РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року
Справа № 918/1719/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя
Василишин А.Р. , суддя Крейбух О.Г.

при секретарі Мулявка М.П.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Закритого акціонерного
товариства "Завод "Технопривод" на
рішення господарського суду
Рівненської області від 24.12.13р. у справі
№ 918/1719/13 (суддя Торчинюк В.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Метал України"

до відповідача Закритого акціонерного
товариства "Завод "Технопривод"

про стягнення в сумі 13 176 грн. 66 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненської області у справі №918/1719/13
від 24.12.13р. позовні вимоги задоволено
повністю.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що вимоги позивача,
стосовно стягнення з відповідача 13 075
грн. 66 коп. заборгованості та 101 грн. 00
коп. 3% річних обґрунтовані,
стверджуються матеріалами справи, а
відтак, на підставі ст.ст. 11, 509, 526, 530, 612,
625, 629 ЦК України та ст.ст. 173, 193 ГК
України, підлягають задоволенню. Позов
обґрунтований і підлягає задоволенню в
сумі 13 176 грн. 66 коп..

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду першої інстанції, Закрите
акціонерне товариство "Завод
"Технопривод" звернулося до
Рівненського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції від
24.12.13р. у справі 918/1719/13 та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню. Крім того,
апелянт, як на підставу скасування
рішення суду першої інстанції,
посилається на те, що під час звернення
з позовом до суду порушених прав
позивача не було, а також штрафні
санкції були нараховані невірно,
оскільки розрахунок включає період, за
який дане зобов'язання з оплати товару,
ще не настало.

Представником позивача подано відзив
на апеляційну скаргу, відповідно до
якого він просить суд рішення
господарського суду Рівненської
області від 24.12.13р. залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення з
підстав, викладених у відзиві.

Представники позивача та відповідача у
судове засідання не з'явилися. Про час і
місце розгляду апеляційної скарги були
повідомлені належним чином, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення (ухвал суду, а.с.
- 79-80).

Від відповідача надійшло клопотання, в
якому він просить розгляд справи
відкласти з причин перебування їхнього
представника у відпустці у зв'язку з
навчанням.

Відповідно до п.3.9.2. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 року у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, колегія
суддів вважає, що відсутні підстави для
задоволення клопотання відповідача
про відкладення розгляду апеляційної
скарги та вважає, що оскільки явка
сторін в судове засідання обов'язковою
не визнавалася, сторони належним чином
були повідомлені про день, час і місце
розгляду апеляційної скарги,
апеляційну скаргу можливо розглянути
без участі сторін за наявними
матеріалами.

Рівненський апеляційний господарський
суд, розглянувши доводи апеляційної
скарги, заперечення на апеляційну
скаргу, дослідивши наявні матеріали
справи, перевіривши повноту
встановлення обставин справи та їх
юридичну оцінку, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
рішення господарського суду
Рівненської області від 24.12.13р. у даній
справі слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу скаржника - без
задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Метал Україна" та
Закрите акціонерне товариство "Завод
"Технопривод" домовились про поставку
товару, а саме: проволока СВ 1.2 омедн. СВ
08Г2С - 0,32 т., проволока СВ 1.2 перелік
якого наведений у видатковій накладній
№ 103 від 09 липня 2013 року та
рахунку-фактурі № 164 від 04 липня 2013
року, загальною вартістю 18 075 грн. 66 коп.

Відтак на виконання вказаної
домовленості, позивач поставив, а
відповідач прийняв товар на загальну
суму 18075 грн. 66коп., що підтверджується
двосторонньою підписаною накладною №
103 від 09 липня 2013 року (а.с. 9), та
довіреністю № 358 від 04 липня 2013 року,
виданою відповідачем на ім'я Новікова
В.А. на отримання товару згідно
рахунку-фактури №164 від 04 липня 2013 року.

Відповідач, в порушення умов
домовленості, частково розрахувався за
поставлений товар в сумі 5000 грн. 00коп.,
що підтверджується платіжним
дорученням №1217 від 05 липня 2013 року (а.с.
9, 11).

