі),
погоджені сторонами в накладних
(специфікаціях, рахунках або інших
підписаних представниками сторін
документах), які є невід'ємною частиною
цього Договору). Передача товару
здійснюється на умовах СІР Луганськ
відповідності до Міжнародних правил
Інкотермс у редакції 2010 р. або на інших
погоджених сторонами умовах. Право
власності на товар переходить до
покупця з моменту передачі товару по
накладній.

При цьому пунктом 3.2 Договору
визначено, що покупець зобов'язаний
провести повний розрахунок за отриману
по накладній партію товару після
приймання зазначеної партії на складі
покупця, протягом 30 (тридцяти)
календарних днів з моменту приймання.
Розрахунок проводиться в гривнях
шляхом перерахування суми вартості
партії товару на поточний рахунок
продавця. За погодженням сторін
покупець має право проводити
розрахунок (повністю або частково)
готівкою через каси продавця у
встановленому чинним законодавством
порядку, або проводити розрахунок у
порядку повної або часткової
попередньої оплати вартості товару.

На виконання умов договору позивачем
на підставі видаткових накладних № №137
від 28.05.2013р., № 226 від 01.07.2013р., № 65 від
15.07.2013р. був поставлений відповідачу
товар на загальну суму 32184,44 грн., однак
оплата товару так і не була здійснена.

На теперішній час строк оплати
отриманого відповідачем товару настав.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ч.1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), тому, згідно зі
ст. 611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Приймаючи до уваги, що відповідач не
виконав передбачені договором
зобов'язання по сплаті грошових коштів
у визначений строк, позивачем
обґрунтовано пред'явлено до стягнення
основний борг у сумі 32184,44 грн.

Згідно з п. 5.2. Договору у випадку
затримки оплати товару покупець за
вимогою продавця сплачує останньому
суму боргу з врахуванням встановленого
індексу інфляції за весь період
прострочення платежу, а також пеню, що
нараховується на несплачену суму в
розмірі 1% (одного відсотка) за кожний
день прострочення платежу. Пеня
нараховується і сплачується за весь
строк непогашення заборгованості.

Відповідно до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання; штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Отже, штраф та
пеня є різновидами неустойки, які
відрізняються тим, що розмір пені
залежить від тривалості прострочення
боржника, а штраф не залежить.

Згідно з частиною першою статті 230 ГК
України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Позивачем до матеріалів справи наданий
розрахунок пені, відповідно до якого
сума нарахованої пені складає 1114,05 грн.

Суд зазначає, що нарахування пені
здійснено з урахуванням ст. 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань". Однак позивачем невірно
розрахована кінцева дата проведення
розрахунку за товар, оскільки
відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок, а отже 30 днів, протягом яких
повинен здійснюватись розрахунок за
отриманий товар, рахуються з дня,
наступного після дати поставки.

Таким чином, позивачем необґрунтовано
здійснювалось нарахування пені за 1
день прострочення по всім поставкам,
зайво нарахована пеня складає 11,45 грн.,
в стягненні якої суд відмовляє.

Щодо решти суми нарахувань суд
зазначає, що при нарахуванні пені
позивачем бралась облікова ставка НБУ
в розмірі 6,5%, при цьому позивачем не
враховано, що в період з 10.06.2013р. по
13.08.2013р. облікова ставка НБУ складала 7%,
що призвело до зменшення розміру
нарахованої пені. Однак нарахування
пені в меншому розмірі є правом
позивача.

За таких обставин суд вважає, що
позивачем обґрунтовано нарахована
пеня в загальній сумі 1102,60 грн., яка
підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
іншій розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем до матеріалів справи наданий
розрахунок 3% річних, відповідно до
якого нараховані річні складають 257,09
грн.

Нарахування 3% річних здійснено з
порушенням умов договору щодо
визначення кінцевого строку оплати з
наведених вище підстав, у зв'язку з чим
зайво нарахована сума річних складає
2,64 грн., в стягненні якої суд відмовляє,
в іншій частині нарахування 3% річних
відповідає умовам Договору та вимогам
чинного законодавства.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
в частині стягнення 3% річних у сумі 254,45
грн. обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати повністю покладаються на
відповідача, оскільки саме з його вини
справу було доведено до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (61017, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (14032, АДРЕСА_2,
ідентифікаційний код НОМЕР_2) основну
заборгованість у сумі 32184,44 грн., пеню в
сумі 1102,60 грн., 3% річних у сумі 254,45 грн.,
витрати по сплаті судового збору в сумі
1720,50 грн.

В задоволенні решти позовних
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 20.01.2014 р.

Суддя Яризько В.О.