ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

28.01.2014Справа № 901/3912/13За позовом
Державного підприємства
"Феодосійський морський торговельний
порт"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліфар Індастрі"

про стягнення 55 120,05 грн.

Суддя С.А. Чумаченко

Представники сторін:

від позивача - Павлов В.О., довіреність
№ 42/02/01-35 від 13.01.2014, представник;

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство
"Феодосійський морський торговельний
порт" звернулось до Господарського
суду Автономної Республіки Крим із
позовною заявою до відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліфар Індастрі" про
стягнення пені за невиконання
зобов'язань у розмірі 15408,93 грн., штраф у
розмірі -3081,79 грн. та грошові кошти за
невиконання роботи у розмірі 44025,60 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.08.2012
між сторонами був укладений договір №
350/04 про надання послуг по заводському
ремонту буксиру «Бриз - ЮГ», який
належить порту. Згідно договору
відповідач зобов'язаний виконати
послуги по технічному обслуговуванню
та ремонту буксиру, а позивач
зобов'язаний сплати за послуги.
Державним підприємством
"Феодосійський морський торговельний
порт" були перераховані грошові кошти
відповідно умов договору, однак
відповідач частково виконав умови
договору, в наслідок чого позивач
просить стягнути зайво сплачені
відповідачу кошти.

Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим
від 17.12.2013 було прийнято заяву
позивача щодо зменшення позовних вимог
на 7396,27 грн., суд продовжив розгляд
позовних вимог Державного
підприємства "Феодосійський морський
торговельний порт» до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ліфар
Індастрі" про стягнення пені за
невиконання зобов'язань у розмірі 8012,66
грн., штрафу у розмірі 7% у сумі - 3081,79
грн. та грошових коштів за невиконання
роботи у розмірі 44025,60 грн.

23.01.2014 ухвалою суду продовжено строк
розгляду справи №
901/3912/13 до 11.02.2013.

Присутній у судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та надав
суду письмове пояснення у справі.

Відповідач 09.12.2013 та 15.01.2014 на адресу
суду надсилав телеграми про
відкладення розгляду справи, однак
явку представника не забезпечив,
відзив та витребувані судом документи
не надав.

Про час та місце розгляду справи
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ліфар Індастрі"
було повідомлено належним чином за
адресою юридичної реєстрації, вказаною
у витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АГ № 828879, 820880
від 04.12.2013.

Відповідно до положень постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.

Таким чином, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ліфар Індастрі"
було повідомлено належним чином про
час та місце розгляду даної справи,
однак, правами, наданими сторонам
статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України, не
скористалось.

Розгляд справи неодноразово
відкладався в порядку статті
77 Господарського
процесуального кодексу України.

Суд вважає, що матеріали справи в
достатній мірі характеризують
правовідносини, що склалися між
сторонами, та вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

31.08.2012 між Державним підприємством
"Феодосійський морський торговельний
порт" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ліфар Індастрі" був
укладений договір № 350/04 про надання
послуг (а.с. 15-21).

Відповідно до пункту 1.1 договору
виконавець зобов'язується у
2012 році надати для замовника послуги з
технічного обслуговування і ремонту,
модернізації і розбирання суден,
платформ та конструкцій плавучих
(заводський ремонт буксиру «Бриз - Юг»),
а замовник - прийняти і оплатити такі
послуги.

Найменування послуг в цьому договорі
сторони, згідно з пунктом
1.2 договору, розуміють: технічне
обслуговування і ремонт, модернізація
і розбирання суден, платформ та
конструкцій плавучих (заводський
ремонт буксиру "Бриз-Юг") в об'ємі та у
відповідності з попередньою Ремонтною
відомістю (Додаток № 1), яка є
невід'ємною частиною договору.

Згідно з пунктом 3.1 ціна цього
договору 2 492 194,68 (два мільйони
чотириста дев'яносто дві тисячі сто
дев'яносто чотири грн. 68 коп.) грн.,
у т.ч ПДВ - 415 365,78 грн. Дана сума є
узгодженою замовником вартістю
ремонту судна по об'ємах заявлених
попередньою ремонтною відомістю
(Додаток № 1).

Відповідно пункту 4.1 договору
розрахунки здійснюються наступним
шляхом:

- Попередньої оплати в розмірі 22 %
від ціни, вказаної у пункті ІІ (другому)
попередньої ремонтної відомості
(Додаток № 1), яка складає 421 756,02 грн., до
постановки судна у ремонт.

