СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року Справа № 901/3230/13

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді
Латиніна О.А.,

суддів
Градової О.Г.,

Котлярової О.Л.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився, Головне
управління статистики в Автономній
Республіці Крим;

відповідача: Івашова Тетяна Петрівна,
довіреність №б/н від 05.12.13, Виробничий
кооператив "Перспектива";

третьої особи: не з'явився, Регіональне
відділення Фонду державного майна
України в Автономній Республіці Крим
та місті Севастополі;

розглянувши апеляційну скаргу
виробничого кооперативу "Перспектива"

на рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Медведчук О.Л.) від 05 грудня 2013 року у
справі №901/3230/13

за позовом Головного управління
статистики в Автономній Республіці
Крим (вул. Ушинського,
6,Сімферополь,Автономна Республіка
Крим,95000)

до Виробничого кооперативу
"Перспектива" (вул. Ушинського,
4,Сімферополь,95000)

третя особа: Регіональне відділення
Фонду державного майна України в
Автономній Республіці Крим та місті
Севастополі (майд. Повсталих,
6,Севастополь,99008)
(м.Сімферополь,вул.Генерала
Васил'єва,44,оф.511,95000)

про розірвання договору та стягнення
13483,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Головне управління статистики в
Автономній Республіці Крим, звернувся
до господарського суду Автономної
Республіки Крим із позовною заявою до
виробничого кооперативу "Перспектива",
в якій з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог, просило
достроково розірвати договір оренди
№384/2011-А від 07.12.2011, укладений між
Представництвом регіонального
відділення Фонду державного майна
України в Автономній Республіці Крим
та м. Севастополі в особі начальника
Представництва Махоткіна Олександра
Володимировича та Виробничим
кооперативом "Перспектива" в особі
Морозової Юлії Сергіївни; стягнути з
Виробничого кооперативу "Перспектива"
на користь Головного управління
статистики в Автономній Республіці
Крим суму заборгованості по орендній
платі з урахуванням суми
заборгованості по витратам на
утримання нежитлового приміщення та
суми нарахованих штрафних санкцій,
враховуючи розмір внесеного завдатку в
розмірі 13483,99 грн.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 05
грудня 2013 року у справі №901/3230/13 позов
задоволено.

Достроково розірвано договір оренди
№384/2011-А від 07.12.2011, укладений між
Представництвом регіонального
відділення Фонду державного майна
України в Автономній Республіці Крим
та м. Севастополі в особі начальника
Представництва Махоткіна Олександра
Володимировича та виробничим
кооперативом "Перспектива" в особі
Морозової Юлії Сергіївни.

Стягнуто з Виробничого кооперативу
"Перспектива" на користь Головного
управління статистики в Автономній
Республіці Крим суму заборгованості по
орендній платі з урахуванням суми
заборгованості по витратам на
утримання нежитлового приміщення та
суми нарахованих штрафних санкцій,
враховуючи розмір внесеного завдатку в
розмірі 13483,99 грн., а також судовий збір
у розмірі 1720, 50 грн.

Стягнуто з виробничого кооперативу
"Перспектива" на користь Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
1147,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції зазначив, що
відповідачем неналежним чином
виконуються умови договору оренди, що
виражається у систематичної не сплаті
орендної плати у встановлені договором
строки, у зв'язку з чим за останнім
утворилася заборгованість. Зазначені
обставини стали підставою для
дострокового розірвання договору та
стягнення суми заборгованості, а також
3% річних, пені та інфляційних витрат.

Не погодившись з рішенням суду,
виробничий кооператив "Перспектива"
звернувся до Севастопольського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
першої інстанції, у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
прийняте судом першої інстанції
рішення суперечить нормам
процесуального та матеріального права.

Зокрема, заявник апеляційної скарги
звертає увагу на те, що Головне
управління статистики в Автономній
Республіці Крим не мало права на
звернення до суду із відповідним
позовом, щодо розірвання договору
оренди, оскільки не ані власником
майна, що надано відповідачу в оренду
ані стороною за спірним договором.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 26
грудня 2013 року, прийнято апеляційну
скаргу виробничого кооперативу
"Перспектива" на рішення
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 05 грудня 2013 року у
справі №901/3230/13 до провадження
Cевастопольського апеляційного
господарського суду та призначено
справу до розгляду на 13 січня 2014 року.

