КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2014 р. Справа№ 17/297

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Авдеєва П.В.

Куксова В.В.

при секретарі судового засідання
Климович М.І.

за участю представників:

від позивача: Горобець Р.В. - за
довіреністю

від відповідача-1: Дворак М.П. - за
довіренітсю

від відповідача-2: Лисенко В.В. - за
довіреністю

від третьої особи-1: не з'явились

від третьої особи-2: Дворак М.П. -
керівник

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

1. Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк"

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 25.04.2013 року

у справі № 17/297 (головуючий суддя Нечай
О.В., судді Бойко Р.В., Літвінова М.Є.)

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк"

до відповідача-1: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД

до відповідача-2: Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДОМАНІ
ГРУП"

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

1. Закрите акціонерне товариство
"Завод марочних вин та коньяків
"Коктебель" (третя особа-1),

2. Компанії "Союз Віктан Груп Лтд."
(третя особа-2)

про розірвання додаткових угод до
кредитних договорів та визнання за
позивачем права застави

за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"

про визнання кредитних договорів
виконаними належним чином та визнання
зобов'язань за ними припиненими

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство "Родовід банк", звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД про визнання недійсними договорів,
а саме: додаткової угоди № 14 до
кредитного договору № 79.1/05-КЛВ-08 від
21.02.2008р., додаткової угоди № 10 до
кредитного договору № 79.1/36-КЛТ-07 від
12.10.2007 р., укладених 23.10.2009 р. між
Акціонерним товариством "Родовід банк"
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД.

21.06.2012 року позивачем, згідно поданої
заяви, було доповнено позовні вимоги
вимогами про:

1) розірвання Додаткової угоди № 14 до
Кредитного договору №79.1/05-КЛВ-08 від
21.02.2008р., укладену 23.10.2009р. між АТ
"РОДОВІД БАНК" та ТОВ ФІРМА
"СОЮЗ-ВІКТАН"ЛТД та Додаткової угоди №
10 до Кредитного договору №79.1/36-КЛТ-07
від 12.10.2007р., укладеної 23.10.2009р. між АТ
"РОДОВІД БАНК" та ТОВ ФІРМА "СОЮЗ -
ВІКТАН"ЛТД;

2) визнання права застави АТ "РОДОВІД
БАНК" відповідно до:

- Договору застави № 181207/033-3.2 (майнових
прав) від 21.12.2007р., укладеного між АТ
"РОДОВІД БАНК" та СОЮЗ ВІКТАН ГРУП ЛТД,
відповідно до якого в заставу були
передані майнові права
інтелектуальної власності на
торгівельну марку "ВИНОДЕЛ"(відповідно
до Свідоцтва України на знак для
товарів та послуг № 39297 від 15.04.2004р.);

- Договору застави № 79.1/05-З.22-08 від
05.10.2009р., укладеного між АТ "РОДОВІД
БАНК" та ТОВ ФІРМА "СОЮЗ - ВІКТАН"ЛТД,
відповідно до якого в заставу були
передані прості векселі, емітовані ТОВ
"Універсальні Дистриб'юторські
Системи"(),
заставодавець Фірма "Союз-Віктан"ЛТД, у
кількості 24 штуки, загальною
номінальною вартістю 91 943200 грн.,
заставною вартістю 492000 грн.;

- Договору застави № 79.1/05-З.1 (майнових
прав) від 21.02.2008р., укладеного між АТ
"РОДОВІД БАНК" та ТОВ ФІРМА "СОЮЗ -
ВІКТАН"ЛТД, відповідно до якого в
заставу були передані майнові права
інтелектуальної власності па
торгівельну марку "НА БЕРЕЗОВИХ
БРУНЬКАХ"(відповідно до Свідоцтва
України на знак для товарів та послуг №
44318 від 15.10.2004р.), оціночною вартістю
незалежного експерта 65 417 700 грн.,
заставодавець Фірма "Союз-Віктан"ЛТД.;

- Договору застави рухомого майна №
79.1/36-З.5-07 від 10.03.2009р., укладеного між АТ
"РОДОВІД БАНК"та ЗАТ "Завод марочних вин
та коньяків "Коктебель", відповідно до
якого в заставу були передані товари в
обороті, належні ЗАТ "ЗМВК "Коктебель"
на суму 120000000 грн.;

- Договору застави № 79.1/36-З.2-07 (майнових
прав) від 18.10.2007р., укладеного між АТ
"РОДОВІД БАНК" та СОЮЗ ВІКТАН ГРУП ЛТД,
відповідно до якого в заставу були
передані майнові права
інтелектуальної власності на
торговельну марку "МЕDОFF"(відповідно до
Свідоцтва України на знак для товарів
та послуг № 45272 від 15.11.2004р.), належну
СОЮЗ ВІКТАН ГРУП ЛТД оціночною
вартістю 119500000 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.09.2011 р. залучено до участі у
справі в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача: Закрите
акціонерне товариство "Завод марочних
вин та коньяків "Коктебель" (третя
особа-1) та компанію "Союз Віктан Груп
Лтд." (третя особа-2).

