м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
284-18-98 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

Справа № 13/246 29.01.14За позовом
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго», м. Київ

До Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Взуттєвик-1», м. Київ

Про стягнення 194 363,74 грн.

Суддя Курдельчук І.Д.

Представники:

Від позивача Кравчик С.М. - пред. по
довір.

Від відповідача Гресік С.В.,
Петрова Н.В., Тітенко Т.В. - пред. по
довір.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом про
стягнення з відповідача
заборгованості за спожиту теплову
енергію, трьох відсотків річних та
інфляційних втрат у розмірі - 194 363,74
грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.08.2009р. порушено провадження
у справі №13/246 та судовий розгляд
призначено на 26.08.2009р.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.08.2009р. зупинено провадження
у справі, до вирішення Окружним
адміністративним судом міста Києва
пов'язаних з даною справ № 8/131 та № 8/588.

24.09.2013р. судом було направлено лист
сторонам щодо надання письмової
відповіді про наявність чи відсутність
обставин, які зумовили зупинення
провадження по даній справі.

Станом на 10.12.2013р. від сторін не
надійшла відповідь на лист суду.

Відповідно до даних Єдиного державного
реєстру судових рішень розгляд
адміністративних справ № 8/131 та 8/588
завершено.

Щодо обставин, які зумовили зупинення
провадження у справі, в Єдиному
державному реєстрі судових рішень
зазначено наступне.

Постановою Шевченківського районного
суду міста Києва від 25.06.2011 року у
справі № 2а-1552/11 у задоволенні
адміністративного позову ВАТ
"Київгума" до Виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА) про
оскарження розпоряджень від 27.11.2008 року
№ № 1661, 1662, 1663, від 25.12.2008 року № № 1780,
1780/1, від 30.12.2008 року № 1792, від 16.01.2009 року
№ 33 відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2012 року
у справі № 2а-1552/11 апеляційне
провадження за апеляційною скаргою ПП
"Компанія ФАХ" на постанову
Шевченківського районного суду міста
Києва від 25.06.2011 року у справі № 2а-1552/11
за адміністративним позовом ВАТ
"Київгума" до Виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА) закрито,
оскільки на день розгляду апеляційної
скарги ПП "Компанія ФАХ" набрала
законної сили ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23.02.2012 року в справі № 2а-40/11 про
оскарження апелянтом цих самих
розпоряджень Виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА), винесена
за результатом розгляду апеляційної
скарги ПП "Компанія ФАХ", якою
апеляційну скаргу залишено без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду міста
Києва від 18.04.2011 року без змін.

Не погоджуючись з ухвалою суду
апеляційної інстанції від 10.04.2012 року
ПП "Компанія ФАХ" звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
14.02.2013 у справі № 2а-1552/11 касаційну
скаргу ПП "Компанія ФАХ" задоволено,
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2012 року
скасовано, а справу направлено до суду
апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.04.2013 року
у справі № 2а- 1552/11 апеляційну скаргу ПП
"Компанія ФАХ" залишено без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду міста
Києва від 25.06.2011 року - без змін.