За розпорядженням керівництва суду від
13 січня 2014 року, у зв'язку з відпусткою
головуючого судді Латиніна О.А., його
було замінено на суддю Заплава Л.М.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 13
січня 2014 року, залучено Регіональне
відділення Фонду державного майна
України в Автономній Республіці Крим
та місті Севастополі до участі у справі
№901/3230/13 в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача. Розгляд
апеляційної скарги був відкладений на
20 січня 2014 року.

За розпорядженням керівництва суду від
20 січня 2014 року, у зв'язку з відпусткою
головуючого судді Заплава Л.М., її
замінено на суддю Латиніна О.А. Склад
колегії з розгляду апеляційної скарги
у справі № 901/3230/13 головуючий суддя:
Латинін Олег Анатолійович; судді:
Котлярова Олена Леонідівна, Градова
Ольга Григорівна.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 20
січня 2014 року, розгляд апеляційної
скарги був відкладений на 03 лютого 2014
року.

До початку судового засідання, від
Головного управління статистики в
Автономній Республіці Крим на адресу
суду апеляційної інстанції надійшла
заява про розгляд справи без участі
представника позивача, у зв'язку з
неможливістю явки в судове засідання.

03 лютого 2014 року, в судовому засіданні
представник відповідача підтримав
доводи апеляційної скарги та просив
скасувати рішення суду першої
інстанції, крім того останнім було
долучено до матеріалів справи лист
представництва Регіонального
відділення Фонду державного майна
України в Автономній Республіці Крим
та місті Севастополі, в якому
зазначено, що претензій щодо виконання
умов договору, стороною якого є
представництво Регіонального
відділення Фонду державного майна
України в Автономній Республіці Крим
та місті Севастополі до відповідача не
має, у зв'язку з чим, третя особа
підтримує доводи апеляційної скарги та
просить розглянути справу за її
відсутністю. Позивач та представник
третьої особи, у судове засідання не
з'явились.

Відповідно до статті 98 Господарського
процесуального кодексу України
учасники судового процесу були
належним чином повідомлені про час і
місце розгляду справи.

Відповідно до статті 22 Господарського
процесуального кодексу України явка у
судове засідання - це право, а не
обов'язок сторін, справа може
розглядатися без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору. Тому, з
урахуванням наявних у справі доказів,
судова колегія визнала можливим
розглянути справу у відсутність осіб,
що не з'явились.

Розглянувши матеріали справи в порядку
статті 101 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія встановила наступне.

07.12.2011 між Представництвом
регіонального відділення Фонду
державного майна України в Автономній
Республіці Крим та м. Севастополі
(орендодавець за договором) та
виробничим кооперативом "Перспектива"
(орендар за договором) був укладений
договір оренди нерухомого майна, що
належить до державної власності
№384/2011-А (а.с. 12 - 14), згідно умов якого
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
державне нерухоме майно: вбудовані
нежитлові приміщення (№4 - 12, частина
№15,№16) на першому поверсі 2- поверхової
будівлі (літ. А, реєстровий
№00048030.2.АААДЕЕ720) загальною площею - 75,6
кв.м. за адресою: 95000,АР Крим, м.
Сімферополь, вул. Ушинського, 4 (майно за
договором), що знаходиться на балансі
Головного управління статистики в
Автономній Республіці Крим
(балансоутримувач за договором),
вартість якого визначена згідно зі
звітом про незалежну оцінку, станом на
30.09.2011 становить 360007,00 грн.

Відповідно до пункту 2.1 договору
орендар вступає у строкове платне
користування майном у термін, вказаний
в договорі, але не раніше дати
підписання сторонами цього договору та
акта приймання-передавання майна.

Орендна плата відповідає стартовій
платі за оренду державного нерухомого
майна, яка визначена на підставі
Методики розрахунку й порядку
використання плати за оренду
державного майна, затвердженою
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.10.1995 №786 (зі змінами та
доповненнями - далі Методика
розрахунку), і становить без ПДВ за
базовий місяць оренди - листопад 2011 р.
4847,80 грн. Орендна плата за перший місяць
оренди - грудень 2011 року визначається
шляхом коригування орендної плати за
базовий місяць на індекс інфляції за
грудень 2011 року (пункт 3.1 договору).

