м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
«Інвестиційно-лізингова компанія
До Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрспецторг Групп»
Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:
1. Відділ державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
2. Фізична особа Чижевський Дмитро
Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
1. Публічне акціонерне товариство
2. Фізична особа Проценко Володимир
Про визнання аукціону недійсним
Суддя Ващенко Т.М.
Представники учасників судового
Від позивача: не з'явився
Від відповідача: не з'явився
Від третьої особи-1 на стороні позивача:
Від третьої особи-2 на стороні позивача:
Від третьої особи-1 на стороні
відповідача: не з'явився
Від третьої особи-2 на стороні
відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Товариства з обмеженою
«Інвестиційно-лізингова компанія
«Рента» (далі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрспецторг Групп» (далі - відповідач)
про визнання недійсним аукціону з
реалізації арештованого рухомого
майна - автомобіля Chevrolet марки Lacetti (2006
року випуску, реєстраційний номер
АА7843ВІ), який реалізовувався
відповідачем в ході виконавчих дій,
здійснюваних Відділом державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач вказує на те, що вважає
порушеними його майнові права в
результаті незаконної реалізації
заставленого майна - автомобіля Chevrolet
марки Lacetti (2006 року випуску,
реєстраційний номер АА7843ВІ).
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.11.13. порушено провадження у
27 Господарського процесуального
кодексу України залучено до участі в
розгляді справи в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Відділ державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві (далі - третя особа-1
на стороні відповідача) та Фізичну
особу Чижевського Дмитра
Анатолійовича (далі - третя особа-2 на
стороні відповідача); розгляд справи
призначено на 17.12.13.
10.12.13. представником позивача через
відділ діловодства суду подано
письмові пояснення по справі.
16.12.13. представником третьої особи-1 на
стороні відповідача через відділ
діловодства суду подано письмові
пояснення по справі, в яких викладено
клопотання про розгляд справи без
участі її повноважного представника.
За результатами судового засідання
17.12.13. на підставі ст. 27 ГПК України
залучено до участі в розгляді даної
справи в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Публічне
акціонерне товариство «Марфін Банк»
(далі - третя особ-1а на стороні
позивача), на підставі ст. 77 ГПК України
розгляд справи відкладено на 14.01.14., про
що судом прийнято відповідну ухвалу.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.01.14. на підставі ст. 27 ГПК
України залучено до участі в розгляді
даної справи в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
фізичну особу Проценка Володимира
Сергійовича (далі - третя особа-2 на
стороні позивача), на підставі ст. 77 ГПК
України розгляд справи відкладено на
Представник позивача в судове
засідання 23.01.14. не з'явився, заяв чи
клопотань не подав і не надіслав, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, про дату, час та місце
проведення судового засідання
повідомлений належним чином.
Представник третьої особи-1 на стороні
відповідача в судове засідання 23.01.14. не
з'явився, про дату, час та місце
проведення судового засідання
повідомлений належним чином.
Представники відповідача, третьої
особи-2 на стороні відповідача та
третіх осіб-1, 2 на стороні позивача в
судове засідання 23.01.14. не з'явились,
вимог попередніх ухвал суду в даній
справі не виконали, заяв чи клопотань
не подали і не надіслали, про поважні
причини неявки суд не повідомили, про
дату, час та місце проведення судового
засідання повідомлені належним чином.
При цьому, відповідачем письмового
відзиву на позовну заяву не надано.
Так, згідно з п. 11 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2007 р. № 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.
Відповідно до Інформаційного листа
Вищого господарського суду України №
01-8/1228 від 02.06.2006 р. "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році" до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому примірники повідомлень про
вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками "адресат вибув",
"адресат відсутній" і т.п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.
Слід зазначити, що законодавство
України, в тому числі Господарський
процесуальний кодекс України, не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно зі статтею 93
Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.
В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
При цьому, судом враховано, що
відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
Повідомлення про вручення поштових
відправлень (ухвал суду) учасникам
судового процесу наявні в матеріалах
справи.
Зважаючи на те, що неявка представників
учасників судового процесу не
перешкоджає всебічному, повному та
об'єктивному розгляду всіх обставин
справи, враховуючи предмет спору, а
також доказове наповнення матеріалів
справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.
При цьому, оскільки суд відкладав
розгляд справи, надаючи можливість
учасникам судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 ГПК України, не
знаходить підстав для повторного
