КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2014 р. Справа№ 910/21143/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рудченка С.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання
Степанці О.В.,

від позивача - не з'явились,

від відповідача - Бойков О.С.,
Лавриненко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Молодіжний-15»

на рішення господарського суду міста
Києва від 20.11.2013 року

у справі №910/21143/13 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «ЖЕК-108», м. Київ,

до об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Молодіжний-15», м. Київ,

про стягнення 108442,37 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ТОВ «ЖЕК-108» (далі -
позивач) подало до господарського суду
міста Києва позов до ОСББ
«Молодіжний-15» (далі - відповідач) про
стягнення 108442,37 грн. заборгованості за
договором №42 від 01.01.2007 року на
обслуговування будинку та
прибудинкової території,
житлово-будівельного кооперативу, з
яких: 81643,73 грн. сума основного боргу,
21653,56 грн. штрафні санкції у вигляді
пені, 701,89 грн. збитки від інфляції, 4443,19
грн. 3% річних за прострочення виконання
грошового зобов'язання, а також просить
суд покласти на відповідача судовий
збір.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 20.11.2013 року у справі №910/21143/13
позов задоволено повністю. Присуджено
до стягнення з ОСББ «Молодіжний-15» на
користь ТОВ «ЖЕК-108» 81643,73 грн. основної
заборгованості, 21653,56 грн. пені за
договором, 4443,19 грн. 3% річних від
простроченої суми заборгованості, 701,89
грн. індексу інфляції, нарахованого на
суму заборгованості, та 2168,85 грн.
судового збору. При прийнятті
оскаржуваного рішення місцевий
господарський суд дійшов до висновку
про наявність у відповідача
простроченої заборгованості перед
позивачем згідно №42 від 01.01.2007 року на
обслуговування будинку та
прибудинкової території,
житлово-будівельного кооперативу у
вказаній позивачем сумі, а також про
правомірність нарахування позивачем
на суму боргу відповідача пені, індексу
інфляції та 3% річних.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ОСББ «Молодіжний-15» подало до
Київського апеляційного
господарського суду скаргу, в якій
просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
20.11.2013 року у справі №910/21143/13 та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову. В обґрунтування
вимог апеляційної скарги відповідач
посилається на те, що судом першої
інстанції не враховано докази
відповідача про сплату на користь
позивача грошових коштів за вересень
та жовтень 2011 року згідно платіжних
доручень №219 від 29.11.2011 року (а.с. 66) та
№229 від 20.12.2011 року (а.с. 229). Також, на
думку скаржника, акти про надання
послуг не є належними доказами боргу
відповідача, оскільки такі акти
погоджені відповідачем лише в
декількох місяцях позовного періоду.
Крім цього, відповідач не погоджується
з розміром боргу на початок спірного
періоду, який вказано позивачем, а саме
17384,59 грн., та стверджує, що такий борг
становив 16859,21 грн. Разом з цим, на думку
відповідача, стягнення судом першої
інстанції пені більш ніж за 2 роки
суперечить п. 6 ст. 232 ГК України.

У своєму відзиві позивач заперечує
проти задоволення вимог апеляційної
скарги, вважає спірне судове рішення
законним та обґрунтованим, просить суд
залишити його без змін. Зазначає, що
ціни за надані послуги розраховувались
відповідно до місцевих тарифів за
житлово-комунальні послуги
(розпорядження КМДА №748 від 19.05.2000 року,
№1574 від 30.10.2006 року, №141 від 12.02.2007 року,
№641 від 30.05.2007 року та №518 від 29.04.2009
року).

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 09.12.2013 року у
справі №910/21143/13 апеляційну скаргу ОСББ
«Молодіжний-15» на рішення
господарського суду міста Києва від
20.11.2013 року у справі №910/21143/13 прийнято
до провадження та призначено її
розгляд на 25.12.2013 року.

В судовому засіданні 25.12.2013 року
оголошено перерву до 29.01.2014 року.

В судовому засіданні 29.01.2014 року
оголошено перерву до 05.02.2014 року.

В судовому засіданні 05.02.2014 року
оголошено перерву до 10.02.2014 року.