Згідно пунктам 3.5 та 3.6 договору розмір
орендної плати та її порахунок
переглядається на вимогу однієї зі
сторін у разі зміни Методики її
розрахунку, істотної зміни стану
об'єкта оренди з незалежних від сторін
причин та в інших випадках,
передбачених чинним законодавством.
Орендна плата перераховується до
державного бюджету та
балансоутримувачу у співвідношенні 50 %
на 50% щомісяця не пізніше 12 числа
місяця, наступного за звітним,
відповідно до пропорцій розподілу,
установлених Кабінетом Міністрів
України й чинних на кінець періоду, за
який здійснюється платіж.

Пунктами 3.7 та 3.8 договору передбачено,
що орендна плата, перерахована
несвоєчасно або не в повному обсязі,
підлягає індексації й стягується до
бюджету та балансоутримувачу у
визначеному пунктом 3.6 співвідношенні
відповідно до чинного законодавства
України з урахуванням пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості за кожний день
прострочення, уключаючи день оплати. У
разі, якщо на дату сплати орендної
плати заборгованість за нею становить
загалом не менше ніж три місяці,
орендар також, сплачує штраф у розмірі
10% від суми заборгованості.

Як вбачається зі змісту вищевказаного
договору оренди, сторони у пункті 8.2.
договору право орендодавця вимагати
його розірвання у разі невиконання або
неналежного виконання умов даного
договору.

Цей договір укладено строком на 2 роки
364 дні, що діє з 07.02.2011 до 06.12.2013 включно
(пункт 10.1 договору).

Разом з тим, 07.12.2011 між Головним
управлінням статистики в автономній
Республіці Крим (балансоутримувач за
договором) та Виробничим кооперативом
"Перспектива" (орендатор за договором)
укладено договір №58 про відшкодування
витрат балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна (арк.с. 15
- 16), предметом якого є відшкодування
витрат по утриманню приміщень площею
75,6 кв.м, розташованих на першому
поверсі будівлі за адресою: м.
Сімферополь, вул. Ушинського, 4,
переданих балансоутримувачем
орендатору у відповідності з договором
оренди №384/2011-А від 07.12.2011.

Пунктом 3.1.1 договору (зі змінами,
внесеними додатковою угодою до
договору від 07.12.2011 №58 від 14.06.2013)
передбачений обов'язок орендатора
своєчасно та в повному обсязі
проводити розрахунки з
балансоутримувачем по відшкодуванню
витрат на утримання орендованих
приміщень (відшкодування податку на
землю).

Згідно пункту 2.2.3 балансоутримувачу
надано право ініціювати розірвання
договору оренди у випадку не
відшкодування вартості комунальних
послуг чи систематичного порушення
строків відшкодування.

Орендатор відшкодовує
балансоутримувачу фактичні витрати по
утриманню приміщень та території, що
орендується у наступному порядку:
відшкодування податку на землю - згідно
розрахунку (пункт 4.1 договору).

За несплату орендатором платежів у
строки, встановлені договором згідно
пункту 5.2 договору нараховується пеня в
розмірі 2-х облікових ставок НБУ від
простроченої суми за кожен день
прострочення, включаючи день оплати.

Договір набирає чинності з 07.12.2011 та діє
по 06.12.2013 включно (пункт 7.1 договору).

07.12.2011 орендодавцем та
балансоутримувачем передано у
строкове платне користування державне
майно: вбудовані нежитлові приміщення
(№4 - 12, частина №15, №16) на першому
поверсі 2-поверхової будівлі (літ. А,
реєстровий №00048030.2.АААДЕЕ720) загальною
площею - 75,6 кв.м. за адресою: 95000,АР Крим,
м. Сімферополь, вул. Ушинського, 4, що
знаходиться на балансі Головного
управління статистики в Автономній
Республіці Крим, загальною вартістю
360007,00 грн., про що сторонами укладено
акт приймання-передавання (арк.с. 18).

