ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.01.2014
Справа № 905/9076/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Риженко Т.М.,

при секретарі Куньчик Е.А., розглянув у
відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дружківський фарфоровий завод»,
м.Дружківка, Донецька область

до Відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий будинок
«ФАРН-ЮГ», м.Волгоград, Російська
Федерація

про: стягнення 2 186 694,60 російських
рублів

за участю:

від позивача: Панченко М.В. (за
довіреністю);

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дружківський
фарфоровий завод», м.Дружківка,
Донецька область (далі - Позивач)
звернулось до Господарського суду
Донецької області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий будинок
«ФАРН-ЮГ», м.Волгоград, Російська
Федерація (далі - Відповідач) про
стягнення 2 186 694,60 російських рублів

В обґрунтування позовних вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем зобов'язань за
контрактом ВЭД №28 від 02.09.2013р., щодо
оплати за поставлений товар.

На підтвердження вказаних обставин
Позивач надав належним чином
засвідчені копії наступних документів:
контракту ВЭД №28 від 02.09.2013р.,
додаткової угоди №1 від 03.09.2013р. до
контракту, декларації, міжнародної
товарно-транспортної накладної,
рахунку-фактури, специфікації до
контракту, акту звіряння взаємних
розрахунків, який підписано та
завірено печаткою з боку Позивача,
відповідно до якого заборгованість
станом на 21.12.2013р. складає 2 186 694,60грн.,
правоустановчих документів Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Дружківський фарфоровий завод».

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 509, 526 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 1, 2, 21, 54
Господарського процесуального кодексу
України.

28.01.2014р. Позивачем через канцелярію
суду надано належним чином засвідчені
копії наступних документів: карточки
МДП, податкової накладної та довідку
№88 від 24.01.2014р. за підписом
генерального директора, яка свідчить,
що господарські правовідносини між ТОВ
«Дружківський фарфоровий завод» та ТОВ
«ТБ «ФАРН-ЮГ» підтверджуються
контрактом ВЭД №28 від 02.09.2013р.,
будь-яких інших договірних
правовідносин укладених між сторонами
не існує. Також надані письмові
пояснення №87 від 24.01.2014р. в яких
зазначено, що дані про перевізника,
якому переданий товар відповідно
контракту ВЭД №28 фіксуються у
міжнародній товарно-транспортній
накладній (CMR) №327200 від 23.09.2013р., а також
у книжці МДП (TIR Caret) №XW 73565197. У вказаних
документах проставляється печатка
перевізника AsMAP (Асоціація міжнародних
автомобільних перевізників), яка
містить його реквізити. Укладення
договору з перевізником та оплату його
послуг здійснює ТОВ «ТБ «Фарн-Юг».

28.01.2014р. Відповідачем через канцелярію
суду надано заяву №45 від 24.01.2014р. в якій
визнає позовні вимоги, належним чином
засвідчені копії правоустановичх
документів Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий будинок
«Фарн-Юг» та акт звіряння взаємних
розрахунків, який підписано та
засвідчено печатками з боку обох
Сторін без зауважень, відповідно до
якого заборгованість станом на 21.12.2013р.
складає 2 186 694,60грн.

Як вбачається з матеріалів справи та із
змісту позовних вимог, даний спір виник
у зв'язку з неналежним виконанням
Покупцем своїх зобов'язань по
контракту ВЭД №28 від 02.09.2013р.

Відповідно до додаткової угоди №1 від
03.09.2013 до контракту ВЭД №28 від 02.09.2013 п.
11.2 контракту ВЭД №28 усі суперечки
сторін, за якими сторони не можуть
достягнути згоди шляхом переговорів
друг з другом, підлягають розгляду в
Господарському суді Донецької області.

Згідно п. 1 п. 1 ст. 76 Закону України
"Про міжнародне приватне право" суди
можуть приймати до свого провадження і
розглядати, будь-які справи з іноземним
елементом якщо сторони передбачили
своєю угодою підсудність справи з
іноземним елементом судам України,
крім випадків, передбачених у
статті 77 цього Закону.

