ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.01.2014
Справа № 905/8443/13

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Харакоза К.С.,

при секретарі судового засідання
Фроловій Т.С.,

розглянувши справу за позовом
Ясинуватської міської ради,
м.Ясинувата, Донецька область,

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Азовнефтепродукт"
м.Маріуполь, Донецька область,

про внесення змін до договору оренди
земельної ділянки, -

За участю:

представник позивача Штунько Р.Г. за
довіреністю;

представник відповідача не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач Ясинуватська міська рада, м.
Ясинувата, Донецька область,
звернулась до господарського суду
Донецької області з позовом до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Азовнефтепродукт"
м.Маріуполь, Донецька область, про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на договір оренди
земельної ділянки від 08.06.2006 року,
рішення Ясинуватської міської ради від
29.12.2010 року №2/74 «Про застосування
нормативної грошової оцінки земель
міста Ясинувата Донецької області»,
лист Ясинуватської міської ради
вих.02-10-118-2 від 14.01.2011 року, Витяг №5111 з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки.

Позивач просив суд внести зміни до
договору оренди земельної ділянки від
08.06.2006 року у зв'язку із зміною розміру
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки та розміру орендної плати, а
саме викласти пункти 5,9 та 12 договору в
новій редакції.

Відповідач 13.01.2014р. надав суду відзив, в
якому зазначає, що на виконання умов
договору оренди земельної ділянки від
08.06.06р., в період з січня по грудень 2013р.
сплачував орендну плату за
користування земельною ділянкою в
розмірі 45801,25грн. на рік відповідно до
Витягу з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки на 2013р. Лист від позивача з
пропозицією внести зміни до договору
оренди земельної ділянки не отримував,
у зв'язку з чим, посилаючись на
недодержання позивачем досудового
порядку врегулювання спору, просив суд
в частині стягнення суми судового
збору в розмірі 1147грн. відмовити.

Ухвалою суду від 02.12.2013р. порушено
провадження у справі.

В судове засідання 27.01.2014 року
представник позивача з'явився,
заявлені позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, проти задоволення
позовних вимог в частині стягнення
суми судового збору в розмірі 1147грн.
заперечував, посилаючись на
недодержання позивачем досудового
порядку врегулювання спору.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

08.06.2006 року між Ясинуватською міською
радою (орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Азовнефтепродукт" м.Маріуполь,
Донецька область (орендар) було
укладено договір оренди земельної
ділянки, за умовами пунктів 1,2 якого
орендодавець надає, а орендар приймає у
строкове платне користування земельну
ділянку із земель житлової та
громадської забудови, яка знаходиться
за адресою: Донецька обл., м. Ясинувата,
вул. Орджонікідзе, за номером 219
(кадастровий номер :00:001:0026)
загальною площею 0,2750 га (а.с.14-21).

Відповідно до п.5 договору нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
становить 203036,40 гривень.

Пунктом 9 договору передбачено, що
орендна плата вноситься орендарем у
формі та розмірі 20303,64 гривень на рік
грошима.

Відповідно до п.12 договору розмір
орендної плати переглядається щорічно
у разі: зміни умов господарювання,
передбачених договором; зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін,
тарифів, у тому числі внаслідок
інфляції; погіршення стану орендованої
земельної ділянки не з вини орендаря,
що підтверджено документами; в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно з п.33 договору зміна його умов
здійснюється у письмовій формі за
взаємною згодою сторін і підлягає
нотаріальному посвідченню. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору спір вирішується у судовому
порядку.

Укладений договір оренди було
підписано представниками сторін,
скріплено їх печатками та посвідчено
державним нотаріусом Ясинуватської
державної нотаріальної контори
Дорменок Ю.М. 08.06.2006 року (реєстр.№3414).
13.06.2006 року даний договір було
зареєстровано у Ясинуватському
районному відділі Донецької
регіональної філії Центру Державного
земельного кадастру, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис №04.06.170.00084.

29.12.2010 року рішенням Ясинуватської
міської ради №2/74 на виконання вимог
ст.23 Закону України «Про оцінку земель»
було затверджено технічну
документацію з нормативної грошової
оцінки земель м. Ясинувата, розроблену
в 2008 році, та базову вартість 1 кв.м.
земель міста в розмірі 71,14 гривень
(а.с.24).

