м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Українська страхова група"
до Публічного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Левченко С.В.,
про відшкодування шкоди у порядку
Головуючий суддя Полякова К.В.
Суддя Гавриловська І.О.
Суддя Літвінова М.Є.
від позивача: Кулик А.М. (дов.№0113-70 від
від відповідача: Костенко А.О.
(дов.№104-1-4/37-Ю від 20.12.2013)
треті особи: не з'явились
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Українська
страхова група" звернулось до
Господарського суду міста Києва із
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "Гарант-Авто" про
відшкодування шкоди у порядку регресу.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.11.2013 порушено провадження у
розгляду на 21.11.2013 року.
За наслідками судового засідання 21.11.2013
у зв'язку із залученням до участі у
справі третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Левченко Сергія
Вікторовича (власника ТЗ,
застрахованого у відповідача) та
Легкодуха Володимира Анатолійовича
(водія, винного у спричиненні ДТП),
розгляд справи відкладено на 17.12.2013, а
також витребувано ухвалою суду у
Печерського районного суду міста Києва
необхідні докази у справі.
05.12.2013 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду м.
Києва на вимогу ухвали суду 21.11.2013 від
Печерського районного суду міста Києва
надійшли копії адміністративної
справи щодо притягнення громадянина
Легкодух В.А. до адміністративної
відповідальності за вчинення
правопорушення, передбаченого ст.124
09.12.2013 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду м.
Києва від позивача надійшли додаткові
документи у справі та клопотання про
витребування доказів, та 16.12.2013 від
Моторного (транспортного) страхового
бюро України докази, витребувані
ухвалою від 07.11.2013 року.
У судовому засіданні 17.12.2013 у
задоволення клопотання позивача про
витребування доказів, направлено запит
до ВДАІ Печерського РУ ГУ МВС України в
м.Києві про надання інформації щодо
складання на Легкодух В.А.
адміністративного протоколу за ст.126
КпАП України, а також продовжено строк
розгляду спору на п'ятнадцять днів та
відкладено розгляд справи на 16.01.2014
10.01.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду м.
Києва від позивача надійшли додаткові
докази у справі.
За наслідками судового засідання
16.01.2014, суд дійшов висновку, що дана
справа відноситься до категорії
складних, а тому підлягає
колегіальному розгляду у складі трьох
суддів.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.01.2014 призначено
колегіальний розгляд справи у складі
трьох суддів.
Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
16.01.2014 визначено для розгляду справи
складі: головуючий суддя Полякова К.В.,
судді Гавриловська І.О., Літвінова М.Є.
16.01.2014 ухвалою Господарського суду
міста Києва вищезазначену справу
прийнято до провадження визначеною
колегією суддів та призначено її до
розгляду на 06.02.2014 року.
Представник позивача надав усні
пояснення по суті заявлених позовних
вимог, підтримуючи позов у повному
Представник відповідача надав усні
заперечення на позовні вимоги, та
просив відмовити у задоволенні позову.
Треті особи до судового засідання не
з'явились, про дату, час та місце
проведення якого повідомлені
направленими на їхні поштові адреси
ухвалами суду, проте правом бути
присутніми у судовому засіданні не
скористались, жодних пояснень суду не
надали.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши думку
представника позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2011 між Приватним акціонерним
товариством «Українська страхова
група» (страховик) та Перегінець Ігорем
Богдановичем (страхувальник) укладено
Договір №28-0107-11607 добровільного
страхування наземних транспортних
засобів, за яким предметом страхування
є майнові інтереси Страхувальника, що
не суперечить чинному законодавству
України, пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням
транспортним засобом марки «Volvo»,
державний номер АА9641ІЕ. (а. с. 6-12)

Додатковим договором №1 до
вищезазначеного Договору передбачено
право керування забезпеченим ТЗ
страхувальником - Перегінець І.Б., а
також будь-якої іншої особи віком від 21
року та з водійським стажем (за
категорією, що відповідає
застрахованому ТЗ) від 10 років. (а. с. 13)

Відповідно до довідки про
дорожньо-транспортну пригоду, 12.05.2011 по
вул..А.Барбюса, місто Київ, відбулась
дорожньо-транспортна пригода
(зіткнення) за участю транспортного
засобу марки «Volvo», державний номер
АА9641ІЕ, що знаходився під керуванням
власника Перегінець І.Б., та
транспортного засобу марки МАЗ,
державний номер АІ4255ВІ, під керуванням
водія Легкодух В.А. (а. с. 18)

