м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Публічного акціонерного
товариства «Страхова група «Країна»
До Приватного
акціонерного товариства «Страхова
Про стягнення 25 826,50 грн.
Суддя Мельник В.І.
від позивача не з`явився
від відповідача Дзюба І.М.,
довіреність № 13/753 від 08.04.2013
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
«Страхова група «Країна» (далі -
позивач) подало на розгляд
господарського суду міста Києва позов
до Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» (далі -
відповідач) про стягнення 25 826,50 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивачем, як страховиком, відповідно
до договору страхування наземного
транспорту № 19/0307/2.1.5.1 від 20.06.2012р. було
виплачено страхувальнику страхове
відшкодування в розмірі 25 826,50 грн.,
внаслідок чого, до позивача в порядку
ст. 27 Закону України "Про страхування"
та статті 228 Господарського кодексу
України перейшло право вимоги (регресу)
в межах здійснених фактичних затрат до
відповідача, як до особи, яка
відповідальна за відшкодування шкоди,
оскільки саме з вини особи,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована у відповідача,
сталася ДТП, наслідки якої визнано
позивачем страховим випадком та
здійснено виплату страхової суми
Ухвалою суду від 25.11.2013р. порушено
призначено розгляд на 13.12.2013 р.
11.12.2013р. до суду надійшла довідку від
13.12.2013р. відповідач подав через
канцелярію суду відзив на позов.
13.12.2013р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі, надав
пояснення по суті спору.
Представник відповідача проти позову
заперечив, з підстав викладених у
Суд відклав розгляд справи на 27.01.2014р.
13.01.2014р. відповідач подав через
канцелярію суду документи по справі.
27.01.2014р. представник позивача у судове
засідання не з`явився.
Представник відповідача проти позову
Суд дійшов висновку про задоволення
Згідно ст.87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2012 р. між ПАТ «СК «Країна»,
(далі - позивач) та Буреломовою М.Г., як
страхувальником, було укладено договір
страхування № 19/0307/2.1.5.1, згідно умов
якого об'єктом страхування є
транспортний засіб марки «Фольцваген»,
державний номерний знак ВТ 3901 АХ.

10.01.2013р. в м. Таврійськ, сталася ДТП за
участю транспортного «Фольцваген»,
державний номерний знак ВТ 3901 АХ, під
керуванням власника Сокол Г.Ф., та
транспортного засобу «ЗАЗ», державний
номерний знак ВТ 6296 АА, під керуванням
Сокол Г.Ф.

Згідно полісу № АВ/8785858
цивільно-адміністративна
відповідальність водія автомобіля
«ЗАЗ», державний номерний знак ВТ 6296 АА,
була застрахована ПрАТ «СК «Провідна».

Відповідно до постанови
Бериславського районного суду
Херсонської області №
647/152/13-п провадження « 3/647/91/2013 від
01.02.2013р., встановлено вину гр.
Філінського С.В. у здійсненні
правопорушення, передбаченому ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Позивачем було виплачено страхове
відшкодування у розмірі 26326,50 грн.
згідно страхового акту № 119/26527/2.1.5.1,
рахунку та наряду-замовлення, згідно
платіжного доручення № 637 від 01.04.2013р.,
копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно полісу № АВ/8785858 ліміт
відповідальності встановлено 50 000,00
грн., а франшизу 500,00 грн.

Позивач у своєму позові просив
суд стягнути з відповідача 25826,50 грн.
боргу , з урахуванням франшизи та
судові витрати.

Стаття 22 Цивільного кодексу України
встановлює, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу
України страховик здійснює страхову
виплату відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу
України встановлено, що до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

В статті 1187 ЦК України наведено
визначення: „Джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб".

Згідно із п.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про
страхування" визначено, що майнові
інтереси, які пов'язані із володінням,
користуванням і розпорядженням майном,
а також інтереси, пов'язані з
відшкодуванням страхувальником
заподіяної ним шкоди особі або її
майну, а також шкоди, заподіяної
юридичній особі (страхування
відповідальності) віднесені до
об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про
страхування" визначено, що страхова
сума - грошова сума, в межах якої
страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про
страхування" визначено, що страхове
відшкодування - це страхова виплата,
яка здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договорами майнового
страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України
„Про страхування" страховик має право
вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27
березня 1992 року "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" суди, розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, а між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу
України, особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Згідно відзиву на позов та своїх
пояснень до нього, представник
відповідача заперечив проти позовних
вимог посилаючись на відсутність
експертного звіту чи/або калькуляції, з
чим суд не погодився, на підставі
наступного.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Зазначена норма вказує на те, що до
страховика за договором добровільного
страхування, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування в межах фактичних витрат
переходить право регресу, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної завдані
збитки.

Така ж правова позиція викладена у
постановах ВСУ від 07.11.2011р. № 3-118гс11 та
від 12.03.2012р. № 53/128.

Згідно статті 228 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Частиною 4 статті 35 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що рішення суду з цивільної
справи, що набрало законної сили, є
обов'язковим для господарського суду
щодо фактів, які встановлені судом і
мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов
висновку про те, що позивач на підставі
ст.ст. 22, 1191, Цивільного кодексу України,
ст. 228 Господарського кодексу України
набув право регресу до відповідача
щодо відшкодування останнім понесених
позивачем витрат у вигляді суми
виплаченого страхового відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, про задоволення позовних
вимог у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
49, 82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» (,
адреса: 03049, м. Київ, вул.
Повітрофлотський 25) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Країна» (, адреса: 04176 м. Київ, вул.
Електриків 29-А) 25 826 (двадцять п`ять
тисяч вісімсот двадцять шість) грн. 50
коп. - страхового відшкодування в
порядку регресу, 1720 (одну тисячу сімсот
двадцять) грн. 50коп. - судового збору.

3. Видати наказ відповідно до ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України.

4. Рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання, оформленого
відповідно до вимог статті 84
Господарського процесуального кодексу
України.

(Повний текст рішення складено: 30.01.2014р.)

Суддя
Мельник В.І.