Зазначене рішення Ясинуватської
міської ради на виконання вимог Закону
України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності» було
оприлюднено шляхом опублікування його
в «Ясинуватській газеті» від 30.12.2010
року.

Згідно з Витягом №5111 з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, виданого
15.11.2013 року, нормативна грошова оцінка
земельної ділянки, кадастровий номер
:00:001:0026, складає 458012,50 гривень
(а.с.27).

Листом від 14.01.2011р. вих.№02-10-118-2
позивачем було запропоновано
відповідачу укласти договір про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 08.06.2006р. в частині
визначення розміру орендної плати (а.с.
26).

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню з
огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
оренду землі» оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України
"Про оренду землі", договір оренди землі
- це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства. Істотними
умовами договору оренди землі, зокрема,
є орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату (стаття 15 Закону).

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» визначено істотні умови
договору оренди землі, якими є: об'єкт
оренди (місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 632 Цивільного
кодексу України ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про
оренду землі» зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін.

Статтею 651 Цивільного кодексу України
передбачені підстави для зміни або
розірвання договору. Відповідно до
пунктів 1, 2 вказаної статті зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 652
Цивільного кодексу України, якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились,
або щодо його розірвання, договір
може бути розірваний, а з підстав,
встановлених частиною четвертою цієї
статті, - змінений за рішенням суду
на вимогу заінтересованої сторони за
наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна
обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Пунктом 12 спірного договору було
передбачено випадки, за наявності яких
договір може бути змінено, а саме у разі
зміни умов господарювання,
передбачених договором; зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін,
тарифів, у тому числі внаслідок
інфляції; погіршення стану орендованої
земельної ділянки не з вини орендаря,
що підтверджено документами; в інших
випадках, передбачених законом.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України» від
3 червня 2008 року за №309-VI внесено зміни
до ч.ч.4, 5 ст.21 Закону України «Про
оренду землі», відповідно до яких річна
орендна плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності, надходить до
відповідних бюджетів, розподіляється і
використовується відповідно до закону
і не може бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється Законом України «Про
плату за землю»; для інших категорій
земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
Законом України «Про плату за землю».
Річна орендна плата за земельні
ділянки, які перебувають у державній
або комунальній власності, не може
перевищувати 12 відсотків їх
нормативної грошової оцінки. При цьому
у разі визначення орендаря на
конкурентних засадах може бути
встановлений більший розмір орендної
плати, ніж зазначений у цій частині

У зв'язку із введенням в дію з 1 січня 2011
року Податкового кодексу України Закон
України «Про плату за землю» втратив
чинність (ч.2 прикінцевих положень
Податкового кодексу України).

Статтею 288 Податкового кодексу України
встановлено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Розмір орендної
плати встановлюється в договорі
оренди, але річна сума платежу не може
бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом, та не може перевищувати:
для земельних ділянок, наданих для
розміщення, будівництва,
обслуговування та експлуатації
об'єктів енергетики, які виробляють
електричну енергію з відновлюваних
джерел енергії, включаючи технологічну
інфраструктуру таких об'єктів
(виробничі приміщення, бази,
розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції, електричні
мережі), - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки; для земельних ділянок,
які перебувають у державній або
комунальній власності та надані для
будівництва та/або експлуатації
аеродромів - чотирикратний розмір
земельного податку, що встановлюється
цим розділом; для інших земельних
ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків
нормативної грошової оцінки.

Відповідно до ст.274 Податкового кодексу
України ставка податку за земельні
ділянки, нормативну грошову оцінку
яких проведено, встановлюється у
розмірі 1 відсотка від їх нормативної
грошової оцінки.

Згідно з ч.12 Перехідних положень
Земельного кодексу України, до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, в тому числі, переданих у
приватну власність) в межах населених
пунктів здійснюють відповідні
сільські, селищні, міські ради.

До виключної компетенції міської ради
належить вирішення питань регулювання
земельних відносин в межах міста (п. 34
ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»).

