ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2014 р.
Справа № 907/1043/13

м. Львів

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого - судді
Кордюк Г.Т.

суддів
Гриців В.М.

Якімець Г.Г.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ
"Проектно-будівельне об'єднання "Тиса"
за № 288 від 13.12.2013 року

на рішення господарського суду
Закарпатської області від 03.12.2013 року

у справі № 907/1043/13

за позовом: ТзОВ "Бульвар", м. Берегово

до відповідача: ТзОВ
"Проектно-будівельне об'єднання "Тиса",
м. Хуст

про стягнення 50 000,00 грн.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 03.13.2013 року у
справі № 907/1043/13 (суддя Русняк В.С.)
задоволено позов ТзОВ "Бульвар":
стягнуто з ТзОВ «Проектно-будівельне
об'єднання «Тиса» на користь ТзОВ
"Бульвар" суму 50 000,00 грн. зайво
сплачених коштів, а також 1 720,50 грн. у
відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Приймаючи рішення у даній справі,
місцевий господарський суд виходив з
того, що ТзОВ «Бульвар" згідно
квитанції до прибуткового касового
ордеру від 04.04.2011р. перераховано, а
відповідачем прийнято грошові кошти у
сумі 50 000 грн. "за виконанні буд. роботи
згідно договору № 7/09 від 07.09.2010 р.», які
не були враховані ні при розгляді судом
справи № 5008/1014/2012, ні при примусовому
виконанні органами ДВС наказу по
вищезазначеній справі, а також не
повернуті відповідачем, а тому прийшов
до висновку, що 50 000,00 грн. є зайво
сплаченими коштами.

Не погоджуючись із рішенням місцевого
господарського суду, ТзОВ
«Проектно-будівельне об'єднання «Тиса»
подано апеляційну скаргу, в якій
просить рішення господарського суду
скасувати повністю та прийняти нове
рішення, яким в позові відмовити.
Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт
покликається на те, що у договорі
підряду сторони погодили тільки
приблизну (орієнтовну) вартість робіт в
сумі 290 780,00 грн., яка може коригуватися,
а також передбачили компенсаційні
виплати підряднику (відповідачу) за
виконання будівельних робіт, що не
охоплюються ціною договору.

Крім цього, апелянт зазначає, що
відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України,
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки. Таким чином, саме порушення
зобов'язання є підставою для
застосування такої міри
цивільно-правової відповідальності, як
відшкодування збитків. При цьому
обов'язковими елементами складу
цивільного правопорушення є наявність
збитків, протиправність дій цієї особи,
причинного зв'язку між діями особи та
збитками, які складають об'єктивну
сторону правопорушення, та вини особи,
внаслідок дій якої спричинено збитки.
За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Однак, на вказані обставини
господарський суд першої інстанції
уваги не звернув і не надав їм
належного правового значення та
всупереч ст. 43 ГПК України не встановив
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору, зокрема,
не з'ясував правову сутність платежу по
квитанції до прибуткового касового
ордера б/н від 04.04.2011 року з урахуванням
п.п. 2.1, 3.2, 3.3 Договору підряду, у зв'язку
з чим прийшов до помилкового та
передчасного висновку про переплату
коштів позивачем за договором підряду
в сумі 50000 грн.

Сторони у справі участь уповноважених
представників у судове засідання не
забезпечили, про причини неявки не
повідомили, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце судового
засідання. Позивач вимоги ухвали суду
від 20.12.2013 року не виконав, відзив на
апеляційну скаргу не подав.

Розглянувши в судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та оцінивши наявні в
ній докази, апеляційний господарський
суд вважає, що апеляційну скаргу слід
задоволити та рішення господарського
суду скасувати, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи,
07.09.2010 року між ТзОВ
„Проектно-будівельним об'єднанням
„Тиса" (підрядником) та ТзОВ „Бульвар"
(замовником) укладено договір № 7/09 від
(а.с. 9) на виконання робіт по
будівництву критого ринку з
улаштуванням торгівельного центру -
супермаркету по вул. Духновича м. Хуст,
відповідно до умов якого, замовник
замовляє, а підрядник бере на себе
зобов'язання виконати роботи по
будівництву критого ринку з
улаштуванням торгівельного центру -
супермаркету по вул. Духновича м. Хуст.

