КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2014 р. Справа№ 910/17019/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Ільєнок Т.В.

Корсакової Г.В.

при секретарі: Дмитрина Д.О.

за участю представників:

від позивача: Пустовойтов Д.М.,
представник за довіреністю б/н від
14.01.2014р.;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
інвестиційно-інжинірінгова компанія"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 04.11.2013р. (підписано 11.11.2013р.)

у справі №910/17019/13 (суддя - Цюкало Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пері Україна"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
інвестиційно-інжинірінгова
компанія"

про стягнення заборгованості у розмірі
87 948,12 грн., пені - 4 587,37 грн., процентів -
957,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Пері Україна" (далі -
позивач) звернулося до господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
інвестиційно-інжинірінгова компанія"
(далі - відповідач) про стягнення
заборгованості у розмірі 87 948,12 грн.,
пені - 4 587,37 грн., процентів - 957,51 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач
керувався п. 1 ст. 15, пп. 5 п. 2 ст. 16, п. 1 ст.
509, ст. 526, п. 1 ст. 610, ст. 611, п. 1 ст. 612, ст. 625
Цивільного кодексу України, ст. 173, ч. 2
ст. 175, п. 1, 2 ст. 193, п. 2 ст. 218, п. 1
ст. 219 Господарського кодексу України.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
грошових зобов'язань за укладеним між
сторонами Договором оперативної
оренди обладнання №340012 від 05.09.2012р. в
частині повного та своєчасного
внесення орендної плати.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.09.2013р. (суддя -
Цюкало Ю.В.) прийнято позовну заяву до
розгляду та порушено провадження у
справі.

Відповідач позов не визнав, в
підтвердження своїх заперечень
керується ст. 610, ст. 612, ст. 613, ч. 1
ст. 614 Цивільного кодексу України.

Обгрунтовуючи свої заперечення,
відповідач зауважив, що 15.03.2013р. ТОВ
"Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія"
звернулось до ТОВ "Пері Україна" з
листом (вих. №132 від 15.03.2013р.), в якому
повідомило про неможливість
подальшого виконання зобов'язань за
Договором у зв'язку з накладенням
арешту на рахунки товариства, та
просило позивача забрати передане в
оренду обладнання. Дана обставина, на
думку відповідача, свідчить про те, що
ТОВ "Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія"
на виконання п. 5.4. Договору завчасно
повідомило позивача про неможливість
виконувати Договір на узгоджених
умовах та запропонував припинити
договірні відносини. Крім того, ТОВ
"Українська інвестиціно-інжинірингова
компанія" зазначає, що Договором не
передбачено обов'язку Орендаря
транспортувати обладнання при його
повернення Орендодавцеві.

Відповідач процесуальним правом на
участь у судових засіданнях в суді
першої інстанції не скористався.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 04.11.2013р. у справі №910/17019/13
(суддя - Цюкало Ю.В.) позовні вимоги
задоволені повністю. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
інвестиційно-інжинірінгова компанія"
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пері Україна"
грошові кошти: основного боргу у сумі 87
948,12 грн., пеню у сумі 4 587,37 грн., 3 % річних
у сумі 957,51 грн. та судовий збір у сумі
1 869,86 грн.

За оцінкою місцевого господарського
суду, наявність у відповідача
заборгованості перед позивачем у
розмірі 87 948,12 грн. підтверджується
матеріалами справи, а тому, встановивши
відсутність доказів її оплати,
господарський суд дійшов висновку про
обґрунтованість заявлених позивачем
вимог та задовольнив їх у повному
обсязі.

Не погоджуючись із висновками суду
першої інстанції та мотивами
прийнятого рішення, відповідач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 04.11.2013р. у даній справі та
прийняти нове рішенні, яким в позові
відмовити повністю.

У доводах апеляційного оскарження
відповідач посилався на неповне
дослідження судом обставин справи, що
мають значення для справи та з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального
права.

Зокрема, відповідач зазначив про його
неналежне повідомлення господарським
судом про час та місце розгляду справи,
у зв'язку з чим Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українська
інвестиційно-інжинірінгова
компанія" з незалежних від нього
обставин було позбавлене можливості
взяти участь у судових засіданнях та
навести свої заперечення суду першої
інстанції.