В подальшому, відповідач за первісним
позовом, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД, в порядку статті 60 Господарського
процесуального кодексу України
звернувся до господарського суду міста
Києва з зустрічним позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" про визнання виконаними
належним чином зобов'язань Товариства
з обмеженою відповідальністю "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД за Кредитними
договорами №79.1/05-КЛВ-08 від 21.02.2008р. та
№79.1/36-КЛТ-07 від 12.10.2007р., укладеними між
Фірмою "Союз-Віктан" ЛТД та Публічним
акціонерним товариством "Родовід Банк",
до сумісного розгляду з первісним
позовом по справі № 17/297.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.11.2012 р. судом було прийнято
для розгляду сумісно з первісним
зустрічний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 31.10.2012р. залучено до участі у
розгляді справи в якості іншого
відповідача - Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДОМАНІ ГРУП"
(відповідач-2).

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.04.2013 року у справі № 17/297
(головуючий суддя Нечай О.В., судді
Бойко Р.В., Літвінова М.Є.) в задоволенні
первісного позову Публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
відмовлено повністю, в задоволенні
зустрічного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Публічне акціонерне товариство
"Родовід Банк" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, відповідно до
якої просить апеляційний суд скасувати
рішення в частині відмови у
задоволенні позовних вимог АТ "Родовід
Банк" та прийняти нове рішення у справі,
яким позовні вимоги АТ "Родовід Банк"
задовольнити, у задоволенні зустрічних
позовних вимог ТОВ "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД - відмовити.

Також, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою на рішення
господарського суду міста Києва від
25.04.2013 року у справі № 17/297, відповідно
до якої просить апеляційний суд
скасувати рішення в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову,
постановити нове рішення в частині
зустрічного позову Фірми "Союз-Віктан"
ЛТД" (ТОВ) до ПАТ "Родовід Банк", яким
зустрічний позов задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.05.2013 року
колегією суддів у складі головуючого
судді: Гончарова С.А., суддів: Смірнова
Л.Г., Чорна Л.В. прийнято вказані
апеляційні скарги та об'єднано їх в
одне апеляційне провадження у справі №
17/297, розгляд справи призначено на 13.06.2013
року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.06.2013 року
задоволено заяву про самовідвід суддів
Смірнової Л.Г. та Чорної Л.В. від
розгляду справи № 17/297.

Враховуючи задоволення заяви суддів
Смірнової Л.Г. та Чорної Л.В. про
самовідвід, розпорядженням секретаря
судової падати Київського
апеляційного господарського суду від
13.06.2013 року для розгляду справи
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді
Авдеєв П.В., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.06.2013 року
апеляційні скарги прийнято до
провадження у визначеному складі
суддів, розгляд справи призначено на
13.08.2013 року.

У зв'язку з перебуванням судді Авдеєва
П.В. у відпустці розпорядженням голови
Київського апеляційного
господарського суду від 13.08.2013 року, для
розгляду справи сформовано колегію
суддів у складі головуючого судді:
Гончарова С.А. судді Кропивної Л.В.,
Куксова В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.08.2013 року
апеляційні скарги прийнято до
провадження у визначеному складі
суддів, розгляд справи призначено на
18.09.2013 року.

У зв'язку з перебуванням судді
Кропивної Л.В. у відпустці,
розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 18.09.2013 року, для
розгляду справи сформовано колегію
суддів у складі головуючого судді:
Гончарова С.А., суддів: Куксова В.В.,
Яковлєва М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.09.2013 року
розгляд апеляційних скарг відкладено
на 23.10.2013 року.

У зв'язку з перебуванням головуючого
судді Яковлєва М.Л. у відпустці
розпорядженням в.о. голови Київського
апеляційного господарського суду від
23.10.2013 року, для розгляду справи
сформовано колегію суддів у складі
головуючого судді: Гончарова С.А.,
суддів: Куксова В.В., Шаптали Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.10.2013 року
розгляд апеляційних скарг відкладено
на 13.11.2013 року.

У зв'язку з перебуванням головуючого
судді Гончарова С.А. у відпустці
розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
13.11.2013 року, для розгляду справи
сформовано колегію суддів у складі
головуючого судді: Шаптали Є.Ю., суддів:
Авдеєва П.В., Куксова В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.11.2013 року
апеляційні скарги прийнято до
провадження у визначеному складі
суддів, розгляд справи призначено на
11.12.2013 року.

У зв'язку з виходом головуючого судді
Гончарова С.А. з відпустки,
розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
11.12.2013 року, для розгляду справи
сформовано колегію суддів у складі
головуючого судді: Гончарова С.А.,
суддів: Авдеєва П.В., Куксова В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 року
апеляційні скарги прийнято до
провадження у визначеному складі
суддів.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 року
розгляд справи відкладено на 29.01.2014
року.

Апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
вмотивована тим, що оскаржуване
рішення є незаконним та
необґрунтованим в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ПАТ
"Родовід Банк". Зокрема, апелянт
посилався на те, що: висновки суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення первісних
позовних вимог не відповідають
фактичним обставинам справи, судом
першої інстанції допущено порушення
норм матеріального права, а саме ст. ст.
16, 203, 215, 216, ч.1 ст.236, ч. 1 ст. 599, ст. 593, ч. 1
ст. 652, ст. 653, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, ст.ст.
20, 27, 28 Закону України «Про заставу».

Позивачем в апеляційній скарзі
зазначено, що судом було неправильно
застосовано ч. 2 ст. 604 ЦК України,
оскільки новації за другим договором
застави не відбулось; судом було
невірно досліджено обставини справи
щодо права застави банку за Договором
від 18.10.2007 року та порушено норми
матеріального права; застосована судом
стаття 559 ЦК України не підлягає до
застосування до спірних правовідносин.

