ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.02.14р. Справа № 904/9308/13За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "НЗ-інвест", смт. Ювілейне,
Дніпропетровський район,
Дніпропетровська область

до Відповідача-1: Дніпропетровської
міської ради, м. Дніпропетровськ

Відповідача-2: Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТБ-інвест", смт.
Ювілейне, Дніпропетровський район,
Дніпропетровська област

про визнання договору оренди земельної
ділянки від 29.12.2003 р. припиненим та
зобов'язання зареєструвати припинення
договору оренди земельної ділянки від
29.12.2003 р.

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Бондик Є.В.

Представники:

Від позивача: Педорич С.І., довіреність
б/н від 26.09.2013 р.

Від відповідача-1:Герасимчук С.С.,
довіреність № 4/10-624 від 16.12.2013 р.

Від відповідача-2: Фішелева Г.В., договір
про правову допомогу б/н від 09.01.2014 р.;
Широкий С.В., договір про правову
допомогу б/н від 09.01.2014 р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "НЗ-інвест" (з врахуванням
уточнень) звернулося до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовом про:

- визнання припиненим договору оренди
земельної ділянки від 29.12.2003 р.,
укладеного між Дніпропетровською
міською радою та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"АТБ-інвест" та зареєстрованим в
реєстрі за № 9790 та в ДП
«Дніпропетровський міський центр ДЗК»
за № 4652 від 09.01.2004р.;

- зобовязання Дніпропетровської
міської ради зареєструвати припинення
договору оренди земельної ділянки від
29.12.2003 р., укладеного між
Дніпропетровською міською радою та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "АТБ-інвест" та
зареєстрованим в реєстрі за № 9790 та в
ДП «Дніпропетровський міський центр
ДЗК» за № 4652 від 09.01.2004р.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "НЗ-інвест" на підставі
договору купівлі-продажу нерухомого
майна від 17.08.2007р. посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу Шрамко О.Ю.
реєстровий номер 8096, стало власником
споруд за адресою: Дніпропетровська
область, м. Дніпропетровськ, вул.
Косіора, буд. 1а. Право власності на
споруди за адресою: Дніпропетровська
область, м. Дніпропетровськ, вул.
Косіора, буд. 1а, зареєстровано за ТОВ з
ІІ «НЗ-інвест» Комунальним
підприємством «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації», про що свідчить вмтяг
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 08.10.2007р. № 16205087.
Тобто з 2007р. ТОВ з ІІ «НЗ-інвест» є
повноправним власником спору за
адресою м. Дніпропетровськ, вул.
Косіора, буд. 1а. Споруди були придбані у
фізичних осіб Ісаєва С.В., Яроша С.М.,
Марченко Є.А. та Нечипоренко І.В. В свою
чергу фізичні особи Ісаєва С.В., Яроша
С.М., Марченко Є.А. та Нечипоренко І.В.
були власниками вищевказаного об'єкту
нерухомості внаслідок купівлі частини
об'єкта нерухомості у ТОВ «АТБ-інвест»
по договору купівлі-продажу від 12.01.2005р.
(про що позивачу стало відомо з листа
ТОВ «АТБ-маркет» від 02.12.2008р. № 1070). В
процесі оформлення ТОВ з ІІ «НЗ-інвест»
технічної документації на земельну
ділянку, на якій розташовані
вищезазначені об'єкти нерухомості ТОВ
«АТБ-інвест» відмовилося врегулювати
питання щодо узгодження меж земельної
ділянки під належними ТОВ з ІІ
«НЗ-інвест» будівлями та спорудами.
Дніпропетровська міська рада листом
від 14.11.2013р. № 7/22-2114 також відмовила
позивачу у наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у зв'язку з наявністю
чинного договору оренди зазначеної
земельної ділянки, укладеному між
Дніпропетровською міською радою та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "АТБ-інвест".

Викладені обставини, зазначає позивач,
унеможливлюють його право на укладення
договору оренди земельної ділянки, на
якій знаходяться належні йому на праві
власності об'єкти нерухомості.