Так, за поясненнями скаржника, ним було
завчасно повідомлено позивача про
неможливість здійснювати свої
зобов'язання за Договором шляхом
направлення листа ( вих. №132 від
15.03.2013р.), а тому останній мав змогу
повернути належне йому обладнання ще в
березні 2013 року. Одночасно, ТОВ
"Українська інвестиціно-інжинірингова
компанія" зазначає, що Договором не
передбачено обов'язку Орендаря
транспортувати обладнання при його
повернення Орендодавцеві. З даної дії,
на думку скаржника слідує, що
відповідачем виявлено намір про
припинення правовідносин згідно
укладеного між сторонами Договору, а
тому подальше перебування предмету
оренди у відповідача свідчить про його
зберігання та призводить до збитків,
стягнення яких, передбачені ст.ст. 612,
613 , 614 ЦК України.

Крім того, скаржник посилається на п.
4.2.5., 4.2.6. Договору, якими передбачено
стягнення суми відповідальності за
порушення Договору та платежі, які є
фактично гарантією того, що позивач
може задовольнити свої вимоги зі
стягнення пені, трьох відсотків річних,
інфляції, а тому відповідач вважає, що
позивачем разом з орендними платами
вже було отримано суму на
відшкодування відповідальності
відповідача.

Разом із апеляційною скаргою
відповідач подав заяву про поновлення
строків на апеляційне оскарження.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
інвестиційно-інжинірінгова компанія" у
справі №910/17019/13 передано на розгляд
судді Кропивній Л.В.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
09.12.2013р. для розгляду апеляційної
скарги у справі №910/17019/13 було
сформовано колегію суддів у складі:
головуючої судді Кропивної Л.В., суддів
Ільєнок Т.В., Корсакової Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 09.12.2013р.
№910/17019/13 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя - Кропивна Л.В.
(доповідач), судді: Ільєнок Т.В.,
Корсакова Г.В.) ТОВ "Українська
інвестиційно-інжинірінгова компанія"
поновлено пропущений строк на
апеляційне оскарження, апеляційну
скаргу прийнято до провадження, а її
судовий розгляд призначено на 18.12.2013р.

17.12.2013р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшов письмовий відзив на
апеляційну скаргу, в якому останній
просив рішення місцевого
господарського суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

17.12.2013р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшло клопотання про відкладення
розгляду апеляційної скарги, з огляду
на те, що представник скаржника
задіяний в іншому судовому процесі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.12.2013р. у
порядку ст.77 ГПК України розгляд
апеляційної скарги відкладено на
22.01.2014р.

21.01.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшло клопотання про відкладення
розгляду апеляційної скарги, з огляду
на те, що представник скаржника
перебуває на лікарняному.

22.01.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшло клопотання про відкладення
розгляду апеляційної скарги, з огляду
на те, що представник скаржника
перебуває на лікарняному.

Відповідач процесуальним правом на
участь у судовому засіданні не
скористався, хоча про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, як вбачається з
клопотання відповідача про
відкладення розгляду апеляційної
скарги призначеного на 22.01.2014р.
(вх. № 09-11/881 від 22.01.2014р.).

Згідно зі статтею 28 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) представниками сторін у
справі можуть бути особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю.

Слід зазначити, що ГПК України не
обмежує кількості представників, яких
може призначити одна особа та не
забороняє директору товариства також
брати участь у справі.

Стаття 77 ГПК України надає суду право, а
не зобов'язує його відкласти розгляд
справи в разі нез'явлення в засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу.

Розглянувши клопотання позивача
судова колегія встановила, що до нього
не додано належних доказів, в розумінні
статі 33 ГПК України, які б підтвердили
зазначені у клопотанні причини для
відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Оскільки, всі учасники судового
процесу були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги, проте відповідач
не скористався своїми правами,
передбаченими статтями 22 ГПК України,
та виходячи з того, що явка учасників
апеляційного провадження судом
апеляційної інстанції обов'язковою не
визнавалася, а участь в засіданні суду
є правом, а не обов'язком сторони та з
огляду на те, що розгляд справи
відкладався у зв'язку з неявкою
відповідача, Київський апеляційний
господарський суд дійшов висновку про
можливість розгляду апеляційної
скарги за відсутності представників
відповідача.