22.04.2013 за вих. №18-29/139 позивачем на
адресу відповідача спрямовано лист, в
якому повідомляється про необхідність
відповідачем погасити заборгованість
з орендної плати за березень 2013,
включаючи штраф та пеню, нараховані за
несвоєчасну сплату орендної плати за
попередні місяці загальною сумою - 4957,70
грн, проте зазначений лист повернувся
із позначкою " за закінченням терміну
зберігання" (арк.с. 27 - 28).

У зв'язку з наявністю заборгованості
орендаря з орендної плати та витрат на
утримання нежитлового приміщення з
урахуванням пені та інфляційних
витрат, а також, 3% річних від суми боргу
за несплату орендної плати та витрат на
утримання нежитлового приміщення, та з
урахуванням внесеного завдатку по
орендній платі, що складає 13483,99 грн.,
враховуючи систематичність порушення
умов договору відповідачем, позивач
звернувся до суду із позовною заявою
про стягнення з відповідача вказаної
суми заборгованості.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права та відповідність
висновків суду обставинам справи,
судова колегія вбачає підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції та вважає апеляційну скаргу
такою, що підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Правовідносини у сфері оренди
державного та комунального майна
регулюються Законом України "Про
оренду державного та комунального
майна", який є спеціальним, до
відповідних правовідносин, Цивільним
кодексом України та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 1
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" цей Закон
регулює: організаційні відносини,
пов'язані з передачею в оренду майна
державних підприємств та організацій,
підприємств, заснованих на майні, що
належить Автономній Республіці Крим
або перебуває у комунальній власності
їх структурних підрозділів; майнові
відносини між орендодавцями та
орендарями щодо господарського
використання державного майна, майна,
що належить Автономній Республіці Крим
або перебуває у комунальній власності.

Відповідно до статті 3 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна", відносини щодо оренди
державного майна, майна, що належить
Автономній Республіці Крим або
перебуває у комунальній власності,
регулюються договором оренди, цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами.

Орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до пункту 1 статті 626
Цивільного кодексу України, договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Як вбачається зі змісту спірного
договору, він по своєї правової природі
є договором оренди (найму).

Відповідно до статті 759 Цивільного
кодексу України, за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Державну політику у сфері оренди
здійснюють: Кабінет Міністрів України,
а також Фонд державного майна України,
його регіональні відділення та
представництва - щодо державного майна;
органи, уповноважені Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, - щодо
майна, яке належить Автономній
Республіці Крим; органи місцевого
самоврядування - щодо майна, яке
перебуває в комунальній власності.
(стаття 2 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна").

А в силу статті Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" орендодавцями за договором
оренди державного та комунального
майна зокрема є Фонд державного майна
України, його регіональні відділення
та представництва - щодо цілісних
майнових комплексів підприємств, їх
структурних підрозділів та нерухомого
майна, а також майна, що не увійшло до
статутного (складеного) капіталу
господарських товариств, створених у
процесі приватизації (корпоратизації),
що є державною власністю, крім майна, що
належить до майнового комплексу
Національної академії наук України та
галузевих академій наук, а також майна,
що належить вищим навчальним закладам
та/або науковим установам, що надається
в оренду науковим паркам та їхнім
партнерам.

Отже, законодавством чітко визначено
коло осіб, які мають право бути
орендодавцями державного та
комунального майна.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" договір оренди
може бути розірвано за погодженням
сторін. На вимогу однієї із сторін
договір оренди може бути достроково
розірвано за рішенням суду у разі
невиконання сторонами своїх
зобов'язань та з інших підстав,
передбачених законодавчими актами
України.

Тобто, Законом України "Про оренду
державного та комунального майна", який
є спеціальним до спірних
правовідносин, чітко встановлено, що
звертатися до суду про розірвання
договору оренди державного майна має
право саме Сторона цього договору.

Як вбачається зі змісту спірного
договору оренди №384/2011-А, останній був
укладений між Представництвом
регіонального відділення Фонду
державного майна України в Автономній
Республіці Крим та м. Севастополі
(орендодавець за договором) та
Виробничим кооперативом "Перспектива"
(орендар за договором), отже судова
колегія вважає, що правом на розірвання
зазначеного договору, у відповідності
із вимогами законодавства наділений
саме представництво Фонду державного
майна України в Автономній Республіці
Крим та м. Севастополі.

