ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.02.2014
Справа № 905/9/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Подколзіної Л.Д., при
секретарі судового засідання Татькові
М.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовною заявою:Публічного
акціонерного товариства «Алчевський
коксохімічний завод», м. Алчевськ
Луганської області

до відповідача:Костянтинівського
державного хімічного заводу, м.
Костянтинівка Донецької області

про стягнення 28 128,39грн.

за участю уповноважених сторін:

від позивача - Залманов К.О. -
представник по довіреності №10-06 від
02.01.14р.

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство «Алчевський коксохімічний
завод», м.Алчевськ Луганської області
звернувся до господарського суду з
позовом про стягнення з
Костянтинівського державного
хімічного заводу, м. Костянтинівка
Донецької області суми заборгованості
у розмірі 26 044,81грн. та неустойки за
прострочення поставки продукції у
розмірі 2 083,58грн. (Усього 28 128,39грн.)

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що свої
зобов'язання щодо передоплати позивач
здійснив у повному обсязі, а саме
сплатив суму у розмірі 1 728 648,58грн.,
однак відповідач свої зобов'язання
щодо поставки товару частково виконав
на суму 1 702 603,77грн., оплачений товар
повністю не поставив, у зв'язку із чим
за останнім утворилася заборгованість
у розмірі 26 044,81грн.

На підтвердження своїх вимог позивачем
представлено копію договору
купівлі-продажу сірчаної кислоти
№09/12-110ю від 05.01.2012р., копію протоколу
розбіжностей до нього, копії
специфікацій від 05.01.2012р., від 12.03.2012р.,
від 24.07.2012р., копії додаткової угоди №1
від 20.02.2012р., №2 від 28.12.2012р., копію акту
звірки від 16.11.2012р., копії рахунків на
оплату №14 від 30.01.2012р., №25 від 20.02.2012р.,
№232 від 23.02.2012р., №38 від 13.03.2012р., №400 від
16.03.2012р., №62 від 10.04.2012р., №151 від 24.07.2012р.,
копії рахунків-фактури №575 від 12.04.2012р.,
№581 від 13.04.2012р., №587 від 15.04.2012р., №601 від
18.04.2012р., №620 від 22.04.2012р., №1181 від
26.07.2012р., копії платіжних доручень №661
від 01.02.2012р., №127 від 02.02.2012р., №1152 від
22.02.2012р., №1314 від 28.02.2012р., №1704 від
15.03.2012р., №1820 від 20.03.2012р., №2505 від
11.04.2012р., №2813 від 24.04.2012р., №1343 від
27.07.2012р., №1292 від 25.07.2012р., копії
накладних.

На виконання вимог суду, 05.02.2014р.
позивач надав в матеріали справи лист
вих.№49 від 05.02.2014р. разом з належним
чином завіреними копіями банківськими
виписками.

Відповідач в судові засідання без
пояснення причин жодного разу не
з'явився, відзиву та витребуваних
документів не надав, хоча належним
чином повідомлявся про судовий розгляд
шляхом своєчасного надсилання ухвал за
адресою місцезнаходження, визначеною
за відомостями Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб -підприємців, достовірність яких
презюмується положеннями ст. 18 Закону
України „Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців".

Обізнаність Відповідача про судовий
розгляд підтверджується повідомленням
про вручення поштового відправлення з
відміткою про отримання ухвали суду.

У судовому засіданні 05.02.2014р.
представник Позивача підтримав
позовні вимоги, наполягаючи на
вирішенні спору незалежно від
відсутності Відповідача та вказуючи
про відсутність будь-яких додаткових
доказів на їх підтвердження.

Суд вважає за можливе розглянути спір
за наявними в справі матеріалами в
порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки їх цілком достатньо для
правильної юридичної кваліфікації
спірних правовідносин, а неявка без
пояснення причин представника
належним чином повідомленого
Відповідача та ненадання ним певних
доказів у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33
та 77 цього Кодексу не перешкоджає
вирішенню спору та не може вважатися
підставою для відкладання розгляду
справи.