Згідно з ч. 1 ст.59 зазначеного Закону,
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Акти міської ради, прийняті в межах
наданих їм повноважень, є обов'язковими
для виконання всіма розташованими на
відповідній території органами
виконавчої влади, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території (ч. 1 ст. 79 зазначеного
Закону).

Відповідно до п.2.19 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 року №6 «Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин», у
разі прийняття уповноваженим органом
рішення про внесення змін до ставок
орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братися судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в установленому
законом порядку.

Таким чином, рішення Ясинуватської
міської ради від 29.12.2010 року №2/74 «Про
застосування нормативної грошової
оцінки земель міста Ясинувата
Донецької області» не може не братися
судом до уваги при вирішенні даного
спору. Докази скасування даного
рішення в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про
оцінку земель» нормативна грошова
оцінка земельних ділянок проводиться
відповідно до державних стандартів,
норм, правил, а також інших
нормативно-правових актів на землях
усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка є складовою
земельного податку, який
встановлюється у відсотковому
відношенні до неї та в розмірі якого
визначена орендна плата у договорі,
укладеному між сторонами, а тому у разі
зміни нормативної грошової оцінки
земельної ділянки змінюється
відповідно і розмір земельного
податку.

Встановлення ст.288 Податкового кодексу
України граничних розмірів річної
орендної плати за земельну ділянку є
підставою для приведення положень
спірного договору оренди земельної
ділянки у відповідність до вимог
закону в частині визначення розміру
орендної плати.

Виходячи зі змісту зазначених положень
законодавства, у спірних
правовідносинах вбачається наявність
усіх складових, перелічених у ч.2 ст.652
ЦК України, наслідком чого, відповідно,
є обґрунтованість запропонованих
позивачем змін до договору.

Посилання відповідача на неотримання
листа від позивача з пропозицією
внести зміни до договору оренди
земельної ділянки господарський суд не
приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про
оренду землі» зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін.

Пунктом 33 договору передбачено, що
зміна його умов здійснюється у
письмовій формі за взаємною згодою
сторін і підлягає нотаріальному
посвідченню. У разі недосягнення згоди
щодо зміни умов договору спір
вирішується у судовому порядку.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.188
Господарського кодексу України
сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції
про це другій стороні за договором.
Сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду. У
разі якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

В матеріалах справи міститься копія
листа позивача із зверненням до
відповідача про внесення змін до умов
договорів.

Проте, зміни до спірного договору
оренди земельної ділянки внесені не
були, у зв'язку з чим наявні підстави
для внесення судом змін до договору
оренди землі.

До того ж, рішенням Конституційного
Суду України від 9 липня 2002 року №
15-рп/2002 (справа про досудове
врегулювання спорів) визначено, що
положення ч.2 ст.124 Конституції України
стосовно поширення юрисдикції судів на
всі правовідносини, що виникають у
державі, необхідно розуміти так, що
право особи (громадянина України,
іноземця, особи без громадянства,
юридичної особи) на звернення до суду
за вирішенням спору не може бути
обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.
Встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист. Обрання певного засобу
правового захисту, у тому числі і
досудового врегулювання спору, є
правом, а не обов'язком особи, яка
добровільно, виходячи з власних
інтересів, його використовує.

На цьому наголошує і Верховний суд
України у постанові від 20 листопада 2012
року по справі № 28/5005/640/2012, який
зазначає, що недотримання позивачем
вимог ч.2 ст.188 ГК України щодо обов'язку
надсилання іншій стороні пропозицій
про зміну умов договору оренди
земельної ділянки не позбавляє його
права звернутися до суду з позовом до
відповідача про зміну умов договору за
наявності спору, тобто відсутності
згоди на зміну умов договору.

У даному випадку, як вбачається з
обставин справи, спір між сторонами
наявний, відповідачем згоди на
внесення змін до договору надано не
було. Це свідчить про необхідність
судового захисту, що є результатом
поширення юрисдикції суду на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Зважаючи на положення вищевказаних
правових норм та умов договору, суд
прийшов до висновку про наявність
підстав для внесення змін до спірного
договору, щодо зміни нормативної
грошової оцінки земельної ділянки та
розрахунку.