Відповідно до ст. 123 Господарського
процесуального кодексу України,
іноземні суб'єкти господарювання мають
такі самі процесуальні права і
обов'язки, що і суб'єкти господарювання
України, крім винятків, встановлених
законом або міжнародним договором,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.

Згідно ст. 124 Господарського
процесуального кодексу України,
підсудність справ за участю іноземних
суб'єктів господарювання визначається
цим Кодексом, законом або міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

Враховуючи викладене, умови п. 11.2
контракту від 02.09.2013, а також те, що
позивач знаходиться за адресою: м.
Дружківка, Донецької області, то дана
справа підвідомча та підсудна
господарському суду Донецької області.

Представник Позивача у судове
засідання 28.01.2014р. з'явився, підтримав
позовні вимоги.

Представник Відповідача у судове
засідання 28.01.2014р. не з'явився, про час
та місце слухання справи повідомлений
належним чином.

До початку судового засідання надано
до суду клопотання про розгляд справи
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу. Дане
клопотання не суперечить чинному
законодавству, інтересам сторін, тому
приймається судом та підлягає
задоволенню.

Розглянувши матеріали справи,
долучивши до матеріалів справи надані
сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2013 між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Дружківський фарфоровий завод», як
постачальник (Позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Торговий
будинок «ФАРН-ЮГ» , як покупцем
(Відповідач) укладено контракт ВЭД №28
(далі - контракт), відповідно до п. 1.1
якого Постачальник зобов'язується
поставити, а Покупець прийняти та
оплатити продукцію, іменовану в
подальшому товар, відповідно
специфікацій, які є невід'ємними
частинами даного контракту.

Згідно п.5.1 контракту загальна сума
контракту встановлюється відповідно
даних специфікації у російських
рублях.

Кількісні та якісні характеристики
товару зазначаються у специфікаціях,
які додані до даного контракту (п.2.1
Контракту).

Пунктом 3.1 контракту визначено, базисні
умови, графіки поставки, строки
відвантаження Товару та, у випадку
необхідності, перелік
вантажовідправників та
вантажоодержувачів узгоджуються
Сторонами у додаткових угодах та (або)
специфікаціях до даного Контракту, у
відповідності з Інкотермс 2010.

Згідно п.5.1 контракту загальна сума
контракту встановлюється відповідно
даних у специфікації в російських
рублях.

У розділі 6 договору Сторони дійшли
згоди щодо умов платежів та порядку
звіряння:

- Покупець здійснює оплату вартості
Товару який поставляється
Постачальником шляхом перерахування
грошових коштів в російських рублях на
рахунок Постачальника. Строк оплати за
кожну партію Товару встановлюється у
Специфікаціях, які є невід'ємною
частиною даного Контракту, проте не
перевищує 90 (дев'яносто) календарних
днів з моменту постави (п.6.1 Контракту);

У пункті 12.1 контракту даний Контракт
вступає в дію з моменту його підписання
Сторонами та діє до 31.12.2014р.

Між Сторонами підписано специфікацію
№2 від 20.09.2013р. до контракту, в якій
Сторони дійшли згоди щодо умов
поставки, кількості, асортименту
товару та загальної суми яка склала 2 186
694,60грн.

На виконання умов контракту, та
специфікації №2 від 20.09.2013р., Позивач
поставив Відповідачу продукцію на суму
2 186 694,60 російських рублів, що
підтверджується декларацією
№700020000/2013/007777, міжнародною
товаротранспортною накладною СМR №327200.

Внаслідок цього обов'язок передачі
Постачальником товару вважається
виконаним.

Відповідачем незважаючи на настання
строку оплати не була здійснена оплата
за поставлений товар, внаслідок чого
виникла заборгованість у сумі 2 186 694,60
російських рублів.

За таких обставин та у зв'язку із
неналежним виконанням грошових
зобов'язань Відповідачем Позивач
звернувся до суду з позовом.

