ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р. Справа № 926/1272/13.

За позовом Міського комунального
підприємства
«Чернівцітеплокомуненерго» м.Чернівці

До приватного підприємця Мельника
Миколи Степановича м.Чернівці

Про стягнення заборгованості в сумі
5516,82 грн.

Суддя С.М. Гушилик

За участю представників:

від позивача - Білянський М. І. -
юрисконсульт (дов. від 25.12.2013р.)

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: МКП
«Чернівцітеплокомуненерго» 09.12.2013р.
звернулося з позовом до приватного
підприємця Мельника Миколи
Степановича м.Чернівці про стягнення
заборгованості в сумі 5516,82 грн., в тому
числі 5073,66 грн. - сума основного боргу,
183,66 грн. - пеня, 62,35 грн. - інфляційні
нарахування, 197,15 грн. - 3 % річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що відповідно до
договору № 119 на постачання теплової
енергії в гарячій воді від 01.10.2009 року,
укладеного між сторонами, позивач взяв
на себе зобов'язання постачати
споживачеві (відповідачу) теплову
енергію в гарячій воді в потрібних йому
обсягах, а відповідач зобов'язався
оплатити одержану теплову енергію за
встановленими тарифами і у визначені
вищезазначеним Договором строки. В
порушення істотних умов Договору,
відповідач не виконав взяті на себе
зобов'язання, що призвело до виникнення
заборгованості за період з 01.11.2011р. по
01.11.2013р. в сумі 5073,66 грн. Крім того, за
прострочення виконання зобов'язання
позивач нарахував відповідачу пеню в
сумі 183,66 грн., 3 % річних в сумі 197,15 грн.
та збитки завдані інфляцією в сумі 62,35
грн.

Ухвалою суду від 09.12.2013 року порушено
провадження у справі та призначено
судове засідання на 23.12.2013 року.

Ухвалами суду від 23.12.2013 року, від 13.01.2014
року та від 23.01.2014 року розгляд справи
було відкладено в зв'язку з
нез'явленням представника відповідача.

В судове засідання, яке відбулося 05.02.2014
року, представник відповідача в котре
не з'явився, причини нез'явлення суду не
повідомив.

Враховуючи те, що розгляд справи вже
було відкладено за клопотанням
представника відповідача, суд дійшов
висновку, що такі його дії свідчать про
затягування розгляду справи по суті.

Крім того, відповідач не виконав вимоги
ухвали про порушення провадження у
справі та ухвали про відкладення
справи, що також свідчить про неповагу
до суду та затягування розгляду справи.

Крім того, ухвалами суду від 13.01.2014 року
та від 23.01.2014 року відповідач був
попереджений про те, що у разі неявки
його представника у судове засідання
на дату і час зазначений у резолютивній
частині вказаної ухвали, судовий
розгляд буде проведено без його участі
за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до положень статті 75 ГПК
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні, яке відбулося
05.02.2014 року, представник позивача
зазначив, що свої позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, при цьому
позивач зазначив, що при складанні
позову допустив помилку, а саме вказав,
що заборгованість виникла за період з
01.11.2011р. по 01.11.2013р. тоді як згідно звіту
про нарахування та розрахунку до
позову заборгованість виникла з 01.11.2010р
по 01.11.2013р.

Заслухавши представника позивача,
розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позовна
вимога, дослідивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення її по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2009 року між приватним
підприємцем Мельником М.С. та Міським
комунальним підприємством
«Чернівцітеплокомуненерго» укладено
договір № 119 на постачання теплової
енергії в гарячій воді (далі - Договір),
згідно якого, теплопостачальна
організація бере на себе зобов'язання
постачати споживачеві теплову енергію
в гарячій воді в потрібних йому
обсягах, а споживач зобов'язується
оплачувати одержану теплову енергію за
встановленими тарифами в терміни,
передбачені цим договором (розділ 1
Договору).

Згідно додатку № 1 до договору №119 від
01.10.2009р. енергопостачальна організація
постачає Споживачу теплову енергію на
об'єкт - офіс вул.Комарова, 9аа.

Частиною 3 розділу 2 Договору
встановлено, що в разі наявності
засобів обліку споживач сплачує за
теплову енергію - центральне опалення
285,59 грн. з ПДВ (за 1 ГКал в опалювальний
сезон). Частиною 4 розділу 2 Договору
передбачено, що в разі зміни тарифів
споживач послуг сплачує за теплову
енергію за новими тарифами з дня
введення їх в дію.