Дорожньо-транспортна пригода
відбулась у наслідок порушення водієм
Легкодух В.А. Правил дорожнього руху
України, якого постановою Печерського
районного суду міста Києва від 03.06.2011 у
справі №3-3033/11 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.124 Кодексу про
адміністративні правопорушення
України. (а. с. 19-20)

Як вбачається із матеріалів справи,
12.05.2011 Страхувальник звернувся до
позивача із заявою про настання
страхового випадку та виплату
страхового відшкодування внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди 12.05.2011,
що є страховим випадком згідно із
Договором №28-0107-11607. (а. с. 48-49)

Звітом №62405 від 19.05.2011 про оцінку
автомобіля «Volvo», державний номер
АА9641ІЕ, визначено вартість
відновлювального ремонту у розмірі
111528,60 грн. (а. с. 23-40)

Позивачем 30.05.2011 складено страховий акт
№ДККА-7488 та розрахунок страхового
відшкодування до нього, із визначенням
розміру страхового відшкодування 79892,42
грн., яке перераховано на рахунок ТОВ
«Віннер автоматів», що підтверджується
платіжним дорученням №5377 від 02.06.2011
року (а. с. 51-53)

Статтею 993 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) та статтею 27 Закону
України "Про страхування" визначено, що
до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Цивільно-правова відповідальність
водія Легкодух В.А., який керував
транспортним засобом марки МАЗ,
державний номер АІ4255ВІ, на момент
скоєння ДТП застрахована Публічним
акціонерним товариством "Українська
страхова компанія "Гарант-Авто"
(відповідач у справі) за полісом
№АА3106970 І (першого) типу договору,
відповідно до інформації з Єдиної
централізованої бази даних Моторного
(транспортного) страхового бюро
України (далі - МТСБУ) та наданою
відповідачем копією зазначеного
полісу. (а. с. 80; 153)

Отже, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
тому позивач звернувся до відповідача
із заявою на виплату страхового
відшкодування в порядку регресу №15891
від 30.07.2012, а також направляв листи до
водія, винного у спричинені ДТП -
Легкодух В.А. та звертався із запитом до
ВДАІ Печерського РУ ГУ МВС України у
м.Києві для отримання інформації щодо
складання на Легкодух В.А.
адміністративного протоколу за ст.126
КпАП України. (а. с. 55-61)

Водночас, у відзиві на позовну заяву та
у листах-відповідях від 20.08.2012 та 23.08.2013
ТОВ «ЄвроАсистанс», як повіреного
Публічного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія
"Гарант-Авто", відповідач посилається
на не надання йому доказів на
підтвердження законності керування
водієм Легкодух В.А. транспортним
засобом марки МАЗ, державний номер
АІ4255ВІ під час спричинення ним ДТП
12.05.2011 року. (а. с. 57; 59; 78-79)

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами,
дійшов висновку про те, що позов
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України
передбачено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Пунктом 1 частини 2
зазначеної статті визначені підстави
виникнення цивільних прав та
обов'язків, якими зокрема є договори та
інші правочини.

Частинами другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Матеріалами справи підтверджується, що
під час спричинення
дорожньо-транспортної пригоди,
транспортний засіб марки МАЗ,
державний номер АІ4255ВІ, під керуванням
водія Легкодух В.А., вина якого
встановлена постановою Печерського
районного суду міста Києва від 03.06.2011 у
справі №3-3033/11 щодо скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КпАП України. (а. с.
18)

Цивільно-правова відповідальність
водія Легкодух В.А., який керував
транспортним засобом марки МАЗ,
державний номер АІ4255ВІ, на момент
скоєння ДТП застрахована Публічним
акціонерним товариством "Українська
страхова компанія "Гарант-Авто"
(відповідач у справі), за полісом
№АА3106970 відповідно до інформації з
Єдиної централізованої бази даних
МТСБУ та наданою відповідачем копією
зазначеного полісу. (а. с. 80; 153)

Пунктом 15.1 ст.15 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що договором І
типу є договір, укладений на умовах
страхування відповідальності за шкоду,
заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх
осіб внаслідок експлуатації
транспортного засобу, визначеного в
договорі страхування, будь-якою особою,
яка експлуатує його на законних
підставах.