Представник позивача у судовому
засіданні проти доводів апеляційного
оскарження заперечив, просив рішення
місцевого господарського суду у даній
справі залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 05.09.2012р. між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Пері Україна" (далі -
Позивач, Орендодавець ) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Українська
інвестиційно-інжинірінгова компанія"
(далі - Відповідач, Орендар) укладено
Договір оперативної оренди обладнання
№ 340012 (далі - Договір, а.с.25-28), за
умовами якого Орендодавець надає
Орендару у тимчасове оплатне
користування (оренду) будівельну
опалубку PERI (в т.ч. окремі елементи
опалубки, спеціалізовану тару для її
транспортування), іменовану надалі
"обладнання", асортимент, кількість і
вартість якого вказуються в актах
прийому-передачі.

Додатковими угодами № 1 від 30.09.2012р., № 2
від 31.10.2012р., № 3 від 30.11.2012р., № 4 від
31.12.2012р., № 5 від 28.02.2013р., № 7 від 31.03.2013р.,
№ 9 від 30.04.2013р. внесено зміни до
Договору, термін дії Договору було
продовжено до 31.06.2013р. Станом на 01.07.2013р.
договір припинив свою дію.

На виконання укладеного Договору № 340012
від 05.09.2012р. ТОВ "Пері Україна" передало,
а ТОВ "Українська
інвестиційно-інжинірінгова компанія"
прийняло в тимчасове оплатне
користування (оренду) будівельну
опалубку на загальну суму 198 954,12 грн.,
що підтверджується наявними у справі
двосторонньо підписаними обома
сторонами та скріпленими печатками
товариств Актами приймання-здавання
наданих послуг за період з вересня 2012
року по червень 2013 року, а саме:

- Акт приймання-здавання наданих послуг
№ 1001 від 30.09.2012р. (а.с. 36);

- Акт приймання-здавання наданих
послуг № 1127 від 31.10.2012р. (а.с. 40);

- Акт приймання-здавання наданих
послуг № 1253 від 30.11.2012р. (а.с. 44);

- Акт приймання-здавання наданих
послуг № 1353 від 31.12.2012р. (а.с. 48);

- Акт приймання-здавання наданих
послуг № 0086 від 31.01.2013р. (а.с. 52);

- Акт приймання-здавання наданих
послуг № 0115 від 28.02.2013р. (а.с. 56);

- Акт приймання-здавання наданих
послуг № 0284 від 31.03.2013р. (а.с. 60);

- Акт приймання-здавання наданих
послуг № 0368 від 30.04.2013р. (а.с. 64);

- Акт приймання-здавання наданих
послуг № 0487 від 31.05.2013р. (а.с. 67);

- Акт приймання-здавання наданих
послуг № 0588 від 30.06.2013р. (а.с. 71);

Відповідно до п. 4.1.2 Договору, орендна
плата має сплачуватися шляхом
перерахування коштів на банківський
рахунок ТОВ "Пері Україна".

Згідно з пунктом 4.1.5 Договору
визначено, що Орендар сплачує орендну
плату щомісячно. За перші 30 календарних
днів оренди Орендар сплачує орендну
плату у вигляді 100% попередньої оплати.

Пунктом 4.2.1 передбачено, що ставка
орендної плати (без ПДВ) за один місяць
складає 4,50% від вартості переданого в
оренду обладнання. Дана ставка
застосовується виключно при умові
оплати Орендарем орендної плати
відповідно до п. 4.1.6.1 даного договору.

Звертаючись до господарського суду з
даним позовом, позивач вказував на
неналежне виконання відповідачем
своїх грошових зобов'язань в частині
повної та своєчасної оплати за
користування будівельною опалубкою, у
зв'язку з чим відповідач заборгував 87
948,12 грн., оскільки як вбачається з
матеріалів справи та підтверджується
позивачем, відповідачем частково
сплачено орендну плату за Договором на
суму 111 006,00 грн.

19.07.2013р. позивач звернувся до
відповідача з претензією №817 про
сплату заборгованості з орендної
плати у повному обсязі (а.с. 24),
натомість відповіді відповідач так і
не надав, заборгованість не сплатив.

Відповідач відсутність у нього
грошових зобов'язань перед
орендодавцем мотивував тим, що
прострочення виконання зобов'язань зі
сплати орендної плати настало не з його
вини, а з вини позивача, оскільки
орендарем завчасно було повідомлено
листом (вих. №132 від 15.03.2013р.)
орендодавця про неможливість
подальшого виконання зобов'язань за
Договором, у зв'язку з накладенням
арешту на його розрахункові рахунки та
про необхідність позивачу забрати
передане в оренду обладнання.