відкладення розгляду справи.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі "Смірнова проти
Відповідно до Листа Верховного Суду
України головам апеляційних судів
України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у
цивільних, адміністративних і
господарських справах перебіг
провадження для цілей статті 6
Конвенції розпочинається з моменту
подання позову і закінчується
винесенням остаточного рішення у
справі.
Критерії оцінювання "розумності"
строку розгляду справи є спільними для
всіх категорій справ (цивільних,
господарських, адміністративних чи
кримінальних). Це - складність справи,
поведінка заявника та поведінка
органів державної влади (насамперед,
суду). Відповідальність держави за
затягування провадження у справі, як
правило, настає у випадку
нерегулярного призначення судових
засідань, призначення судових засідань
з великими інтервалами, затягування
при передачі або пересиланні справи з
одного суду в інший, невжиття судом
заходів до дисциплінування сторін у
справі, свідків, експертів, повторне
направлення справи на додаткове
розслідування чи новий судовий
Всі ці обставини судам слід
враховувати при розгляді кожної
справи, оскільки перевищення розумних
строків розгляду справ становить
порушення прав, гарантованих пунктом 1
статті 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, а збільшення
кількості звернень до Європейського
суду з прав людини не лише погіршує
імідж нашої держави на міжнародному
рівні, але й призводить до значних
втрат державного бюджету.
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
В судовому засіданні 23.01.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -
Відповідно до постанови відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві від 30.01.13. ВП № 36242689
щодо примусового виконання
виконавчого листа № 2/1005/2214/2012 від 06.12.12.
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області про стягнення з
Проценко В.С.. на користь ПАТ «Марфін
Банк» 133 245,67 грн. було відкрито
відповідне виконавче провадження.
В ході виконавчого провадження 05.04.13.
державним виконавцем було здійснено
опис та арешт майна боржника -
автомобіль марки Chevrolet марки Lacetti (2006
року випуску, реєстраційний номер
Відповідно до звіту про незалежну
оцінку транспортного засобу,
проведеного 26.04.13. ТОВ «Оціночна
компанія «Вега», вартість колісного
транспортного засобу - автомобіля
марки Chevrolet марки Lacetti (2006 року випуску,
реєстраційний номер АА7843ВІ, власником
якого є Проценко В.С. становить 63 600,00
грн. з ПДВ (53 000,00 грн. без ПДВ).
Аукціон по реалізації арештованого
майна, що належить Проценко В.С.,
призначений на 30.07.13., не відбувся у
зв'язку з відсутністю зареєстрованих
покупців, у зв'язку з чим 09.08.13. третьою
особою-1 на стороні відповідача
відповідно до акту уцінки арештованого
рухомого майна було уцінено автомобіль
марки Chevrolet марки Lacetti (2006 року випуску,
реєстраційний номер АА7843ВІ) на 10 % і
визначено ціну для повторного аукціону
в розмірі 47 700,00 грн. без ПДВ.
Аукціон по реалізації арештованого
майна, що належить Проценко В.С.,
призначений на 02.09.13., не відбувся у
зв'язку з відсутністю зареєстрованих
покупців, у зв'язку з чим 11.09.13. третьою
особою-1 на стороні відповідача
відповідно до акту уцінки арештованого
рухомого майна було уцінено автомобіль
марки Chevrolet марки Lacetti (2006 року випуску,
реєстраційний номер АА7843ВІ) на 40 % і
визначено ціну для повторного аукціону
в розмірі 31 800,00 грн. без ПДВ.
Спір у справі виник у зв'язку із
оспоренням позивачем правомірності
проведення спірних прилюдних торгів.
Підставою для недійсності спірних
прилюдних торгів позивачем
визначається порушення під час їх
проведення приписів п. 3.6 Порядку
реалізації арештованого майна
(затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України № 42/5 від 15.07.99.) та які
полягають у тому, що інформаційне
повідомлення про № 520994 про торги було
опубліковано 12.09.13. о 17:24 год., а кінцевий
термін реєстрації учасників для участі
в аукціоні був призначений на 13.03.13. о
09:00 год. Вказане на думку позивача
порушило його права як потенційного
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Суд відзначає, що відповідач своїм
правом на подачу письмового відзиву не
скористався, жодних доказів на
обґрунтування своє правової позиції у
справі не надав.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам
на підставі чинного законодавства і не
зв'язаний позицією сторін.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, тобто, дії осіб,
спрямовані на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Під час проведення прилюдних торгів
продавець та учасники торгів у
встановленому законом порядку певними
діями (ціновими пропозиціями)
визначають переможця торгів та ціну
продажу майна, в результаті чого
переможець торгів набуває право на
придбання об'єкту. Результатом
проведення прилюдних торгів є
визначення покупця - переможця
аукціону та завершення процедури
торгів шляхом підписання протоколу
ліцитатором та покупцем, який одержав
право на придбання об'єкта. Факт
затвердження протоколу торгів має
юридичне значення в аспекті виникнення
підстав для подальшої сплати коштів за
придбане майно, оформлення органом
виконавчої служби відповідного акта та
видачі покупцеві свідоцтва про
придбання майна. При цьому оформлення
окремого договору купівлі-продажу
майна законом не передбачено.