Згідно поданих до суду 13.08.2013 року
письмових пояснень, апелянтом
додатково пояснено апеляційному суду
наступне: судом першої інстанції в
порушення норм матеріального права
надано невірну правову оцінку
юридичним наслідкам виконання
зобов'язань ТОВ Фірма «Союз-Віктан» за
кредитним договором на користь
Плутанова С.О.; в порушення норм
процесуального права судом не
досліджено належним чином докази,
якими обґрунтовані обставини
виконання зобов'язань за кредитним
договором, неправильно встановлено
фактичні обставини справи; судом
порушено норми матеріального права
щодо нормативного обґрунтування
позовних вимог.

Апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД" вмотивована тим, що
звернення Фірми «Союз-Віктан» ЛТД з
зустрічним позовом у даній справі є
ефективним захистом своїх прав, як на
теперішній час, так і у майбутньому.

Публічним акціонерним товариством
"Родовід Банк" заявлялось до суду
клопотання про витребування доказів,
відповідно до якого апелянт просив суд
витребувати у "Союз Віктан Груп Лтд."
(Soyuz-Viktan Group LTD) для огляду в судовому
засіданні оригінали договору про
задоволення вимог майнового
поручителя від 23.10.2009 року,
повідомлення про відступлення права
вимоги від 13.11.2009 року, угоди про
зарахування зустрічних однорідних
вимог від 16.11.2009 року, договору уступки
прав і зобов'язань по договору про
задоволення вимог майнового
поручителя від 23.10.2009 року, укладеного
між ТОВ «Універсальні дистриб'ютерські
системи» та Платоновим С.А., векселів,
передача права власності на які була
предметом договору про задоволення
вимог майнового поручителя від 23.10.2009
року.

Наведене клопотання не задоволено
судом з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 36 Господарського
процесуального кодексу України
письмові докази подаються в оригіналі
або в належним чином засвідченій копії.
Оригінали документів подаються, коли
обставини справи відповідно до
законодавства мають бути засвідчені
тільки такими документами, а також в
інших випадках на вимогу
господарського суду.

Належним чином засвідчені копії
доказів, про які йдеться в клопотанні
апелянта, додані до матеріалів справи
та є належними доказами в розумінні ст..
36 Господарського процесуального
кодексу України. Апелянтом зазначено,
що в нього є сумніви щодо справжності
таких копій, проте, не наведено жодних
обставин та причин, які зумовили
виникнення таких сумнівів. З огляду на
таке, апеляційний суд не вбачає жодних
підстав для подання наведених доказів
в оригіналах.

Третя особа-1 до судового засідання, що
відбулось 29.01.2014 року, не з'явилась, хоча
була належним чином повідомлена про
дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що
неявка представників третьої особи-1
не перешкоджає розгляду апеляційної
скарги за наявними у справі
матеріалами, та, за таких обставин,
розгляд справи за відсутності третьої
особи-1 є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційні скарги, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення учасників
судового процесу, присутніх в судовому
засіданні, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційні скарги
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно
встановлено та матеріалами справи
підтверджується наступне.

12.10.2007 р. між Відкритим акціонерним
товариством "Родовід банк", що в
подальшому було перейменоване у
Публічне акціонерне товариство
"Родовід банк" (надалі - банк) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю Фірма "Союз Віктан"
ЛТД. (позичальник) було укладено
Кредитний договір № 79.1/36-КЛТ-07 (далі -
Кредитний договір-1), умовами якого
встановлено мету, порядок та умови
видачі (надання) банком в майбутньому
кредитів (траншів) позичальнику в
гривнях в межах загальної суми 50500000,00
грн. на основі додаткових угод про
видачу (надання) кредиту (траншу) до
цього Договору, які є його невід'ємною
частиною; порядок та умови
погашення/повернення позичальником
отриманих кредитів, нарахування та
сплати процентів за отримання
кредитів; види забезпечення
зобов'язань позичальника; порядок
плати за кредити; відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредитів.

Пунктом 2.1. Кредитного договору-1
визначено, що банк надає позичальнику
кредити, на умовах забезпеченості,
цільового використання, строковості,
повернення та платності наданих
грошових коштів.

Додатковою угодою № 1 від 12.10.2007 р. до
Кредитного договору-1 передбачено, що
банк надає позичальнику кредит (транш)
згідно з цією додатковою угодою в сумі
50500000,00 грн.

Додатковою угодою № 2 до Кредитного
договору - 1 було продовжено термін дії
договору до 31.03.2008 р.

Додатковою угодою № 3 до Кредитного
договору - 1 було встановлено з 31.03.2008 р.
процентну ставку за користування
кредитами в розмірі 18 %.

Додатковою угодою № 4 до Кредитного
договору - 1 було встановлено з 22.04.2008 р.
по 05.05.2008 р. процентну ставку за
користування кредитами в розмірі 27%.
Сторони дійшли згоди встановити з
06.05.2008 р. процентну ставку за
користування кредитами за цим
договором в розмірі 18% річних.

Додатковою угодою № 5 до Кредитного
договору - 1 було встановлено з 06.05.2008 р.
процентну ставку за користування
кредитами в розмірі 22 %.