04 вересня 2013 року позивач направив
відповідачу рекомендованим листом
претензію за № 1/09 (а.с. 11) з проханням
сплатити суму заборгованості в розмірі
13 075 грн. 66 коп..

Дана претензія залишена відповідачем
без відповіді та задоволення.

Таким чином, з урахуванням здійсненої
відповідачем часткової оплати за
поставлений товар, за Товариством
перед позивачем рахується
заборгованість в сумі 13 075 грн. 66 коп..

Крім того, на підставі частини 2 статті
625 ЦК України, позивач за період з 10
липня 2013 року по 11 жовтня 2013 року
нарахував відповідачу 3% річних в
розмірі 101 грн. 00 коп.

З матеріалів справи, відповідно
зазначених по тексту вище, судом
вбачається, що вищезазначена поставка
товару здійснювалась за договором
купівлі-продажу, укладеного усній
формі.

Зміст договору, у разі коли він
укладений в усній формі відображає
подальше волевиявлення сторін:
визнання договору, його виконання та
прийняття виконання тощо. Відповідно
до ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть
вчинятися правочини, які повністю
виконуються сторонами у момент їх
вчинення, за винятком правочинів, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та (або) державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність. Практично законодавець
дозволяє укладати в уcній формі
правочини, зокрема договори,
об'єктивація існування яких
відбувається через дії по їх виконанню.

Судом встановлено, що сторони своїми
діями схвально ставились до
укладеного, в усній формі правочину, що
підтверджується матеріалами справи та
поясненнями представників сторін у
судовому засіданні.

Відповідно до листа Вищого
господарського суду № 01-06/767/2013 від 29
квітня 2013 року "Про деякі питання
практики застосування господарськими
судами законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", згідно з
частиною другою статті 712 ЦК України до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За змістом частини 2 статті 101
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши надані докази колегією
суддів враховується наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до частини першої статті 692
ЦК України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Загальні положення частини другої
статті 530 ЦК України не можуть бути
застосовані до спірних правовідносин
сторін, оскільки термін виконання
зобов'язання, що випливає з
правовідносин поставки
(купівлі-продажу), чітко встановлений
зазначеною спеціальною нормою права -
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.

Суд критично ставиться до твердження
відповідача щодо невизнання вимогою
претензії надісланою позивачем.

Водночас, вищевикладене спростовує
твердження відповідача про те, що строк
зобов'язання виконання зобов'язання не
настав.

Згідно із статтею 526 ЦК України та
статтею 193 ГК України - зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У відповідності до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України - боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом, при цьому статтею 525 ЦК
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не
звільняється за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Доказів сплати боргу відповідач ні
суду першої, ні суду апеляційної
інстанції не подав.

З огляду на вищевикладене вбачається,
що вимоги позивача стосовно стягнення
з відповідача 13 075 грн. 66 коп.
заборгованості та 101 грн. 00 коп. 3% річних
обґрунтовані, стверджуються
матеріалами справи, а відтак, на
підставі ст.ст. 11, 509, 526, 530, 612, 625, 629 ЦК
України та ст.ст. 173, 193 ГК України,
підлягають задоволенню.

Позов обґрунтований і підлягає
задоволенню в сумі 13 176 грн. 66 коп.

З огляду на зазначені правові
положення та встановлені обставини
справи апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що доводи,
викладені відповідачем в апеляційній
скарзі, є необґрунтованими, оскільки
вони спростовуються зібраними по
справі доказами і не відповідають
вимогам закону.

Враховуючи наведене, Рівненський
апеляційний господарський суд вважає,
що рішення господарського суду першої
інстанції прийняте з врахуванням всіх
обставин справи та з дотриманням норм
чинного законодавства, а тому не вбачає
підстав для його зміни чи скасування.

Витрати по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги
покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства "Завод
"Технопривод" від 30.12.13р. залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Рівненської області від 24 грудня 2013
року у справі №918/1719/13 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №918/1719/13 повернути
господарському суду Рівненської
області.

Головуючий суддя
Юрчук М.І.

Суддя
Василишин А.Р.

Суддя
Крейбух О.Г.