ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2014 Справа №
901/4/14

За позовом Сакського міжрайонного
управління водного господарства

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Астон Ллойд
Агрікалчерел Комодітіз 2»

до відповідача Приватного
підприємства «Кримфудекспорт»

про розірвання договору

Суддя Доброрез І.О.

Представники:

від позивача - Балашов О.В. (довіреність
від 08.01.2014 вих. № 1-11/18);

від відповідача-1 (ТОВ «АЛАК 2») - Гнездов
О.В. (довіреність від 20.01.2014 б/н);

від відповідача-2 (ПП «Кримфудекспорт»)
- не з'явився

СУТЬ СПОРУ: 08.01.2014 від Сакського
міжрайонного управління водного
господарства (далі - позивач, Сакське
МУВГ) до господарського суду
Автономної Республіки Крим (далі -
суд) надійшла позовна заява до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Астон Ллойд
Агрікалчерел Комодітіз 2» (далі -
відповідач-1, ТОВ «АЛАК 2») і Приватного
підприємства «Кримфудекспорт» (далі -
відповідач-2, ПП «Кримфудекспорт»), в
якій позивач просить розірвати
укладений між сторонами договір від
16.11.2013 № 256 «Про переведення боргу за
договором № 88 про надання послуг з
постачання дніпровської води від 08
травня 2012 року».

Позовні вимоги обґрунтовує ст.ст. 525-526,
530, 610-611, 651, 653 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) та вказує, що
в результаті неналежного виконання
ПП «Кримфудекспорт» взятих на
себе зобов'язань за договором від 16.11.2013
№ 256 про переведення боргу в частині
оплати заборгованості у розмірі 501040,08
грн, яка виникла на підставі договору
про надання послуг з постачання
дніпровської води від 08.05.2012 № 88,
Сакське МУВГ значною мірою було
позбавлено того, на що воно
розраховувало при укладенні цього
договору, тобто на повернення
заборгованості. У зв'язку з чим,
належним способом захисту свого права
вважає вимоги про розірвання спірного
договору про переведення боргу.

Ухвалою суду від 10.01.2014 позовна заява
прийнята до розгляду та у порядку ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) зобов'язано
сторін надати суду документи,
необхідні для вирішення спору.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд
справи відкладався. Черговий розгляд
справи призначений на 03.02.2014.

Відповідач-2 явку свого повноважного
представника у судове засідання
повторно не забезпечив, про причини
неявки суд не повідомив. Так, особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання вимог ч. 1
ст. 64 та ст. 87 ГПК України. У разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду (п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»). За таких обставин,
суд вважає ПП «Кримфудекспорт»
належним чином повідомленим про час і
місце розгляду справи (а.с. 84-88).

Процесуальним правом, передбаченим ст.
59 ГПК України, відповідач-2 не
скористався та відзиву на позов не
надав.

До того ж, явка представника
відповідача-2 обов'язковою судом не
визнавалась, а тому, ураховуючи, що явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням зазначеного, суд вважає
за можливе розглядати справу без
участі представника ПП
«Кримфудекспорт» на підставі ст. 75 ГПК
України за наявними у справі
матеріалами.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав вимоги позовної
заяви та надав пояснення, аналогічні
викладеним у позові.

Представник відповідача-1 під час
судового засідання проти позову
заперечив з підстав, викладених у
відзиві (а.с. 49-52). Зокрема, зазначив, що
розірвання спірного договору
переведення боргу призведе до
подвійної відповідальності первісного
боржника - ТОВ «АЛАК 2», яке
розрахувалось з ПП «Кримфудекспорт»
шляхом продажу йому незавершеного
сільськогосподарського виробництва
згідно договору купівлі-продажу
незавершеного виробництва від 19.11.2012 №
1112-10. Додатково зазначив про
неможливість розірвання спірного
договору про переведення боргу,
оскільки зобов'язання сторін, які
випливають із його умов, були припинені
з моменту набрання законної сили
рішенням суду від 15.04.2013 у справі №
901/967/13-г про стягнення з відповідача-2 на
користь позивача заборгованості у
розмірі 501040,08 грн, у т.ч.: 455520,19 грн
основного боргу, 13633,48 грн пені, 31886,41 грн
штрафу.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, судом
встановлені наступні обставини.

08.05.2012 між Сакським МУВГ (Постачальник)
і ТОВ «АЛАК 2» (Замовник) укладено
договір про надання послуг з подачі
дніпровської води № 88 (далі - Договір №
88; а.с. 11), відповідно до п. 1 якого
Постачальник прийняв на себе
зобов'язання забезпечити подачу води з
точок водовиділу на міжгосподарській
меліоративній мережі до
внутрішньогосподарської
меліоративної мережі Замовника - для
поливу сільськогосподарських культур
на умовах Договору № 88 у випадку
відсутності заборгованості за послуги
з подачі води та використаної
електроенергії за попередні роки.
Замовник, у свою чергу, зобов'язувався
здійснювати оплату вартості послуг з
подачі одержаних об'ємів води та
використаної електроенергії на умовах
Договору № 88.

