КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2014 р. Справа№ 911/3081/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Ільєнок Т.В.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання -
Дмитрина Д.О.

за участю представників:

від прокуратури: Пантюхов О.В. - за
посвідченням №011863 від 28.10.2012р.;

від позивача 1: Задачіна Н.П. -
представник за довіреністю №220/725/д від
28.11.2013р.;

від позивача 2: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися;

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Луганського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері

на рішення господарського суду
Київської області від 07.10.2013р. (дата
підписання - 16.10.2013р.)

у справі №911/3081/13 (суддя - Щоткін О.В.)

за позовом Луганського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері

в інтересах держави в особі:

1. Міністерства оборони України;

2. Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Луганська Міністерства оборони
України

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОПТУКРПРОМ-ВР"

про стягнення 2 011,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Луганський прокурор з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі Міністерства оборони України
(позивач 1), Квартирно-експлуатаційного
відділу м. Луганська Міністерства
оборони України (позивач 2) звернувся з
позовною заявою до Господарського суду
Київської області до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ОПТУКРПРОМ-ВР" (відповідач) про
стягнення 4 062,93 грн. заборгованості за
використану електроенергію за
договором № 8 від 01.03.2012р. про
відшкодування вартості електричної
енергії, спожитої в процесі надання
послуг з харчування. Згодом , у процесі
розгляду справи, прокурор ,
погодившись з позивачем , зменшив
розмір позовних вимог і просив
стягнути з відповідача вартість
спожитої ним у квітні 2013р.
електроенергії у розмірі 2011,40 грн.

Правове обґрунтування позову
здійснене з посиланням на загальні
положення норм зобов'язального права
та ст. 1212 ЦК України.

Підставою позову Луганський прокурор з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері визначив невиконання
відповідачем умов Договору № 8 про
відшкодування вартості електричної
енергії спожитої в процесі надання
послуг з харчування від 01.03.2012р.

Відповідач вимог не визнав і просив
відмовити прокурору у задоволенні
його позову, стверджуючи, прокурором
не доведено направлення відповідачу
акту виконаних робіт, акт звірки
розрахунків та рахунку за квітень 2013
р. ,а отже, позовні вимоги не доведені.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 07.10.2013р. у справі
№911/3081/13 (суддя - Щоткін О.В.) в позові
відмовлено повністю. Стягнуто з
Міністерства оборони України в доход
державного бюджету України 860, 25 грн.
судового збору. Стягнуто з
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Луганська в доход державного бюджету
України 860, 25 грн. судового збору.

За оцінкою місцевого господарського
суду, прокурором, належними та
допустимими доказами, у розумінні
ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу, не доведено
суду надсилання позивачем 2
відповідачеві вказаних акту виконаних
робіт та рахунку-фактури за квітень 2013
року, а отже, позовні вимоги як
документально недоведені
задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись із висновками суду
першої інстанції та мотивами
прийнятого ним рішення, Луганський
прокурор з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати
рішення господарського суду Київської
області від 07.10.2013р. частково у даній
справі та прийняти нове рішенні, яким
позов на суму 2 011,40 грн. за квітень 2013
року задовольнити.

За оцінкою апелянта, суд першої
інстанції дійшов хибного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, оскільки неповно дослідив
фактичні обставини справи, що мають
значення для справи, що призвело до
постановлення рішення із неправильним
застосуванням норм матеріального
права та позбавлення позивача захисту
своїх порушених прав.

Так, за поясненнями скаржника, на
виконання умов Договору позивачем 2
були надані послуги відповідачу, що
підтверджується підписаним та
скріпленим печатками сторін договору
актом виконаних робіт № 4/8 від 12.06.2013р.,
в якому зафіксовано факт
заборгованості за квітень 2013 року у
розмірі 2 011,40 грн. на підставі актів
розходу ТОВ "ОПТУКРПРОМ-ВР"
електроенергії в солдатських їдальнях,
де надавались послуги з харчування
відповідачем.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Луганського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері у
справі №911/3081/13 передано на розгляд
судді Кропивній Л.В.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
04.11.2013р. для розгляду апеляційної
скарги Луганського прокурора з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
у справі №911/3081/13 було сформовано
колегію суддів у складі: головуючої
судді Кропивної Л.В., суддів Гончарова
С.А., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.112013р. №911/3081/13
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя - Кропивна Л.В. (доповідач), судді:
Гончаров С.А., Мартюк А.І.) апеляційну
скаргу Луганського прокурора з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
прийнято до провадження, а її судовий
розгляд призначено на 20.11.2013р.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 20.11.2013р. у
зв'язку з перебуванням судді Гончарова
С.А. у відпустці, було доручено
здійснити розгляд справи №911/3081/13
колегією суддів у складі головуючого
судді: Кропивної Л.В. (доповідач), судді:
Отрюх Б.В., Мартюк А.І.).

