ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.01.14р. Справа № 904/4450/13За позовом
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства
"Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 239 298 373,44 грн. за договором
купівлі-продажу природного газу

Головуючий колегії Назаренко Н.Г.

Суддя Бєлік В.Г.

Суддя Мартинюк
С.В.

Секретар судового засідання Бондик Є.В.

Представники:

Від позивача: Вознюк Є.В., довіреність №
14-61 від 22.03.2013 р.

Від відповідача: Деркач В.А.,
довіреність № 24-5-02 від 26.12.2013 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом про стягнення з
Відповідача суми основного боргу у
розмірі 212 421 496,81 грн., 3% річних - 1 896
278,67 грн., інфляційних втрат - 629 699,81
грн., пені - 9 481 393,37 грн., 7 % штрафу - 14
896 504,78 грн. за спожитий природній газ.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням Відповідачем зобов'язань за
укладеним договором купівлі - продажу
природного газу № 515111884 від 30.09.2011р.
щодо своєчасної оплати вартості
обсягів газу у встановлений договором
строк.

29.07.2013 р. ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області провадження
у справі № 904/4450/13 зупинено до вирішення
пов'язаної з нею справи № 904/401/13-г.

25.11.2013 р. від Відкритого акціонерного
товариства "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" надійшла заява про поновлення
провадження у справі у зв'язку із
винесенням постанови
Дніпропетровським апеляційним
господарським судом від 21.11.2013 р. по
справі № 904/401/13-г, згідно з якою заяву
Відповідача про відмову від
апеляційної скарги задоволено,
провадження по справі № 904/401/13-г за
позовом ПАТ "Інтерпайп НТЗ" до НАК
"Нафтогаз України" про визнання
недійсним пункту 7.2 договору
купівлі-продажу природного газу №
515111884 від 30.09.2011 р. - закрито.

Ухвалою суду від 27.11.13р. провадження у
справі поновлено та призначено розгляд
справи на 10.12.2013р.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 16.12.2013р.
призначено розгляд справи № 904/4450/13
колегією у складі трьох суддів.

Розпорядженням голови суду Новікової
Р.Г. від 16.12.2013р. № 542 визначений склад
колегії по розгляду справи № 904/4450/13 у
складі трьох суддів: головуючий
колегії Назаренко Н.Г., суддя Бєлік В.Г.,
суддя Мартинюк С.В. та призначено
розгляд справи на 21.01.14р.

В ході судового розгляду справи
позивач надав заяву від 11.01.2014р. № 14/2-1076,
в якій зазначив про зменшення вимог в
частині стягнення основного боргу та
інфляційних, втрат та збільшення вимог
щодо стягнення пені та 3% річних, та
просить стягнути з відповідача 15 743
133, 77 грн. - пені, 14 896 504,78 грн. - 7 %
штрафу, 4 492 045, 49 грн. - 3% та 40 049, 46 грн. -
інфляційних втрат.

Відповідно до п3.11. Постанови Пленуму
ВГСУ від 26.12.2011р. № 18 Господарським
процесуальним кодексом України,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п.

Тому, в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань), останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру
позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи - зміну
предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем
має бути додержано правил вчинення
відповідної процесуальної дії, а
недотримання ним таких правил тягне за
собою процесуальні наслідки,
передбачені ГПК України та зазначені в
цій постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише
розмір вимог майнового характеру.

Якщо в заяві позивача йдеться про
збільшення розміру немайнових вимог
(наприклад, про визнання недійсним ще
одного акта крім того, стосовно якого
відповідну вимогу вже заявлено), то
фактично також йдеться про подання
іншого позову.

Згідно приписів п. 4.6 Постанови Пленуму
ВГСУ від 26.12.2011р. № 18 зменшення
позивачем суми позову, в тому числі й з
підстав необґрунтованості первісного
розрахунку ціни позову, не є відмовою
від позову. В такому випадку припинення
провадження в частині зменшення
відповідної суми не здійснюється, - про
таке зменшення зазначається в описовій
частині судового рішення, а предметом
спору стає вимога про стягнення суми в
зменшеному розмірі.

Враховуючи викладене, суд розглядає
позовні вимоги позивача, викладені у
заяві від11.01.2014р. № 14/2-1076.