Позивач підтримав позовні вимоги,
додав пояснення по справі у яких
зазначив, що у зв'язку з тим, що
відповідач -2 продав значну частину
об'єктів нерухомості, які знаходяться
на земельній ділянці по вул. Касіора, 1А
в м. Дніпропетровську, відповідач-2
фактично добровільно відмовився від
права користування зазначеною
земельною ділянкою, і тому весь догові
оренди земельної ділянки підлягає
припиненню. Таким чином, у разі продажу
навіть частини об'єктів нерухомості,
які є на земельній ділянці, підлягає
припиненню договір оренди в цілому.
Після внесення запису про припинення
права оренди земельної ділянки до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно, кожен з власників нерухомого
майна (позивач та відповідач зможуть
оформити право оренди, або інше речове
право на земельну ділянку - кожен під
своїм об'єктом нерухомого майна. Також
позивач зазначає, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Тобто законодавство не
містить обмежень, що лише сторона
договору може звернутися до суду щодо
визнання його припиненим, а навпаки
будь-яка особа права якої порушуються
чи не визнаються, у нашому випадку у
зв'язку з існуванням договору оренди
землі, має право на захист своїх прав.

Представник відповідача-1 проти
задоволення позову заперечив, відзив
на позов не надав.

Представник відповідача -2 проти
задоволення позову заперечив, надав
відзиви на позов в яких зазначив, що
припиненням договору оренди земельної
ділянки будуть прямо порушені права та
інтереси ТОВ "АТБ-інвест" як власника
значної частини нерухомого майна, що
знаходиться на спірній земельній
ділянці. Також відповідач-2 заперечує
проти вилучення меж земельної ділянки,
з тих підстав, що запропоновані для
вилучення частини земельної ділянки
використовуються ТОВ "АТБ-інвест" у
власній господарській діяльності,
оскільки запропонована позивачем до
вилучення земельна ділянка значно
перевищує площу об'єктів нерухомого
майна позивача, для обслуговування
якого вона відводиться та вилучення
земельної ділянки в зазначених
позивачем розмірах повинно
відбуватися за згодою відповідача -2
(надання такої згоди відноситься до
внутрішньої компетенції товариства), а
примушення надати таку згоду в
судовому порядку є порушенням прав та
інтересів ТОВ "АТБ-інвест" та є
втручанням у внутрішню діяльність
товариства. У відзиві на позов
відповідач-2 зазначає, що позивач не
може просити припинити правовідносини,
які виникли на підставі договору
оренди земельної ділянки, укладеного
між Дніпропетровською міською радою та
ТОВ "АТб-інвест", тому що ТОВ "НЗ-інвест"
не є стороною договору оренди
земельної ділянки від 29.12.2003р. Також
відповідач -2 зазначає, що ні
Дніпропетровська міська рада, ні ТОВ
"АТБ-інвест" не висували вимоги щодо
розірвання укладеного договору оренди
земельної ділянки за адресою: вул.
Косіора,1а, м. Дніпропетровськ та
товариство відповідача-2 не надавало
нотаріально посвідченої згоди на
вилучення спірної земельної ділянки.
Посилання позивача на ч.3 ст. 7 Закону
України "Про оренду землі" є
безпідставним у зв'язку з тим, що ч. 3 ст.
7 вказаного закону набрала чинності
лише з 01.01.2010р., а позивач набув право
власності на нерухоме майно 17.08.2007р.
тобто на той момент вказана норма була
відсутня. На підставі викладеного
відповідач-2 вважає, що позивач
безпідставно вимагає в судовому
порядку припинити договір оренди
земельної ділянки від 29.12.2003р.
укладений між Дніпропетровською
міською радою та ТОВ "АТБ-інвест".

27.01.2014р. Відповідач -2 надав до суду
заяву про стягнення судових витрат,
пов'язаних з оплатою послуг адвокатів,
у якій просить стягнути з Товариства з
обмежено відповідальністю з
іноземними інвестиціями "НЗ-інвест" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТБ-інвест" 30 000,00
грн. судових витрат, пов'язаних з
оплатою послуг адвокатів.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу сторонами не
подавалось.