- Проміжного платежу в розмірі 43 %
від ціни, вказаної у пункті
ІІ (другому) попередньої ремонтної
відомості (Додаток № 1), яка складає 824
341,32 грн., після підписання проміжного
акт виконаних робіт, в якому виконавець
підтверджує повне використання
попередньої оплати.

- Остаточного розрахунку протягом
5 ( п'яти) банківських днів після виходу
судна із ремонту та підписання акта
прийомки судна із ремонту або акта на
виконані робот, і виконавчої ремонтної
відомості (Додаток № 3), що є невід'ємною
частиною цього договору.

- Вартість лакофарбових
матеріалів (далі - ЛФМ) та заправних
рідин, зазначених у пункті І (першому)
попередньої ремонтної відомості
(Додаток № 1), що складає 231 139,20 грн. та
вартість запчастин і приладдя(далі -
ЗІП), яка складає 575 121,85 грн., зазначеної
у пункті III (третьому) попередньої
ремонтної відомості (Додаток № 1)
виплачується у перші 5-ть діб з моменту
приймання судну у ремонт.

Термін надання послуг : 63 (шістдесят
три) доби за винятком офіційних
святкових днів (пункт 5.1. договору).

Згідно пункту 6.1.1. договору замовник
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі сплачувати за надані послуги.

Замовник зобов'язаний забезпечити
надання послуг у строки, встановлені
цим Договором, у повному обсязі і
номенклатурі, визначених дефекацією
(пункт 6.3.1 договору).

Відповідно розділу 7 у разі
невиконання або неналежного виконання
своїх зобов'язань за договором сторони
несуть відповідальність, передбачену
законами та цим договором:

У пункті 7.2 зазначено, що виконавець
несе відповідальність за несвоєчасне і
неякісне і виконання своїх зобов'язань,
передбачених розділами V та VI даного
Договору, якщо не своєчасно і неякісне
виконання викликане провиною чи
необережністю виконавця.

Замовник несе відповідальність за
несвоєчасне і неякісне виконання своїх
зобов'язань, передбачених розділом VI
даного Договору.

Пунктом 7.3.3 визначено, що за порушення
умов зобов'язання щодо якості послуг
стягується штраф у розмірі 20% вартості
неякісних послуг.

У разі невиконання або несвоєчасного
виконання зобов'язань при закупівлі
послуг виконавець сплачує замовникові
пеню у розмірі 0,1 % вартості послуг, з
яких допущено прострочення виконання
за кожен день прострочення, а за
прострочення понад тридцяти днів
додатково стягується штраф у розмірі
7% вказаної вартості.

Відповідно пункту 10.1 договір набирає
чинності з моменту підписання і діє до
31.12.2012, але у будь-якому випадку до
моменти повного виконання сторонами
прийнятих на себе зобов'язань.

Згідно додатку № 1 до договору № 350/04
від 31.08.2012 сторонами узгоджена
попередня ремонтна відомість, якої
передбачено виконання заводського
ремонту м/б «Бриз - Юг» проекту G06F, у
тому числі і налагодження та запуск
аварійно-попереджувальної
превентивної сигналізації Marine Automation
System PD5010. Вартість зазначених робіт
складає 36 688,00 грн. без урахування ПДВ
(пункт 87 попередньої ремонтної
відомості )(а.с.22).

12.11.2012 сторонами була узгоджена
проміжна виконавча ремонтна відомість
МБ «БРИЗ-ЮГ» (ДОДАТОК № 2 до договору №
350/04 від 31.08.2012) в якій
зазначено перелік робіт, у тому числі
налагодження та запуск
аварійно-попереджувальної
превентивної сигналізації Marine Automation
System PD5010. Вартість зазначених робіт
складає 36 688,00 грн. без урахування ПДВ
(пункт 87 проміжної виконавчої
ремонтної відомості) (а.с.23-27).

10.12.2012 сторонами була узгоджена
виконавча ремонтна відомість МБ
«БРИЗ-ЮГ» (додаток № 3 до договору № 350/04
від 31.08.2012) в якій зазначено перелік
робіт, у тому числі налагодження та
запуск аварійно-попереджувальної
превентивної сигналізації Marine Automation
System PD5010. Вартість зазначених робіт
складає 36 688,00 грн. без урахування ПДВ
(пункт 87 виконавчої ремонтної
відомості)(а.с.28-29).

Між сторонами 05.10.2012 був вкладений акт,
відповідно якого Державне
підприємство "Феодосійський морський
торговельний порт" згідно договору
№ 350/04 від 31.08.2012 передало
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Ліфар Індастрі" в
ремонт судно МБ «Бриз-Юг» (а.с. 35).

