ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 р.
Справа № 923/1855/13

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Ємленінової З.І. при
секретарі Бєловій О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія "Херсонобленерго" м. Херсон

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Добробут" м. Херсон

про стягнення 38912грн. 82коп.

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважена особа
Бєрьозка Ю.В.

від відповідача - не прибули

Публічне акціонерне товариство
"Енергопостачальна компанія
"Херсонобленерго" (позивач) звернулося
з позовом про стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю «Добробут»
(відповідач) 28912грн.79коп., в тому числі:
26475грн. 62коп. основного боргу,
569грн.79коп. 3% річних, 1867грн. 38коп. пені,
посилаючись на невиконання
відповідачем обов'язків по своєчасних
розрахунках за спожиту активну
електричну енергію в січні-червні
2013року згідно з договором про
постачання електричної енергії №1910
від 29.12.1998 року та неподання звітів в
строк визначений додатком №2 до
договору.

Заявою №07/08-00036 від 03.02.2014року позивач
збільшив позовні вимоги та просить
стягнути 38912грн. 82коп., в тому числі:
35950грн.31коп. основного боргу 668грн.07коп.
3% річних, 2294грн.45коп.пені, посилаючись
на те, що до 20.08.2013року відповідач
продовжував споживати електричну
енергію, однак відомостей про
кількість спожитої електричної
енергії не надавав.

Зазначена заява відповідає вимогам
ст..22 ГПК України, тому вона приймається
до розгляду, у зв'язку з чим має місце
нова ціна позову - 38912грн. 82коп. в межах
якої вирішується спір між сторонами.

В засіданні суду представник позивача
позовні вимоги підтримав в повному
розмірі та надав додаткові пояснення.

Відповідач своїм правом на судовий
захист не скористався, в засідання
суду вдруге не з'явився, відзив на
позов і витребувані судом документи не
надав, незважаючи на те, що був
повідомлений про час розгляду справи
за адресою м. Херсон, вул. 40 років жовтня
136-а, яка є його місцезнаходженням та
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 30.01.2014року.

Ухвала про відкладення розгляду
справи від 21.01.2014року направлена
відповідачу у встановленому порядку,
що підтверджується реєстром поштової
кореспонденції канцелярії суду та
списком згрупованих поштових
відправлень рекомендованих листів за
22.01.2014 року. Доказів які б свідчили про
її неотримання до господарського
суду не надходило, отже відповідача
було належним чином повідомлено про
час і місце розгляду справи .

Будь-яких письмових заяв і клопотань
на день розгляду справи від
відповідача щодо відкладення
розгляду справи до суду не надійшло.
Подальше ж відкладення розгляду справи
призведе до затягування судового
процесу і є порушенням приписів
статті 22 ГПК України, зокрема, стосовно
обов'язку сторін добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони.

За таких підстав, відповідно до статті
75 ГПК України суд вважає можливим
розглянути справу без участі
представника відповідача, за наявними
в ній доказами, яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані до справи докази,
заслухавши представника позивача, суд -

в с т а н о в и в:

Між відкритим акціонерним товариством
«Енергопостачальна компанія
«Херсонобленерго», найменування якого
змінено відповідно до закону України
«Про акціонерні товариства» на
публічне акціонерне товариство
«Енергопостачальна компанія
«Херсонобленерго» (позивач по справі),
в особі його структурного підрозділу
без права юридичної особи
Херсонськими міськими електричними
мережами, та товариством з обмеженою
відповідальністю «Добробут»
(відповідач) укладено договір про
постачання електричної енергії №1910
від 29.12.1998року, відповідно до умов якого
позивач зобов'язався постачати для
забезпечення потреб електроустановок
відповідача електричну енергію, а
останній зобов'язався розраховуватися
за спожиту електричну енергію у строки
і в порядку, встановленому договором.

Пунктом 2.1 договору від 29.12.1998року
сторони передбачили, що під час
виконання умов цього договору, а також
вирішення всіх питань, що не
обумовлені договором, сторони
зобов'язуються керуватися чинним
законодавством, зокрема, Правилами
користування електричною енергією
(далі - Правилами).