13.01.2014р. в судовому засіданні
оголошувалась перерва до 28.01.2014р.

Розпорядженням голови господарського
суду Дніпропетровської області від
28.01.2014р. № 78 у зв'язку з перебуванням
судді Назаренко Н.Г. 28.01.2014 р. у черговій
відпустці, з метою дотримання
процесуальних строків, керуючись
рішенням зборів суддів господарського
суду Дніпропетровської області від
20.12.13р. (протокол від 20.12.13р.) та наказом
голови господарського суду
Дніпропетровської області № 23-О від
24.12.13р., справу № 904/9308/13 передано до
розгляду судді Ніколенко М.О.

Ухвалою від 29.01.2014р. справу № 904/9308/13
прийнято до провадження суддею
Ніколенко М.О. та призначено її розгляд
на 11.02.2014р.

На підставі доповідної записки судді
Ніколенко М.О. № 904/9308/13/4650/14 від 29.01.2014 р.
та в зв'язку із поверненням із чергової
відпустки судді Назаренко Н.Г., справу
№ 904/9308/13 передано на розгляд судді
Назаренко Н.Г.

Ухвалою від 31.01.2014р. справу № 904/9308/13
прийнято до провадження суддею
Назаренко Н.Г. та призначено її розгляд
на 11.02.2014р.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні 11.02.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін , дослідивши надані докази,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2003р. між Дніпропетровською міською
радою (далі - орендодавець,
Відповідач-1) та Товариством з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями "АТБ-інвест"
(далі - орендар, Відповідач-2) укладено
договір оренди земельної ділянки, який
зареєстровано в реєстрі за № 9790 та в ДП
«Дніпропетровський міський центр ДЗК»
за № 4652 від 09.01.2004р. (далі - Договір
оренди).

За умовами даного Договору
орендодавець передав, а орендар
прийняв у строкове платне володіння та
користування на умовах оренди земельну
ділянку площею 0,7010гр, що знаходиться за
адресою: м Дніпропетровськ,
Індустріальний район, вул. Косіора, 1-А,
зареєстрована в Державному земельному
кадастрі за кадастровим номером
:04:021:0028 згідно з планом земельної
ділянки, що додається.(п.1.1. Договору
оренди).

Передбачене використання земельної
ділянки за цим договолром: фактичне
розміщення будівель та споруд (п.1.3.
Договору оренди).

За умовами Договору оренди оренди
земельна ділянка передається до 19.11.2018р
(п.2.1. Договору оренди).

У 2007 році ТОВ з ІІ «НЗ-інвест» (далі -
покупець, Позивач) на підставі договору
купівлі-продажу нерухомого майна,
укладеного з фізичними особами Ісаєвим
С.В., Ярош С.М., Марченко Є.А. та
Нечипоренко І.В. (далі - Продавці),
придбало у власність споруди за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Косіора, 1-а (Далі - Договір
купівлі-продажу).

За умовами п.1.1. Договору
купівлі-продажу Продавці продали кожен
свою частку Покупцю в предметі продажу,
а саме предмет продажу-нерухоме майно:
навіси літ. Г, г', Д, д', Є, І, К, Л, Я, кіоски
Х, Ц, Ч, огорожа № 1-5 в будівлях та
спорудах по вул. Косіора, буд. № 1а в м.
Дніпропетровську, а представник
Покупця купив предмет продажу -
нерухоме майно і сплатив за нього
обговорену грошову суму.

В цілому на земельній ділянці
розташовані такі будівлі та споруди:

- П-1 - будівля зарядної,

- Г, Д, г', д', І, К, Л, И, Є - навіси,

- Р - сміттєзбірник,

- С - туалет,

- Х, Ц, Ч - кіоски,

- 1-7 - огорожа.

