ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2014 року Справа №
904/7280/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Прокопенко А.Є.
(доповідач)

суддів: Дмитренко А.К., Крутовських В.І.

при секретарі судового засідання:
Однорог О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Лук`янченко К.Є.
представник, довіреність №191/13 від
16.12.13;

від позивача: Тур А.Д. директор, виписка
з єдиного державного реєстру №420220 від
22.08.13;

від відповідача: Івженко Л.В. адвокат,
довіреність №б/н від 27.11.13;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Електродпостач",
м.Дніпропетровськ на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 30.10.2013р. у справі № 904/7280/13

за позовом приватного підприємства
"ТЄД", м.Алчевськ Луганської області

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Електродпостач",
м.Дніпропетровськ

про стягнення 44 625,79 грн. боргу за
договором на виконання робіт

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013р. приватне підприємство
"ТЄД" звернулося до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом
про стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Електродпостач" 44
625,79 грн. за договором №2909/10 від 29.09.2010р.,
з яких основний борг у сумі 37 720 грн.,
інфляційні втрати у сумі 1 029,38 грн., 3%
річних у сумі 2 432,18 грн. та пеня у сумі 3
444,23 грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 30.10.2013р.
по справі №904/7280/13 (суддя Юзіков С.Г.)
позовні вимоги задоволені частково: з
відповідача на користь позивача
стягнуто 37 720 грн. основного боргу, 2
365,51 грн. 3% річних, 2 898,53 грн. пені та 1
643,39 грн. судового збору; в решті вимог
відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач
виконав роботи для відповідача на
загальну суму 188 600 грн.
(підтверджується актами
прийому-передачі робіт), відповідач
частково оплатив такі роботи у сумі 150
880 грн., доказів оплати решти
заборгованості у сумі 37 720 грн.
відповідачем не надано і в силу
приписів статті 193 Господарського
кодексу України, статей 525,526 Цивільного
кодексу України позов в частині
стягнення основного боргу в сумі 37 720
грн. задоволено. Щодо часткового
задоволення позовних вимог про
стягнення 3% річних і пені, то суд
встановив, що позивачем невірно
визначено період прострочення, який
згідно з умовами договору почався з
20.07.2011р., а не з 17.07.2011р., як зазначено
позивачем. Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
інфляційних втрат суд зазначив, що у
період з 20.07.2011р. по 01.07.2013р. мала місце
дефляція, тому вимоги позивача в цій
частині задоволенню не підлягають.

Не погодившись з рішенням
господарського суду, товариство з
обмеженою відповідальністю
"Електродпостач" звернулося до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати це
рішення, посилаючись на те, що:

- при розгляді справи господарським
судом не було досліджено Технічне
завдання (додаток №1 до договору), яке є
невід'ємною частиною договору та не
застосовані Правила улаштування
електроустановок;

- акт прийому-передачі робіт від
12.07.2011р., податкова накладна №8 від
12.07.2011р. не є належними доказами того, що
виготовлене обладнання введене в
експлуатацію позивачем.

Позивач вважає доводи скаржника
безпідставними, просить залишити
рішення без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи,
вислухав пояснення присутніх у судових
засіданнях представників позивача та
відповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення
підлягає скасуванню, виходячи з
наступних підстав.

29.09.2010р. сторонами укладено договір №
2909/10, відповідно до п.1.1 якого замовник
(відповідач) доручає, а виконавець
(позивач) приймає на себе виготовлення,
поставку та введення в експлуатацію
обладнання згідно з вимогами
Технічного завдання (додаток №1) і в
комплектності відповідно до додатку
№2, які є невід'ємними частинами цього
договору.

Згідно п.2.1 договору загальна сума
договору становить 188 600 грн.

Відповідно до п.2.2 договору оплата
проводиться у наступному порядку:

2.2.1 - 60% від суми договору - попередня
оплата протягом 5 банківських днів
після підписання даного договору;

2.2.2 - 20% від суми договору - попередня
оплата протягом 5 банківських днів за
повідомленням про готовність
обладнання для проведення
пуско-налагоджувальних робіт;

2.2.3 - 20% від суми договору - оплата
протягом 5 банківських днів після
підписання сторонами акта вводу в
експлуатацію обладнання.

Відповідно п.3.3 договору виконання
зобов'язань за договором зі сторони
виконавця є підписання сторонами акта
введення в експлуатацію обладнання
відповідно додатку №2.

Згідно з п.4.4 договору за несвоєчасну
оплату за виготовлене обладнання
замовник сплачує виконавцю пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє в
цей період, від несплаченої суми
обладнання за кожен день прострочення.

Пунктом 6.1 договору сторони обумовили,
що цей договір вступає в силу з моменту
його підписання сторонами та діє до
повного виконання ними своїх
зобов'язань.

На виконання умов договору
відповідачем 07.10.2010р. проведена
передоплата у сумі 113 160 грн. та 09.02.2011р. -
у сумі 37 720 грн.

Як вказує позивач, ним виконані роботи
на загальну суму 188 600 грн., які прийняті
відповідачем та оформлені актами
приймання-здачі робіт(обладнання) від
30.12.2010р., 17.02.2011р. та 12.07.2011р. (а.с.21-23).