В судовому засідання 10.02.2014 року
представники відповідача підтримали
вимоги апеляційної скарги та просили
їх задовольнити. Представник позивача
в судове засідання 10.02.2014 року не
з'явились, позивач про причини неявки
суд не повідомив, про дату, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином. Приймаючи до уваги
обізнаність позивача про дату, час та
місце розгляду справи, колегія суддів,
враховуючи положення ст. 102 ГПК України,
дійшла до висновку про можливість
розгляду справи за відсутності
представників позивача.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.01.2007 року між позивачем (виконавець)
та відповідачем (замовник) було
укладено договір №42 від 01.01.2007 року на
обслуговування будинку та
прибудинкової території,
житлово-будівельного кооперативу (далі
- договір, а.с. 11-13).

14.05.2012 року між сторонами спору
складено та підписано додаткову угоду
до вказаного договору (а.с. 14).

Предметом договору визначено, що
замовник доручає, а виконавець приймає
на себе виконання робіт по
обслуговуванню будинку №16 по вул. ак.
Заболотного і прилеглої прибудинкової
території на рівних умовах з державним
житловим фондом.

Перелік обов'язків позивача за
договором викладено в розділі 1
договору.

Згідно п. 5.1. договору термін дії
договору встановлений з 01.01.2007 року і
діє по 31.12.2012 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та п. 1 ст.
193 ГК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до закону та договору.
Згідно зі ст. 525 ЦК України та п. 7 ст. 193
ГК України одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача борг по договору №42 від
01.01.2007 року за період з січня 2011 року по
липень 2013 року в сумі 81643,73 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем надавались послуги за
укладеним між сторонами спору
договором, про що свідчать акти про
надання послуг за період з січня 2011
року по травень 2012 року (а.с. 15-19) на
загальну суму 346482,53 грн.

Разом з цим, відповідач заперечує факт
надання позивачем послуг згідно актів
про надання послуг за квітень та
травень 2012 року (а.с. 19) посилаючись на
те, що вказані акти не підписано.

Відповідно до п. 3.2 договору оплата
провадиться не пізніше 20 числа
наступного місяця на підставі рахунків
та акту виконаних робіт отриманого
замовником у виконавця не пізніше 10
числа наступного місяця за
розрахунковим.

Акти про надання послуг за квітень та
травень 2012 року було отримано
відповідачем 10.05.2012 року та 01.06.2012 року,
про що свідчить підпис керівника ОСББ
«Молодіжний-15» Лавриненка О.М. на цих
актах. При цьому, Лавриненко О.М. в
судовому засіданні 10.02.2014 року
підтвердив факт отримання зазначених
вище актів.

Матеріали справи не містять жодних
звернень або заперечень відповідача
позивачеві щодо змісту та вартості
послуг, вказаних в актах про надання
послуг за квітень та травень 2012 року.

Відтак, акти про надання послуг за
квітень та травень 2012 року є підставою
для здійснення відповідачем
розрахунків з позивачем за послуги,
вказані в цих актах.

Також, згідно акту звірки взаємних
розрахунків, складеного між сторонами
спору, станом на 01.01.2011 року позивачем
борг відповідача вказано в сумі 17384,59
грн., а самим відповідачем визнано в
сумі 16859,21 грн. (а.с. 10).

В судових засідання апеляційного
господарського суду представники
відповідача в повному обсязі
заперечували факт наявності боргу
перед позивачем станом на початок
спірного періоду - на 01.01.2011 року.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що факт наявності
будь-якого боргу відповідача перед
позивачем на початок спірного періоду
(01.01.2011 року) не підтверджено належними
доказами. Акт звірки розрахунків
станом на 01.01.2011 року, складений між
сторонами спору, не є первинним
бухгалтерським документом в розумінні
ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а тому не може
свідчити про наявність боргу.

За таких обставин, твердження позивача
про наявність у відповідача боргу
станом на 01.01.2011 року відхиляються як
недоведені. При цьому, наявність або
відсутність боргу у відповідача до
01.01.2011 року не входить до предмета
доказування у даній справі, оскільки,
згідно позовних вимог, дослідженню та
встановленню підлягають обставини, які
виникли в період з 01.01.2011 року по 31.05.2012
року.