Тобто, аукціон (прилюдні торги) за своєю
правовою природою є багатостороннім
правочином, оскільки в ньому мають
місце всі елементи, притаманні
правочину, та може бути визнаний
недійсним на підставі норм цивільного
законодавства про недійсність
правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного
кодексу України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Оскільки, зі змісту ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставами
недійсності укладеного за
результатами аукціону правочину є
недодержання вимог закону в момент
його укладення, тобто безпосередньо за
результатами аукціону, то підставами
для визнання аукціону недійсним є
порушення встановлених законодавством
правил проведення аукціону,
передбачених Порядком реалізації
арештованого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
№ 42/5 від 15.07.1999 р (далі - Порядок).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що підставою для задоволення
позовних вимог є доведеність суттєвих
порушень проведення аукціону з
реалізації арештованого рухомого
майна та вплив цих порушень на
формування результатів аукціону.

Пункт 3.6. Порядку встановлює, що
організатор аукціону не пізніше ніж за
15 днів до дня проведення аукціону
розміщує в порядку, визначеному
Положенням про Єдиний державний реєстр
виконавчих проваджень, затвердженим
наказом Міністерства юстиції України
від 20.05.2003 N 43/5, зареєстрованим у
Мін'юсті 21.05.2003 за N 388/7709 (зі змінами), на
відповідному веб-сайті інформацію про
майно, що реалізується. Оголошення про
проведення аукціону має бути розміщене
не пізніше семи днів з моменту
укладення договору про реалізацію
майна, а у випадку проведення
повторного аукціону - не пізніше семи
днів з моменту складання акта
переоцінки майна.

Як відзначалось судом, 11.09.13. третьою
особою-1 на стороні відповідача
відповідно до акту уцінки арештованого
рухомого майна було уцінено автомобіль
марки Chevrolet марки Lacetti (2006 року випуску,
реєстраційний номер АА7843ВІ).

12.09.13. на сайті Системи реалізації
конфіскованого та арештованого майна
було опубліковано повідомлення про
аукціон з продажу автомобіля марки
Chevrolet Lacetti 2006 року випуску,
реєстраційний номер АА7843ВІ,
реєстраційний номер лоту № 988969, який
відбудеться 02.10.13. о 12:30год., кінцевий
термін реєстрації - 13.09.13. о 09:00 год.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку про відсутність порушення
приписів пункту 3.6. Порядку.

Як вбачається з протоколу № 11-1132/13
проведення аукціону з реалізації
арештованого рухомого майна, яке
належить Проценко Володимиру
Сергійовичу, 02.10.13. відбулись
відповідні прилюдні торги, переможцем
яких став Чижевський Дмитро
Анатолійович. Даний протокол був
підписаний та отриманий Чижевським Д.А.

Відповідно до п. 4.9. Порядку після
повного розрахунку за придбане майно,
на підставі протоколу державний
виконавець складає акт про проведений
аукціон і подає його на затвердження
начальнику відповідного органу
державної виконавчої служби.

23.10.13. відділом державної виконавчої
служби Голосіївського районного
управління юстиції у міста Києві
складено акт проведення аукціону з
реалізації арештованого рухомого
майна, який затверджений начальником
Відділу та скріплений печаткою цього
органу, що виданий покупцеві майна -
автомобіля марки Chevrolet марки Lacetti (2006
року випуску, реєстраційний номер
АА7843ВІ) - Чижевському Д.А.

З огляду на наведене та враховуючи, що
відповідно до п. 3.6. Порядку не
встановлено обмеження щодо
мінімального кінцевого терміну для
реєстрації учасників аукціону,
посилання позивача на порушення під
час їх проведення приписів п. 3.6
Порядку, суд визнає необґрунтованими.

При цьому, судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Згідно з ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
юридичні особи мають право звертатися
до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Враховуючи вищевикладене, з наведеного
вбачається, що до господарського суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
оспорюється.

Відповідно до ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд порушує справи за
позовними заявами підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Отже, необхідною умовою для звернення
до суду із відповідним позовом є
порушення права та охоронюваних
законом інтересів позивача, в даному
випадку - Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-лізингова компанія
«Рента».

Разом з тим, вимагаючи визнати
недійсним аукціон з реалізації
арештованого рухомого майна -
автомобіля Chevrolet марки Lacetti,
реєстраційний номер АА7843ВІ, позивач не
довів порушення відповідачем своїх
прав і охоронюваних законом інтересів,
як необхідної умови для їх захисту в
судовому порядку.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, витрати по сплаті
судового збору покладаються на
позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
32, 33, 34, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 28.01.14.

Суддя
Т.М.
Ващенко