Нерухоме майно належить Продавцям на
праві власності на підставі:

- Ісаєву Сергію Володимировичу на
підставі договору купівлі-продажу ВВТ
№ 691729 р.№7, від 12.01.2005 р. посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу Косовою Н.Е. та
зареєстрованого в КП «ДМБТИ» від
03.03.2006р., витяг № 10005126, р. № 14037434,
належить ј частки відчужуваного
об'єкту нерухомості;

- Ярош Сергію Миновичу на підставі
договору купівлі-продажу ВВТ № 691729
р.№7, від 12.01.2005 р. посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу Косовою Н.Е. та
зареєстрованого в КП «ДМБТИ» від
03.03.2006р., витяг № 10005126, р. № 14037434,
належить ј частки відчужуваного
об'єкту нерухомості;

- Марченко Євгену Андрійовичу на
підставі договору купівлі-продажу ВВТ
№ 691729 р.№7, від 12.01.2005 р. посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу Косовою Н.Е. та
зареєстрованого в КП «ДМБТИ» від
03.03.2006р., витяг № 10005126, р. № 14037434,
належить ј частки відчужуваного
об'єкту нерухомості;

- Нечипоренко Ігору Вікторовичу на
підставі договору купівлі-продажу ВВТ
№ 691729 р.№7, від 12.01.2005 р. посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу Косовою Н.Е. та
зареєстрованого в КП «ДМБТИ» від
03.03.2006р., витяг № 10005126, р. № 14037434,
належить ј частки відчужуваного
об'єкту нерухомості (.п.1.2. Договору
купівлі-продажу.).

Договір купівлі-продажу посвідчено
приватним нотаріусом Шрамко О.Ю.
17.08.2007р. та зареєстровано в реєстрі
нотаріальних дій за № 8096.

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
08.10.2007р. право власності на споруди
зареєстровано в Державному реєстрі
правочинів 17.08.2007р. за № 2290599.

Рішенням Дніпропетровської міської
ради від 22.07.2009р. № 212/48 ТОВ з ІІ
«НЗ-інвест» надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки по
фактичному розміщенню споруд ринку по
вул. Косіора, 1-А за умови виконання
вимог, викладених у п.п. в) п.5 ст. 151
Земельного Кодексу України (а.с.30-31).

Згідно вимог п.п. в) п.5 ст. 151 Земельного
Кодексу України (в редакції, чинній на
час винесення рішення) до заяви
(клопотання) про вибір місця
розташування земельних ділянок в тому
числі, додається засвідчена
нотаріально письмова згода
землекористувача (землевласника) на
вилучення (викуп) земельної ділянки
(її частини) із зазначенням розмірів
передбаченої для вилучення (викупу)
земельної ділянки та умов її вилучення
(викупу).

В ході розгляду справи встановлено, що
рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 04.10.11 у
справі № 6/5005/9671/2011, порушеній за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТБ-інвест" про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "НЗ-інвест" відповідно до
ст. 1212 ЦК України коштів у розмірі 105721,88
грн. як таких, що були збережені за
рахунок позивача без достатньої
правової підстави, за користування
останнім спірною земельною ділянкою,
залишеним без змін постановою від 06.12.11
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду та постановою
Вищого господарського суду України від
14.03.2012р., у задоволенні позовних вимог
відмовлено з підстав їх
недоведеності(а.с. 32-46).

При розгляді зазначеної справи суди
першої та апеляційної інстанцій
встановили, що ТОВ «АТБ-інвест» в
порушення вимог пункту п. 5.4.7 договору
оренди земельної ділянки від 29.12.03р.,
укладеного між ТОВ «АТБ-інвест» та
Дніпропетровською міською радою, не
повідомив раду про відчуження ним на
користь ТОВ з ІІ «НЗ-інвест» частини
будівель та споруд, розташованих на
орендованій ним земельній ділянці, у
10-ти денний строк з моменту настання
таких змін, у зв'язку з чим визначена в
договорі оренди від 29.12.03 площа
земельної ділянки не була зменшена.

