ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.02.14р. Справа № 904/8919/13За позовом
Дніпропетровського воєнізованого
гірничорятувального
(аварійно-рятувального) загону
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій, м.
Дніпропетровськ

до Державного підприємства "Бар'єр", м.
Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області

про стягнення 11 255 грн. 32 коп.

Суддя Рудь
І.А.

Представники:

від позивача: Галкін М.Г., дов. б/н від
21.07.13р.;

від відповідача: Ісаков В.В, дор. №06/702
від 09.10.13р..

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровський воєнізований
гірничорятувальний
(аварійно-рятувальний) загін Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
звернувся до господарського суду з
позовом, в якому просить стягнути з
Державного підприємства "Бар'єр"
заборгованість за надані послуги в
розмірі 11 255 грн. 32 коп. з яких: 11 000 грн. 00
коп. - сума основного боргу, 251 грн. 32 коп.
- 3% річних, 4 грн. 00 коп. - інфляційне
збільшення, відповідно до умов
Договору № 30 від 01.01.2006 р. на постійне і
обов'язкове аварійно-рятувальне
обслуговування.

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним
виконанням відповідачем своїх
договірних зобов'язань.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У
відзиві на позовну заяву зазначив, що
протягом 2012-2013р.р. позивачем в
порушення умов договору відповідні
роботи не проводилися, заходи не
здійснювалися, представники позивача
на територію ДП „Бар'єр" для виконання
покладених договором обов'язків не
з'являлися. Вказує, що додані до
позовної заяви акти виконання умов
договору відповідачем не
підписувалися, на адресу підприємства
не надходили ані вказані акти, ані
рахунки до сплати. Просив в позові
відмовити.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у
судовому засіданні оголошувалася
перерва з 31.01.2014р. по 04.02.2014р.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, вислухавши
пояснення представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2006р. між Дніпропетровським
воєнізованим гірничорятувальним
загоном Державної спеціальної
(воєнізованої) аварійно-рятувальної
служби МНС України правонаступником,
якого є Дніпропетровський
воєнізований гірничорятувальний
(аварійно-рятувальний) загін Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
(виконавець) та Державним
підприємством "Бар'єр" (замовник),
укладено Договір № 30 на постійне і
обов'язкове аварійно-рятувальне
обслуговування (надалі-Договір),
предметом якого є організація і
виконання за викликом замовника 2-м
взводом виконавця невідкладних
заходів в умовах надзвичайних ситуацій
(НС) з метою рятування людей, надання
допомоги потерпілим, захисту
матеріальних цінностей, локалізації та
ліквідації наслідків НС, виконання
інших робіт, що потребують
застосування спеціального
аварійно-рятувального оснащення і
відповідної кваліфікації особового
складу виконавця на об'єктах замовника
та профілактичного нагляду і контролю
за станом техногенної безпеки на
об'єктах замовника, а також виконання
попереджувальних робіт згідно з
вимогами нормативних документів (п.1
Договору).

За умови п. 2.1 Договору для виконання
доручених обов'язків виконавець 2-м
взводом забезпечує:

- цілодобове оперативне чергування
відділень, АРМГ і командного складу
загону, готових до негайного виконання
робіт за призначенням на об'єктах
замовника;

- оснащення відділень устаткуванням
відповідно до Табелю мінімального
оснащення і забезпечення його
належного стану;

- доставку відділень на аварійний
об'єкт в нормативний час, відповідно
Статуту ведення аварійно-рятувальних
робіт;

- надання кваліфікованої медичної
допомоги потерпілим в осередку аварії,
надзвичайної ситуації в
догоспітальний період;

- комплектування особовим складом, що
відповідає вимогам кваліфікаційної
підготовленості і професійної
придатності в чисельності відповідно
до нормативів обслуговування,
визначених планами ліквідації аварій
(ПЛА);

- обов'язкове тренування особового
оперативного складу згідно з
програмами з метою підтримання
відповідного кваліфікаційного рівня
та професійної придатності;

- нагляд і контроль за фактичним станом
підготовленості обслуговуваних
об'єктів до ліквідації НС, згідно
вимогам, зафіксованим ПЛА та іншими
нормативними документами;

- контроль підготовленості персоналу і
спеціальних служб об'єкту до дій у
надзвичайних ситуаціях;

- інженерно-технічну оцінку
підготовленості об'єкту до можливих
надзвичайних ситуацій.

Відповідно до п. 4.1 Договору вартістю
постійного і обов'язкового
аварійно-рятувального обслуговування
є фінансування згідно з калькуляцією,
що додається до цього Договору і
становить 1,41% від наданої калькуляції
та складає 6000 грн. 00 коп. на рік,
щомісячно по 500 грн. 00 коп.

Перерахування коштів проводиться
щомісячно в розмірі 1/12 річної суми в
термін до 10 числа місяця, що слідує за
звітним, згідно наданим виконавцем
рахункам.

Згідно п. 6 Договору, він вступає вдію з 1
січня 2006р. Аварійно-рятувальне
обслуговування припиняється при
підтвердженому у встановленому
порядку факту відсутності потенційної
техногенної небезпеки об'єкту
замовника.