В подальшому, шляхом укладення
Додаткових угод до Кредитного договору
- 2, сторони домовились зменшити розмір
загального кредитного портфеля за
всіма кредитними продуктами, наданими
банком, відповідно до укладених
сторонами договорів на загальну суму
100000000,00 грн. в строк до 25.12.2008 р.;
відповідачу-1 за первісним позовом було
видано кредит в розмірі 6745200,00 доларів
США зі сплатою 10 % річних без права
одностороннього корегування банком;
встановлено ставку за користування
кредитами в національній валюті в
розмірі 19 %, в доларах США в розмірі 10 %;

Додатковими угодами № №10 та 14 до
Кредитного договору - 1 сторони дійшли
згоди про припинення вказаного
правочину з 23.10.2009 р.

З метою забезпечення зобов'язань
боржника за Кредитним договором - 1,
21.12.2007 р. між сторонами було укладено
Договір застави № 181207/033-З.2 з низкою
відповідних додаткових угод.

21.02.2008 р. між позивачем за первісним
позовом та відповідачем-1 за первісним
позовом було укладено Кредитний
договір № 79.1/05-КЛВ-08 (далі - Кредитний
договір-2), відповідно до якого банк, на
умовах цього Договору, відкриває
позичальнику відновлювальну кредитну
лінію на загальну суму 25 250000,00 грн., а
позичальник зобов'язується повернути
кредити не пізніше 21.02.2010 р. та сплатити
проценти за користування кредитами, на
умовах, передбачених цим Договором (п.
1.1. Кредитного договору-2).

22.04.2008 р. між позивачем за первісним
позовом та відповідачем-1 за первісним
позовом було укладено Додаткову угоду
№ 1 до Кредитного договору-2 ,
відповідно до якої сторони погодились
встановити на період з 22.04.2008 р. по 05.05.2008
р. процентну ставку за користування
кредитами за цим договором у розмірі 27 %
річних; встановити з 06.05.2008 р. процентну
ставку за користування кредитами за
цим договором в розмірі 17 % річних, яка
підлягає коригуванню в
односторонньому порядку банком при
збільшенні офіційного курсу
Національного банку України більше 5,10
грн. за 1 долар США під час дії цього
договору на кратність такого
збільшення. Курс гривні розраховується
як середньозважений за поточний
звітний період, вказаний в п. 2.6.2. цього
договору. При цьому, скоригована
процентна ставка застосовується при
нарахуванні та сплаті процентів за
поточний звітний період.

06.05.2008 р. між позивачем за первісним
позовом та відповідачем-1 за первісним
позовом було укладено Додаткову угоду
№ 2 до Кредитного договору-2, відповідно
до якої сторони погодились встановити
з 06.05.2008 р. процентну ставку за
користування кредитами за цим
договором в розмірі 22 % річних, яка
підлягає коригуванню в
односторонньому порядку банком при
збільшенні офіційного курсу
Національного банку України більше 5,10
грн. за 1 долар США під час дії цього
договору на кратність такого
збільшення. Курс гривні розраховується
як середньозважений за поточний
звітний період, вказаний в п. 2.6.2. цього
договору. При цьому, скоригована
процентна ставка застосовується при
нарахуванні та сплаті процентів за
поточний звітний період.

24.10.2008 р. між позивачем за первісним
позовом та відповідачем-1 за первісним
позовом було укладено Додаткову угоду
№ 3 до Кредитного договору-2, відповідно
до якої сторони дійшли згоди щодо
зниження розміру загального
кредитного портфеля за всіма
кредитними продуктами, наданими
банком, відповідно до укладених
сторонами договорів, на загальну суму
100 000 000,00 грн. в строк до 25.12.2008 р. В цьому
разі банк призупиняє виконання умов п.
2.5. Кредитного договору щодо
корегування процентної ставки на строк
до 01.01.2009 р. У разі несвоєчасного
виконання цієї умови банк з 24.10.2008 р.
застосовує в дію умови п. 2.5. Кредитного
договору щодо корегування процентної
ставки.

25.11.2008 р. між сторонами було укладено
Додаткову угоду № 4 до Кредитного
договору-2, відповідно до якої сторони
дійшли згоди, зокрема, про встановлення
мети, порядку та умови видачі кредитів
в національній валюті та в доларах США
в межах загальної суми 25250000,00 грн.,
порядок та умови погашення (повернення)
позичальником отриманих кредитів,
нарахування та сплати процентів за
отриманими кредитами; види
забезпечення зобов'язань позичальника;
порядок плати за кредити;
відповідальність сторін щодо видачі та
погашення кредитів, а також взаємні
права та зобов'язання сторін, що
виникають/виникнуть при видачі
(наданні) банком кредитів; встановлено,
що заборгованість за кредитами,
наданими за цим Договором має бути
погашена в строки, вказані у
відповідних додаткових угодах, але не
пізніше 21.02.2010 р.; крім того, вказано, що
Додатковою угодою 4 було встановлено
процентну ставку за користування
кредитними коштами в національній
валюті в розмірі 22 %, в доларах США - 18 %.

Додатковою угодою № 5 до Кредитного
договору-2, укладеною між сторонами
09.12.2008 р. сторони домовились встановити,
зокрема, загальну суму (ліміт) наданих
кредитів (траншів) в період з 09.12.2008 р. по
22.12.2008 р., яка не повинна перевищувати 5
762 290,00 доларів США та починаючи з 23.12.2008
р. до 21.02.2010 р. не повинна перевищувати 3
451 090,00 доларів США.

Відповідно до п. 1, 3 та 4 Додаткової
угоди № 6 від 09.12.2008 р. до Кредитного
договору-2 банк надає позичальнику
кредит (транш) згідно з цією додатковою
угодою в сумі 2100000,00 доларів США зі
сплатою 18 % річних та зобов'язується
погасити заборгованість до 22.12.2008 р.