10.12.2012 сторонами був підписаний акт
прийомки з ремонту м/б
«Бриз-Юг» в якому зазначено, що
відповідач відповідно до договору
№ 350/04 від 31.08.2012 виконав ремонт
судну в об'ємі виконавчої ремонтної
відомості (а.с.36).

Згідно акту виконаних робіт по
договору № 350/04 від 31.08.2012 Товариство з
обмеженою відповідальністю "Ліфар
Індастрі" виконало роботи по ремонту
м/б «Бриз-Юг» на суму 2 492 099,81 грн.(а.с.37).

Відповідно до умов укладеного договору
та діючого законодавства України
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ліфар Індастрі" були
складені та направлені на адресу
Державного підприємства
"Феодосійський морський торговельний
порт" наступні рахунки - фактуру:

- Рахунок фактуру № ЛІ 0000026 від 20
вересня 2012 року за попередню оплату на
суму 421 756,02 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.
30).

- Рахунок фактуру № ЛІ 0000029 від
05.10.2012 року за лакофарбові матеріали та
приладдя згідно попередньої ремонтної
відомості (Додаток № 1) на суму 806 261,05
грн. з урахуванням ПДВ (а.с. 31).

- Рахунок фактуру № ЛІ 0000037 від
12.11.2012 року за проміжний платіж згідно
пункту 4.1. договору № 350/04 від 31.08.2012 на
суму 824 341,32 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.
32).

- Рахунок фактуру № ЛІ 0000046 від
10.12.2012 за розрахунок згідно пункту 4.1.
договору № 350/04 від 31.08.2012 на суму 439 741,42
грн. з урахуванням ПДВ
(а.с. 33).

На виконання виставлених рахунків та
пункту 4 договору № 350/04 від
31.08.2012 позивачем була здійснена оплата
за надання послуг згідно договору, про
що свідчать наступні платіжні
доручення:

- платіжне доручення від 24.09.2012 на
суму 421,756,02 грн.(а.с. 125);

- платіжне доручення від 12.10.2012 на
суму 806 261,05 грн. (а.с. 126);

- платіжне доручення від 13.11.2012 на
суму 824 341,32 грн. (а.с. 127);

- платіжне доручення від 13.12.2012 на
суму 439 741,42 грн. (а.с. 126).

10.12.2012 на адресу Державного
підприємства "Феодосійський морський
торговельний порт" надійшов лист
відповідача яким він повідомив про те,
що їм було проведено поточний ремонт
аварійно- попереджувальної
сигналізації Marine Automatic System PR 5010. В ході
проведення дефектації була виявлена
??необхідність установки програмного
для коректної роботи системи, яке було
знищене при системному збої програми в
процесі попередньої експлуатації
судна. У зв'язку з чим гарантує
проведення робіт з встановлення та
налаштування програмного забезпечення
зазначеної сигналізації в термін до
15.02.2013.

Однак до теперішнього часу відсутні
підтвердження виконання відповідачем
послуг по договору № 350/04 від 31.08.2012, а
саме налагодження та запуск
аварійно-попереджувальної
превентивної сигналізації Marine Automation
System PD5010 на судні позивача.

Крім того, Контрольним - ревізійним
управлінням в Автономній Республіці
Крим була здійснена ревізія фінансової
- господарської діяльності Державного
підприємства "Феодосійський морський
торговельний порт" за період 01.06.2011 по
31.05.2013. Під час ревізії було виявлено
відсутність документів, які б
підтверджували виконання налаштування
та запуску аварійно-попереджувальної
превентивної сигналізації Marine Automation
System PD5010 на суму 36 688,0 грн. (з ПДВ 44 025,60
грн.), чим порушено умови договору
№ 350/04 від 31.08.2012, про що складений
Акт №06-21/124 від 30 серпня 2013 року.

Проте, станом на день розгляджу справи,
відповідач не виконав свої
зобов'язання за договором № 350/04 від
31.08.2012. Доказів налаштування на судні
позивача та запуску
аварійно-попереджувальної
превентивної сигналізації Marine Automation
System PD5010 Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ліфар Індастрі" не
надано.

Дослідивши надані позивачем у
підтвердження своїх доводів докази,
суд приходить до висновку, що заявлений
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 173
Господарського кодексу України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. При цьому,
майново-господарськими, згідно з
частиною 1 статті 175 Господарського
кодексу України, визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічне
положення стосовно господарських
зобов'язань міститься в частині 1
статті 193 Господарського кодексу
України, якою визначено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 Цивільного Кодексу
України).

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином (частина 7
статті 193 Господарського кодексу
України).