Також судами у справі встановлено
відсутність затвердження
землевпорядної документації з цього
приводу у зв'язку з відмовою позивача
погодити межі земельної ділянки.

Отже, в ході розгляду справи № 6/5005/9671/2011
судом встановлено факт того, що ТОВ з
ІІ «НЗ-інвест» здійснював дії,
спрямовані на отримання земельної
ділянки у оренду, а ТОВ «АТБ-інвест»
відмовився врегулювати спірне питання
та узгодити у встановленому законом
порядку зовнішні межі земельної
ділянки під належними ТОВ з ІІ
«НЗ-інвест» будівлями та спорудами,
перешкоджаючи оформленню прав
останнього на відповідну земельну
ділянку.

Відповідно до приписів ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони. Факти, які
відповідно до закону вважаються
встановленими, не доводяться при
розгляді справи. Таке припущення
може бути спростовано в загальному
порядку.

Вподальшому, намагаючись оформити
право користування земельною ділянкою
під належними відповідачу будівлями та
спорудами, Позивач неодноразово
(листами від 16.09.13р. № 295, від 16.10.13р. № 330)
звертався до Відповідача-1 з
клопотанням про розірвання Договору
оренди земельної ділянки та надання
йому дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Листом від 14.11.13р. № 7/22-2114
Дніпропетровська міська рада
повернула Позивачу вищевказані листи
без опрацювання, мотивуючи свою
відмову тим, що надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
унеможливлює наявність чинного
Договору оренди земельної ділянки,
який діє до 2018р.

Враховуючи викладене та посилаючись на
неможливість отримання в користування
земельної ділянки, на якій розташовані
будівлі, що належать Позивачу, останній
звернувся з позовом до господарського
суду про припинення договору оренди
земельної ділянки, укладеному між
відповідачами.

Господарський суд вивчивши матеріали
справи, заслухавши представників
сторін, оцінивши надані докази в їх
сукупності, прийшов до висновку про
відмову в задоволенні позову з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації;
а право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації.

З урахуванням положень вищевказаних
норм, правочини, які тягнуть перехід
права власності на об'єкт нерухомості,
одночасно є підставою для переходу
права на землю, проте оформлення такого
права здійснюється у встановленому
законом порядку.

Частиною 1 ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Водночас, звертаючись до суду, позивач
зобов'язаний правильно обрати спосіб
захисту своїх прав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного
кодексу України способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: 1) визнання права; 2) визнання
правочину недійсним; 3) припинення дії,
яка порушує право; 4) відновлення
становища, яке існувало до порушення; 5)
примусове виконання обов'язку в натурі;
6) зміна правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Стаття 20 Господарського кодексу
України також передбачає відповідні
способи захисту цивільних прав та
інтересів.

Статтею 31 ЗУ "Про оренду землі"
визначено, що договір оренди землі
припиняється в разі: закінчення строку,
на який його було укладено; викупу
земельної ділянки для суспільних
потреб та примусового відчуження
земельної ділянки з мотивів суспільної
необхідності в порядку, встановленому
законом; поєднання в одній особі
власника земельної ділянки та
орендаря; смерті фізичної особи -
орендаря, засудження його до
позбавлення волі та відмови осіб,
зазначених у статті 7 цього Закону, від
виконання укладеного договору оренди
земельної ділянки; ліквідації
юридичної особи - орендаря; відчуження
права оренди земельної ділянки
заставодержателем; набуття права
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, що розташовані на
орендованій іншою особою земельній
ділянці; припинення дії договору,
укладеного в рамках
державно-приватного партнерства (щодо
договорів оренди землі, укладених у
рамках такого партнерства). Договір
оренди землі припиняється також в
інших випадках, передбачених законом.