Як вже зазначалось, згідно актів за
період з січня 2011 року по травень 2012
року позивачем надано відповідачеві
послуг на загальну суму 346482,53 грн.

Згідно наданих відповідачем копій
платіжних доручень (а.с. 109-121),
враховуючи призначення платежів,
вказаних у цих платіжних дорученнях,
відповідачем було сплачено позивачеві
у спірний період 262456,81 грн.

Отже, борг відповідача перед позивачем
за період з січня 2011 року по травень 2012
року становить 84025,72 грн. (346482,53 грн. -
262456,81 грн.).

Відповідачем не надано суду доказів в
порядку ст.ст. 33, 34 ГПК України на
підтвердження здійснення розрахунку з
позивачем за отримані від нього
послуги в повному обсязі, а тому
висновок суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог про
стягнення з відповідача на користь
позивача 81643,73 грн. боргу колегія суддів
вважає законним та обґрунтованим (з
урахуванням меж розгляду справи).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно ст.
611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Позивачем також заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 21653,56 грн. пені,
4443,19 грн. 3% річних та 701,89 грн.
інфляційних нарахувань за весь час
прострочення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 3 ст. 1 Закону
України «Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне внесення плати за
спожиті комунальні послуги та
утримання прибудинкових територій»
суб'єкти підприємницької діяльності,
які використовують нежилі будинки і
приміщення, належні їм на праві
власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
цієї діяльності, за несвоєчасні
розрахунки за спожиті комунальні
послуги сплачують пеню в розмірі
одного відсотка від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення,
якщо інший розмір пені не встановлено
угодою сторін, але не більше 100
відсотків загальної суми боргу.

В постанові Верховного Суду України
від 16.04.2013 року №3-6гс13 зазначено таке.

За змістом ч. 3 с. 1 Закону України «Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне виконання плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують нежилі будинки і
приміщення, належні їм на праві
власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
своєї діяльності за несвоєчасні
розрахунки за спожиті комунальні
послуги сплачують пеню в розмірі 1% від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення, якщо інший розмір
пені не встановлено угодою сторін, але
не більше 100% загальної суми боргу.

Нормою ч. 1 с. 1 Закон України «Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій» встановлено
законну неустойку за порушення
грошового зобов'язання у сфері
відносин з надання житлово-комунальних
послуг. Кредитор має право на стягнення
цієї законної неустойки у тому числі й
за відсутності у договорі умови про
неустойку. Той факт, що сторони у
договорі зафіксували неустойку саме в
тому розмірі, який встановлено Законом,
не перетворює цю неустойку на
договірну, що набуває обов'язковості за
відсутності домовленості сторін про
інше.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи факт прострочення
відповідачем виконання грошового
зобов'язання перед позивачем, а також
положення наведених норм
законодавства України та умови
укладеного між сторонами спору
договору, колегія суддів дійшла до
висновку про правомірність стягнення
судом першої інстанції з відповідача
на користь позивача 21653,56 грн. пені, 4443,19
грн. 3% річних та 701,89 грн. інфляційних
нарахувань. При цьому, судом
апеляційної інстанції перевірено
розрахунки пені, 3% річних та
інфляційних нарахувань, здійснені
позивачем та прийняті місцевим
господарським судом, та встановлено їх
арифметичну правильність.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а при їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, які
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

З огляду на викладене вище, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
місцевий господарський суд, виконавши
всі вимоги процесуального закону і
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права, в рішенні
місцевого господарського суду повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Таким чином, колегія суддів встановила,
що обставини, на які посилається
скаржник, не можуть бути підставою для
зміни або скасування рішення
господарського суду міста Києва від
20.11.2013 року у справі №910/21143/13.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Молодіжний-15» на рішення
господарського суду міста Києва від
20.11.2013 року у справі №910/21143/13 залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 20.11.2013 року у справі
№910/21143/13 залишити без змін.

3. Справу №910/21143/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
С.Г. Рудченко

Судді
О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз