донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

04.02.2014р. справа №905/7145/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючий: Дучал Н.М.

Судді: Склярук О.І., Ушенко Л.В.

При секретарі Сабада Г.О.

За участю представників сторін:

від позивача - без участі
представника

від відповідача - не з'явився

від третьої особи 1 - не з'явився

від третьої особи 2 - не з'явився

Розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецькна рішення
господарського судуДонецької
областівід16.12.2013р. (підписане 18.12.2013р.)у
справі№905/7145/13 (суддя Фурсова С.М.)за
позовомПриватного акціонерного
товариства «Європейський страховий
союз», м. Київдо за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА»,
м.Донецьк ОСОБА_1, с.Чубинське
Бориспільського району Київської
області ОСОБА_2, м.Бориспіль
Київської областіпровідшкодування в
порядку регресу 48003,76 грн.

Позивач, Приватне акціонерне
товариство «Європейський страховий
союз», м. Київ, звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом до Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА», м.Донецьк про
стягнення в порядку регресу завданих
збитків у сумі 48 003,76 грн., спричинених
настанням страхового випадку при ДТП 22
липня 2012 року на автодорозі Київ -
Харків.

В обґрунтування позову позивач
посилався на Договір добровільного
комплексного страхування
автотранспортних засобів №02-0067-12-ТЗ
від 16.01.2012р.; документи, що
підтверджують настання страхового
випадку в результаті
дорожньо-транспортної пригоди за
участю транспортного засобу Kia Cerato,
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_1, та транспортного
засобу Renault, реєстраційний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2; докази
виплати страхового відшкодування;
Постанову Дарницького районного суду
м. Києва від 07.09.2012р.; незадоволення
відповідачем вимоги про виплату
страхового відшкодування в порядку
регресу; ст. 27 Закону України «Про
страхування», ст. ст. 993, 1188, 1191
Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 10.10.2013р. порушено
провадження у справі №905/7145/13; залучено
до участі у справі в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача
ОСОБА_1, с.Чубинське Бориспільського
району Київської області; залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
ОСОБА_2, м.Бориспіль Київської області.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 16.12.2013р. у справі
№905/7145/13 позов задоволений повністю;
стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА», м.Донецьк на
користь Приватного акціонерного
товариства «Європейський страховий
союз», м. Київ 48 003,76 грн. страхового
відшкодування шкоди в порядку регресу,
1 720,50 грн. судового збору.

Рішення мотивоване наявністю у
позивача права вимагати сплати
відповідачем в порядку регресу
здійсненого страхового відшкодування;
відсутністю в матеріалах справи
доказів відшкодування відповідачем
шкоди в порядку регресу.

Приватне акціонерне товариство
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк, не
погоджуючись з рішенням
господарського суду, звернулось з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Донецької області від 16.12.2013р. по справі
№905/7145/13.

Апелянт вважає, що рішення суду першої
інстанції є незаконним,
необґрунтованим, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, судом при
винесенні рішення не були повно та
всебічно з'ясовані та перевірені всі
фактичні обставини справи, не були
об'єктивно оцінені докази, що мають
значення для справи. Посилаючись на ст.
29 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» наполягає на
необхідності врахування коефіцієнту
фізичного зносу при визначенні розміру
страхового відшкодування, яке підлягає
виплаті позивачу в порядку регресу.
Відповідно до здійсненого скаржником
перерахунку, останній вважає, що
відшкодуванню підлягає сума в розмірі
36 304,87 грн.

Приватне акціонерне товариство
«Європейський страховий союз» проти
апеляційних вимог заперечило з
підстав, викладених у відзиві №08-02/58
від 24.01.2014р. на апеляційну скаргу.
Вважає рішення суду першої інстанції
законним, а доводи апелянта -
помилковими. Наполягає, що право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за регресними вимогами,
перейшло до позивача у межах фактичних
витрат.

Телеграмою, що надійшла до
апеляційного господарського суду
03.02.2014р., позивач просив розглядати
справу без його участі.