Підстави примусового припинення
договору оренди землі, тобто за
рішенням суду визначені ст. 143 ЗК
України, серед яких: а) використання
земельної ділянки не за цільовим
призначенням; б) неусунення допущених
порушень законодавства (забруднення
земель радіоактивними і хімічними
речовинами, відходами, стічними водами,
забруднення земель
бактеріально-паразитичними і
карантинно-шкідливими організмами,
засмічення земель забороненими
рослинами, пошкодження і знищення
родючого шару ґрунту, об'єктів
інженерної інфраструктури
меліоративних систем, порушення
встановленого режиму використання
земель, що особливо охороняються, а
також використання земель способами,
які завдають шкоди здоров'ю населення)
в строки, встановлені вказівками
(приписами) центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері здійснення державного
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі; в) конфіскації земельної
ділянки; г) примусового відчуження
земельної ділянки з мотивів суспільної
необхідності; ґ) примусового звернення
стягнень на земельну ділянку по
зобов'язаннях власника цієї земельної
ділянки; д) невідчуження земельної
ділянки іноземними особами та особами
без громадянства у встановлений строк
у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами ст. 141 ЗК України встановлено,
що підставою припинення права
користування земельною ділянкою,
зокрема, є набуття іншою особою права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, які розташовані на земельній
ділянці.

При цьому, вказана норма
застосовується виключно у
взаємозв'язку зі ст.120 ЗК України та ст.
377 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу
України (в редакції на момент придбання
відповідних об'єктів відповідачем)
якщо житловий будинок, будівля або
споруда розміщені на земельній
ділянці, наданій у користування, то в
разі їх відчуження до набувача
переходить право користування тією
частиною земельної ділянки, на якій
вони розміщені, та частиною ділянки,
яка необхідна для їх обслуговування.
Аналогічне положення закріплене у ч. 2
ст. 377 ЗК України.

Істотною умовою договору, який
передбачає набуття права власності на
жилий будинок, будівлю або споруду, є
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
набуттям права власності на ці об'єкти.
Укладення договору, який передбачає
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
пов'язане з переходом права на частину
земельної ділянки, здійснюється після
виділення цієї частини в окрему
земельну ділянку та присвоєння їй
окремого кадастрового номера. У разі
набуття права власності на жилий
будинок (крім багатоквартирного), який
розташований на землях державної або
комунальної власності, що перебувають
у користуванні іншої особи, та
необхідності поділу земельної ділянки
площа земельної ділянки, що формується,
не може бути меншою, ніж максимальний
розмір земельних ділянок відповідного
цільового призначення, визначених
статтею 121 Земельного кодексу України
(крім випадків, коли формування
земельної ділянки в такому розмірі є
неможливим) (ч.6 ст. 120 Земельного
Кодексу України).

Статтею 377 ЦК України встановлено, що до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (будівлю, споруду)
переходить право власності, право
користування на земельну ділянку, на
якій вони розміщені, без зміни її
цільового призначення в обсязі та на
умовах, встановлених для попереднього
землевласника. Розмір та кадастровий
номер земельної ділянки є істотними
умовами договору, який передбачає
набуття права власності на ці об'єкти.

Тобто, ці статті надають особі, яка
набула нерухомість у власність право
на земельну ділянку під нею. При цьому,
таке право переходить від попереднього
власника нерухомості до нового
власника. Водночас, наявність такого
права не може бути підставою для
припинення договору оренди землі,
укладеного між третіми особами, які до
того ж, не були продавцями майна,
набутого позивачем.

Отже, у визначених вище випадках
клопотати про припинення договору може
сторона договору або власник землі.

У випадку, коли спірним договором
порушено права особи, яка не є його
стороною, така особа має звертатися з
позовом про визнання такого договору
недійним, а також з вимогою про
визнання недійсним відповідного
рішення ради, яким земельна ділянка
передавалася в оренду.