Проте, у порушення вимог
вищенаведеного Закону, суд першої
інстанції не звернув увагу на те що із
відповідним позовом до суду звернулася
не сторона за договором №384/2011-А, а
балансоутримувач майна, яке передано
за договором №384/2011-А від 07.12.2011, у
зв'язку з чим, судова колегія вважає
рішення в цій частині таким, що
прийнято у порушення норм
матеріального права.

Також слід зазначити, що зі змісту
договору договір оренди нерухомого
майна, що належить до державної
власності №384/2011-А від 07.12.2011
вбачається, що орендодавцем майна, яке
було надано в оренду відповідачу є
Фонду державного майна України в
Автономній Республіці Крим та м.
Севастополі, який відповідно до Закону
є уповноваженим органом здійснювати
управління та укладати відповідні
договори від імені та в інтересах
держави, отже спір, що виник між
сторонами по справі, стосується прав та
охоронюваних законом інтересів Фонду,
у відношенні якого розглянуто й
вирішено спір, проте на момент розгляду
справи та прийняття рішення
господарським судом першої інстанції
він не був залучений до участі у справі,
що є порушенням норм процесуального
права.

Тобто, при розгляді справи
Господарський суд повинен був залучити
до справи Представництво
регіонального відділення Фонду
державного майна України в АРК та м.
Севастополі, як сторону договору яка
має право у відповідності із
законодавством на розірвання такого
договору.

Однак, цього судом першої інстанції
зроблено не було, що є грубим
порушенням норм процесуального права,
оскільки справа розглядалася про права
і обов'язки особи, що не була залучена
до участі у справі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті
104 Господарського процесуального
України, порушення норм процесуального
права є в будь-акому випадку підставою
для скасування рішення місцевого
господарського суду, якщо
господарський суд прийняв рішення про
права і обов'язки осіб, що не були
залучені до участі у справі.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що вирішення спору по
даній справі безпосередньо стосується
прав і обов'язків осіб, яких не було
залучено до участі у справі, чим можуть
бути порушені не лише їх матеріальні
права, а і процесуальні, що витікають із
сформульованого в пункті 1 статті 6
Європейської конвенції про захист прав
людини і основних свобод положення про
право кожного на справедливий судовий
розгляд при визначенні його цивільних
прав і обов'язків.

Відповідно до пункту 12. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011 №7 "Про деякі питання
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України"
порушення норм процесуального права,
зазначені у пунктах 1 - 7 частини третьої
статті 104 ГПК, є в будь-якому випадку
підставою для скасування рішення
місцевого господарського суду, у тому
числі й тоді, коли суд першої інстанції
повно з'ясував обставини справи і дав
їм правильну юридичну оцінку. У такому
випадку апеляційний суд скасовує
рішення місцевого господарського суду
повністю і згідно з пунктом 2 статті 103
ГПК приймає нове рішення.

Відповідно до пункту 3.6. постанови
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", позивач має право
об'єднати в одній позовній заяві кілька
вимог, пов'язаних між собою підставою
виникнення або поданими доказами
(зокрема, про стягнення неповернутого
кредиту, відсотків за користування
кредитом і неустойки; про визнання
недійсним акта і про відшкодування
заподіяної у зв'язку з його виданням
шкоди; про стягнення вартості
недостачі товару, одержаного за
кількома транспортними документами і
оформленої одним актом приймання або
коли такий товар сплачено за одним
розрахунковим документом; про
спонукання до виконання зобов'язань за
господарським договором і про
застосування заходів майнової
відповідальності за його невиконання
тощо). Право об'єднати кілька
однорідних позовних заяв або справ, у
яких беруть участь ті ж самі сторони,
надане також судді. При цьому останній
вправі вирішувати питання про
об'єднання лише тих заяв (справ), які
перебувають в його провадженні.