Відповідно до п. 1, 3 та 4 Додаткової
угоди № 7 від 10.12.2008 р. до Кредитного
договору банк надає позичальнику
кредит (транш) згідно з цією додатковою
угодою в сумі 211200 доларів США зі
сплатою 18 % річних та зобов'язується
погасити заборгованість до 22.12.2008 р.

Як вбачається з п. п. 1, 3 та 4 Додаткової
угоди № 8 від 12.12.2008 р. до Кредитного
договору - 2 банк надає позичальнику на
його першу вимогу кредит (транш) згідно
з цією додатковою угодою в сумі 3257532,24
доларів США зі сплатою 10 % річних та
зобов'язується погасити
заборгованість до 21.02.2010 р.

22.12.2008 р. між позивачем за первісним
позовом та відповідачем - 1 за первісним
позовом було укладено Додаткову угоду
№ 9 до Кредитного договору - 2,
відповідно до якої сторони домовились,
зокрема, про те, що загальна сума (ліміт)
наданих кредитів (траншів) в період з
09.12.2008 р. до 02.02.2009 р. не повинна
перевищувати 5762290,00 доларів США та
починаючи з 03.02.2009 р. до 21.02.2010 р. не
повинна перевищувати 3451090,00 доларів
США.

Додатковою угодою № 10 від 26.12.2008 р. до
Кредитного договору-2 встановлено,
зокрема, те, що загальна сума (ліміт)
наданих кредитів (траншів) в період з
26.12.2008 р. до 29.12.2008 р. не повинна
перевищувати 7842290,00 доларів США та
починаючи з 30.12.2008 р. до 02.02.2009 р. не
повинна перевищувати 7342290,00 доларів США
та починаючи з 03.02.2009 р. по 21.02.2010 р. не
повинна перевищувати 3451090,00 доларів
США.

Додатковою угодою № 11 до Кредитного
договору-2, укладеною між сторонами
26.12.2008 р. встановлено, зокрема, те, що
банк надає позичальнику кредит (транш),
згідно з цією додатковою угодою в сумі 2
380 000,00 доларів США зі сплатою 18 % річних.

02.02.2009 р. між сторонами було укладено
Додаткову угоду № 12 до Кредитного
договору-2, відповідно до якої, зокрема,
сторони погодили, що загальна сума
(ліміт) наданих кредитів (траншів) в
період з 02.02.2009 р. до 01.02.2010 р. не повинна
перевищувати 6 899 677,13 доларів США та
починаючи з 02.02.2010 р. до 21.02.2010 р. не
повинна перевищувати 3 257 532,24 доларів
США.

11.03.2009 р. між сторонами було укладено
Додаткову угоду № 13 до Кредитного
договору - 2, відповідно до якої
процентна ставка за користування
кредитами встановлена в розмірі 19 % в
національній валюті та 14 % в доларах
США, при цьому процентна ставка за
кредитом (траншем) виданим згідно
Додаткової угоди № 8 від 12.12.2008 до
Кредитного договору - 2 становить 10 %.

21.02.2008 р. між відповідачем-1 за первісним
позовом та позивачем за первісним
позовом було укладено Договір застави
майнових прав № 79.1/05-З.1 з метою
забезпечення виконання зобов'язань
відповідача-1 за первісним позовом за
Кредитним договором-2.

05.10.2009 р. між Плутановим С.О. та
позивачем за первісним позовом було
укладено Договір іпотеки, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Палладієм Н.В., зареєстровано в реєстрі
за № 1809, відповідно до якого
іпотекодавець (Плутанов С.О.) для
забезпечення виконання в повному
обсязі зобов'язань відповідача - 1 за
первісним позовом перед
іпотекодержателем (позивачем за
первісним позовом) за Кредитними
договорами 1 та 2 з усіма змінами та
доповненнями щодо сплати процентів,
неустойки (штрафу, пені), вчасного та у
повному обсязі погашення основної суми
боргу за кредитами, яке було та/або буде
прямо передбачене умовами Кредитних
договорів 1 та 2 передає в іпотеку
земельну ділянку площею 36,8783 га,
кадастровий номер :06:002:0224, що
розташована за адресою: Київська обл.,
Обухівський р-н., Козинська селищна
рада.

На виконання кредитних договорів від
21.08.2008 р. та від 12.10.2007 р. банк надав
відповідачу-1 за первісним позовом
грошові кошти у розмірі 14167773,05 доларів
США.

23.10.2009 р. на виконання меморандуму між
банком, позичальником та гр. Плутановим
С.О. укладено договір про задоволення
вимог іпотекодержателя за яким
Плутанов С.О. в рахунок погашення
заборгованості відповідача-2 за
первісним позовом передав у власність
банку земельну ділянку площею 36,38783 га.

Відповідно до вищезазначеного, судом
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що додатковими угодами
від 23.10.2009 р. сторони вирішили припинити
дію обох Кредитних договорів.

23.10.2009 р. між Плутановим С.О. та
відповідачем - 2 було укладено Договір
про задоволення вимог майнового
поручителя за яким боржник
(відповідач-1 за первісним позовом)
передав кредитору (Плутанову С.О.) в
рахунок припинення зобов'язань за
Кредитними договорами 1 та 2 право
власності на 24 векселі на суму 11478551,81
дол. США та оплати 2689221,24 дол. США в строк
до 15.11.2009 р.