Утім, судова колегія не може погодитися
із такими доводами скаржника з огляду
на наступне.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Згідно з п. 4.3. Договору, початком
оплачуваного періоду (нарахування
орендної плати) є дата дня одержання
обладнання (дата підписання акту
прийому-передачі). Закінченням
оплачуваного періоду (нарахування
орендної плати) є дата дня, що передує
даті повернення обладнання (даті
підписання акту прийому-передачі
(повернення).

Згідно з пунктом 5.2.2. Договору
визначено, що Орендар зобов'язаний
своєчасно сплачувати орендну плату
відповідно до умов цього договору.

Наявними у справі документами, зокрема,
двосторонньо підписаними актами
наданих послуг № 1001 від 30.09.2012р., № 1127
від 31.10.2012р., № 1253 від 30.11.2012р., № 1353 від
31.12.2012р., № 0086 від 31.01.2013р., № 0115 від
28.02.2013р., № 0284 від 31.03.2013р., № 0368 від
30.04.2013р., №0487 від 31.05.2013р., № 0588 від
30.06.2013р., підтверджується, що
Орендодавець належним чином виконав
свої зобов'язання по передачі
обладнання Орендарю у користування.

Натомість, у відповідача наявна
заборгованість перед позивачем
підтверджується довідкою
вих.№12200/2743/1-453 від 26.09.2013 ПАТ "КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК" про надходження
грошових коштів від ТОВ "Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія"
згідно меморіальних ордерів (№55, №38,
№4, №34, №52, №101, №542); вищезазначеними
актами наданих послуг.

Згідно з пунктом 6.1. Договору
визначено, що передача (повернення)
обладнання здійснюється відповідно до
п. 2.3. даного договору і оформляється
документально шляхом підписання
двостороннього акту прийому-передачі.

З огляду на відсутність у матеріалах
справи доказів юридичного повернення
обладнання Орендодавцю, судова колегія
приходить до висновку, що відповідач
здійснював користування орендованим
обладнанням протягом спірного періоду
- з березня по червень 2013р., однак свої
грошові зобов'язання в частині сплати
орендної плати перед позивачем не
виконав.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
посилання відповідача на лист (вих. №132
від 15.03.2013р.), яким останній повідомив
позивача про неможливість подальшого
виконання зобов'язань за Договором у
зв'язку з накладенням арешту на його
розрахункові рахунки та про
необхідність позивачу забрати
передане в оренду обладнання,
спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
всупереч ст. ст. 32, 33, 34, 36 ГПК України,
відповідачем не надано суду лист (вих.
№132 від 15.03.2013р.) та доказів направлення
його позивачу.

Більш того, вищезазначені акти
приймання-здавання наданих послуг
підтверджують факт існування
правовідносин між сторонами в період
з вересня 2012 року по червень 2013 року
згідно Договору № 340012 від 05.09.2012р.,
тобто факт користування відповідачем
обладнанням.

Одночасно, колегія суддів вважає
неспроможними посилання відповідача
на те, що 15.03.2013р. ним було виявлено
намір припинити правовідносини за
даним Договором, шляхом направлення
листа (вих. №132) позивачу, у зв'язку з
тим, що на розрахункові рахунки
накладено арешт.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 286 Господарського
кодексу України визначено, що орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності.

Статтею 44 Господарського кодексу
України встановлено, що підприємництво
здійснюється на основі: вільного
вибору підприємцем видів
підприємницької діяльності;
самостійного формування підприємцем
програми діяльності, вибору
постачальників і споживачів
продукції, що виробляється, залучення
матеріально-технічних, фінансових та
інших видів ресурсів, використання
яких не обмежено законом, встановлення
цін на продукцію та послуги відповідно
до закону; вільного найму підприємцем
працівників; комерційного розрахунку
та власного комерційного
ризику;вільного розпорядження
прибутком, що залишається у підприємця
після сплати податків, зборів та
інших платежів, передбачених законом;
самостійного здійснення підприємцем
зовнішньоекономічної діяльності,
використання підприємцем належної
йому частки валютної виручки на свій
розсуд.

Відповідно до статті 617 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, недодержання
своїх обов'язків контрагентом
боржника, відсутність на ринку
товарів, потрібних для виконання
зобов'язання, відсутність у боржника
необхідних коштів.