Дійсно, судом було надано достатньо
часу для формування і доведення до
відома суду позиції по суті
розглядуваного спору з
підтверджуючими доказами (у разі
наявності), а встановлення правової
визначеності довкола заявлених вимог
не може перебувати у залежності від
бажання сторони здійснювати свої
процесуальні права.

Вислухавши у судовому засіданні
представника Позивача та дослідивши
матеріали справи і оцінивши надані
суду докази в порядку ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

в с т а н о в и в :

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями, громадянами в усіх
сферах господарської діяльності,
виконуються на підставі договорів.

05 січня 2012р. між Публічним акціонерним
товариством «Алчевський коксохімічний
завод», м.Алчевськ Луганської області
(далі по тексту-Покупець) та
Костянтинівським державним хімічним
заводом, м. Костянтинівка Донецької
області (далі по тексту-Продавець) був
укладений договір купівлі-продажу
сірчаної кислоти №09/12-110ю, згідно умов
якого Продавець зобов»язується
здійснити та відвантажити, а Покупець
оплатити та прийняти кислоту сірчану
технічну, далі продукція, згідно
специфікації, яка є невід»ємною
частиною даного договору.

Даний договір складений з протоколом
розбіжностей.

У виконання умов Договору сторонами
були підписані специфікації від
05.01.2012р., від 12.03.2012р., від 24.07.2012р. до
договору купівлі-продажу сірчаної
кислоти №09/12-110ю від 05.01.2012р.

За вказаними специфікаціями сторони
погодили поставку товару із
зазначенням його найменування,
асортименту, кількості, комплектності,
ціни, терміну поставки кожної партії.
Специфікації підписані обома
сторонами без зауважень, а також
скріплені печатками зі сторони
постачальника та підписом зі сторони
покупця.

Пунктом 4.1 договору сторони встановили,
що оплата за продукцію здійснюється у
виді 100%-ї. передоплати згідно
виставленого рахунку Покупцю.

Відповідач - Костянтинівський
державний хімічний завод, м.
Костянтинівка Донецької області,
виставив позивачу на оплату продукції
рахунок № 14 на суму 401 754грн., якій був
сплачений позивачем платіжним
дорученням № 661 від 01.02.2012р. на суму
401754грн.

Відповідач 02.02.2012р. згідно з/д накладній
№ 53484192 відвантажив продукцію у
кількості 331,3 тн на загальну суму 375
859,87грн. (з урахуванням залізничного
тарифу у розмірі 15 924,10 грн.).

20.02.2012р. сторонами було підписано
додаткову угоду № 1 до договору №
09/12-110ю від 05.01.2012р., згідно якою оплата
за продукцію здійснюється у вигляді 50%
передплати за партію і 50% впродовж 3
банківських днів після відвантаження.

В цей же день на оплату продукції
відповідачем було пред'явлено позивачу
рахунок № 25 на суму 401 754грн., якій був
сплачено останнім платіжним
дорученням №1152 від 22.02.2012р. на суму 200
877грн. (50% передплата від суми рахунку).

23 лютого 2012р. відповідач, згідно
з/накладній № 48273239, відвантажив
продукцію у кількості 332,5 тн на
загальну суму 375 895,34грн. (з урахуванням
з/тарифу у розмірі 16 020,30грн.). Позивач
платіжним дорученням № 1314 від 28.02.2012р.
на суму 174 982,87грн. сплатив за отриману
Продукцію.

На виконання специфікації №2 від
12.03.2012р. відповідачем 13.03.2012р. було
пред'явлено позивачу рахунок № 38 на
суму 342 150грн. (у т.р. з/тариф 16 120грн.),
якій був сплачений позивачем платіжним
дорученням № 1704 від 15.03.2012р. на суму 171
075грн. (50% передплата від суми рахунку).