Пунктом 6.11 Правил встановлено
обов'язок споживача здійснити
остаточні розрахунки за спожиту
електричну енергію на підставі
виставленого постачальником рахунку
відповідно до даних про фактичне
споживання електричної енергії,
визначеного за показами розрахункових
приладів обліку, які фіксуються у
терміни, передбачені договором.

Відповідно до додатку №2 до договору
від 29.12.1998року розрахунки за електричну
енергію проводяться споживачем
виключено грошовими коштами на
поточний рахунок із спеціальним
режимом використання постачальника
електричної енергії. Споживач знімає
показання електролічильників а саме: 10
числа у місяці з 31 днем; 9 числа у місяці
з 30 днями; 8 числа у місяці з 29 днями; 7
числа у місяці з 28 днями та передає
відомості постачальнику електричної
енергії.

Будь які рахунки на оплату електричної
енергії мають бути оплачені споживачем
протягом 5-ти операційних днів з дня
отримання відповідачем рахунку (пункт 1
додатку №2).

Відповідно до пункту 3 додатку №2 до
договору №1910 від 29.12.1998року обсяг
фактично спожитої за розрахунковий
період електричної енергії, з
урахуванням розрахункової величини
втрат на ділянці мережі від місця
встановлення засобів обліку до межі
балансової належності електричних
мереж, визначається за актом про
обсяги споживання електричної енергії
(додаток №2а) згідно показань
розрахункових засобів обліку, знятих
відповідно до графіка зняття показань
або акта про порушення Правил
користування.

При цьому при відсутності
представника постачальника на
обумовлену додатком №2 дату, споживач
самостійно проводить зняття
показників розрахункових приладів
обліку, оформляє акт про обсяги
споживання електричної енергії та
надає його постачальнику не пізніше
наступного робочого дня

Абзацом 3 пункту 2 додатку №2 до
договору сторони узгодили, що у разі
неможливості отримання
постачальником електричної енергії
даних про спожиту електричну енергію у
вигляді додатка № 2а в зазначений
термін, визначення обсягу спожитої
електричної енергії за поточний
розрахунковий період здійснюється за
середньодобовим обсягом споживання за
попередній розрахунковий період з
подальшим перерахунком у разі надання
даних протягом наступного
розрахункового періоду.

Тривалість періоду розрахунку за
середньодобовим обсягом споживання
електричної енергії до отримання
показів розрахункових засобів обліку
має не перевищувати одного повного
розрахункового періоду, після чого
розрахунок обсягу спожитої
електричної енергії здійснюється
постачальником електричної енергії за
величиною дозволеної потужності
струмоприймачів та кількістю годин їх
використання без подальшого
перерахунку. У цьому разі відновлення
розрахунків за розрахунковими
засобами обліку здійснюється після
спільного складання акта, у якому
фіксуються покази розрахункових
засобів обліку електричної енергії
(абзац 4 пункту 2 додатку №2 до договору).

Аналогічний порядок передбачено і
пунктом 6.39 Правил.

Матеріалами справи доведено, що з
січня 2013року по 20.08. 2013року відповідач
не подавав позивачу звіти про
фактично спожиту електричну енергію
за показниками електролічильника, тому
відповідно до п.2 додатку №2 до
договору за січень 2013року позивач
виставив відповідачу рахунок, виходячи
із середньодобового обсягу
споживання за попередній період
(грудень 2012року) в сумі 5289грн.40коп., з
урахуванням несплаченого залишку в
сумі 1970грн.74коп.

Проте, і в подальшому, з лютого по
20.08.2013року відповідач не надав
позивачу звіт про спожиту електричну
енергію, та не допускав позивача до
належних йому об'єктів що
забезпечуються електроенергією за
договором №1910 від 29.12.1998року, що
підтверджується рішенням
господарського суду Херсонської
області від 11.06.2013року по справі
№923/517/13, у зв'язку з чим відключення
об'єктів відповідача від електричних
мереж з опломбуванням комутаційних
апаратів відбулося лише 20.08.2013 року.

