ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року Справа № 910/12493/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів :

головуючого суддів:С.Могил, Є.Борденюк,
І. Вовка, розглянувши у відкритому
судовому засіданнікасаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал"на постановувід
18.11.2013Київського апеляційного
господарського судуу справі№ 910/12493/13за
позовомПублічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал"доЖитлово-будівельного
управління кооператив
"Кристал-17"простягнення 284 819,57 грн.В
судове засідання прибули представники
сторін:позивачаЗалерцов М.О.
(довіреність від 31.12.2013 № 308),
відповідача Бойков О.С. (довіреність
від 11.08.2013), Ободзінська М.Ф. (виписка з
наказу № 27)Заслухавши суддю-доповідача
- Є. Борденюк, пояснення представників
сторін та перевіривши матеріали
справи, Вищий господарський суд
України

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Акціонерна компанія "Київводоканал"
звернулось з позовом до ЖБК "Кристал-17"
про стягнення заборгованості в розмірі
284 819,57 грн за договором про надання
послуг з водопостачання та
водовідведення від 08.07.2003 № 02734/4-03 у
період з листопада 2005 по березень 2013.
При цьому позивач зазначає, що за
спірний період надав відповідачеві
послуги загальною вартістю 837 166,09 грн,
проте відповідач грошові зобов'язання
за вказаним договором виконав
частково, сплативши 557 515,59 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 11.09.2013 (суддя С. Балац),
залишеним без зміни постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 18.11.2013 (колегія
суддів: С. Пашкіна, Л. Сітайло, О. Синиця),
позов задоволений частково, стягнуто з
ЖБК "Кристал-17" на користь ПАТ "АК
"Київводоканал" 16 996,07 грн основного
боргу, 26,47 грн - пені, 849,80 грн - 5% штрафу, 1
564,02 грн - 3% річних, 804,24 грн - інфляційних
втрат, 404,81 грн витрат по сплаті
судового збору. В іншій частині позову
відмовлено.

Судові рішення мотивовані наступним.

Між ПАТ "Акціонерна компанія
"Київводоканал", як постачальником та
ЖБК "Кристал-17", як абонентом, укладений
договір на послуги водопостачання та
водовідведення від 08.07.2003 № 02734/4-03.

Виконуючи взяті на себе зобов'язання за
Договором, у період з листопада 2005 по
березень 2013, позивач надав
відповідачеві послуги загальною
вартістю 837 166,09 грн, з яких: за кодом 3-89 у
період з квітня 2007 по березень 2013,
включно, надавалися послуги з
постачання питної води та
водовідведення, загальна вартість якої
становить 571 177,04 грн; за кодом 3-50089 у
період з листопада 2005 по березень 2013,
включно, надавалися послуги з
постачання холодної води, яка є
сировиною для виробництва гарячої
води, загальна вартість якої становить
265 989,05 грн. Відповідач отримані послуги
за кодом 3-89 на користь позивача оплатив
частково в сумі 454 200,60 грн, а отримані
від позивача послуги за кодом 3-50089
оплатив в сумі 103 314,99 грн.

Згідно з п. 3.13 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 190 від 27.06.2008, які набули
чинності в жовтні 2008 року, розрахунки з
виробником послуг центрального
водопостачання і водовідведення на
основі укладених договорів за весь
обсяг питної води, яка відпущена з
систем водопостачання і використана на
потреби гарячого водопостачання та
інші потреби, здійснюють суб'єкти
господарювання, у яких теплові пункти
(котельні) перебувають на балансі або
яким вони передані в управління, повне
господарське відання, користування,
концесію.

Теплові пункти (котельні) не
знаходяться на балансі позивача та не
перебувають у його віданні, а тому
вимоги позивача про оплату послуг
гарячого водопостачання не підлягають
до задоволення.

Разом з цим, судами зазначено, що
договір від 08.07.2003 № 02734/4-03, який
визначений підставою позову, не
регулює відносини сторін даного спору
з приводу постачання відповідачеві
холодної води для виготовлення гарячої
води, а також те, що акти про зняття
показань з водолічильника, якими
позивач підтверджує позовну вимогу про
стягнення з відповідача
заборгованості за кодом 3-50089, судом не
приймаються як належні, оскільки
показання водолічильника знімалися у
присутності абонента 3-51001 "КП
"Житлорембудсервіс 205", тобто в
присутності представника іншої
юридичної особи, ніж тієї, до якої
заявлені позовна вимога.

Розглядаючи позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача
заборгованості за послуги з постачання
питної води та водовідведення, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку,
що не може бути задоволена вимога
позивача про стягнення з відповідача
боргу за кодом 3-89 у період з квітня 2007
по червень 2010, включно, оскільки
позовна заява була подана до
господарського суду 01.07.2013, тобто
позивач звернувся до суду з позовною
вимогою про стягнення суми боргу за
вказаний період після закінчення
встановлених для такої вимоги строків
позовної давності, і про застосування
цих строків відповідачем подано
відповідну заяву.

Враховуючи зазначене вище та те, що за
надані у період з липня 2010 по березень
2013 за кодом 3-89 послуги заборгованість
відповідача перед позивачем є
доведеною та відповідачем не
спростованою, суди попередніх
інстанцій, з урахуванням здійсненого
між сторонами акту звірки взаємних
розрахунків та строків позовної
давності, стягнули з відповідача
заборгованість за послуги за кодом 3-89 у
період з липня 2010 по березень 2013 у
розмірі 16 996,07 грн.

Здійснивши перерахунок неустойки у
вигляді пені і 5 % штрафу, 3 % річних та
інфляційних втрат, в межах заявленого
позивачем строку, суди стягнули з
відповідача пеню у сумі 26,47 грн, 5 %
штрафу у сумі 849,80 грн, 3 % річних у сумі 1
564,02 грн, та інфляційні втрати у сумі 804,24
грн.

Звертаючись до суду з касаційною
скаргою, позивач посилається на
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій при ухвалені
оскаржуваних судових рішень норм
права, просить рішення та постанову
скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог та
направити справу в цій частині на новий
судовий розгляд.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга не
підлягає до задоволення виходячи з
такого.

Згідно із ст. 257 ГК України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство відпускає електричну
енергію, пару, гарячу і перегріту воду
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту
енергію.

Гаряча та перегріта вода є продукцією
енергопостачальника та/або виробника.
Споживачем холодної води як складової
гарячого водопостачання є виробник
та/або постачальник енергії.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
Вищого господарського суду України
погоджується із правовою позицією
судів попередніх інстанцій яка полягає
у тому, що позовні вимоги про стягнення
заборгованості за послуги за кодом 3-50089
є безпідставними, оскільки позивач не
надає послуги з гарячого
водопостачання як самостійного
різновиду енергії, на балансі у
відповідача не перебувають теплові
пункти, що є засобами вироблення
гарячої води.

Доводи скаржника про визначення
обсягів наданих послуг за кодом 3-50089 у
актах зняття показників з
водолічильників не підтверджуються
матеріалами справи.

Суди попередніх інстанцій правомірно
відмовили у задоволенні позовних вимог
в частині стягнення заборгованості за
послуги за кодом 3-89 у період з квітня 2007
по червень 2010 року, оскільки строк
позовної давності стягнення
відповідної заборгованості на момент
звернення із позовом сплинув і
відповідачем заявлене клопотання про
застосування відповідного строку
позовної давності.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Акціонерна
компанія "Київводоканал" залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 18.11.2013 у справі
№ 910/12493/13 залишити без зміни.

Судді:
С. Могил

Є. Борденюк

І. Вовк