У відповідності до полісу №АА3106970
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, даний договір відноситься до І
(першого) типу договору, тобто
застрахована відповідальність
будь-якої особи, яка керує забезпеченим
ТЗ на законних підставах.

У відповідності до частини першої ст. 126
КпАП України керування транспортними
засобами водіями, які не мають при собі
або не пред'явили чи не передали для
перевірки посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційного
документа на транспортний засіб, а у
випадках, передбачених законодавством,
ліцензійної картки на транспортний
засіб, а також поліса (договору)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (страхового сертифіката
"Зелена картка"), -тягне за собою
накладення штрафу від двадцяти п'яти до
п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Перевірка у водіїв документів на право
користування й керування
транспортними засобами, подорожних
листів, наявності поліса обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів віднесена до
компетенції органів міліції у
відповідності до п. 21 ст. 11 Закону
України «Про міліцію». Таким чином,
встановлення факту правомірності
експлуатації водієм автомобілем
законодавством покладено на органи
міліції (державної автомобільної
інспекції).

Відповідно до ст. 254 КпАП України про
вчинення адміністративного
правопорушення складається протокол
уповноваженими на те посадовою особою.
А згідно із ст. 283 КпАП України
розглянувши справу про
адміністративне правопорушення, орган
(посадова особа) виносить постанову по
справі.

Таким чином, керування водієм
транспортним засобом без наявності
документів про право користування чи
розпорядження ним є адміністративним
правопорушенням, а тому факт такого
правопорушення може бути підтверджено
лише встановленими законодавством
документами протоколом про вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, та
постановою про таке адміністративне
правопорушення.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у постанові від 12.07.2011 у справі
№ 37/7.

Виходячи з викладеного, суд зауважує,
що в матеріалах справи відсутні
будь-які докази на встановлення факту
неправомірності перебування Легкодуха
В.А. за кермом транспортного засобу
марки МАЗ, державний номер АІ4255ВІ, під
час спричинення ДТП, що мала місце
12.05.2011, оскільки відсутні
адміністративниий протокол або
постанова про притягнення до
адміністративної відповідальності
водія Легкодух В.А. за правопорушення,
передбаченого ст.126 КпАП України, якою
передбачена відповідальність за
керування транспортними засобами
особами, які не мають відповідних
документів або не пред'явили їх для
перевірки

Разом з тим, у матеріалах даної справи
наявні засвідчені копії матеріалів
адміністративної справи №3-3033/11, в яких
міститься протокол про вчинення водієм
Легкодух В.А. адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КпАП України та постанова про
притягнення його до адміністративної
відповідальності саме за цією статтею.
(а. с. 90-106)

З урахуванням вищенаведеного, суд
зауважує, що твердження відповідача
про відсутність у позивача належних
доказів на підтвердження законності
керування Легкодух В.А. транспортним
засобом марки МАЗ, державний номер
АІ4255ВІ, під час спричинення ДТП, що мала
місце 12.05.2011, є необґрунтованими,
безпідставними та не підкріплено
жодними доказами.

Пунктом 37.4 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" передбачено
право страховика за договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власника
транспортного засобу в разі настання
страхового випадку здійснювати
виплату страхового відшкодування
безпосередньо потерпілим або
погодженим з ними підприємствам,
установам та організаціям, що надають
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином відповідач - Публічне
акціонерне товариство "Українська
страхова компанія "Гарант-Авто" є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику транспортного засобу
марки «Volvo», державний номер АА9641ІЕ.

Відповідно до положень Закону України
"Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" в межах,
передбачених договором обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності, до позивача -
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Українська
страхова група» - перейшло право
вимоги, яке потерпіла особа мала до
Легкодух В.А., як до особи,
відповідальної за завдані збитки як
страховика. який виплатив страхове
відшкодування по договору №28-0107-11607
добровільного страхування наземних
транспортних засобів.

Відповідно до статті 16 та 18 Закону
України «Про страхування» визначає,
договір страхування - це письмова угода
між страхувальником і страховиком,
згідно з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу,
виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору. Договір страхування
набирає чинності з моменту внесення
першого страхового платежу, якщо інше
не передбачено договором страхування.