Пунктом 2.12 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
року № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" (із змінами і
доповненнями, внесеними постановами
пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 14, від
17 жовтня 2012 року N 10, від 16 січня 2013
року N 3) передбачено, що, відповідно до
частини другої статті 120 ЗК України у
разі набуття права власності на
житловий будинок (будівлю, споруду), що
знаходяться на земельній ділянці,
наданій у користування, до набувача
переходить право користування
відповідною земельною ділянкою в тому
ж обсязі, що був у попереднього
землекористувача. Отже, якщо
попередній власник житлового будинку
(будівлі, споруди) користувався
земельною ділянкою, на якій розміщено
відповідне нерухоме майно на підставі
договору оренди, новий власник може
вимагати переоформлення права
користування земельною ділянкою на
своє ім'я шляхом укладення договору
оренди. Він за необхідності може
звернутися до господарського суду
також з позовом про визнання за ним
права користування земельною ділянкою
(пункт 1 частини другої статті 16 ЦК
України).

Слід зазначити, що вимога про визнання
припиненим договору оренди земельної
ділянки, тобто встановлення факту, як
способу захисту прав на земельні
ділянки, чинним законодавством не
передбачена та не призводить до
поновлення порушеного права, а відтак
не може бути самостійним предметом
позову у господарському суді, оскільки
вимога про визнання договору
припиненим є нічим іншим, як
встановленням факту, що має юридичне
значення, а цей факт може
встановлюватись судом лише при
існуванні спору про право цивільне,
його встановлення є елементом оцінки.

Зазначений висновок узгоджується з
позицією Вищого господарського суду,
викладеною в постановах від 11.02.13р. у
справі № 6/159, від 18.12.13 р. у справі №
908/2030/13 та від 29.10.13р. у справі № 924/559/13
(а.с. 12-27 том 2).

З огляду на викладене вище, суд
приходить до висновку про те, що
позивачем неправильно обрано спосіб
захисту порушеного права та не
доведено підстав для визнання
припиненим договору оренди земельної
ділянки від 29.12.2003 р., укладеного між
Дніпропетровською міською радою та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "АТБ-інвест" та
зареєстрованим в реєстрі за № 9790 та в
ДП «Дніпропетровський міський центр
ДЗК» за № 4652 від 09.01.2004р.

Крім того, суд зазначає, що Позивач
просить визнати припиненим Договір
оренди земельної ділянки повністю.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, на земельній ділянці
розташовано такі будівлі та споруди:
А-1, Б, В, - магазини, П-1 - будівля
зарядної, Н, Г, Д, г', д', Є, І, К, Л, М, Ж, З,
2,АГ,АД - навіси, Р - сміттєзбірник, С -
туалет, АБ, Х, Ц, Ч - кіоски, Т, У, Ф -
павільйони, 1-7 - огорожа, О - ТП (Договір
купівлі-продажу (а.с. 24-25) та план
земельної ділянки (а.с.49))

За договором купівлі-продажу Позивач
отримав лише навіси літ. Г, г', Д, д', Є, І,
К, Л, Я, кіоски Х, Ц, Ч, огорожа № 1-5 в
будівлях та спорудах по вул. Косіора,
буд. № 1а в м. Дніпропетровську (п.1.1.
Договору).

На спірній земельній ділянці
залишились будівлі та споруди, які
належать ТОВ «АТБ-інвест».

Тобто, припинення дії Договору оренди
земельної ділянки потягне за собою
порушення прав ТОВ «АТБ-інвест», як
власника будівель та споруд, що
знаходяться на спірній земельній
ділянці, та, як наслідок, призведе до
недоотримання Дніпропетровською
міською радою орендної плати за
земельну ділянку.

Враховуючи викладене, у задоволенні
позову слід відмовити.

В ході розгляду справі ві Відповідача-2
- ТОВ «АТБ-інвест» надійшла заява про
стягнення з позивача судових витрат в
розмірі 30 000,00 грн., пов'язаних з
оплатою відповідачем послуг адвокатів.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача, при відмові в позові -
на позивача, при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи,
понесення відповідачем витрат на
оплату послуг адвокатів Позивачем
доводиться Договорами про правову
допомогу від 09.01.14р. укладеними між
позивачем - ТОВ «АТБ-інвест» та
адвокатом Широким С.В. та адвокатом
Фішелевою Г.В. (т.1 а.с. 65, 118), свідоцтвами
про право на зайняття адвокатською
діяльністю (т.1. а.с. 66, 119), видатковими
касовими ордерами від 27.01.14р. (т.2. а.с. 3,5)
та платіжними дорученнями № 444 та № 445
від 27.01.2014р. (т.2. а.с. 4,6).