20.11.2013р. в судовому засіданні колегією
суддів оголошено перерву у справі №
911/3081/13 до 04.12.2013р.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
03.12.2013р. у зв'язку з перебуванням судді
Отрюха Б.В. у відпустці, було доручено
здійснити розгляд справи №911/3081/13
колегією суддів у складі головуючого
судді: Кропивної Л.В. (доповідач), судді:
Мартюк А.І., Чорної Л.В.).

04.12.2013р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшли письмові пояснення у справі, в
яких останній просив суд рішення
місцевого господарського суду у даній
справі залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.12.2013р. у
справі № 911/3081/13 розгляд апеляційної
скарги відкладено на 25.12.2013р.

18.12.2013р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від позивача 2
надійшло клопотання про відкладення
розгляду апеляційної скарги
призначеного на 25.12.2013р., у зв'язку з
неможливістю забезпечити явку
представника останнього, з огляду на
те, що представник задіяний в іншому
судовому процесі.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 25.12.2013р. у
зв'язку з перебуванням судді
Мартюк А.І. у відпустці, було доручено
здійснити розгляд справи №911/3081/13
колегією суддів у складі головуючого
судді: Кропивної Л.В. (доповідач), судді:
Ільєнок Т.В., Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.12.2013р.
апеляційну скаргу Луганського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 22.01.2014р.

Позивач 2 та відповідач процесуальним
правом на участь у судовому засіданні
не скористались, хоча про час та місце
судового засідання були повідомлені
належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалу Київського апеляційного
господарського суду від 25.12.2013р. з
призначенням судового засідання по
даній справі на 22.01.2014р. позивачем 2
отримано, про що міститься в матеріалах
справи повідомлення про вручення
поштового відправлення з відміткою про
отримання даного процесуального
документу.

Крім того, з матеріалів слідує, що
Ухвалу Київського апеляційного
господарського суду від 25.12.2013р. було
направлено відповідачу на юридичну
адресу, зазначену у позовній заяві та у
Виписці з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії ААВ № 794897 від
05.03.2013р. (а.с. 29, т. 1). Згідно довідки, що
міститься на конверті, в якому
повернулась ухвала Київського
апеляційного господарського суду від
25.12.2013р. значиться відмітка, що адресат
за зазначеною адресою не проживає.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» місцезнаходження
юридичної особи або місце проживання
фізичної особи - підприємця
визначається на підставі відомостей,
внесених до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (стаття 17 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців"). У
випадках, передбачених статтею 56 ГПК
України, місцезнаходження (місце
проживання) відповідача визначається
за даними його державної реєстрації як
суб'єкта господарювання.

Крім того, відповідно до п. 3.9.1.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» за змістом
зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Оскільки, всі учасники судового
процесу були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги, проте позивач 2 та
відповідач не скористалися своїми
правами, передбаченими статтями 22 ГПК
України, та виходячи з того, що явка
учасників апеляційного провадження
судом апеляційної інстанції
обов'язковою не визнавалася, а участь в
засіданні суду є правом, а не обов'язком
сторони, Київський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
неявка представників позивача 2 та
відповідача у дане судове засідання не
перешкоджає розгляду апеляційної
скарги по суті.

Прокурор в судовому засіданні
апеляційної інстанції підтримав
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
просив суд апеляційну скаргу
задовольнити, рішення місцевого
господарського суду скасувати.

Представник позивача 1 в судовому
засіданні апеляційної інстанції
підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі, просив суд
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення місцевого господарського суду
скасувати і прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 01.03.2012р. між
Квартирно-експлуатаційним відділом м.
Луганська Міністерства оборони
України ( далі - сторона 1, позивач 2) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ОПТУКРПРОМ-ВР"
(далі - сторона 2, відповідач) був
укладений Договір № 8 про
відшкодування вартості електричної
енергії, спожитої в процесі надання
послуг з харчування. За змістом п. 1.1
Договору сторона 2 згідно з
нормативним розрахунком споживання
електричної енергії або показниками
лічильників, виходячи з вартості
встановлених енергозабезпечуючим
підприємством тарифів споживання,
відшкодовує стороні 1 вартість
електроенергії, спожитої в процесі
надання послуг з харчування особового
складу Збройних Сил України, які
надаються на підставі Договору про
закупівлю послуг харчування №
286/2/12/2 від 02.02.2012р.