Сторони та треті особи не скористались
правом участі представників в судовому
засіданні апеляційної інстанції, у
відповідності до ст. 98 Господарського
процесуального кодексу України про
час і місце судового засідання були
повідомлені належним чином. Ухвалою
суду сторони та інші учасники судового
процесу не зобов'язувалися забезпечити
явку повноважних представників в
судове засідання, тому згідно зі ст. 75, 99
ГПК України, скаргу розглянуто за
наявними матеріалами, які є достатніми
для розгляду апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.101
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішень місцевого
господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п. п. 2, 3, 4 частини 3
ст.129 Конституції України, основними
засадами судочинства є рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом та судом, забезпечення
доведеності вини, змагальність сторін
та свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно зі ст.ст. 42, 43 Господарського
процесуального кодексу України -
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом та змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, перевіривши
повноту встановлених судом першої
інстанції обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки,
Донецький апеляційний господарський
суд дійшов висновку про
необґрунтованість апеляційної скарги
виходячи з наступного.

16.01.2012р. між Приватним акціонерним
товариством «Європейський страховий
союз» (страховик) в особі директора
Департаменту страхування Київського
регіону та ОСОБА_1 (страхувальник,
вигодонабувач) був укладений Договір
добровільного комплексного
страхування автотранспортних засобів
№02-0067-12-ТЗ, згідно з п.1.5 якого
застрахованим транспортним засобом є
Кіа Cerato, реєстраційний номер НОМЕР_1, №
кузова (шасі, рами) НОМЕР_3, 2008 року
випуску.

За умовами п. 1.9.2 Договору страхування
страховим ризиком є, зокрема, ДТП.

Страхова сума обумовлена сторонами в
розмірі 85500 грн., франшиза за ризиком
ДТП становить 427,50 грн., що складає 0,5%
від страхової суми (п.1.9. договору
страхування).

Пунктом 1.12. Договору страхування
передбачено виплату страхового
відшкодування без урахування зносу.

Згідно з п. 11.1. договору страхування
розмір завданих збитків визначається
страховиком за участю страхувальника
на підставі: документу, в якому
визначено перелік знищених,
пошкоджених або викрадених складових
частин чи в цілому застрахованого ТЗ
та/або ДО (дефектної відомості,
складеної
експертом-автотоварознавцем, акту
огляду ТЗ) (п. 11.1.1); документу,
складеному компетентними органами, про
обставини, час і місце страхового
випадку із зазначенням знищеного,
пошкодженого або викраденого
застрахованого ТЗ та/або ДО чи його
частин (п. 11.1.2.); документу, що містить
розрахунок розміру витрат на
відновлювальний ремонт застрахованого
ТЗ та/або ДО (кошторис, калькуляція СТО,
автотоварознавча експертиза тощо) (п.
11.1.3).

Строк дії договору - з 18.01.2012р. по 17.01.2013р.
(п.1.11 договору страхування).

З матеріалів справи вбачається, що
22.07.2012р. о 16 год. 45 хв. на автодорозі
Київ-Харків відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу Рено, д.н.з.
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та
транспортного засобу КІА, д.н.з. НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_1

Внаслідок ДТП транспортний засіб КІА
Cerato, д.н.з. НОМЕР_1, отримав механічні
пошкодження, що підтверджується
Довідкою ДАІ Дарницького району у
м.Києві, протоколом огляду
транспортного засобу від 30.07.2012р.

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 07.09.2012р. у справі №3-7357/12
встановлено, що ДТП сталася з вини
ОСОБА_2, який керував автомобілем Рено,
д.н.з. НОМЕР_2, та якого визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого статтею
124 КУпАП.

За приписами ст. 1 Закону України «Про
страхування», який регулює відносини у
сфері страхування і спрямований на
створення ринку страхових послуг,
посилення страхового захисту майнових
інтересів підприємств, установ,
організацій та фізичних осіб,
страхування - це вид цивільно-правових
відносин щодо захисту майнових
інтересів фізичних осіб та юридичних
осіб у разі настання певних подій
(страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про страхування», яка кореспондується
зі статтею 354 Господарського кодексу
України та статтею 979 Цивільного
кодексу України, договір страхування -
це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній у договорі страхування
страхувальником, на користь якої
укладено договір страхування (подати
допомогу, виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Страховим випадком, за умовами ч.2 ст.8
Закону України "Про страхування", є
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