Згідно з п. 2 Договору загальна вартість
підрядних робіт по будівництву
визначається за динамічною договірною
ціною, яка складає 290 780 грн. та
обов'язково уточнюється після
виконання робіт по фактичних витратах
підрядника. Розрахунки за виконані
роботи проводяться на основі актів
виконаних робіт (форма № КБ-2в) та
довідок про вартість виконаних робіт
(форма № КБ-3), підписаних сторонами за
фактично виконанні обсяги робіт на
протязі трьох банківських днів.

Підрядником за період вересень 2010 р. -
березень 2011 р. виконано будівельні
роботи, що підтверджено довідкою про
вартість виконаних будівельних робіт
за березень 2011 р. та актом приймання
виконаних будівельних робіт за
березень 2011 р. на суму 290 780 грн., які
підписані і завірені печатками
„Замовника" і „Підрядника".

Вищевикладені обставини встановлені у
рішенні господарського суду
Закарпатської області від 26.12.2012 року у
справі № 5008/1014/2012, яке набрало законної
сили.

Окрім цього, вказаним рішенням
стягнуто з ТзОВ „Бульвар" на користь
ТзОВ „Проектно-будівельного
об'єднання «Тиса» суму 290 780,00 грн. та
суму 5 815,60 грн. відшкодування судового
збору (а.с. 10-11).

На виконання вищенаведеного судового
рішення, господарським судом
Закарпатської видано судовий наказ від
15.03.2012 року про стягнення з ТзОВ
"Бульвар" 296 595,60 грн. по якому 01.04.2013 року
відкрито виконавче провадження (а.с. 13).

В процесі виконавчого провадження,
ТзОВ "Бульвар" відповідно до платіжних
доручень № 2002 від 12.04.2013 p., № 2029 від
29.04.2013 p., № 2061 від 16.05.2013 p., № 2076 від 22.05.2013
p., № 2196 від 07.07.2013p. на загальну суму 179
600,00 грн. (а.с. 14-18) та № 18 від 12.09.2013 p., № 1
від 09.09.2013 р. на загальну суму 116 995,00 грн.
(а.с.20-21) сплатило заборгованість перед
ТзОВ "ПБО "Тиса", яка виникла на підставі
Договору № 7/09 від 07.09.2010 року, а також
5815,60 грн. відшкодування судового збору.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
стверджує, що під час розгляду судом
справи № 5008/1014/2012 про стягнення з ТзОВ
"Бульвар" 290 780,00 грн. за невиконання
умов Договору № 7/09 від 07.09.2010 року
сторонами не було подано і судом не
досліджено Квитанцію до прибуткового
касового ордера від 04 квітня 2011 року
(а.с.12, 27), згідно якої відповідач
прийняв від ТзОВ «Бульвар» грошові
кошти у сумі 50 000 грн. "за виконанні буд.
роботи згідно договору № 7/09 від 07.09.2010
р.". ТзОВ "Бульвар" не надало
господарському суду квитанцію до
прибуткового касового ордера від 04.04.2011
року у зв'язку з відсутністю у його
представника будь-якої інформації про
її наявність, а ТзОВ
"Проектно-будівельного об'єднання
„Тиса", в свою чергу, приховало від суду
отримання ним готівкою 50 000 грн. як
оплату за виконанні роботи згідно
Договору № 7/09 від 07.09.2010 року. Також при
примусовому виконанні рішення
Господарського суду Закарпатської
області від 26.12.2012 року відділом
державної виконавчої служби не
враховано як погашення заборгованості
50 000 грн. отриманої ТОВ
"Проектно-будівельного об'єднання
„Тиса" відповідно до квитанції до
прибуткового касового ордера від 04.04.2011
року.

З огляду на наведене, ТзОВ "Бульвар"
вважає, що сума 50 000,00 грн. є переплатою,
яку позивач в порядку ст. 526 ЦК України
має право відшкодувати за рахунок
відповідача.