Відповідач 16.03.2012р. згідно з/накладній
№49181050 відвантажив продукцію у
кількості 330,8 тн на загальну суму 318 806,83
грн. (з урахуванням з/тарифу у розмірі 15
924,10грн.). Позивач платіжним дорученням
№ 1820 від 20.03.2012р. на суму 171 075грн.
сплатив залишені 50% грошей за отриману
продукцію.

10.04.2012р. на оплату продукції
відповідачем було пред'явлено позивачу
рахунок № 62 на суму 342 150грн. (у т.р.
з/тариф 16 120грн.), якій був сплачений
позивачем платіжним дорученням №2505
від 11.04.2012р. на суму 159 403,42 грн. (50%
передплата від суми рахунку).

Відповідач відвантажив продукцію:

-12.04.2012р. (з/накладна № 50402924)-у кількості
66,3тн на суму 63 800,12грн. (з урахуванням
з/тарифу у розмірі 3 175,20грн.);

- 13.04.2012р.(з/накладна №50457209)-у кількості
65,4тн урахуванням з/тарифу у розмірі 3
127,10 грн.);

-15.04.2012р.(з/накладна №50545441)-у кількості
65,9тн урахуванням з/тарифу у розмірі 3
127,20 грн.);

-18.04.2012р.(з/накладна №50689579)-у кількості
65,8тн урахуванням з/тарифу у розмірі 3
175,20 грн.);

- 22.04.2012р. (з/накладна № 50874262) - у
кількості 64,9тн (з урахуванням з/тарифу
у розмірі 3 127,10 грн.), таким чином у
квітні 2012р. відповідачем було
поставлено 328,30тн сірчаної кислоти на
загальну суму 315 936,55грн.

На виконання додаткової угоди №1 від
20.02.2012р. позивачем платіжним дорученням
№ 2813 від 24.04.2012р. було сплачено за
отриману продукцію залишок по рахунку
№62 від 10.04.2012р. у розмірі 159403,41грн.

На виконання специфікації № 3 від
24.07.2012р. відповідачем 24.07.2012р. був
пред'явлений позивачу рахунок № 151 на
суму 342 150 грн. (у т.р. з/тариф 16 120 грн.),
якій був сплачений останнім платіжним
дорученням №1292 від 25.07.2012р. на суму
145038,94грн. Відповідач 26.07.2012р. згідно
з/накладній № 49525819 відвантажив
продукцію у кількості 327,8тн на загальну
суму 316 105,18 грн. (з урахуванням з/тарифу
у розмірі 15 779,80грн.). Позивач платіжним
дорученням № 1343 від 27.07.2012р. на суму
145038,94грн. сплатив залишок грошей за
отриману продукцію.

Фактично відповідачем було поставлено
продукції на загальну суму 1 702 603,77грн.,
а позивачем сплачено 1 728 648,58грн.,
недопоставлено продукції на суму 26 044,81
грн.

У зв'язку із не поставкою товару у
повному обсязі, позивачем 20.11.2012р. було
надіслано на адресу відповідача
претензію вих.№10/9256 від 20.11.2012р. з
вимогою повернути грошові кошти у сумі
26 044,81грн. на рахунок позивача. Проте,
претензія залишилась без відповіді та
виконання зі сторони відповідача.

Станом на 16.11.2012р. відповідач
підтвердив наявність вказаного боргу
перед позивачем, про що свідчить
підписаний та скріплений печатками
підприємств акт звірки розрахунків.

За розрахунком позивача, у зв'язку із
невиконанням відповідачем умов
поставки за останнім утворилася
заборгованість, яка на момент
звернення до суду із позовом складає 26
044,81грн.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представника позивача господарський
суд дійшов висновку, що вимоги позивача
обґрунтовані та підлягають
задоволенню повністю з огляду на
наступне.