У зв'язку з цим, позивач відповідно до
абзацу 4 пункту 2 додатку №2 до договору
виставляв відповідачу рахунки за лютий
2013 року - серпень 2013року за величиною
дозволеної потужності струмоприймачів
та кількістю годин їх використання.

Позивачем надано до матеріалів справи
копії щомісячних рахунків та докази
їх надіслання відповідачу, відповідно
до яких підтверджується
заборгованість відповідача за період
з січня 2013 року по 20.08.2013року в
загальній сумі 35950грн.31копп.

Правилами користування електричною
енергією (підпункт 2 пункту 10.2)
передбачено обов'язок споживача
сплачувати обсяг спожитої
електричної енергії, а також
здійснювати інші платежі відповідно
до договору.

Додатком №2 до договору №1910 від 29.12.1998
року передбачено обов'язок відповідача
сплачувати будь-які рахунки на протязі
5 операційних днів з дня отримання
рахунку.

Однак, надіслані позивачем рахунки на
загальну суму 35950грн. 31коп. відповідач у
встановлені строки не сплатив.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших правових актів, а
за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з вимогами ст. 4-3, ст. 33 ГПК
України судочинство в господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони, які беруть
участь у справі, обгрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. При цьому, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Ці докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Жодних належних та допустимих доказів
на підтвердження виконання обов'язків
за договором та оплати вартості
спожитої активної електроенергії у
вищезазначений період відповідач суду
не надав. Не надано ним і будь-яких
заперечень проти розрахунку суми
позову, тому позовні вимоги про
стягнення 35950грн.31коп. заборгованості
за спожиту активну електричну енергію
в січні - серпні 2013року підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Розглядаючи позовні вимоги про
стягнення пені та 3% річних, суд
виходить із наступного.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором, або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки (в тому числі штрафу,
пені); відшкодування збитків.

Статтею 216 ГК України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть господарську відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування
до правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції, оперативно-господарські
санкції (ч.2 ст.217 ГК України).

Згідно зі статтею 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 ГК України
визначено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому,
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні
до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статті 229 ГК України,
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Вимога про стягнення пені заявлена
позивачем на підставі п.4.2.1 договору
від 29.12.1998 року та пункту 5 додатку №2 до
договору, якими передбачено, що у
випадку прострочення оплати вартості
спожитої електроенергії відповідач
сплачує пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожен день
прострочення.

Таким чином, враховуючи доведеність
факту порушення відповідачем строків
розрахунків за договором, умови
договору та приписи чинного
законодавства, суд вважає, що вимога
про стягнення з відповідача пені в
сумі 2294грн.45коп. заявлена позивачем
обгрунтовано і зазначена сума підлягає
стягненню з відповідача.

Крім того, частиною 2 ст. 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Аналогічну відповідальність сторони
узгодили пунктом 5 додатку №2 до
договору №1910 від 29.12.1998року

На підставі вказаної норми закону та
договору позивачем за прострочення
виконання зобов'язань по оплаті
спожитої електричної енергії
нараховано 668грн.07коп. 3% річних, які
також підлягають стягненню на користь
позивача.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України судом відносяться на
відповідача, з вини якого виник спір в
суді.

В засіданні оголошувалася вступна та
резолютивна частина рішення.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю "Добробут"
м. Херсон, вул. 40 років Жовтня, 136-а,
п/рахунок 260091729, АТ «Райффайзен банк
«Аваль», МФО 380805, ідентифікаційний код
25646281 на користь публічного
акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Херсонобленерго» м. Херсон вул.
Пестеля 5:

- на рахунок зі спеціальним режимом
використання у філії Херсонського
обласного управління ВАТ «Ощадбанк» №
10021 №0852, МФО 352457 ідентифікаційний
код 05396638- 35950грн.31коп. основного
боргу;

- на поточний рахунок № 8166 у ПАТ
"ВТБ Банк" МФО 321767 ідентифікаційний код
05396638 - 2294грн. 45коп. пені, 668грн. 07коп. 3%
річних та 1720грн. 50 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 07 лютого 2014р.

Суддя
З.І. Ємленінова