За приписами ст. 9 Закону України «Про
страхування», франшизою є частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

За положеннями статті 25 Закону України
"Про страхування" здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

У зв'язку зі зверненням ОСОБА_1 до
позивача з Заявою про факт настання
страхової події від 23.07.2012р., позивачем
на підтвердження визнання факту
настання страхового випадку складені:
страховий акт №2/145 від 29.08.2012р.;
страховий акт №145-1 (доплата) від
20.09.2012р.; розрахунок страхового
відшкодування №2/145 від 29.08.2012р. на суму
29 677,26 грн., розрахунок страхового
відшкодування №2/145-1 від 20.09.2012р. на суму
18 326,50 грн., в підставу яких покладений
Рахунок-фактура №БН-02709 від 21.08.2012р. ФОП
ОСОБА_3

Факт здійснення ремонту автомобіля KIA
Cerato, номерний знак НОМЕР_1,
підтверджується актом здачі-приймання
робіт (надання послуг) №02709 від 21.08.2012р.,
актом здачі-приймання робіт (надання
послуг) №49 від 30.08.2012р.

Виплату страхового відшкодування
підтверджено позивачем платіжними
дорученнями №7692 від 30.08.2012р. на суму 29
677,26 грн., №7722 від 26.09.2012р. на суму 18
326,50грн.

За приписами ст. 993 Цивільного кодексу
України до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки. З
цією нормою кореспондується ст. 27
Закону України „Про страхування", за
якою до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, в межах
фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, визначальним моментом для
звернення з такою вимогою є сам факт
виплати страхового відшкодування за
договором добровільного майнового
страхування.

Таким чином, позивач, виконавши свої
зобов'язання перед страхувальником за
Договором добровільного комплексного
страхування автотранспортних засобів
№02-0067-12-ТЗ від 16.01.2012р., шляхом виплати
страхового відшкодування згідно
платіжних доручень №7692 від 30.08.2012р. на
суму 29 677,26 грн., №7722 від 26.09.2012р. на суму
18 326,50 грн. набув право зворотної вимоги
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
одній особі з вини іншої особи
відшкодовується винною особою (п.1 ч.1
ст.1188 ЦК України).

Особою, винною у скоєнні ДТП 22.07.2012р.,
згідно з постановою Дарницького
районного суду м. Києва від 07.09.2012р. у
справі №3-7357/12, є ОСОБА_2, який керував
автомобілем Рено, номерний знак НОМЕР_2,
відповідальність за шкоду, заподіяну
внаслідок експлуатації якого на момент
виникнення дорожньо-транспортної
пригоди була застрахована ПрАТ
"Українська страхова компанія "АСКА"
згідно Полісу №АВ/5341773 зі строком дії з
25.04.2012р. по 24.04.2013р.

Страхова сума (ліміт відповідальності)
на одного потерпілого за шкоду,
заподіяну майну згідно Полісу
становить 50 000,00 грн. Франшиза - нуль.

Таким чином, особою відповідальною за
завдані збитки у межах, передбачених
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, є Приватне акціонерне
товариство «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА».

Враховуючи наведене, позивач,
виплативши страхове відшкодування,
звернувся до відповідача з Регресною
вимогою №08-02/15 від 14.01.2013р., якою,
посилаючись на ст. ст. 27 Закону
України «Про страхування», ст. 993
Цивільного кодексу України, просив
відшкодувати завдані збитки у сумі 48
003,76 грн., спричинені настанням
страхового випадку при ДТП 22 липня 2012
року на автодорозі Київ-Харків за
участю транспортного засобу Kia Cerato,
державний номер НОМЕР_1, та
транспортного засобу Renault, державний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Вимогу залишено ПрАТ «УАСК АСКА» без
задоволення, що стало підставою для
звернення Приватного акціонерного
товариства «Європейський страховий
союз» з позовом до суду.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що виплата
страхового відшкодування (регламентна
виплата) здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

За приписами п. 22.1. ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, за положеннями ст. 28
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» є шкода,
пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи
фізичним знищенням транспортного
засобу.

