ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2014
Справа №917/2377/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Міт Бізнес Груп", вул.
Глибочицька, буд. 72, оф. 320, м. Київ, 04655

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
АДРЕСА_1

про стягнення грошових коштів в сумі 23
450,02 грн.

Суддя Плотницька Н.Б.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились,

від відповідача: ОСОБА_2, посв. НОМЕР_1
від 24.07.2013.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення згідно
статті 85 ГПК України.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 грошових коштів в
сумі 23450,02 грн.

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 3 грудня 2013
року порушено провадження у справі
№917/2377/13 та призначено до розгляду в
засіданні на 19 грудня 2013 року на 10:40 год.
у приміщені господарського суду
Полтавської області.

19 грудня 2013 року розгляд справи
відкладено на 16.01.2014, в зв'язку з неявкою
сторін та невиконання ними вимог
ухвали суду про порушення провадження.

27.12.2014 від відповідача надійшов відзив
на позовну заяву та копії документів
для приєднання до матеріалів справи
(вх. №18604).

В судовому засіданні 16.01.2014 представник
позивача виклав зміст позовних вимог
та наполягає на їх задоволенні.
Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував, з підстав викладених у
відзиві.

У зв'язку із закінченням двомісячного
терміну розгляду справи, встановленого
статтею 69 ГПК України, враховуючи
клопотання сторін, продовжено строк
розгляду спору на п'ятнадцять днів та
відкладено на 06.02.2014.

04.02.2014 від відповідача надійшли
додаткові докази, які приєднані судом
до матеріалів справи (вх. №1420, 1421)

Позивач в судове засідання не з'явився,
надіслав телеграму (вх. №1420 від 05.02.2014),
в якій просить суд відкласти розгляду
справи в зв'язку з відрядженням
директора.

Суд клопотання відхиляє виходячи з
наступного.

Ухвалою про порушення провадження у
справі від 03.12.2013 розгляд даної справи
було призначено на 19.12.2013. Про розгляд
даної справи позивач був повідомлений
належним чином (поштове повідомлення
про вручення ухвали суду в матеріалах
справи), але в судове засідання не
з'явився надіславши до суду телеграму з
клопотанням про відкладення розгляду
справи в зв'язку з відрядженням. Дане
клопотання судом було задоволено та
відкладено розгляд справи на 16.01.2014.
16.01.2014 розгляд справи відкладено, в
зв'язку з необхідністю витребування
додаткових документів. 16.01.2014
представник позивача в судове
засідання не з'явився, витребуваних
судом документів не надав. Стаття 6
Конвенції про захист прав людини та
основних свобод, ратифікованої Законом
від 17.07.97, гарантує кожній фізичній або
юридичній особі право на розгляд судом
упродовж розумного строку цивільної,
кримінальної, адміністративної або
господарської справи, а також справи
про адміністративне правопорушення, в
якій вона є стороною.

Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може не
брати до уваги доводи учасника
судового процесу щодо відкладення
розгляду справи у зв'язку з його
відсутністю (з причин, пов'язаних з
відпусткою, хворобою, службовим
відрядженням, участю в іншому судовому
засіданні і т.п.). При цьому
господарський суд виходить з того, що у
відповідних випадках такий учасник
судового процесу не позбавлений права
і можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою-четвертою статті 28
ГПК, з числа як своїх працівників, так і
осіб, не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника підлягає доведенню
учасником судового процесу на
загальних підставах (статті 32-34 ГПК).

Відповідно до статті 28 Господарського
процесуального кодексу України справи
юридичних осіб в господарському суді
ведуть їх органи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
свого представника. Керівники
підприємств та організацій, інші особи,
повноваження яких визначені
законодавством або установчими
документами, подають господарському
суду документи, що посвідчують їх
посадове становище. Представниками
юридичних осіб можуть бути також інші
особи, повноваження яких
підтверджуються довіреністю від імені
підприємства, організації. Довіреність
видається за підписом керівника або
іншої уповноваженої ним особи та
посвідчується печаткою підприємства,
організації.

Згідно статті 69 ГПК України спір має
бути вирішено протягом двох місяців з
дня надходження позовної заяви. У
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду спору, господарський суд
ухвалою може продовжити строк розгляду
спору, але не більш як на п'ятнадцять
днів. В даному випадку цей строк
закінчився (з урахуванням ухвали суду
від 16.01.2014 про продовження строку на 15
днів), а тому суд не може більше
відкладати розгляд справи.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, приписи статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод (ратифікована Законом України
від 17.07.1997 №475/97-ВР) щодо права кожного
на розгляд його справи упродовж
розумного строку, закінчення
встановленого статтею 69 ГПК України
строку вирішення спору, спір
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши подані докази,
суд встановив:

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Міт Бізнес Груп"
перерахувало в наслідок шахрайських
дій останнього Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 нібито за
послуги арбітражного керуючого по
справі №23/11, які Товариство з обмеженою
відповідальністю "Міт Бізнес Груп" не
отримало і не заказувало, грошові кошти
в розмірі 21 729,52 грн., а саме:

- пл. дорученням №4 від 13 липня 2012 на
суму 729,52 грн.;

- пл. дорученням №3 від 13 липня 2012 на
суму 8000,00 грн.;

- пл. дорученням №42 від 22 лютого 2013 на
суму 8000,00 грн.;

- пл. дорученням №47 від 18 березня 2013 на
суму 5000,00 грн.