Відповідно до статті 11 та статті 626
Цивільного кодексу України, договір є
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Так, пунктом 7.1 укладеного між
сторонами договору, у разі невиконання
або неналежне виконання своїх
зобов'язань за договором сторони
несуть відповідальність, передбачену
законом та договором.

Матеріалами справи підтверджено, що
Державним підприємством
"Феодосійський морський торговельний
порт" було сплачено Товариству з
обмеженою відповідальністю "Ліфар
Індастрі" послуги по договору №
350/04 від 31.08.2012. Проте, актом ревізія
фінансової - господарської діяльності
№06-21/124 від 30 серпня 2013 року
встановлено, що відповідачем не
виконано налаштування та запуску
аварійно-попереджувальної
превентивної сигналізації Marine Automation
System PD5010 на суму 36 688,0 грн. на судні
позивача. Крім того, з листа Товариства
з обмеженою відповідальністю "Ліфар
Індастрі" вбачається, що він визнає не
виконання вищезазначених послуг перед
позивача згідно договору № 350/04 від
31.08.2012.

Згідно договору розрахунок
здійснюється з урахуванням ПДВ, слід
зазначити позивачем була перераховані
кошти з урахуванням ПДВ, таким чином
він просить стягнути заборгованість за
невиконання послуг у розмірі 44025,60 грн.

Договір № 350/04 про надання послуг від
31.08.2012 між укладений Державним
підприємством "Феодосійський морський
торговельний порт" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Ліфар
Індастрі" ніким не оспорений, є
дійсними та такими, що відповідають
нормам чинного законодавства України.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, виходячи зі змісту статей
32, 33 Господарського процесуального
кодексу України, Товариством з
обмеженою відповідальністю "Ліфар
Індастрі" під час розгляду даної справи
не доведений факт виконання послуг на
судні позивача, а саме налагодження та
запуск аварійно-попереджувальної
превентивної сигналізації Marine Automation
System PD5010, передбаченого договором № 350/04
від 31.08.2012, а саме пункт 87 додатку
№ 1 попередньою ремонтною відомістю
на суму 36 688,00 грн. без урахування ПДВ.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача пеню за невиконання
зобов'язань у розмірі 8012,66 грн. та
штрафу у розмірі 7% у сумі - 3081,79 грн.

Частиною 2 пункту 7.3.3 договору
визначено, що у разі невиконання або
несвоєчасного виконання зобов'язань
при закупівлі послуг виконавець
сплачує замовникові пеню у розмірі 0,1 %
вартості послуг, з яких допущено
прострочення виконання за кожен день
прострочення, а за прострочення понад
тридцяти днів додатково стягується
штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Відповідно пункту 3 статті 232
Господарського кодексу України вимогу
щодо сплати штрафних санкцій за
господарське правопорушення може
заявити учасник господарських
відносин, права чи законні інтереси
якого порушено, а у випадках,
передбачених законом, - уповноважений
орган, наділений господарською
компетенцією.

Суд, перевіривши розрахунки позивача,
встановив, що вони здійснені вірно,
відповідно до договору та вимог
діючого законодавства, а тому позовні
вимоги Державного підприємства
"Феодосійський морський торговельний
порт" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліфар Індастрі" про
стягнення пені за невиконання
зобов'язань у розмірі 8 012,66 грн.,
штрафу у розмірі 7% у сумі - 3081,79 грн. та
грошових коштів за невиконання роботи
у розмірі 44 025,60 грн. є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, вимоги Державного
підприємства "Феодосійський морський
торговельний порт" відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліфар Індастрі" про
стягнення 55 120,05 грн. є обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами справи та
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору
відносяться на відповідача у
відповідності зі статтею 49
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 28.01.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 03.02.2014.

Керуючись статтями 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ліфар
Індастрі" на користь Державного
підприємства "Феодосійський морський
торговельний порт" пеню за невиконання
зобов'язань у розмірі 8 012,66 грн., штраф
у розмірі 7% у сумі - 3 081,79 грн. та грошові
кошти за невиконання роботи у розмірі
44025,60 грн., а також судовий збір у
розмірі 1 720,50 грн.

3. Наказ видати після набрання
рішення законної сили.

Суддя
С.А. Чумаченко

Розсилка простою кореспонденцією:

1. Державне підприємство
«Феодосійський морський торговельний
порт» (вул. Горького, 11, м.
Феодосія, Автономна Республіка Крим,
Україна, 98100);

Розсилка рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням:

1. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ліфар Індастрі»
(вул. Леніна, 39-41, м. Керч, Автономна
Республіка Крим, Україна, 98300).