Також, постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва №
8/131 від 24.01.2008 року визнано
протиправними та скасовано
розпорядження Виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА) від 30.05.2007
року N 640, від 30.05.2007 року N 641, від 30.05.2007
року N 642, від 30.05.2007 року N 643.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.01.2009 року
у справі № 22-а-14381/08 вищевказану
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 року
було залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України № К-2608/09 від 02.07.2009 року
касаційні скарги Київської міської
державної адміністрації та АЕК
"Київенерго" задоволено частково;
касаційну скаргу ЗАТ "Енергогенеруюча
компанія "ДАРтеплоцентраль"
задоволено; постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва № 8/131
від 24.01.2008 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду №
22-а-14381/08 від 09.01.2009 року скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 28.07.2010 року у справі №
2а-673/2010 провадження у справі за
адміністративним позовом ОСББ
"Престиж" до Київської міської
державної адміністрації, третя особа -
АЕК "Київенерго" про визнання
протиправними та скасування
розпоряджень КМДА закрито.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.2010 року
у справі № 2а-673/10 апеляційні скарги ЖБК
"Буревісник-3", ЖБК "Ремонтник", ЖБК
"Суднобудівник-18", ЖБК "Алмазний", ОСББ
"Мотор", ВАТ "Універсам № 14", ОСОБА-13 на
ухвалу Шевченківського районного суду
міста Києва від 28.07.2010 року у справі №
2а-673/2010 задоволено частково; ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28.07.2010 року у справі № 2а-673/2010
скасовано як таку, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі і
направлено справу для продовження
розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 27.04.2011 року у
справі № 2а-376/2011 залишено без розгляду
адміністративний позов ОСББ "Престиж"
до Виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА), третя особа - АЕК
"Київенерго", про визнання
протиправними та скасування
розпоряджень.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.12.2013р. було поновлено
провадження у справі № 13/246 та
призначено судовий розгляд на 25.12.2013р.

24.12.2013р. через канцелярію суду
представник позивача подав клопотання
про заміну найменування
організаційно-правової форми
юридичної особи позивача.

Так, відповідно до вимог та положень
Закону України від 17 вересня 2008 року №
514-VI «Про акціонерні товариства»
Акціонерна енергопостачальна компанія
«Київенерго» перейменована у Публічне
акціонерне товариство «Київенерго»,
про що 13.04.2011р. здійснено відповідний
запис у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. В підтвердження
викладеного, позивач надав суду копію
довідки АБ № 152345, витяг зі статуту та
копію свідоцтва серія А01 № 769840.

Враховуючи викладене, суд визнав
клопотання про зміну найменування
позивача обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню.

25.12.2013р. в судовому засіданні
представник позивача надав клопотання
про долучення до матеріалів справи
Довідки про надходження коштів за
спірний період.

В судовому засіданні 25.12.2013р. було
оголошено перерву до 21.01.2014р.,
відповідно до ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 21.01.2014р.
відповідач надав відзив на позовну
заяву, в якому проти позовних вимог
частково заперечує, посилаючись на
іншу суму заборгованості за спірний
період, а також те, що позивачем не були
враховані платежі на суму 41 729,91 грн.
Також, відповідач просив суд відмовити
в частині позовних вимог щодо
стягнення штрафних санкцій та
розстрочити виконання рішення суду
протягом восьми місяців. Крім того,
відповідач до відзиву надав копії
платіжних доручень та додаткові
документи які долучені до матеріалів
справи.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.01.2014р. було продовжено строк
вирішення спору на п'ятнадцять днів,
відповідно до ст. 69 ГПК України,за
клопотанням сторін, та оголошено
перерву до 29.01.2014р.

В судовому засіданні 29.01.2014р.
представник позивача надав
заперечення на відзив відповідача, в
якому зазначив, що доводи відповідача є
необґрунтованими, недоведеними та
просив суд не брати відзив до уваги з
підстав зазначених у запереченні.
Також, позивач позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
позов задовольнити.

Представник відповідача, проти
задоволення позовних вимог
заперечував частково, та просив суд у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення штрафних санкцій відмовити з
підстав зазначених у відзиві на
позовну заяву.

В судовому засіданні 29.01.2014р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК
України.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1
ГПК України, складалися протоколи
судових засідань, які долучені до
матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, заслухавши пояснення
представників сторін, Господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2001р. між сторонами було укладено
Договір на постачання теплової енергії
в гарячій воді № 230196.

Договір підписано уповноваженими
особами, а саме, від позивача -
Заступником директора Гончаровим Є.Д.,
який діяв на підставі «Положення про
Департамент Енергозбуту» та від
відповідача - Головою Слободяником Г.К,
який діяв на підставі Статуту, та
скріплено печатками, у встановленому
порядку не оспорений, не розірваний, не
визнаний недійсним. Таким чином,
Договір є дійсним, укладеним належним
чином та є обов'язковим для виконання
сторонами.