Дослідивши матеріали справи, керуючись
ст.ст. 32, 33, 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає вимоги Позивача до Відповідача
такими, що підлягають задоволенню,
враховуючи наступне:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509
Цивільного кодексу України, ст.174
Господарського кодексу України
виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст даного договору з якого
виникли цивільні права та обов'язки
сторін, суд дійшов висновку, що
укладений правочин за своїм змістом та
правовою природою є договором
поставки, який підпадає під правове
регулювання норм статті 712 Цивільного
кодексу України та статей 264-271
Господарського кодексу України. В
частині, що не суперечить договору, до
вказаного правочину також
застосовуються норми Цивільного
кодексу України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного
кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у власність у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідно до
умов контракту ВЭД №28 від 02.09.2013р.
Позивачем було здійснено поставку
Відповідачу на суму 2 186 694,60
російських рублів, але Відповідачем
незважаючи на настання строку оплати
не була здійснена оплата за
поставлений товар.

Документи, які б свідчили про незгоду
Покупця з неналежністю виконання
Постачальником своїх зобов'язань по
Договору - суду не надавались, крім того
Відповідач у відзиві на позовну заяву
зазначив, що суму боргу визнає у
повному обсязі.

Відтак, несплачена сума, наявність якої
кваліфікується судом як порушення
грошових зобов'язань у розумінні ст.610
Цивільного кодексу України, становить 2
186 694,60 російських рублів. За змістом
ст.625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідачем доказів погашення суми
боргу у розмірі 2 186 694,60 російських
рублів до матеріалів справи не надано,
у зв'язку з чим вимоги про стягнення
суми боргу підлягають задоволенню та
стягненню з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий будинок
«ФАРН-ЮГ».

Судом враховано, що абзацом другим
пункту 14 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14
"Про судове рішення у цивільній справі"
передбачено, що у разі пред'явлення
позову про стягнення грошової суми в
іноземній валюті суду слід у
мотивувальній частині рішення навести
розрахунки з переведенням іноземної
валюти в українську за курсом,
встановленим Національним банком
України на день ухвалення рішення, суд
зазначає, що станом на 28.01.2014
заборгованість в сумі 2 186 694,60 рублів за
офіційним курсом НБУ на цю дату
складає 503 552,03грн. Суд має право
ухвалити рішення про стягнення
грошової суми в іноземній валюті з
правовідносин, які виникли при
здійсненні валютних операцій, у
випадках і в порядку, встановлених
законом (частина друга статті 192 ЦК,
частина третя статті 533 ЦК; Декрет
Кабінету Міністрів України від 19
лютого 1993 року N 15-93 "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю").

Враховуючи те, що боржником за позовом
є особа нерезидент України, то
задоволення зустрічних позовних вимог
можливе шляхом стягнення іноземною
валюти, а саме російських рублів.

Статтею 3 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що мова господарського
судочинства визначається статтею 14
Закону України "Про засади державної
мовної політики".

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про
засади державної мовної політики"
судові документи складаються
державною мовою.

За таких обставин, рішення по справі
складено українською мовою.

З огляду на викладене, враховуючи
наявні в матеріалах справи докази
наявності заборгованості та порушення
зобов'язань за договором, суд вважає,
позовні вимоги обґрунтованими,
доведеними належним чином та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється у
відповідності до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дружківський фарфоровий завод»,
м.Дружківка, Донецька область до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий будинок
«ФАРН-ЮГ», м.Волгоград, Російська
Федерація про стягнення 2 186 694,60
російських рублів задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий будинок
«ФАРН-ЮГ» (400001, Росія, м.Волгоград,
вул.Грушевська, 8, оф. 1027, ІНН , КПН
346001001, ОГРН 620, р/р в ФКБ
«Петрокомерц» в м.Волгоград к/с
000000085, БІК 041824853) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дружківський
фарфоровий завод " (вул.Педагогічна, 18,
м.Дружківка, Донецька область, 84205,
) заборгованість у розмірі 2
186 694,60 російських рублів, судовий збір у
сумі 10 599,35грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

У судовому засіданні 28.01.14р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
Т.М. Риженко

Повний текст рішення
складено та підписано 03.02.14р.