Однорідними можуть вважатися позовні
заяви, які, пов'язані з однорідними
позовними вимогами і водночас подані
одним і тим же позивачем до одного й
того самого відповідача (чи
відповідачів) або хоча й різними
позивачами, але до одного й того ж
відповідача. Однорідними ж позовними
вимогами є такі, що виникають з одних і
тих самих або з аналогічних підстав і
водночас пов'язані між собою одним і
тим самим способом захисту прав і
законних інтересів.

Як вбачається зі змісту спірних
правовідносин, останні виникли з одних
і тих самих підстав і водночас
пов'язані між собою, що зокрема
виражається зі змісту договорів, які
стосуються одного й того ж майна, що
належить державі.

З матеріалів справи також вбачається,
що договір №58 про відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна
укладений разом та на підставі
договору оренди нерухомого майна, що
належить до державної власності
№384/2011-А від 07.12.2011, отже виникає зі
змісту даного договору, а тому позовні
вимоги стягнення суми заборгованості
по витратам на утримання нежитлового
приміщення та суми нарахованих
штрафних санкцій є похідними від
позовної вимоги про стягнення з
відповідача суми заборгованості по
орендній платі за договором.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що оскільки, заявлені у даній
справі позовні вимоги зв'язані між
собою підставою та поданими доказами,
отже відмова судом апеляційної
інстанції у задоволенні позову про
стягнення з відповідача суми
заборгованості по орендній платі,
тягне за собою й відмову у задоволенні
похідних вимог про стягнення суми
заборгованості по витратам на
утримання нежитлового приміщення та
суми нарахованих штрафних санкцій.

Крім того, судова колегія вважає за
необхідне звернути увагу на те, що до
моменту звернення відповідача до суду
апеляційної інстанції зі скаргою,
останнім було сплачено заборгованість
за договорами від 07 грудня 2011 року, у
повному обсязі, що підтверджується
квитанціями №62 та №206 від 16 грудня 2013
року.

Згідно вимог статті 32 Господарського
кодексу України, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Ці
дані встановлюються такими засобами:
письмовими і речовими доказами,
висновками судових експертів;
поясненнями представників сторін та
інших осіб, які беруть участь в
судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

А в силу статті 33 Господарського
кодексу України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського
кодексу України, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, наявні докази підлягають оцінці у
їх сукупності, і жодний доказ не має для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Згідно статті 43 Господарського кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до приписів ст. ст. 45, 47, 43 ГПК
України судові рішення приймаються
судом за результатами обговорення усіх
обставин справи та за умови здійснення
за своїм внутрішнім переконанням
оцінки доказів, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин. Мотивувальна
частина рішення повинна містити
встановлені судом обставини, які мають
значення для справи, їх юридичну
оцінку, а також оцінку всіх доказів.
Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, які
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Проте, прийняте у справі судове рішення
вказаним вимогам не відповідає.

Суд попередньої інстанції при
прийнятті рішення у порушення вимог
статті 43 Господарського кодексу
України не з'ясував обставин справи,
які мають необхідне значення для
справи, а отже судова колегія вважає
рішення суду не відповідним нормам
матеріального та процесуального права,
тому зазначене рішення підлягає
скасуванню.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення господарського
суду Автономної Республіки Крим
прийнято з порушенням норм статей 43, 104
Господарського процесуального кодексу
України, тому воно підлягає скасуванню,
а апеляційна скарга виробничого
кооперативу "Перспектива" задоволенню.

Керуючись статтями 101, 103 (пункт 2), 104
(пункт 4), 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу виробничого
кооперативу "Перспектива"
задовольнити.

2.Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 05
грудня 2013 року у справі №901/3230/13
скасувати.

3.Прийняти нове рішення, яким у
позові відмовити.

Головуючий суддя
О.А.Латинін

Судді
О.Г. Градова

О.Л. Котлярова

Розсилка:

1.Головне управління статистики в
Автономній Республіці Крим (вул.
Ушинського, 6,Сімферополь,Автономна
Республіка Крим,95000)

2.Виробничий кооператив "Перспектива"
(вул. Ушинського, 4,Сімферополь,95000)

3.Регіональне відділення Фонду
державного майна України в Автономній
Республіці Крим та місті Севастополі
(майд. Повсталих, 6,Севастополь,99008)
(м.Сімферополь,вул.Генерала
Васил'єва,44,оф.511,95000)