За своїм змістом та правовою природою
договір купівлі-продажу сірчаної
кислоти №09/12-110ю від 05.01.2012р., на який
позивач посилається як на підставу
своїх вимог, є договорами поставки та
підпадає під правове регулювання норм
статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК
України. В частині, що не суперечить
Договору, до вказаного правочину також
застосовуються норми ЦК України, які
регулюють правила купівлі-продажу
(статті 655-697 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до п.1 ст.193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до договору.

За приписами статті 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст.4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство в господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається в обґрунтування
своїх вимог або заперечень.

Позивач свої зобов'язання щодо
попередньої оплати товару виконав у
повному обсязі, а саме здійснив
передоплату товару на загальну суму 1 728
648,58грн., що підтверджується
вищевказаними платіжними дорученнями
та виписками банку. Відповідачем в свою
чергу зобов'язання щодо поставки
товару не було виконане в повному
обсязі. Тобто передоплата в сумі 26
044,81грн. на сьогоднішній день
залишалася відповідачем не повернута,
продукція на дану суму поставлена не
була.

Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

На час звернення із позовом товар на
суму 26 044,81грн. не поставлений, грошові
кошти не повернуті. Будь-яких
документів у підтвердження поставки
товару або відсутності заборгованості
відповідачем надано не було. Потреба в
отриманні товару у позивача відпала, у
зв'язку із чим позивач звернувся до
суду з вимогою повернути йому суму
попередньої оплати у розмірі 26044,81грн.
Відтак господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги щодо
стягнення суми попередньої оплати в
розмірі 26 044,81грн. є доведеними,
обґрунтованими матеріалами справи, а
також такими, що підлягають
задоволенню.

Згідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом,
зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК
України).

Отже, порушення боржником прийнятих на
себе зобов'язань тягне за собою
відповідні правові наслідки, які
полягають у можливості застосування
кредитором до боржника встановленої
законом або договором
відповідальності.

Пунктами 5.6 договору в редакції
протоколу розбіжностей встановлено, що
за прострочку поставки або
недопоставку продукції продавець
сплачує покупцю неустойку у розмірі 8%
вартості не поставленої або
недопоставленої в строк продукції.

У зв'язку з недопоставкою продукції
відповідачем у повному обсязі,
позивачем на підставі п.5.6 договору
заявлені вимоги щодо стягнення з
відповідача неустойки в розмірі 8% за
прострочення поставки продукції у сумі
2 083,58грн.

У відповідності зі ст. 546 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватись неустойкою.

Стаття 549 Цивільного кодексу визначає,
що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено,
що штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Позивачем законно нарахована
неустойка у розмірі 8% від вартості не
поставленої в строк продукції у сумі 2
083,58грн. за порушення договірних
зобов'язань, тому господарський суд
задовольняє цю вимогу в повному обсязі,
оскільки сторонами самостійно
визначений вид відповідальності та її
розмір, а також позивачем доведений
факт не поставки продукції та наданий
обґрунтований розрахунок сум.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України, підлягають віднесенню на
відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 526, 546, 549, ч.2 693 ЦК України, ч.1 ст.193,
ч.1 ст.230 ГК України, ст.ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82,
84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І
Ш И В :

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Алчевський
коксохімічний завод», м.Алчевськ
Луганської області до
Костянтинівського державного
хімічного заводу, м. Костянтинівка
Донецької області про стягнення 28
128,39грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Костянтинівського
державного хімічного заводу, м.
Костянтинівка Донецької області на
користь Публічного акціонерного
товариства «Алчевський коксохімічний
завод», м.Алчевськ Луганської області
суму заборгованості у розмірі 26
044,81грн., неустойку за прострочення
поставки продукції у розмірі 2 083,58грн.,
витрати по сплаті судового збору у сумі
1 720,50грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 05.02.2014р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 10.02.2014р.

Суддя
Л.Д. Подколзіна