В пункті 1.1. Договору сторони узгодили,
що предметом цього Договору є
постачання, користування та своєчасна
оплата в повному обсязі спожитої
теплової енергії у гарячій воді, на
умовах передбачених цим Договором.

Відповідно до пп. 2.2.1. та 2.3.1. Договору і
відповідно до законодавства України
позивач постачає теплову енергію у
гарячій воді на межу балансової
належності з відповідачем для потреб:
опалення в період опалювального
сезону, гарячого водопостачання -
протягом року, в кількості та в обсягах
з Додатком 1 до Договору, яку відповідач
зобов'язаний оплачувати щомісяця
своєчасно та в повному обсязі.

На підставі п. 8.1. Договору встановлено,
що він набуває чинності з дня його
підписання та діє до 31.12.2001року.

Крім того, п. 8.4. встановлено
пролонгацію договору на кожний
наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією із сторін.

Нарахування відповідачу за теплову
енергію здійснюється відповідно до
звернення-доручення про укладення
Договору по приладах обліку за
тарифами, встановленими і
затвердженими розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації.

Пунктом 2 Додатка 4 до Договору
передбачено, що відповідач
зобов'язаний щомісяця з 12 по 15 число
самостійно отримувати табуляграму
фактичного споживання теплової
енергії за передній період та акт
звірки на початок розрахункового
періоду (один примірник оформленого
акту звірки повернути).

Відповідно до п. 3. Додатка 4 до Договору
відповідач оплачує вартість,
використаної теплової енергії не
пізніше 25 числа поточного місяця.

Відповідач умови Договору належним
чином не виконав, внаслідок чого за
період з 01.09.2007р. по 01.07.2009р. виникла
заборгованість за використану теплову
енергію, у розмірі - 161 405,64 грн., що
підтверджується відомостями обліку
споживання теплової енергії,
обліковими картками (табуляграмами) та
довідкою про надходження коштів за
спожиту відповідачем теплову енергію.

Таким чином, заборгованість
відповідача за використану теплову
енергію складає - 161 405,64 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач
зазначає, що позивачем не були
враховані платежі на суму 41 729,91 грн., в
підтвердження чого відповідач
посилається на платіжні доручення № 66
від 04.06.2009р. на суму 20 000 грн., № 81 від
25.06.2009р. на суму 6 729,91 грн., № 83 від
25.06.2009р. на суму 10 000 грн., № 162 від
22.10.2009р. на суму 5 000 грн. та № 96 від
17.07.2009р. на суму 20 000 грн.

Вказані доводи відповідача
спростовуються матеріалами справи.

Платіжні доручення № 66 від 04.06.2009р., № 81
від 25.06.2009р., № 83 від 25.06.2009р., судом до
уваги не приймаються, оскільки рахунок
отримувача коштів в ВАТ КБ «ХРЕЩАТИК»
(КРЕДИТ рах. № 12567) був закритий
21.05.2009р., що підтверджується довідкою
виданою ВАТ КБ «ХРЕЩАТИК» від 21.05.2009р. №
30-03/2957 та листом від 30.03.2009р. №
048-21-3169/230196/3 «Про зміну реквізитів за
договором на постачання теплової
енергії».

Крім того, сплачені відповідачем кошти
мали бути повернуті останньому,
відповідно до п. 2.32 Постанови Правління
Національного банку України від
21.01.2004р. № 22 «Про затвердження
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті», в якій зазначено, що якщо немає
змоги встановити належного отримувача,
або не надійшли уточнені дані від банку
платника, то банк не пізніше четвертого
робочого дня зобов'язаний повернути
кошти банку, що обслуговує платника, із
зазначенням номера та дати
електронного розрахункового документа
та причини повернення.