Плутановим С.О. відступлено право
вимоги 2689221,24 дол. США до Товариства з
обмеженою відповідальністю "УДС", а між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "УДС" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД 16.11.2009 р. укладено
договір про зарахування зустрічних
однорідних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Апеляційного суду Київської
області від 28.04.2011 р. у справі № 22ц-2392/2011
визнано недійсним Договір іпотеки та
Договір про задоволення вимог
іпотекодержателя між банком та
Плутановим С.О. у зв'язку із тим, що
державний акт на ділянку, яку передано
в іпотеку Плутановим С.О. не видавався.

Судова колегія, оцінюючи подані докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судовому засіданні з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, погоджується з висновками, з
яких виходив місцевий господарський
суд при прийнятті оскаржуваного
рішення з наступних підстав.

В якості підстави недійсності
Додаткових угод позивач за первісним
позовом посилався на невідповідність
їх положенням чинного законодавства
України у зв'язку із відсутністю
визначеного способу припинення
зобов'язання.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
встановлено загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину. Так, згідно ч. 1
зазначеної статті Цивільного кодексу
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
Частиною 2 статті 203 Цивільного кодексу
України визначено, що особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215
Цивільного кодексу України).

У відповідності до положень ст.ст. 6, 626,
627, 651 Цивільного кодексу України,
оформлене Додатковими угодами
волевиявлення Банку та ТОВ Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД було вільне та
спрямоване на розірвання (припинення)
кредитних договорів, тобто, сторонами
додаткових угод було вирішено
припинити дію саме правочинів
(Кредитних договорів), а не зобов'язань,
що не є тотожними поняттями.

З огляду на викладене, позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" в частині визнання
недійсними додаткових угод є
безпідставними та такими, що вірно не
задоволені судом першої інстанції.

В обґрунтування позовних вимог про
розірвання спірних Додаткових угод
позивач за первісним позовом посилався
на зміну істотних обставин, якими
сторони керувалися при їх укладенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 Цивільного
кодексу України у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору, договір може бути
змінений або розірваний за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
зобов'язання. Зміна обставин є
істотною, якщо вони змінилися
настільки, що, якби сторони могли це
передбачити, вони не уклали б договір
або уклали б його на інших умовах.

Частиною другою вказаної статті
передбачено, що якщо сторони не досягли
згоди щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, законодавець пов'язує
можливість розірвання договору
безпосередньо не з наявністю істотної
зміни обставин, а з наявністю чотирьох
умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного
кодексу України, при істотній зміні
обставин.

Натомість, в якості підстави зміни
істотних умов, якими сторони
керувалися при укладенні Додаткових
угод, Банк вказує на визнання недійсним
рішенням Апеляційного суду Київської
області від 28.04.2011 р. у справі №22ц-2392/20
Договору про задоволення вимог
іпотекодержателя, на підставі якого і
було укладено такі угоди.

Проте, як вбачається зі спірних
Додаткових угод, вони не містять у собі
жодних посилань на Договір про
задоволення вимог іпотеко держателя,
що обумовлює відсутність підстав
вважати визнання недійсним Договору
про задоволення вимог
іпотекодержателя зміною істотної
обставини, якою сторони керувалися при
укладенні Додаткових угод, відсутні.

В ході розгляду даної справи судом не
встановлено та позивачем за первісним
позовом не доведено наявності
одночасно всіх умов, визначених
частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу
України, які б могли стати підставою
для розірвання спірних правочинів за
рішенням суду на вимогу однієї сторони.

Іншою частиною позовних вимог позивача
за первісним позовом були вимоги про
визнання права застави АТ "РОДОВІД
БАНК" відповідно до:

- Договору застави № 181207/033-3.2 (майнових
прав) від 21.12.2007р., укладеного між АТ
"РОДОВІД БАНК" та СОЮЗ ВІКТАН ГРУП ЛТД,
відповідно до якого в заставу були
передані майнові права
інтелектуальної власності на
торгівельну марку "ВИНОДЕЛ"(відповідно
до Свідоцтва України на знак для
товарів та послуг № 39297 від 15.04.2004р.);

- Договору застави № 79.1/05-З.22-08 від
05.10.2009р., укладеного між АТ "РОДОВІД
БАНК" та ТОВ ФІРМА "СОЮЗ - ВІКТАН" ЛТД,
відповідно до якого в заставу були
передані прості векселі, емітовані ТОВ
"Універсальні Дистриб'юторські
Системи" (),
заставодавець Фірма "Союз-Віктан" ЛТД, у
кількості 24 штуки, загальною
номінальною вартістю 91 943200 грн.,
заставною вартістю 492000 грн.;

- Договору застави № 79.1/05-З.1 (майнових
прав) від 21.02.2008р., укладеного між АТ
"РОДОВІД БАНК" та ТОВ ФІРМА "СОЮЗ -
ВІКТАН"ЛТД, відповідно до якого в
заставу були передані майнові права
інтелектуальної власності па
торгівельну марку "НА БЕРЕЗОВИХ
БРУНЬКАХ"(відповідно до Свідоцтва
України на знак для товарів та послуг №
44318 від 15.10.2004р.), оціночною вартістю
незалежного експерта 65 417 700 грн.,
заставодавець Фірма "Союз-Віктан"ЛТД.;

- Договору застави рухомого майна №
79.1/36-З.5-07 від 10.03.2009р., укладеного між АТ
"РОДОВІД БАНК" та ЗАТ "Завод марочних
вин та коньяків "Коктебель", відповідно
до якого в заставу були передані товари
в обороті, належні ЗАТ "ЗМВК "Коктебель"
на суму 120000000 грн.;

- Договору застави № 79.1/36-З.2-07 (майнових
прав) від 18.10.2007р., укладеного між АТ
"РОДОВІД БАНК" та СОЮЗ ВІКТАН ГРУП ЛТД,
відповідно до якого в заставу були
передані майнові права
інтелектуальної власності на
торговельну марку "МЕDОFF"(відповідно до
Свідоцтва України на знак для товарів
та послуг № 45272 від 15.11.2004р.), належну
СОЮЗ ВІКТАН ГРУП ЛТД оціночною
вартістю 119500000 грн.