В судовому засіданні 21.01.2014р.
оголошувалась перерва в судовому
засіданні до 27.01.2014р.

В ході розгляду справи представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, надав пояснення по суті
спору заперечення на відзив.

Відповідач проти задоволення позову
заперечив, у відзиві на позов зазначив,
що враховуючи що умовами договору була
передбачена передоплата, однак,
оскільки поставка була здійснена без
передоплати, то сторони своїми
конклюдентними діями змінили умови
договору, та зобов'язання по оплаті
отриманого газу у відповідача повинно
виникнути з дня отримання ним вимоги на
оплату, та, зважаючи на неотримання
вимоги, позивач сплатив кошти за
поставлений газ в добровільному
порядку.

Клопотання про використання засобів
технічної фіксації судового процесу
при розгляді цієї справи
представниками сторін не заявлялись.

При розгляді справи судом досліджені
письмові докази, що містяться в
матеріалах справи.

В судовому засіданні 27.01.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд у
складі колегії суддів, -

ВСТАНОВИВ:

Між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України" (далі -
Продавець, Позивач) та Відкритим
акціонерним товариством "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" (далі - Покупець, Відповідач)
30.09.2011 р. укладено договір
купівлі-продажу природного газу №
515111884 (далі - Договір) та додаткові угоди
№ 1 від 30.09.2011р., № 2 від 11.10.2011р., № 3 від
14.11.2011р., № 4 від 10.01.2012р., № 5 від 27.06.2012р.

Відповідно до пункту 1.1. Договору
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупцю у IV кварталі 2011 року
та у 2012 році природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД , ввезеного на
митну територію України ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", (далі газ), а
Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити газ на умовах даного Договору.

Газ, що продається за цим договором,
використовується Покупцем виключно
для власних потреб. Покупець є
кінцевим споживачем (п. 1.2 Договору).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що
Продавець передає Покупцеві з 01 жовтня
2011 року по 31 грудня 2012 року газ в обсязі
до 295 000 тис. куб.м. (двісті дев'яносто
п'ять мільйонів куб.м.), у тому числі по
місяцях кварталів (тис. куб м).

Приймання - передача газу, переданого
Продавцем Покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання - передачі газу. Обсяг
споживання газу Покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу Покупця (п.3.3.
Договору).

Відповідно до п. 3.4. Договору не пізніше
5-го числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, Покупець зобов'язується
надати Покупцеві підписані та
скріплені печатками Покупця та
газорозподільного (газотранспортного)
підприємства три примірники акта
приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
Покупцеві та газорозподільному
(газотранспортному) підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між Сторонами.

Протягом дії Договору між сторонами до
договору були укладено ряд додаткових
угод до нього: № 1 від 30.09.2011р., № 2 від
11.10.2011р., № 3 від 14.11.2011р., № 4 від 10.01.2012р.
№ 5 від 27.06.2012р. (а.с.35-39).

Додатковою угодою №3 від 14.11.2011 р.
сторонами внесено зміни до п.6.1.
Договору щодо порядку розрахунків, а
саме:

- оплата за природний газ з врахуванням
вартості транспортування територією
України проводиться Покупцем виключно
грошовими коштами в такому порядку:

- оплата в розмірі 30 % (тридцяти
відсотків) від вартості запланованих
місячних обсягів проводиться не
пізніше ніж за 5 (п'ять) банківських днів
до початку місяця поставки газу;

- оплата в розмірі по 35% (тридцять
п'ять відсотків) від вартості
запланованих місячних обсягів
проводиться до 5 числа та до 15-го числа
поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за спожитий газ
з урахуванням вартості
транспортування територією України
здійснюється на підставі акту
приймання - передачі газу (за звітний
місяць) до 14 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Відповідно до п.6.3. Договору в платіжних
дорученнях Покупець повинен
обов'язково вказувати номер договору,
дату його підписання та призначення
платежу, без зазначення періоду за який
здійснюється оплата. За наявності
заборгованості у Покупця за цим
договором Продавець має право
зарахувати кошти, що надійшли від
Покупця, як погашення заборгованості
за газ поставлений в минулі періоди по
цьому договору, в порядку календарної
черговості виникнення заборгованості.

