ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року Справа № 910/11695/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіГончарука
П.А.,суддіКондратової І.Д.
(доповідач),суддіСтратієнко Л.В.,за
участю представників сторін від
позивачане з'явився;від відповідача
Кудрицький Р.П.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Вассма"на рішення Господарського
суду міста Києва від 13.08.2013 року та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 рокуу
справі№ 910/11695/13 Господарського суду
міста Києваза позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю "Хюпо
Альпе-Адрі-Лізинг"доТовариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Вассма"проповернення предмету
лізингу

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Хюпо
Альпе-Адрі-Лізинг" (надалі - ТОВ "Хюпо
Альпе-Адріа-Лізинг", позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Вассма" (надалі - ТОВ "ТД "Вассма",
відповідач) про зобов'язання повернути
предмет лізингу, а саме:
розфасовувально-пакувальну машину мод.
С3V/2 у кількості 1 (одна) одиниця, разом
із пов'язаними документацією та
предметами, посилаючись на
безпідставне неповернення
відповідачем предмету лізингу після
відмови лізингодавця від договору
фінансового лізингу № 079-07/2008 від 05.08.2008
року.

Відповідач проти позову заперечував,
посилаючись на те, що проти нього
порушено справу про банкрутство, а тому
спір у цій справі згідно ч. 10 ст. 16
Господарського процесуального кодексу
України (надалі - ГПК України) має
розглядатись господарським судом, у
провадженні якого перебуває справа про
банкрутство.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 13.08.2013 року (суддя Якименко
М.М.), залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 року
(колегія суддів у складі: головуючого
судді Корсакової Г.В., суддів :
Іоннікової І.А., Коротун О.М.), позов
задоволено повністю; зобов'язано ТОВ
"ТД "Вассма" повернути на користь ТОВ
"Хюпо Альпе-Адріа-Лізинг"
розфасовувально-пакувальну машину мод.
С3V/2 у кількості 1 (одна) одиниця, разом
із пов'язаною документацією та
предметами; стягнуто з ТОВ "ТД "Вассма"
на користь ТОВ "Хюпо Альпе-Адріа-Лізинг"
22508,03 грн - судового збору.

Відповідач, в своїй касаційній скарзі
просить скасувати судові рішення, як
такі, що прийняті з порушенням правил
виключної підсудності, та повернути
матеріали справи місцевому
господарському суду для виконання ним
вимог ч. 1 ст. 17 ГПК України.

Позивач через канцелярію суду подав
клопотання про відкладення розгляду
справи в у зв'язку перебуванням на
лікарняному представника Панькової
І.І.

З врахуванням того, що згідно ст. 77 ГПК
України відкладення розгляду
касаційної скарги можливе лише у разі,
коли за якихось обставин її не може
бути вирішено в даному засіданні, а
неявка представника позивача в
засідання суду касаційної інстанції не
перешкоджає перегляду справи в суді
касаційної інстанції, в задоволенні
клопотання суд відмовляє.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
та пояснення представника відповідача,
перевіривши згідно ч. 2 ст. 1115, ч. 1 ст. 1117
ГПК України наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в судових рішеннях, а
також правильності застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
суд касаційної інстанції дійшов
висновку про відмову у задоволенні
касаційної скарги з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 7 Закону України "Про
фінансовий лізинг" лізингодавець має
право відмовитись від договору лізингу
та вимагати повернення предмета
лізингу від лізингоодержувача у
безспірному порядку на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
лізингоодержувач не сплатив
лізинговий платіж частково або у
повному обсязі та прострочення сплати
становить більше 30 днів.

Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 10 Закону
України "Про фінансовий лізинг"
лізингодавець має право відмовитися
від договору лізингу у випадках,
передбачених договором лізингу або
законом, або вимагати розірвання
договору та повернення предмета
лізингу у передбачених законом та
договором випадках.

Аналогічне положення міститься у
підпункті 18.1.3 пункту 18.1 договору
фінансового лізингу.

Згідно до п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України
"Про фінансовий лізинг"
лізингоодержувач зобов'язаний у разі
закінчення строку лізингу, а також у
разі дострокового розірвання договору
лізингу та в інших випадках
дострокового повернення предмета
лізингу - повернути предмет лізингу у
стані, в якому його було прийнято у
володіння, з урахуванням нормального
зносу, або у стані, обумовленому
договором.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, місцевий господарський суд, з
висновком якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що лізингодавець правомірно
відмовився від договору фінансового
лізингу № 079-07/2008 від 05.08.2008 року,
оскільки лізингоодержувач не сплачує
лізингові платежі за договором понад 30
днів, а тому у зв'язку з достроковим
розірванням договору лізингу
лізингоодержувач зобов'язаний
повернути предмет лізингу.

Такі висновки судів грунтуються на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності і
повністю підтверджуються матеріалами
справи.

Доводи касаційної скарги щодо
порушення судами правил виключної
підсудності суд відхиляє з таких
підстав.

Згідно з п. 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України від 22.12.2011 року
N 4212-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" ст. 16 ГПК
України доповнено пунктом 10,
відповідно до якого справи у спорах з
майновими вимогами до боржника,
стосовно якого порушено справу про
банкрутство, віднесено до виключної
підсудності господарського суду, у
провадженні якого перебуває справа про
банкрутство.

Відповідно до Закону України від 02.10.2012
року N 5405-VI "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
виконання господарських зобов'язань"
розділ X "Прикінцеві та перехідні
положення" цього Закону доповнено
пунктом 11, яким визначено, що положення
цього Закону застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження в
яких порушено після набрання чинності
цим Законом.

Отже, за новими правилами справи у
спорах з майновими вимогами до
боржника, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, розглядаються
господарським судом лише, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі про
банкрутство боржника постановлено
після 19.01.2013 року.

Провадження у справі № 49/45-б про
банкрутство ТОВ "ТД "Вассма" було
порушено Господарським судом міста
Києва 31.01.2011 року, тобто, до набрання
чинності Законом України від 22.12.2011
року № 4212-VI. Згідно попередньої
редакції Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
за правилами якого розглядається
справа № 49/45-б про банкрутство ТОВ "ТД
"Вассма", у межах справи про банкрутство
господарський суд не вирішує та не
розглядає спори між кредиторами та
боржником про повернення предмета
лізингу. Справи у відповідних спорах
розглядаються у позовному провадженні
в загальному порядку.

З урахуванням викладеного, Вищий
господарський суд України вважає, що
рішення у справі прийнятті з
додержанням правил підсудності,
підстави для їх скасування з мотивів,
викладених у касаційній скарзі,
відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Вассма" залишити без задоволення, а
рішення Господарського суду міста
Києва від 13.08.2013 року та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 року у
справі № 910/11695/13 - без змін.

Головуючий суддя Гончарук П.А.Суддя
Кондратова І.Д.СуддяСтратієнко Л.В.