З аналізу вищезазначених положень
слідує, що жодних умов, які б звільняли
орендаря від виконання обов'язку перед
орендодавцем по сплаті орендної плати
згідно Договору № 340012 від 05.09.2012р., ні
Договором, ні законодавством не
передбачено, адже Договір оренди
сторонами не припинено, об'єкт оренди
орендодавцю не повернуто, користування
речами у спірний період здійснювався.

Серед інших доводів апеляційного
оскарження відповідач вказував на те,
що позивач повинен був самостійно
повернути обладнання з оренди, не
відповідає положенням Договору.

Відповідно до п. 2.3. Договору місце
передачі обладнання Орендарю: м.
Бровари, вул. Об'їзна дорога, 60 або інше
місце, визначене Сторонами додатково.
Місце повернення: м. Бровари, вул.
Об'їзна дорога, 60. Транспортування
обладнання із місця передачі (і до
місця повернення) здійснюється
Орендарем самостійно (або із
залученням третіх осіб) і за його
рахунок.

Одночасно, пунктом 5.2.9. Договору
встановлено обов'язок Орендаря
повернути (здати на склад Орендодавця)
обладнання протягом 10 календарних днів
після припинення (призупинення)
договору або з моменту письмової
вимоги (повідомлення) Орендодавця (у
випадках передбачених цим договором)
належно упакованим, в справному стані
із врахуванням природного зносу.

Умотивовуючи наявність підстав для
скасування прийнятого судом першої
інстанції рішення у даній справі,
скаржник вказував на порушення судом
норм процесуального права в частині
неналежного повідомлення відповідача
про час та місце судового засідання.

Утім, як вбачається з матеріалів
справи, вся судова кореспонденція
направлялася на вказану у позовній
заяві юридичну адресу ТОВ "Українська
інвестиційно-інжинірінгова компанія"
(згідно наявних у матеріалах справи
Свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи серії А00 № 693480 від
08.08.2012р (а.с. 108); Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 27.09.2013р.
(а.с.129-130): 03048, м. Київ, вул. Єреванська, 1,
кв. 1). Рекомендовані повідомлення про
вручення поштового відправлення також
містяться в матеріалах справи, з яких
слідує, що процесуальні документи
сторона отримувала, в тому числі і
рекомендоване повідомлення № 114
(а.с. 175) про вручення ТОВ "Українська
інвестиційно-інжинірінгова компанія"
копії ухвали господарського суду міста
Києва від 30.09.2013р. , якою розгляд справи
відкладено було на 04.11.2013р. (судове
засідання, в якому було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення).

За таких обставин, доводи апелянта про
неналежне повідомлення про час та
місце судового розгляду справи
місцевим господарським судом
підлягають відхиленню.

Разом з тим, часткова несвоєчасна
оплата переданого позивачем в
тимчасове користування обладнання
свідчить про прострочення виконання
відповідачем своїх грошових
зобов'язань.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України передбачає, що боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши правильність виконаного
позивачем розрахунку заявлених до
стягнення 3 % річних, судова колегія
визнала його арифметично вірним та
обгрунтованим, у зв'язку з чим
погоджується із висновком місцевого
господарського суду про задоволення
позову у цій частині вимог.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України, штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

За ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", розмір
пені, передбачений ст. 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 7.1. Договору, у разі
несвоєчасної сплати орендної плати
орендар сплачує пеню від суми
простроченого платежу в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Так, перевіривши арифметичну
правильність розрахунку пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми простроченого платежу у розмірі
4 587,37 грн., судова колегія
погоджується із висновком місцевого
господарського суду про задоволення
позову у цій частині вимог.

За таких обставин судова колегія не
вбачає підстав для зміни або
скасування прийнятого судом першої
інстанції рішення у даній справі, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
інвестиційно-інжинірінгова компанія"
слід залишити без задоволення, а
рішення місцевого господарського суду
у даній справі - без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір за розгляд справи у суді
апеляційної інстанції покладається на
відповідача.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 12, 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українська
інвестиційно-інжинірінгова компанія"
на рішення Господарського суду міста
Києва від 04.11.2013р. у справі №910/17019/13
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва від
04.11.2013р. у справі №910/17019/13 - без змін.

2.Матеріали справи №910/17019/13 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
Т.В. Ільєнок

Г.В. Корсакова