Пунктом 11.1. Договору зазначено, що
Договір набуває чинності з дати його
підписання уповноваженими
представниками Сторін, скріплення їх
підписів печатками Сторін і діє в
частині реалізації газу з 01.10.2011р. до
31.12.2012р., а в частині проведення
розрахунків за газ та послуг з його
транспортування - до повного погашення
заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач протягом жовтня - грудня 2012
року здійснив поставку природного газу
Відповідачу згідно актів
приймання-передачі природного газу від
31.10.2012р., від 30.11.2012р. та від 31.12.2012р. (а.с.
40-42) на загальну суму 212 421 496,81 грн.

З врахуванням викладеного, на час
звернення Позивача з позовом за
Відповідачем рахувалась
заборгованість в розмірі 212 421 496,81 грн.

В ході судового розгляду справи
Відповідач сплатив основний борг в
повному обсязі, в доказ чого надав до
матеріалів справи копії платіжних
доручень (а.с. 106-113).

У зв'язку з несвоєчасною оплатою
Відповідачем за отриманий газ Позивач
просить стягнути з останнього 15 743 133,
77 грн. - пені, 14 896 504,78 грн. - 7 % штрафу, 4
492 045, 49 грн. - 3% та 40 049, 46 грн. -
інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України (далі ЦК України), цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є, зокрема,
договори та інші правочини.

Зобов'язання згідно із статтями 11, 509
Цивільного кодексу України, статтею 174
Господарського кодексу України
виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до статті 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 712 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Аналогічні положення містяться і в ст.
265 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 179 ГК України,
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
та у встановлений строк.

Відповідно ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі - продажу, а якщо
такий строк не встановлений договором,
- у строк, визначений відповідно до
статті 530 цього Кодексу. У разі
невиконання покупцем обов'язку щодо
попередньої оплати товару
застосовуються положення статті 538
цього Кодексу.

Згідно положень ст. 538 Цивільного
кодексу України, у разі невиконання
однією із сторін у зобов'язанні свого
обов'язку або за наявності очевидних
підстав вважати, що вона не виконає
свого обов'язку у встановлений строк
(термін) або виконає його не в повному
обсязі, друга сторона має право
зупинити виконання свого обов'язку,
відмовитися від його виконання
частково або в повному обсязі. При
цьому, якщо зустрічне виконання
обов'язку здійснено однією із сторін,
незважаючи на невиконання другою
стороною свого обов'язку, друга сторона
повинна виконати свій обов'язок.

Як зазначено вище, за умовами
укладеного між сторонами Договору (з
урахуванням додаткової угоди № 3 від
14.11.2011 р. до нього) оплата за природний
газ з врахуванням вартості
транспортування територією України
повинна була проводитися в такому
порядку: - оплата в розмірі 30% від
вартості запланованих місячних
обсягів проводиться не пізніше ніж за 5
банківських днів до початку місяця
поставки газу; - оплата в розмірі 35% від
вартості запланованих місячних
обсягів проводяться до 5 числа та до
15-го числа поточного місяця поставки.
Остаточний розрахунок за спожитий газ
з урахуванням вартості
транспортування територією України
здійснюється на підставі акту
приймання-передачі газу (за звітний
місяць) до 14 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу (пункт 6.1.
договору).

Відповідно до пункту 7.2 договору, у разі
невиконання покупцем умов пункту 6.1.
цього договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю крім суми заборгованості пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу, за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення платежу понад 30 (тридцяти)
днів додатково сплатити штраф у розмір
7 (семи) відсотків від суми
простроченого платежу. Пеня
сплачується протягом 3 (трьох)
банківських днів з моменту отримання
покупцем вимоги продавця. У разі
несплати пені у вказаний строк
покупець вважається таким, що має
заборгованість за цим договором.

Відповідно до п. 3.1.3. договору № 515111884
від 30.09.2011р. у разі невиконання та/або
несвоєчасного виконання покупцем
вимог п. 6.1. договору продавець має
право зменшити плановий обсяг
поставки, який зазначається в заявці на
наступний місяць поставки, пропорційно
загальній сумі грошових коштів, не
сплачених покупцем станом на 20 число
місяця, що передує місяцю поставки.