05.03.2013р. позивач направив відповідачу
претензію з вимогою сплатити борг з
урахуванням 3% річних, інфляційних
втрат та пені (а.с.29-32), але відповіді не
отримав.

У зв'язку з несплатою відповідачем
заборгованості у сумі 37 720 грн. за
актом приймання-здачі
робіт(обладнання) від 12.07.2011р. позивач
звернувся до суду з позовом.

На підставі статті 625 Цивільного
кодексу України та п.4.4 договору
позивач просив суд стягнути з
відповідача збитки від інфляції у сумі
1 029,38 грн., 3 % річних у сумі 2 432,18 грн. та
пеню у сумі 3 444,23 грн.

Згідно ч.1 ст.837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Статтею 193 Господарського кодексу
України визначено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону та
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст.525,526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як зазначалось вище, предметом
договору є виготовлення, поставка та
введення в експлуатацію обладнання
згідно з вимогами Технічного завдання
(додаток №1) і в комплектності
відповідно до додатку №2, які є
невід'ємними частинами цього договору
(п.1.1 договору).

Як вбачається з вищенаведених пунктів
2.2.3 та 3.3 договору сторонами узгоджено,
що остаточний розрахунок проводиться
після підписання ними акта введення в
експлуатацію обладнання; підписання
сторонами акта введення в експлуатацію
обладнання є виконанням зобов'язань за
договором зі сторони виконавця.

Отже, обов'язок по оплаті відповідачем
20% від загальної суми договору, що
складає 37 720 грн. (спірна сума),
виникає після підписання сторонами
акта введення в експлуатацію
обладнання.

Судова колегія погоджується з
викладеними в апеляційній скарзі
доводами скаржника про те, що акт
прийому-передачі робіт від 12.07.2011р.,
податкова накладна №8 від 12.07.2011р. не є
належними доказами того, що
виготовлене обладнання введене
позивачем в експлуатацію, оскільки з
перелічених документів вбачається, що
позивачем виготовлено та поставлено
силовий випрямляч до печі ДАПТ-0,4.

Позивачем не доведено належними
доказами, в розумінні статей 32,34,36
Господарського процесуального кодексу
України, введення в експлуатацію
спірного обладнання. Матеріали справи
не містять складеного та підписаного
сторонами акта введення в експлуатацію
обладнання.

Відповідно п.4.2.1 Технічного завдання
(додаток №1 до договору) силовий
випрямляч повинен відповідати вимогам
техніки безпеки в електроустановках та
ПУЕ (Правила улаштування
електроустановок), діючим державним та
міжнародним стандартам - ДСТУ 1814.1-85 та
вимогам цього технічного завдання.

Пунктами 9.1,9.2 Технічного завдання
(додаток №1 до договору) сторони
обумовили, що після завершення монтажу
і пуско-налагоджувальних робіт на
місці експлуатації випрямляч підлягає
приймальним випробуванням. Приймальні
випробування проводяться розробником
сумісно з замовником. Приймальну
комісію затверджують замовник та
розробник (виробник). До складу комісії
включають представників замовника
(глав комісії), розробника, виробника,
проектної організації, монтажної,
налагоджувальної та ремонтної
організації (при їх наявності).

За результатами приймальних
випробувань приймальна комісія
затверджує відповідність випрямляча
вимогам Технічного завдання і в разі
необхідності дає рекомендації щодо
доопрацювання та виведення
електропечі на проектні показники. На
підставі розгляду наданих документів
(креслення, експлуатаційна
документація, протоколи випробування)
та результатів випробувань комісія
складає акт приймання випрямляча
(п.п.9.5,9.6 Технічного завдання).

Господарським судом не досліджувалось
Технічне завдання та відповідно не
надано правової оцінки додатку №1 до
договору.

Відповідно до статей 33,34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
позовні вимоги як в частині стягнення
основного боргу у сумі 37 720 грн., так і в
частині стягнення збитків від інфляції
у сумі 1 029,38 грн., 3 % річних у сумі 2 432,18
грн. і пені у сумі 3 444,23 грн. задоволенню
не підлягають, а рішення
господарського суду підлягає
скасуванню як прийняте при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи.

Судовий збір за перегляд справи по
апеляційній скарзі покладається на
позивача відповідно до ст.49
Господарського процесуального кодексу
України.

Враховуючи наведене та керуючись
статтями 49, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Електродпостач", м.Дніпропетровськ
задовольнити.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 30.10.2013р.
у справі № 904/7280/13 скасувати.

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Стягнути з приватного підприємства
"ТЄД", м.Алчевськ Луганської області на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Електродпостач",
м.Дніпропетровськ 821,70 грн. судового
збору за подання апеляційної скарги,
про що видати наказ.

Видачу наказу доручити господарському
суду Дніпропетровської області.

У відповідності до ст.122 Господарського
процесуального кодексу України
припинити стягнення за наказом
господарського суду Дніпропетровської
області від 18.11.2013р., виданим на
виконання рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 30.10.2013р.
по справі № 904/7280/13.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписаний
30.01.2014 року.

Головуючий суддя
А.Є. Прокопенко

Суддя
А.К.Дмитренко

Суддя
В.І.Крутовських