Посилання відповідача про сплату
заборгованості за платіжним
дорученням № 96 від 17.07.2009р.,
документально не підтверджено. Так,
вказане платіжне доручення суду не
надано та матеріалами справи даний
платіж не підтверджується. Щодо
платіжного доручення № 162 від 22.10.2009р.,
дані кошти позивачем були зараховані в
оплату боргу, який виник, в зв'язку з
підписанням Угоди про
реструктуризацію № 29-07.

Також відповідач посилається на
Довідку про стан розрахунків та
заборгованості по сплаті за спожиту
теплоенергію наданою РТМ «Поділ» з
якої вбачається, що заборгованість
відповідача складає 91 685,38 грн. Дане
твердження спростовується Довідкою
про надходження коштів за спожиту
теплоенергію наданою позивачем та з
якої вбачається, що заборгованість
відповідача за спірний період складає
161 405,64 грн.

Належним чином засвідчені копії вище
вказаних документів долучені до
матеріалів справи та їх оригінали,
досліджувалися під час судових
засідань, і відповідно визнаються
судом такими, що посвідчують наведені
факти та обставини господарських
відносин сторін.

Частина 1 ст. 275 Господарського кодексу
України визначає, що за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно частини 1 статті 714 Цивільного
кодексу України, за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Як визначено частиною 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193
Господарського кодексу України
зазначено, що кожна сторона повинна
вжити заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
ЦК України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
відпущену енергію.

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення по платежам,
позивач просить суд стягнути з
відповідача на підставі ст. 625 ЦК
України 4 887,94грн. - 3% річних та 28 070,16
грн. - збитки від інфляції.

Згідно зі статтею 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи наявність прострочення з
боку відповідача, вимоги позивача про
нарахування інфляційних витрат та 3%
річних визнаються судом
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із
сторін повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підстави
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК України), то розгляд
справи господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи;
крім того, неподання позивачем
витребуваних господарським судом
матеріалів, необхідних для вирішення
спору, тягне за собою правові наслідки
у вигляді залишення позову без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не надав суду належних та
допустимих доказів, які б
спростовували доводи позивача та
підтверджували заперечення проти
задоволення позовних вимог.

Відповідачем було заявлене клопотання
щодо відстрочення виконання рішення
суду на вісім місяців, у зв'язку зі
скрутним фінансовим становищем

Підставою для відстрочки виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК
України, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
клопотання необґрунтованим та
недоведеним та не вбачає підстав для
його задоволення, оскільки,
відповідачем не надано доказів щодо
підтвердження скрутного фінансового
становища та не наведено обставин, які
унеможливлюють виконання рішення суду.

За таких обставин, позов визнається
судом доведеним, обґрунтованим, та,
таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК
України позивачем понесені судові
витрати, пов'язані з розглядом справи,
то зазначені витрати відшкодовуються
за рахунок відповідача (ст. 49 ГПК
України).

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Взуттєвик-1» (04211, м. Київ, вул. Мате
Залки, 12/3, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І. Франка 5,
), - з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання судового рішення,
заборгованість у розмірі - 161 405 (сто
шістдесят одна тисяча чотириста п'ять)
грн. 64 коп., три відсотка річних у
розмірі - 4 887 (чотири тисячі вісімсот
вісімдесят сім) грн. 94 коп., інфляційні
втрати у розмірі - 28 070 (двадцять вісім
тисяч сімдесят) грн. 16 коп., витрати по
сплаті державного мита в розмірі - 1 943
(одна тисяча дев'ятсот сорок три) грн. 64
коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в розмірі - 315 (триста
п'ятнадцять) грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня підписання повного
рішення шляхом подачі апеляційної
скарги до місцевого господарського
суду.

Відповідно до ст. 87 ГПК України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 03 лютого 2014
року.

Суддя
І.Д.
Курдельчук