Відносно наявних розбіжностей в пункті
12 з договором оренди, що не стосуються
розміру орендної плати за землю, він
також приймаються судом в редакції
позивача з огляду на відсутність в
матеріалах справи заперечень
відповідача щодо недоцільності
внесення змін до зазначеного пункту
Договору в наданій позивачем редакції,
а також взаємозв'язок зазначеного
пункту зі змістом договору.

За таких обставин позовні вимоги
Ясинуватської міської ради, м.
Ясинувата про внесення змін до
договору оренди землі 08.06.2006 року
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог та
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

При розгляді даної справи предмет
доказування доведений позивачем
відповідними доказами, при чому, їх
аналіз дозволяє зробити висновок про
те, що вони є належними, допустимими та
достовірними як кожний окремо, так і у
взаємному зв'язку у їх сукупності.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат по справі, господарський суд
виходить з наступного.

В п.2 ст.49 ГПК України зазначено, що в
разі коли спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору.

Частиною 2 п.4.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 року №7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» передбачено, що, судовий збір
у справах зі спорів, що виникають при
укладанні, зміні та розірванні
договорів, покладається на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
обґрунтованих пропозицій другої
сторони.

Судом встановлено, що відповідач не мав
наміру ухилятися від внесення змін до
спірного Договору. Отже, спір виник
виключно внаслідок неправильних дій
позивача, оскілки останнім не було
додержано досудового порядку
врегулювання спору.

У зав'язку із зазначеним судові витрати
суд залишає за позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 1, 13, 15, 30 Закону України «Про
оренду землі», ст.ст. 18, 23 Закону України
«Про оцінку землі», ст.ст. 274, 288
Податкового кодексу України, ст.ст. 26, 59,
79 Закону України «Про місцеве
самоврядування», ст.ст. 632, 651, 652
Цивільного кодексу України, ст.188
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 2, 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Ясинуватської міської
ради, м.Ясинувата до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Азовнефтепродукт" м.Маріуполь,
Донецька область, про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки -
задовольнити.

Внести зміни до договору оренди
земельної ділянки від 08.06.2006 року,
кадастровий номер :00:001:0026, площею
0,2750 га, по вул. Орджонікідзе, 219 в
м.Ясинувата, посвідчений Державним
нотаріусом Ясинуватської державної
нотаріальної контори Форменок Ю.М.,
зареєстрований у реєстрі за №3414,
зареєстрований у Ясинуватському
районному відділі Донецької
регіональної філії Центру державного
земельного кадастру, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 13.06.2006 року за №04.06.170.00084.

Пункти 5, 9, 12 Договору викласти в новій
редакції:

« 5. Нормативна грошова оцінка
земельної ділянки (кадастровий номер
:00:001:0026) становить 458012,50грн.
(чотириста п'ятдесят вісім тисяч
дванадцять грн. 50 коп.)».

« 9. Орендна плата вноситься орендарем у
грошовій формі та в розмірі десяти
відсотків від нормативної грошової
оцінки і становить 45801,25грн. (сорок п'ять
тисяч вісімсот одна грн. 25 коп.), на рік.
Орендна плата вноситься на
розрахунковий рахунок Орендодавця
№0097 в Головному управлінні
державної казначейської служби
України у Донецькій області, МФО 834016,
код отримувача 37544440, отримувач -
Ясинуватський місцевий бюджет, код
платежу 13050200».

« 12. Розмір орендної плати
переглядається щорічно у випадках і з
моменту:

- зміни умов господарювання,
передбачених договором;

- погіршення стану орендованої
земельної ділянки не з вини орендаря;

- підвищення цін, тарифів тощо, у
тому числі в наслідок інфляційних

процесів;

- зміни розміру нормативної грошової
оцінки земельних ділянок;

- у разі невиконання орендодавцем
обов'язку повідомити орендаря про

права третіх осіб на орендовані
земельні ділянки;

- збільшення розміру ставки земельного
податку;

- в інших випадках, передбачених
законодавчими актами України.»

Зміни до договору набувають чинності з
моменту набрання судовим рішенням
законної сили.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до Донецького апеляційного
господарського суду через
господарський суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 03.02.2014 року.

Суддя
К.С. Харакоз