В обґрунтування таких позовних вимог
ПАТ «Родовід Банк» посилався на
чинність зобов'язання ТОВ Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД з повернення
кредитних коштів за Кредитними
договорами № 79.1/05-КЛВ-08 від 21.02.2008 р. та
№ 79.1/36-КЛТ-07 від 12.10.2007 р., що свідчить
про неприпинення застави за Договорами
застави.

Щодо позовних вимог про визнання права
застави судова колегія зазначає
наступне.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу
України встановлено, що цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу
України цивільні права особа здійснює
у межах, наданих їй договором або
актами цивільного законодавства.

Статтею 14 Цивільного кодексу України
визначено, що цивільні обов'язки
виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства. Особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є
обов'язковим для неї. Виконання
цивільних обов'язків забезпечується
засобами заохочення та
відповідальністю, які встановлені
договором або актом цивільного
законодавства. Особа може бути
звільнена від цивільного обов'язку або
його виконання у випадках,
встановлених договором або актами
цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 Цивільного
кодексу України право застави
припиняється у разі припинення
зобов'язання, забезпеченого заставою.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Судом встановлено, що між Банком, ТОВ
Фірма "Союз-Віктан" ЛТД та Плутановим
С.О. від 23.10.2009 р. було укладено договір
про задоволення вимог
іпотекодержателя за яким Плутанов С.О.
в рахунок погашення заборгованості ТОВ
"Фірма "Союз Віктан" ЛТД передав у
власність банку земельну ділянку
площею 36,38783 га.

23.10.2009 р. між Плутановим С.О. та ТОВ
"Фірма "Союз Віктан" ЛТД укладено
договір про задоволення вимог
майнового поручителя за яким боржник
(ТОВ "Фірма "Союз Віктан" ЛТД) передав
кредитору (Плутанову С.О.) в рахунок
припинення зобов'язань за кредитними
договорами від 21.08.2008 р. та від 12.10.2007 р.
право власності на 24 векселі на суму 11
478 551,81 дол. США та оплати 2 689 221,24 дол. США
в строк до 15.11.2009 р.

Плутановим С.О. відступлено право
вимоги 2689 221,24 дол. США до ТОВ "УДС", а між
ТОВ "УДС" та ТОВ "Фірма "Союз-Віктан" ЛТД
16.11.2009 р. укладено договір про
зарахування зустрічних однорідних
вимог.

Зважаючи на викладене, а також на
обставини того, що Плутановим С.О. було
відступлено право вимоги 2689221,24 дол.
США до ТОВ "УДС", та того, що між останнім
та Фірмою "Союз-Віктан ЛТД" 16.11.2009 р. було
укладено Договір про зарахування
зустрічних однорідних вимог, судова
колегія апеляційного суду, з
урахуванням положень ст. 599 Цивільного
кодексу України, робить висновок про
те, що зобов'язання Фірми "Союз-Віктан
ЛТД" з повернення грошових коштів, яке
виникло з Кредитних договорів,
укладених з ПАТ "Родовід банк", є
припиненим 16.11.2009 р. внаслідок повного
фактичного виконання.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Апеляційного суду Київської
області від 28.04.2011 р. у справі № 22ц-2392/2011
було визнано недійсним Договір іпотеки
та Договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, укладений між Банком
та Плутановим С.О. Прийняття такого
рішення було обумовлено тим, що
державний акт на ділянку, яку передано
в іпотеку Плутановим С.О. не видавався.

Проте, за висновками апеляційного суду,
обставини прийняття зазначеного
рішення, не спростовують обставин
припинення зобов'язання Фірми
"Союз-Віктан ЛТД" перед Банком за
Кредитними договорами, оскільки таке
судове рішення не нівелює факт повного
фактичного виконання зобов'язань за
кредитними договорами з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок виконання обов'язку
боржника поручителем або
заставодавцем (майновим поручителем).

Згідно із ст. 190 Цивільного кодексу
України майном як особливим об'єктом
вважаються окрема річ, сукупність
речей, а також майнові права та
обов'язки. Майнові права є неспоживною
річчю. Майнові права визнаються
речовими правами.

Тобто, в результаті заміни кредитора в
зобов'язанні відбувається перехід від
первісного кредитора до нового
кредитора права власності на майнові
права - права вимоги виконання
зобов'язання.

З огляду на викладене, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що договір про
задоволення вимог іпотекодержателя,
який визнано судом недійсним, має
наслідком перехід від ПАТ "Родовід
банк" до Плутанова С.О. права власності
на майно - права вимоги виконання
зобов'язання від Фірми "Союз-Віктан ЛТД"
у розмірі 14167773,05 дол. США.