Додатковими угодами № 6 від 01.01.12р. та №
7 від 01.01.13р. сторонами продовжено строк
дії Договору до 31.12.2012р. та 31.12.2013р.
відповідно.

Як зазначає позивач, у період з січня
2012р. по жовтень 2013р. ним здійснювалося
аварійно-рятувальне обслуговування
об'єктів відповідача, про що позивачем
складені та направлені на адресу
відповідача акти виконання умов
договору (а.с. 35-49) та рахунки (а.с. 20-34).

Відповідач свої зобов'язання щодо
оплати вартості наданих позивачем
послуг не виконав, у зв'язку із чим у
нього виникла заборгованість перед
позивачем на загальну суму 11 000 грн. 00
коп.

На підставі положень ст. 625 Цивільного
кодексу України, позивач нарахував та
вимагає стягнути з відповідача 3%
річних в сумі 251 грн. 32 коп. за період з
11.09.12р. по 11.11.13р. та інфляційні втрати за
вказаний період в розмірі 04 грн. 00 коп.

На час розгляду справи, доказів сплати
заборгованості відповідачем не надано.

На підтвердження позовних вимог
позивачем надано Договір та додаткові
угоди до нього, рахунки та акти
виконання умов договору, копії списків
згрупованих поштових відправлень та
фіскальних чеків, копію акту перевірки
діяльності державної
аварійно-рятувальної служби
Дніпропетровського ВГРЗ, копію акту
контролю за діяльністю
аварійно-рятувальних служб, копію
довідки про проведення профілактичних
обстежень об'єктів відповідача, копії
актів профілактичного обстеження тощо.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Частинами 1 та 2 ст.5 Закону України "Про
аварійно-рятувальні служби"
встановлено, що аварійно-рятувальні
служби обслуговують окремі території,
а також підприємства, установи та
організації незалежно від форми
власності, на яких існує небезпека
виникнення надзвичайних ситуацій
природного чи техногенного характеру.

Постійному та обов'язковому
обслуговуванню аварійно-рятувальними
службами підлягають, у тому числі,
підприємства, організації з видобутку
і переробки твердих, рідких та
газоподібних корисних копалин,
експлуатації продуктопроводів, а також
ті, що будують, експлуатують або
ліквідують підземні виробки та споруди
різного призначення.

Також, постановою Кабінету Міністрів
України від 04.08.2000р. №1214 затверджено
Перелік об'єктів та окремих територій,
які підлягають постійному та
обов'язковому на договірній основі
обслуговуванню державними
аварійно-рятувальними службами, на
підставі якого постійному та
обов'язковому обслуговуванню
державними аварійно-рятувальними
службами підлягають
гірничо-збагачувальні комбінати,
рудники (шахти), в тому числі ті, що
підлягають закриттю, збагачувальні
фабрики, кар'єри з видобутку залізної,
марганцевої і сірчаної руд, солі
калійних добрив, флюсо-доломітів,
хвостосховища, шламонакопичувачі,
підприємства з видобутку нерудних
будівельних матеріалів потужністю
понад 50 тис. куб. метрів гірничої маси
на рік та підприємства, де проводяться
підривні роботи, об'єкти, де
здійснюється виготовлення
найпростіших вибухових промислових
речовин, об'єкти транспортного
будівництва та спеціальні підземні
споруди.

Пунктом 3.1 розділу 3 Порядку
обслуговування об'єктів та окремих
територій держаними
аварійно-рятувальними службами,
затвердженого наказом Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
від 17.11.2003р. №440 встановлено, що
постійне та обов'язкове обслуговування
об'єктів державними
аварійно-рятувальними службами
(формуваннями) здійснюється на
підставі договору на постійне та
обов'язкове обслуговування.

Згідно з п.4.4 Порядку договір на
постійне та обов'язкове обслуговування
укладається на невизначений термін і
може, за згодою сторін, коригуватися
шляхом внесення до нього доповнень у
зв'язку із змінами обсягів та вартості
аварійно-рятувального обслуговування
відповідно до змін законодавства.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов, які визначені змістом
зобов'язання.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Відповідно до приписів статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Як вже зазначалося, умовами спірного
Договору визначено, що оплата
аварійно-рятувального обслуговування
здійснюється замовником на підставі
рахунків, виставлених виконавцем.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, позивачем не надано
належних доказів на підтвердження
вручення або направлення на адресу
відповідача відповідних рахунків,
виставлених до сплати у спірному
періоді. Більш того, до матеріалів
справи взагалі не надані рахунки за
період з січня по серпень 2012р. на суму
4000 грн. 00 коп.

Надані позивачем копії списків
згрупованих поштових відправлень
рекомендованих листів та фіскальних
чеків „Укрпошта" не можуть бути
прийняті судом в якості належних
доказів направлення рахунків на адресу
відповідача, оскільки із зазначених
документів не вбачається яка саме
кореспонденція та на яку адресу
направлена відправником.

З урахуванням встановлених обставин,
господарський суд вважає, що позовні
вимоги не обґрунтовані, не
підтверджені належними доказами та
задоволенню не підлягають.

Відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

На підставі вищезазначеного, керуючись
ст.ст.4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя І.А. Рудь Повне рішення складено
-10.02.14р.