Крім того, 16.11.2012 між ТОВ «АЛАК 2»
(Первісний боржник), ПП
«Кримфудекспорт» (Новий боржник) і
Сакським МУВГ (Кредитор) укладений
договір про переведення боргу № 256
(далі - Договір про переведення боргу;
а.с. 14), п. 1 якого передбачено, що ним
регулюються відносини, пов'язані із
заміною зобов'язаної сторони
(Первісного боржника) у зобов'язанні, що
виникає із Договору № 88 щодо надання
послуг з постачання дніпровської води
від 08.05.2012 разом з усіма протоколами та
додатковими угодами до нього,
укладеного між Первісним боржником та
Кредитором.

Згідно із п. 2 Договору про переведення
боргу Первісний боржник переводить на
Нового боржника борг (грошове
зобов'язання) у розмірі 455520,19 грн, який
виник на підставі Договору № 88, що
підтверджується актом звірки
взаєморозрахунків між Кредитором та
Первісним боржником, який є невід'ємною
складовою частиною даного договору.
Новий боржник зобов'язаний сплатити
зазначену суму Кредитору не пізніше
10.12.2012 або на інших умовах, визначених в
додатковій угоді до Договору про
переведення боргу, яка укладається між
Новим боржником та Кредитором без
участі Первісного боржника.

Відповідно до п. 4 Договору про
переведення боргу з моменту підписання
між Сторонами даного договору Новий
боржник стає повноправним
правонаступником усіх прав та
обов'язків Первісного боржника за
Договором № 88, у тому числі, як боргу,
зазначеного в п. 2 Договору про
переведення боргу, так і будь-яких
майбутніх зобов'язань Нового боржника
перед Кредитором за цим договором
та/або Договором № 88.

Умовами Договору про переведення
боргу, зокрема, у п. 8 сторони
передбачили, що строк його діє починає
свій перебіг з 16.11.2012 та визначається
часом, достатнім для реального та
належного виконання у повному обсязі
цього договору.

Листом від 20.11.2012 вих. № 201112/02
відповідач-2 гарантував позивачу
оплату за Договором про переведення
боргу у повному обсязі та у строки,
передбачені зазначеним договором (а.с.
15).

Проте, як встановлено судом, ПП
«Кримфудекспорт» у визначений у п. 2
Договору про переведення боргу строк
взяті на себе зобов'язання зі сплати
заборгованості за Договором № 88 у
розмірі 455520,19 грн не виконав, у зв'язку з
чим Сакське МУВГ звернулось до суду із
позовом про стягнення вищевказаного
боргу.

Рішенням суду від 15.04.2013 у справі №
901/967/13-г стягнуто з ПП
«Кримфудекспорт» на користь Сакського
МУВГ грошові кошти у розмірі 501040,08 грн,
що включають: 455520,19 грн заборгованості
за договірними зобов'язаннями, 13633,48 грн
пені, 31886,41 грн штрафу. Крім того, судом
вирішено питання щодо розподілу
судових витрат (а.с. 66-70).

29.04.2013 судом виданий наказ на примусове
виконання вищевказаного рішення, який
був прийнятий до виконання Залізничним
відділом державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції Автономної Республіки Крим,
про що винесено відповідну постанову
про відкриття виконавчого провадження
від 30.05.2013 (а.с. 22-23, 25).

Постановою старшого державного
виконавця Залізничного відділу
державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції Коваленко К.П. від 26.09.2013 ВП №
38182008 наказ суду від 29.04.2013 у справі №
901/967/13-г повернутий позивачу у зв'язку з
відсутністю у ПП «Кримфудекспорт»
майна, на яке може бути звернуто
стягнення, а, здійснені державним
виконавцем заходи щодо розшуку такого
майна виявилися безрезультатними (а.с.
24).

Судом також встановлено, що на час
розгляду справи грошові кошти у
розмірі 501040,08 грн відповідачем-2 на
користь позивача сплачені не були,
доказів протилежного суду не надано, у
зв'язку з чим Сакське МУВГ значною
мірою було позбавлене того, на що воно
розраховувало при укладенні Договору
про переведення боргу, а саме на
повернення наявної заборгованості за
Договором № 88. Зазначене, на думку
позивача, є підставою для розірвання
Договору про переведення боргу, а тому
останній звернувся до суду із
відповідним позовом.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема,
з договорів та інших правочинів.

Частиною 1 ст. 510 ЦК України передбачено,
що сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор.

Боржник у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою (переведення
боргу) лише за згодою кредитора, якщо
інше не передбачено законом (ст. 520 ЦК
України).

Відповідно до ст. 521 ЦК України форма
правочину щодо заміни боржника у
зобов'язанні визначається відповідно
до положень ст. 513 ЦК України, зокрема,
правочин вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло основне зобов'язання.

Судом встановлено, що укладений між
позивачем та відповідачами договір від
16.11.2013 № 256 за своєю правовою природою є
договором переведення боргу.
Зазначений договір недійсним у
судовому порядку не визнавався,
доказів протилежного суду надано не
було. Докази припинення дії Договору
про переведення боргу або його
розірвання в матеріалах справи також
відсутні, у зв'язку з чим, у силу ст. 629 ЦК
України, він є обов'язковим для
виконання сторонами.