Відповідно до статті 216 Цивільного
кодексу України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

З урахуванням наведених положень
Цивільного кодексу України та зважаючи
на п.п. 7, 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 р.,
недійсність Договору про задоволення
вимог іпотекодержателя зумовлює
виникнення обов'язку Плутанова С.О.
повернути Банку майнові права - право
вимоги виконання зобов'язання від
Фірми "Союз-Віктан ЛТД" у розмірі 14167773,05
дол. США.

При цьому, положення наведених норм не
зумовлюють автоматичного приведення
сторін у первісний стан, а таке
приведення можливе в тому числі шляхом
реституції.

За висновками суду, 16.11.2009 р. Фірмою
"Союз-Віктан ЛТД" було в повному обсязі
виконано свої зобов'язання у розмірі
14167773,05 дол. США перед особою, яка на
зазначений момент володіла майновим
правом вимагати виконання спірного
зобов'язання - Плутановим С.О. З огляду
на таке, з урахуванням положень ст. 599
Цивільного кодексу України таке
зобов'язання є припиненим.

Припинення зобов'язання зумовлює і
припинення будь-яких прав та
обов'язків, в тому числі прав, передача
яких була предметом Договору про
задоволення вимог іпотекодержателя, що
визнано судом недійсним.

Отже, на момент визнання недійсним
Договору про задоволення вимог
іпотекодержателя, не існувало права
вимоги виконання зобов'язання від
Фірми "Союз-Віктан ЛТД" у розмірі 14167773,05
дол. США.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 1212 Цивільного
кодексу України до вимог про
повернення виконаного за недійсним
правочином застосовуються положення
глави 83 Цивільного кодексу України.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України
визначено, що набувач зобов'язаний
повернути потерпілому безпідставно
набуте майно в натурі. У разі
неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що оскільки майнове право, яке
перейшло від ПАТ "Родовід банк" до
Плутанова С.О. за недійсним договором
не існує, то в силу ч. 2 ст. 1213 Цивільного
кодексу України ПАТ "Родовід Банк" має
право вимагати від Плутанова С.О. лише
вартість такого права.

З огляду на таке, відсутні підстави
вважати чинним зобов'язання Фірми
"Союз-Віктан ЛТД" по сплаті на користь
Банку коштів за Кредитними договорами,
що в свою чергу зумовлює припинення
всіх правочинів, спрямованих на
забезпечення виконання таких
зобов'язань (в т.ч. застави). Відповідно,
право застави Банку відповідно до
Договорів застави в силу положень ст. 593
Цивільного кодексу України є
припиненим.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 ст. 14
Цивільного кодексу України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Боржнику (ТОВ "Фірма "Союз-Віктан" ЛТД)
було відомо про наявність
волевиявлення Банку на передачу права
вимоги виконання зобов'язань за
Кредитними договорами Плутанову С.О., а
тому, виконуючи свої зобов'язання перед
цією особою, він обґрунтовано
розраховував на припинення власних
зобов'язань, тобто діяв добросовісно.

З урахуванням викладеного та в силу ст.
14 Цивільного кодексу України боржник у
зобов'язанні не може бути примушений до
повторного виконання зобов'язання.

З огляду на викладене, позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" є безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Як зазначалось, зустрічними позовними
вимогами ТОВ "Фірма "Союз-Віктан" ЛТД у
даній справі є визнання Кредитних
договорів виконаними належним чином та
визнання зобов'язань за ними
припиненими.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України до
господарського суду звертаються особи
за захистом своїх порушених чи
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів, що кореспондується
із положеннями ст. 21 Господарського
процесуального кодексу України, де до
позивачів віднесено осіб, які
пред'явили позов або в інтересах яких
пред'явлено позов саме про захист
порушеного права чи охоронюваного
законом інтересу.

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу
України способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії, яка
порушує право; 4) відновлення становища,
яке існувало до порушення; 5) примусове
виконання обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 20 Господарського
кодексу України кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом. Порядок захисту
прав суб'єктів господарювання та
споживачів визначається цим Кодексом,
іншими законами.

Зустрічні позовні вимоги ТОВ "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД спрямовані на
встановлення факту припинення
існування між сторонами кредитних
правовідносин, як юридичного факту, в
той час як ні Кредитні договори, ні
чинне законодавство не передбачає
такого способу захисту, а позивачем за
зустрічним позовом не доведено того, що
такий спосіб є ефективним засобом
захисту його порушених прав з
урахуванням прийняття судом рішення
про відмову у задоволенні первісного
позову.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
зустрічні позовні вимоги ТОВ "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД не підлягають
задоволенню.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки відповідають дійсним
обставинам справи і підтверджуються
достовірними доказами, а тому рішення
господарського суду міста Києва від
25.04.2013 року у справі № 17/297 відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи і
підстав для його скасування не
вбачається.

Разом з тим, доводи Публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД", викладені в апеляційних скаргах,
не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія
приходить до висновку про те, що
апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД" на рішення господарського суду
міста Києва від 25.04.2013 року у справі №
17/297 є необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
на рішення господарського суду міста
Києва від 25.04.2013 року у справі № 17/297 -
залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД" на рішення
господарського суду міста Києва від
25.04.2013 року у справі № 17/297 - залишити без
задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста
Києва від 25.04.2013 року у справі № 17/297 -
залишити без змін.

4. Матеріали справи № 17/297 повернути до
суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
С.А. Гончаров

Судді
П.В. Авдеєв

В.В. Куксов