Однак, як встановлено матеріалами
справи та не заперечується сторонами,
поставка газу відбулась без
здійснення відповідачем попередньої
оплати, а відповідач прийняв та спожив
поставлений природний газ.

При цьому, незважаючи на факт
відсутності першої та двох наступних
передплат відповідача за природний
газ, що були передбачені п. 6.1. договору
№ 515111884 від 30.09.2011р., ПАТ НАК «Нафтогаз
України» не скористалось своїм правом
призупинити виконання свого обов'язку
з його поставки, передбаченим як
положеннями п. 3.1.3. договору так і
нормами законодавства, і надалі на свій
ризик здійснювало поставку природного
газу відповідачу, що підтверджується
відповідними актами
приймання-передачі газу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що сторони шляхом
вчинення конклюдентних дій фактично
змінили умови договору щодо порядку
розрахунків за договором, погодившись,
що поставка відбувається не на умовах
попередньої оплати. Втім, нового
порядку та строків розрахунків за
поставлений природний газ сторони не
передбачили.

Отже, позивач, незважаючи на те, що
відповідач не виконав свій обов'язок
щодо передоплати, здійснив виконання
свого обов'язку щодо поставки газу, у
зв'язку з чим набув право вимоги щодо
оплати поставленого товару.

При цьому, з огляду на те, що момент
виконання зобов'язання по оплаті за
природний газ, поставлений без
попередньої оплати, договором № 515111884
від 30.09.2011р. встановлено не було, а
відповідні зміни до нього у письмовій
формі не внесені, строк виконання
такого зобов'язання за договором
необхідно визначати моментом
пред'явлення кредитором відповідної
вимоги.

Згідно положень ч. 2 ст. 530 ЦК України,
якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Позивач в якості доказу звернення до
відповідача з вимогою про оплату надав
суду копію вимоги від 03.04.2013р. № 26/2-39-13, в
якій Позивач вимагає сплатити суму
основного боргу та нараховані штрафні
санкції, опис вкладення у цінний лист
від 04.04.2013 р. та фіскальний чек від
04.04.2013р. № 9310 (а.с. 43-46).

Однак, вивчивши опис вкладення до
цінного листа (а.с.45), колегія суддів
прийшла до висновку, що він не може бути
належним доказом направлення
відповідачу вищезазначеної вимоги,
оскільки згідно даного опису
відповідачу направлялася вимога
№26/2-41-13, яка до матеріалів справи не
додана.

Отже, позивачем не доведено належними
та допустимими доказами направлення
відповідачу вимоги від 03.04.2013р. № 26/2-39-13
про оплату боргу по договору
відповідно до приписів ст. 530
Господарського процесуального кодексу
України.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач виконав свої зобов'язання
по оплаті товару без вимоги щодо його
оплати.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог.

Виходячи з положень ст.34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Даний висновок суду узгоджується з
позицією Вищого господарського суду
України, викладеній у постанові від
10.12.2013р. у аналогічній справі № 901/1052/13,
відповідно до якого поставка газу без
передоплати є зміною умов договору в
частині строків оплати (а.с. 164 - 174).

За наведених обставин суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову, оскільки позивач
не довів тих обставин, на яких
ґрунтуються заявлені ним вимоги.

З урахуванням викладеного, в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати слід покласти на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

В ході розгляду справи судом було
встановлено, що судовий збір має
складати 68 820,00 грн., а позивачем
відповідно до платіжних доручень №
1004455 від 28.05.2013р. та № 2000018 від 09.01.2014р.
сплачено судовий збір у розмірі 73
080,00грн.

З огляду на викладене, позивачу
підлягає поверненню з Держаного
бюджету України 4 260,00 грн. надмірно
сплаченого судового збору, про що слід
винести ухвалу.

Керуючись ст.ст. 179, 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 526, 520, 538, 629, 693, 712
Цивільного кодексу України, 33, 34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційної скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Головуючий колегії Суддя Суддя Н.Г.
Назаренко В.Г. Бєлік С.В.
МартинюкДата підписання рішення,
оформленого відповідно до вимог ст. 84
ГПК України, - 30.01.2014р.