Як встановлено судом, ПП
«Кримфудекспорт» за умовами спірного
Договору про переведення боргу прийняв
на себе зобов'язання зі сплати
заборгованості ТОВ «АЛАК 2» за
Договором № 88. Факт наявності
вищевказаної заборгованості
підтверджується також рішенням суду
від 15.04.2013 у справі № 901/967/13-г, яке
набрало законної сили 29.04.2013.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

З урахуванням викладеного, є
доведеними факти наявності у ПП
«Кримфудекспорт» зобов'язання
сплатити Сакському МУВГ грошові кошти
у розмірі 501040,80 грн.

У той час, вищевказані кошти
відповідачем-2 позивачу сплачені не
були, у зв'язку з чим ПП
«Кримфудекспорт» є таким, що порушило
(прострочило виконання) зобов'язання за
Договором про переведення боргу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено,
що договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Аналізуючи зазначені приписи, суд
дійшов висновку, що оціночне поняття
істотності порушення договору
законодавець розкриває за допомогою
іншого оціночного поняття -
«значної міри» позбавлення сторони
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. Істотність
порушення визначається виключно за
об'єктивними обставинами, що склалися у
сторони, яка вимагає розірвання
договору. Вина сторони, що припустилася
порушення договору, не має будь-якого
значення і для оцінки порушення як
істотного, і взагалі для виникнення
права вимагати розірвання договору на
підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України. Також
критерієм істотного порушення закон
визнає розмір завданої порушенням
шкоди, який не дозволяє потерпілій
стороні отримати очікуване при
укладенні договору. При цьому мається
на увазі не лише грошовий вираз
завданої шкоди, прямі збитки, а і
випадки, коли потерпіла сторона не
зможе використати результати договору.

На підставі викладеного, суд вважає, що
невиконання відповідачем-2 взятих на
себе зобов'язань за Договором про
переведення боргу зі сплати позивачу
суми заборгованості, з урахуванням не
виявлення у останнього майна, за
рахунок якого можна здійснити таку
оплату, значною мірою позбавляє
Сакське МУВГ того, на що воно
розраховувало при укладенні спірного
Договору про переведення боргу, тобто
на одержання грошових коштів.
Зазначене свідчить про істотність
порушення ПП «Кримфудекспорт» взятих
на себе зобов'язань за Договором про
переведення боргу, у зв'язку з чим
вимоги Сакського МУВГ про його
розірвання є законними, обґрунтованими
та підтвердженими матеріалами справи.

Водночас, судом до уваги не приймаються
доводи представника відповідача-1 щодо
неможливості розірвання Договору про
переведення боргу з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином. Аналогічні
положення містяться у ч. 1 ст. 202
Господарського кодексу України (далі -
ГК України).

Так, чинне законодавство не пов'язує
припинення зобов'язання із наявністю
судового рішення чи відкриттям
виконавчого провадження по його
примусовому виконанню. Аналогічна
правова позиція викладена у постанові
Верховного Суду України від 26.03.2006 у
справі № 2-4/11319-2004.

Ураховуючи викладене, заборгованість
відповідача-2 перед позивачем виникла
саме в результаті невиконання умов
Договору про переведення боргу, а не на
підставі рішення суду від 15.04.2013 у
справі № 901/967/13-г, а тому наявність
останнього не припиняє дію
вищевказаного договору.

Щодо інших доводів ТОВ «АЛАК 2», то суд
зазначає, що вони не є такими, які
впливають на факти, встановлені судом,
а тому не спростовують істотність
порушення відповідачем-2 умов Договору
про переведення боргу.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
задовольняє позовні вимоги Сакського
МУВГ про розірвання спірного договору.

Згідно із ч. 5 ст. 188 ГК України якщо
судовим рішенням договір змінено або
розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Витрати позивача по сплаті судового
збору у розмірі 1147,00 грн відповідно до
ст. 49 ГПК України при задоволенні
позову покладаються солідарно на
відповідачів.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85, 115-116 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати укладений між Товариством
з обмеженою відповідальністю «Астон
Ллойд Агрікалчерел Комодітіз 2»,
Приватним підприємством
«Кримфудекспорт» і Сакським
міжрайонним управлінням водного
господарства договір від 16.11.2012 № 256
«Про переведення боргу за договором №
88 про надання послуг з постачання
дніпровської води від 08 травня 2012
року».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Астон Ллойд
Агрікалчерел Комодітіз 2» на користь
Сакського міжрайонного управління
водного господарства витрати по сплаті
судового збору у розмірі 573,50 грн
(п'ятсот сімдесят три грн 50 коп).

4. Стягнути з Приватного підприємства
«Кримфудекспорт» на користь Сакського
міжрайонного управління водного
господарства витрати по сплаті
судового збору у розмірі 573,50 грн
(п'ятсот сімдесят три грн 50 коп).

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складене 08.02.2014.

Суддя
І.О. Доброрез