Як зазначалося вище, відносини між
позивачем, ПрАТ «Європейський
страховий союз" (страховиком) і
страхувальником ОСОБА_1 виникли на
підставі Договору добровільного
комплексного страхування
автотранспортних засобів №02-0067-12-ТЗ
від 16.01.2012р., правовідносини за яким
регулюються Законом України "Про
страхування", за положеннями ст.6 якого
добровільне страхування - це
страхування, яке здійснюється на
основі договору між страхувальником і
страховиком. Загальні умови і порядок
здійснення добровільного страхування
визначаються правилами страхування, що
встановлюються страховиком самостійно
відповідно до вимог цього Закону.
Конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
законодавства.

Отже, визначення позивачем розміру
страхового відшкодування на підставі
рахунку-фактури №БН-02709 від 21.08.2012р. ФОП
ОСОБА_3 та виплата страхового
відшкодування без врахування зносу
відповідає умовам Договору
добровільного комплексного
страхування автотранспортних засобів
№02-0067-12-ТЗ від 16.01.2012р.

Суд апеляційної інстанції не приймає,
як належний, розрахунок (перерахунок)
суми матеріального збитку, що підлягає
відшкодуванню відповідачем позивачу,
здійснений заявником апеляційної
скарги з врахуванням коефіцієнту
фізичного зносу транспортного засобу,
та поданий до справи лише на стадії
апеляційного провадження.

Статтею 5 Закону України "Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні"
зазначено, що практична діяльність з
оцінки майна може здійснюватися
виключно суб'єктами оціночної
діяльності, визнаними такими
відповідно до статті 5 цього Закону.

Отже, законодавчо встановлена вимога
проведення оцінки майна (визначення
розміру шкоди) зумовлена тим фактом, що
лише фахівець з відповідною
кваліфікацією, на підставі отриманого
в установленому законодавством
України порядку свідоцтва, з
необхідним рівнем освіти, на підставі
розроблених законодавчих стандартів,
нормативів та з використанням
спеціальних знань, рекомендацій,
вправі визначати характер, обсяг
пошкоджень та необхідні дії по їх
усуненню, вартість матеріального
збитку тощо.

Заявник апеляційної скарги не
наділений відповідними
повноваженнями.

Крім того, вказаний розрахунок не
подавався відповідачем до ухвалення
судом оскаржуваного рішення та не був
предметом оцінювання судом першої
інстанції, клопотання про проведення
судової експертизи відповідачем не
заявлялося.

Правову позицію за якою до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, на
підставі ст. 993 Цивільного кодексу
України" та ст.27 Закону України "Про
страхування", в межах фактичних витрат
переходить право регресу, яке
страхувальник або інша особа, яка
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки, викладено Верховним Судом
України в постановах від 07.11.2011р.,
12.03.2012р. №3-12гс12, 07.08.2012р. №3-31гс12, які,
відповідно до ст. 111-28 Господарського
процесуального кодексу України, є
обов'язковими для всіх судів України.

Отже, висновок місцевого
господарського суду про задоволення
позову ґрунтується на матеріалах
справи та приписах чинного
законодавства.

На підставі викладеного, Донецький
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що доводи заявника, викладені
в апеляційній скарзі не обґрунтовані,
не доведені належними та допустимими
доказами в розумінні ст.33, ст.34
Господарського процесуального кодексу
України.

Твердження заявника апеляційної
скарги про порушення і неправильне
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
рішення не знайшли свого
підтвердження, в зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування рішення
господарського суду Донецької області
від 16.12.2013р. (підписане 18.12.2013р.) у справі
№905/7145/13 суд апеляційної інстанції не
вбачає.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на заявника - Приватне
акціонерне товариство «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА»,
м.Донецьк.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА»,
м.Донецьк на рішення господарського
суду Донецької області від 16.12.2013р.
(підписане 18.12.2013р.) у справі №905/7145/13
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 16.12.2013р. (підписане 18.12.2013р.)
у справі №905/7145/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
Н.М. Дучал

Судді:
О.І. Склярук

Л.В. Ушенко

Надруковано 8 екз.: 2-позивачу,
1-відповідачу,

2-третім особам, 1-у справу, 1-ДАГС, 1-ГСДО