Як стверджує позивач, станом на 07
жовтня 2013 між позивачем та
відповідачем ніяких актів приймання -
здачі виконаних робіт не існує. Позивач
направив відповідачу позовну заяву №1
(претензію) 23 травня 2013 року за №36 про
повернення ним грошових коштів в
розмірі 21 729,52 грн., однак відповіді на
неї у вказаний строк не отримано.

Відповідач в обґрунтування заперечень
посилається, на наступні обставини.

Постановою Господарського суду
Полтавської області від 05.07.2012 по
справі №23/11 визнано банкрутом і
відкрито ліквідаційну процедуру TOB
"Миргородм"ясопром". Ліквідатором
призначено арбітражного керуючого
ОСОБА_2, який виконував повноваження
розпорядника майна. Майновий комплекс
банкрута є предметом застави в ПАТ
"Дельта Банк", який визначив TOB "Міт
Бізнес Груп" як прямого покупця майна
на фіксованих умовах, і відповідно,
останній набув статусу учасника
провадження у справі про банкрутство.
Комітетом кредиторів (Протокол №3 від
16.08.2013) позивач був визначений як
платник послуг та додаткової
винагороди ліквідатора інших витрат
пов'язаних з провадженням справи про
банкрутство. (а.с.33-39). Укладення
відповідного договору на виконання
послуг не передбачено.

Відповідач, наголосив, що специфіка
послуг арбітражного керуючого не має
прямої направленості діяльності
виключно на замовлення і користь
окремої особи, у т.ч. і виконавця оплати
послуг, а регламентована спеціальним
законодавством і направлена в
інтересах всіх учасників справи про
банкрутство, у т.ч. сторін справи, як
боржника так і кредиторів. Позивач
отримав всі необхідні документи для
відповідних бухгалтерських проводок
по відображенню витрат на послуги
ліквідатора. При цьому відповідачем
рахунки та акти виконаних робіт (в
формі наряду звіту про виконану роботу)
були виставлені позивачу на загальну
сум 22 049,52 грн., включаючи період до
вступу в справу позивача, після
припинення оплати послуг ініціюючим
кредитором. Позивачем було сплачено
21729,52 грн., відповідно, не доплачено 320,00
грн.

Відповідач зазначив, що отримані від
позивача суми оприбутковані, включені
в податкові декларації та фінансові
звіти ліквідатора по справі №23/11, що
підтверджується наданими відповідачем
матеріалами. Повноваження
розпорядника майна та ліквідатора, які
виконувались відповідачем за період
проведення оплати позивачем
(березень-грудень 2012) не мають жодних
зауважень щодо якості,
професіоналізму, ліцензійних умов
провадження діяльності ні від сторін
по справі, ні державного органу з
питань банкрутства, ні суду, в
провадженні якого знаходиться справа
№ 23/11.

Ухвалою від 16.01.2014 суд зобов'язав
позивача надати відомості щодо
кримінального провадження стосовно
відповідача за фактом шахрайства.
Позивач не надав суду відповідних
доказів на підтвердження шахрайських
дій відповідача.

Як зазначається в частині першій
статті 32 ГПК України, доказами у справі
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення спору.

Згідно зі статтею 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. В силу
вказаної норми предметом доказування є
обставини, які свідчать про дійсні
права та обов'язки сторін у справі та
складаються з фактів, якими позивач
обґрунтовує підстави позову, та фактів,
якими відповідач обґрунтовує
заперечення проти позову.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В силу статті 35 ГПК України вирок суду з
кримінальної справи, що набрав
законної сили, є обов'язковим для
господарського суду при вирішенні
спору з питань, чи мали місце певні дії
та ким вони вчинені.

У відповідності зі статтею 43 ГПК
України наявні докази підлягають
оцінці у їх сукупності і жодний доказ
не має для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Позивач в обґрунтування позову
посилається на вчинення відповідачем
шахрайських дій, внаслідок чого
позивач перерахував кошти відповідачу.
Слід зазначити, що шахрайство - це склад
злочину, передбачений статтею 190
Кримінального кодексу України. При
цьому особа вважається невинуватою у
вчиненні злочину, доки її вину не буде
доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду (стаття 2 Кримінального кодексу
України).

Проаналізувавши матеріали справи,
оцінивши надані докази, перевіривши
повноту та достовірність наданих
позивачем матеріалів суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
обґрунтовані, матеріалами справи не
підтверджені та задоволенню не
підлягають.

Судові витрати відповідно до статті 49
ГПК України за подання позовної заяви
покладаються на Позивача.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Повний текст рішення складено 11.02.2014.

Суддя
Плотницька Н.Б.