Місцевий господарський суд приймаючи
оскаржуване рішення прийшов до
висновку, що сума 50 000,00 грн. є зайво
сплаченими коштами, оскільки ТзОВ
«Бульвар" згідно квитанції до
прибуткового касового ордеру від
04.04.2011р. перераховано, а відповідачем
прийнято грошові кошти у сумі 50 000 грн.
"за виконанні буд. роботи згідно
договору № 7/09 від 07.09.2010 р.», які не
були враховані ні при розгляді судом
справи № 5008/1014/2012, ні при примусовому
виконанні органами ДВС наказу по
вищезазначеній справі, а також не
повернуті відповідачем.

Однак, колегія суддів з таким висновком
погодитись не може, виходячи з
наступного:

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до п. 2.3 договору, розрахунки
за виконані роботи проводяться, на
основі актів виконаних робіт та
довідок про вартість виконаних робіт,
підписаних сторонами за фактично
виконані обсяги робі на протязі трьох
банківських днів.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до квитанції до
прибуткового касового ордера від 04
квітня 2011 року (а.с.12, 27), відповідач
прийняв від ТзОВ «Бульвар» грошові
кошти у сумі 50 000 грн. "за виконанні буд.
роботи згідно договору № 7/09 від 07.09.2010
р.". отже, правовою природою платежу по
квитанції до прибуткового касового
ордеру від 04.04.2011р. є розрахунок за
виконанні підрядні роботи.

Таким чином, враховуючи, що спірні
кошти відповідно до квитанції були
перераховані позивачем 04.04.2011р. на
виконання пункту 2.3 укладеного
договору, а саме за виконанні
будівельні роботи, відсутні правові
підстави вважати, що вони є зайво
сплаченими.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, згідно ч. 2 ст. 11 ЦК
України, зокрема, є договори та інші
правочини. Цивільні права та обов'язки
можуть виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

Зі змісту договору № 7/09 на виконання
робіт від 07.09.2010 року, не випливає
обов'язку підрядника ТзОВ «ПБО «Тиса»
повернути замовнику кошти, які були
сплачені останнім на виконання умов
договору.

Крім того, апеляційна інстанція вважає,
що несвоєчасне подання позивачем
доказів сплати коштів в сумі 50 000,00 грн.
у справі № 5008/1014/2012 не підпадають під
регулювання ст. 623 ЦК України
(відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язань) та не
регулюються нормами ст. 1212 ЦК України
(набуття, збереження майна без
достатньої правової підстави).

Крім того, параграф 3 Глави 61 ЦК України
«Будівельний підряд» встановлює
підстави відповідальності підрядника
(ст. 883 ЦК України), та не містить такого
виду відповідальності як повернення
зайво сплачених коштів.

Натомість з матеріалів справи слідує,
що вина у несвоєчасному поданні
доказів по сплаті коштів за виконані
роботи у справі № 5008/1014/2012 вбачається у
діях замовника, який мав таку
можливість, оскільки при огляді в
судовому засіданні матеріалів справи
№ 5008/1014/2012, апеляційним судом
встановлено, що місцевий господарський
суд відкладав розгляд справи (ухвали
від 27.11.2012 року, 12.12.2012 року) та позивач
мав можливість подати такі докази, а
відсутність квитанції до прибуткового
касового ордеру від 04.04.2011р. у
представника позивача не є підставою
для покладення відповідальності у
вигляді стягнення коштів на підрядника
- ТзОВ «ПБО «Тиса».

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що у задоволенні позовних вимог
слід відмовити, та рішення
господарського суду скасувати.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу ТзОВ
"Проектно-будівельне об'єднання "Тиса"
задоволити.

2. Рішення господарського суду
Закарпатської області від 03.12.2013 року у
даній справі - скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ТзОВ
"Бульвар" - відмовити.

4. Стягнути з ТзОВ "Бульвар" (вул.
Б.Хмельницького, 163, м. Берегово,
Закарпатська обл., 90202, )
на користь ТзОВ «Проектно-будівельне
об'єднання «Тиса» (вул. Львівська, 247, м.
Хуст, Закарпатська обл., 90400, ) - 860,25 грн. судового збору за
розгляд апеляційної скарги.

Доручити місцевому господарському
суду видати відповідний наказ.

5. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України в порядку та строки,
встановлені ст.ст. 109, 110 ГПК України.

Головуючий - суддя
Кордюк Г.Т.

суддя
Гриців В.М.

суддя
Якімець Г.Г.