Відповідно до п. 6.1. Договору про
відшкодування вартості електричної
енергії спожитої в процесі надання
послуг з харчування № 8, цей договір
діє з 01.03.2012р. до 31.12.2012р.

19.03.2013р. між Квартирно-експлуатаційним
відділом м. Луганська Міністерства
оборони України та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ОПТУКРПРОМ-ВР" було укладено Додаткову
угоду до Договору № 8 від 01.03.2012р.,
відповідно до п. 1 якої п. 6.1 Договору
було викладено в наступній редакції: "п.
6.1 договір діє з 01.03.2012 р. до 30.04.2013 р."

Таким чином, строк дії Договору № 8
продовжено до 30.04.2013 року.

20.03.2013р. Квартирно-експлуатаційним
відділом м. Луганська Міністерства
оборони України та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ОПТУКРПРОМ-ВР" було підписано
додаткову угоду до договору № 8 від
01.03.2012 р., якою були внесені зміни до п.
1.1. договору, викладено його у такій
редакції: "Сторона 2 відшкодовує
стороні 1 вартість електричної енергії,
спожитої в процесі надання послуг з
харчування, що надаються на підставі
договору про закупівлю послуг щодо
забезпечення харчуванням за
контрактом (харчування, забезпечення
продуктами харчування особового
складу військових частин та військових
навчальних закладів Збройних Сил
України, інших осіб, які згідно з
законодавством мають право на
забезпечення харчування у
стаціонарних та польових умовах та
годування штатних тварин) від 20.03.2013
року № 286/2/13/5".

Відповідно до пп. 3.1.1 та пп. 3.1.2 п.3.1
сторона 1 зобов'язується своєчасно, в
повному обсязі забезпечити
електроенергією об'єкти харчування, що
задіяні стороною 2 у наданні послуг,
згідно із договором про харчування,
дотримуючись норм споживання та
технічних правил користування, а також
не чинити перешкод у забезпеченні
електроенергією об'єкти харчування,
прийнятих та задіяних в процесі
надання стороною 2 послуг з харчування.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є, зокрема, договори та
інші правочини, завдання майнової
(матеріальної) шкоди іншій особі.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У відповідності до ч. 2 ст 218 ГК Укрїани
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Між тим відповідач не довів, що
невиконання ним зобов'язань з
оплати вартості спожитої у квітні
2013 р. електроенергії у період надання
послуг з харчування виявилося
неможливим внаслідок дії непереборної
сили, тобто надзвичайних і
невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Наведені ним заперечення ґрунтуються
на недоведеності доводів прокурора
щодо направлення на адресу
відповідача вказаних документів.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
позові, погодився з доводами
відповідача і зазначив, що з поданих
суду першої інстанції документів не
вбачається направлення в адресу
відповідача актів виконаних робіт,
актів звірки та рахунку за квітень 2013
року, адже відсутній опис-вкладення у
цінний лист з переліком документів, які
надсилались поштовим відправленням
№313, а лист № 1537 від 14.06.2013р. за
відсутності опису-вкладення не може
бути належним та допустимим доказом
отримання зазначених документів
відповідачем.

З такими висновками погодитися не
можна, оскільки вони суперечать
фактичним обставинам справи.

За умовами Договору (пункт 2.2)
передбачено, що до 5 числа місяця
наступного за звітним сторона 1 надає
стороні 2 рахунок-фактуру та акт
виконаних робіт, оформлені на підставі
акту звірки та у відповідності до вимог
чинних нормативних документів, що є
підставою для проведення оплати за
Договором.

Згідно пп. 3.2.2 п. 3.2 сторона 2 після
контролю за достовірністю вказаних у
актах виконаних робіт показників
зобов'язана підписати їх у триденний
термін.

Відповідно до пп. 3.2.3 п. 3.2 договору
сторона 2 зобов'язується після
отримання від сторони 1 оформленого
згідно вимог діючого законодавства
України пакету документів, а саме:
рахунків-фактур та актів виконаних
робіт, протягом 10 банківських днів
здійснювати оплату за спожиту
електричну енергію.