Згідно зазначених документів
адвокатам Широкому С.В. та Фішелевій
Г.В. сплачено за договорами про правову
допомогу у господарській справі №
904/9308/13 по 15 000,00грн.

Статтею 30 Закону «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність» та ст. 28 Правил
адвокатської етики передбачено, що
гонорар є формою винагороди адвоката
за здійснення захисту, представництва
та надання інших видів правової
допомоги клієнту. Порядок обчислення
гонорару (фіксований розмір, погодинна
оплата), підстави для зміни розміру
гонорару, порядок його сплати, умови
повернення тощо визначаються в
договорі про надання правової
допомоги. При встановленні розміру
гонорару враховуються складність
справи, кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Відповідно до частини третьої статті 48
Господарського процесуального кодексу
України, витрати, що підлягають сплаті
за послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
"Про адвокатуру та адвокатську
діяльність".

У визначенні розумно необхідного
розміру сум, які підлягають сплаті за
послуги адвоката, можуть братися до
уваги, зокрема: встановлені
нормативно-правовими актами норми
видатків на службові відрядження (якщо
їх установлено); вартість економних
транспортних послуг; час, який міг би
витратити на підготовку матеріалів
кваліфікований фахівець; вартість
оплати відповідних послуг адвокатів,
яка склалася в країні або в регіоні;
наявні відомості органів статистики
або інших органів про ціни на ринку
юридичних послуг; тривалість розгляду
і складність справи тощо. Докази, які
підтверджують розумність витрат на
оплату послуг адвоката, повинна
подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат.

Як вбачається із наданих позивачем
документів, вартість адвокатських
послуг по підготовці двох відзивів на
позов та участі у судових засіданнях
склала 30 000,00 грн.

Суд вважає вказану суму винагороди
сплачену адвокатам явно завищеною,
оскільки, хоча законом надання
повноважень на представництво
інтересів сторони у процесі не
обмежено будь-яким певним колом осіб,
але це й не обмежує сторону з правом
вибору більш компетентного адвоката
для захисту своїх інтересів у суді та
не означає, що в разі представництва
сторони у судовому процесі
необмеженою кількістю адвокатів, судом
буде стягнуто з винної сторони грошові
кошти, витрачені стороною на оплату
послуг кожному з адвокатів.

Крім того, що суд зауважує, що
заперечення на позовну заяву можливо
було викласти в одному відзиві на
позов, а не готувати два відзиви із
запереченнями з різних підстав, як це
було зроблено відповідачем-2 (т.1 а.с. 62-63,
73-76).

До того ж, у справі відбулося лише два
судових засідання, що не спричинило
великої втрати часу адвокатами на
представництво інтересів
відповідача-2 у суді.

З огляду на викладене господарський
суд вважає, що витрати відповідача-2 на
оплату адвокатських послуг не є
співрозмірними роботі, виконаній
адвокатами, у зв'язку з чим вважає за
необхідне обмежити суму, яку слід
стягнути з позивача на користь
відповідача-2 за адвокатські послуги до
5 000,00 грн. в іншій частині клопотання
відповідача відхилити.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 87
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "НЗ-інвест" (52005,
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, смт. Ювілейне,
вул. Мічуріна, буд. 5, на
користь Товаритсва з обмеженою
відповідальністю "АТБ-інвест" (52005,
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, смт. Ювілейне,
вул. Теплична, 27С, ) 5
000,00 грн. (п'ять тисяч грн. 00 коп.) витрат
на оплату адвокатських послуг, про що
видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя Н.Г. Назаренко Дата підписання
рішення, оформленого відповідно до
вимог ст. 84 ГПК України, - 13.02.2014р.