Із матеріалів справи вбачається, що по
Договору №28-0107-11607, укладеного між
позивачем Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Українська страхова група» та
Перегінець Ігорем Богдановичем
проводились виплати страхових
платежів, що підтверджує чинність
даного Договору, а отже, посилання
відповідача на його не чинність є
хибними та безпідставним. (а. с. 166-178)

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно статті 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Положеннями статті 9 Закону України
"Про страхування" визначено, що
страхова сума - це грошова сума, в межах
якої страховик відповідно до умов
страхування зобов"язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку, а страхова виплата - грошова
сума, яка виплачується страховиком
відповідно до умов договору
страхування при настанні страхового
випадку, розмір страхової суми та (або)
розміри страхових виплат визначаються
за домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що
при страхуванні майна страхова сума
встановлюється в межах вартості майна
за цінами і тарифами, що діють на момент
укладання договору, якщо інше не
передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Також
зазначена стаття визначає, що страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник. Непрямі збитки
вважаються застрахованими, якщо це
передбачено договором страхування.

Зі змісту Полісу №АА3106970 вбачається, що
ліміт відповідальності відповідача за
шкоду, заподіяну майну, становить 50 000
грн.

Таким чином, відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику траспортного засобу
марки «Lexus», державний номер АК0054ВМ,
відповідно до положень вищевказаного
Закону у межах, передбачених полісом
№АА3106970.

Як вбачається, позивачем до стягнення
заявлена сума фактично виплаченого
страхового відшкодування у межах
ліміту, передбаченого полісом №АА3106970
у розмірі 49490,00 грн.

Відповідно до приписів статті 9 Закону
України "Про страхування" франшиза - це
частина збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Статтею 12 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Як зазначено у полісі №АА3106970,
виданого відповідачем - Публічним
акціонерним товариством "Українська
страхова компанія "Гарант-Авто", розмір
франшизи становить 510,00 грн., яка вірно
вирахувана позивачем із розміру
страхового відшкодування, заявленого
до стягнення.

Відповідно до п. 1.6. Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092,
відновлювальний ремонт (або ремонт) -
комплекс операцій щодо відновлення
справності або роботоздатності КТЗ чи
його складника(ів) та відновлення їхніх
ресурсів. Ремонт здійснюється методами
відновлення чи заміни складових частин
тому проведення операцій, що не
впливають на поновлення справності та
роботоздатності автомобіля та не
можуть здійснюватися шляхом
відновлення чи заміни частин таких як
мийка, полірування тощо, не повинне
відшкодовуватись за обов'язковим
страхуванням цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів.

З системного аналізу вищенаведеного,
суд дійшов висновку, про зменшення суми
страхового відшкодування на вартість
мийки у сумі 51,00 грн., а отже, загальна
сума, що підлягає стягненню з
відповідача становить 49 439,00 грн.

Положеннями статті 509 ЦК України,
визначено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статті 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

У відповідності до статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Зазначені вище норми ЦК України
кореспондуються з положеннями статті
193 Господарського кодексу України (далі
ГК України).

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, а за загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Відповідачем - Публічним акціонерним
товариством "Українська страхова
компанія "Гарант-Авто" не надано
доказів, що підтверджують відсутність
у нього зобов'язання по виплаті
страхового відшкодування у порядку
регресу.

З'ясувавши обставини справи та надавши
оцінку доказам за своїм внутрішнім
переконанням, суд дійшов висновку, щодо
обґрунтованості позовних вимог, які
підлягають задоволенню.

Нормами статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судові витрати - судовий збір -
відповідно до приписів статті 49 ГПК
України, покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова група» до
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» за участі третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
Левченко С.В., Легкодух В.А. про
відшкодування шкоди в порядку регресу -
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» (01042, місто Київ,
провулок Новопечерський, будинок 19/3,
ідентифікаційний код 16467237) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Українська
страхова група» (03038, місто Київ, вулиця
І.Федорова, будинок 32А,
ідентифікаційний код 30859524) 49 439 (сорок
дев'ять тисяч чотириста тридцять
дев'ять) гривень 00 копійок сплаченого
страхового відшкодування та 1718 (одну
тисячу сімсот вісімнадцять) 73 копійки
судового збору.

Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 06.02.2014 року.

Повне рішення буде складено протягом
п'яти днів з дня проголошення вступної
та резолютивної частини рішення.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення

складено та підписано 11.02.2014 року

Головуючий суддя
К.В. Полякова

Суддя
І.О. Гавриловська

Суддя
М.Є. Літвінова