У Договорі сторони не узгодили, що
листування між ними здійснюється
рекомендованими відправленнями.

Доводи відповідача про недоведеність
обставин направлення йому і
отримання ним акту виконаних
робіт спростовуються наданим суду
апеляційної інстанції актом від № 48
від 12 червня 2013р., за змістом якого
обидві сторони договору визнали, що у
процесі надання послуг з харчування
відповідачем у період з 08.04.по 30.04.2013р.
спожито електроенергії у кількості
1689 квтг на суму 2011,40 грн.

Отже, на момент прийняття 03.10.2013р. судом
першої інстанції рішення, відповідачу
було достеменно відомо про отримання
та підписання ним вказаного акту, а
отже виникнення заборгованості на
суму 2011,40 грн.

Усупереч обов'язку, покладеного на
сторони у господарському процесі
вживати заходів до всебічного,
повного та об'єктивного дослідження
всіх обставин справи, відповідач діяв
недобросовісно, що, утім, не
звільняло суд першої інстанції у разі
виникнення сумнівів на предмет
належності та допустимості доказів,
витребувати від сторін необхідні
документи.

З огляду на викладене судом першої
інстанції неповно з'ясовані обставини,
що мають значення для справи,
висновки, викладені у рішенні, не
відповідають обставинам справи , а
тому рішення господарського суду
Київської області від 07.10.2013р. у справі
№911/3081/13 підлягає скасуванню з
прийняттям нового рішення про
задоволення позову і покладення
судового збору на відповідача у
справі.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат за подання апеляційної скарги
апеляційний господарський суд
враховує наступне.

Згідно пп. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" ставки судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви немайнового
характеру встановлюються у таких
розмірах: 1 розмір мінімальної
заробітної плати, за подання позовної
заяви майнового характеру: 2 відсотки
ціни позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат

Звертаючись з даним позовом до суду,
прокурором заявлено вимогу майнового
характеру, а саме: стягнення 2 011,40 грн.

Відповідно до п. 2.4. статті 4 Закону
України «Про судовий збір» за подання
до господарського суду апеляційної
скарги на рішення суду встановлені
ставки судового збору, зокрема, 50
відсотків ставки, що підлягає сплаті
при поданні позовної заяви.

Таким чином, сума судового збору за
подання апеляційної скарги становить
860,25 грн.

Згідно п 4.6 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" від 21.02.2013р. № 7,
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

Враховуючи вищевикладене та з
врахуванням того, що відповідач не
звільнений від сплати судового збору,
відшкодування витрат по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається відповідача.

З огляду на те, що апеляційним
господарським судом рішення
Господарського суду Київської області
від 07.10.2013р. у справі №911/3081/13
скасовується, позов задовольняється,
то відповідно і розмір судового збору
за подання позову до суду першої
інстанції також підлягає до стягнення
з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОПТУКРПРОМ-ВР".

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 12, 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Луганського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері на рішення
господарського суду Київської області
від 07.10.2013р. у справі №911/3081/13
задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Київської області від 07.10.2013р. у справі
№911/3081/13 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити:

"Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОПТУКРПРОМ-ВР" (08636,
Київська область, Васильківський
район, село Велика Бугаївка, вулиця
Шевченка, будинок 41, код 36517589) на
користь Квартирно-експлуатаційного
відділу м. Луганська (91047, м. Луганськ,
вул. Оборона, 32, код 07652214) 2 011 (дві тисячі
одинадцять) гривень 40 копійок. Стягнути
з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОПТУКРПРОМ-ВР" (08636,
Київська область, Васильківський
район, село Велика Бугаївка, вулиця
Шевченка, будинок 41, код 36517589) в доход
державного бюджету України за розгляд
позовної заяви 1 720 (тисяча сімсот
двадцять) гривень 50 (п'ятдесят)
копійок."

4.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОПТУКРПРОМ-ВР" (08636,
Київська область, Васильківський
район, село Велика Бугаївка, вулиця
Шевченка, будинок 41, код 36517589) в доход
державного бюджету України за розгляд
апеляційної скарги 860 (вісімсот
шістдесят) гривень 25 (двадцять п'ять)
копійок.

5. Доручити Господарському суду
Київської області видати накази.

6.Матеріали справи №911/3081/13 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
Т.В. Ільєнок

Л.В. Чорна