Теплова енергія надавалася протягом
опалювального періоду із жовтня по
квітень місяці відповідного року.
Кількість спожитої теплової енергії
обчислюється теплолічильником або при
його відсутності за розрахунком згідно
з Правилами користування тепловою
енергією.

Згідно п. 1 розділу 4 Договору та ч. 6 ст.
276 ГК України - «Розрахунки за теплову
енергію, що споживається, проводяться в
грошовій формі відповідно до
встановлених органам місцевого
самоврядування тарифів на підставі
показань приладів обліку чи
розрахунків».

Статтею 10 Закону України «Про ціни і
ціноутворення» від 03.12.1990 року N 507-ХІІ -
передбачено зміну рівня державних
фіксованих та регульованих цін і
тарифів на окремі види продукції,
товарів і послуг здійснюється в
порядку і в строки, що визначаються
тими органами, які відповідно
затверджують або регулюють ціни
(тарифи). Рішення Чернівецької міської
ради та зміни до них були прийняті на
підставі ст.ст. 7, 31 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ст. 20
Закону України «Про теплопостачання».

Розмір оплати було визначено згідно
тарифів, затверджених рішенням
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради «Про затвердження норм
витрат тепла, розмірів двоставкових
тарифів на виробництво,
транспортування, постачання теплової
енергії на централізоване опалення та
одноставкових тарифів на теплову
енергію на гаряче водопостачання
(підігрів) та визнання такими, що
втратили чинність рішення виконавчого
комітету міської ради від 08.07.2008 року»
від 30.12.2008 року № 1031/24, рішенням
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради «Про встановлення
скоригованих двоставкових тарифів на
виробництво, транспортування,
постачання теплової енергії на
централізоване опалення та
одноставкових тарифів на теплову
енергію на гаряче водопостачання
(підігрів) води та визнання такими, що
втратили чинність рішення виконавчого
комітету з цього питання» від 22.02.2011
року № 122/4, рішенням виконавчого
комітету Чернівецької міської ради
«Про внесення змін в рішення
виконавчого комітету міської ради від
22.02.2011р. № 122/4, від 30.12.2008р. № 1031/24 щодо
встановлення двоставкових тарифів на
виробництво, транспортування,
постачання теплової енергії на
централізоване опалення та
одноставкових тарифів на теплову
енергію на гаряче водопостачання
(підігрів) води» від 22 листопада 2011 року
№ 724/20, Постановою Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних послуг
від 16.03.2012 р. № 140 «Про встановлення
тарифів на теплову енергію МКП
«Чернівцітеплокомуненерго», рішенням
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради «Про внесення змін в
рішення виконавчого комітету
Чернівецької міської ради від 30.12.2008
року № 1031/24 «Про затвердження норм
витрат тепла, розмірів двоставкових
тарифів на виробництво,
транспортування, постачання теплової
енергії на централізоване опалення та
одно ставкових тарифів на теплову
енергію на гаряче водопостачання
(підігрів) та визнання таким, що
втратило чинність рішення виконавчого
комітету міської ради від 08.07.2008 року
№499/13».

Нарахування проводилися у
відповідності до умов діючого договору
на підставі затверджених тарифів.

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що
даний Договір набирає чинності з дня
його підписання і діє протягом одного
року. Договір вважається пролонгованим
на кожний наступний рік, якщо за місяць
до закінчення строку його дії не буде
письмово заявлено однією із сторін про
його припинення (п.10.2 Договору).

Дані про визнання зазначеного Договору
у встановленому законом порядку
недійсним відсутні.

Стаття 19 Закону України «Про
теплопостачання» від 02.06.2005 року
передбачає, що споживач, в даному
випадку - відповідач, повинен щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично відпущену
теплову енергію, а статтею 193 ГК України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських правовідносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів та договору.

Як вбачається з матеріалів справи, (а
саме: журналу обліку використання
теплової енергії в гарячій воді на
тепловому пункті абонента № 0012 по
вул.Комарова, 9аа. Та звіту про
нарахування та оплату), відповідач в
період з 01.11.2010 року по 01.08.2013 року
отримав теплову енергію на загальну
суму 6573,62 грн., проте, в порушення взятих
на себе зобов'язань, за надані послуги
розрахувався несвоєчасно та в
неповному обсязі, що призвело до
виникнення заборгованості у сумі 5073,66
грн.

Відповідно до п.4.11 Договору та ст.549
Цивільного кодексу України
відповідачу було нараховано позивачем
пеню в розмірі 0,5 % від суми платежу за
кожен день прострочення платежу, але не
більше подвійної облікової ставки НБУ,
що діяла на день розрахунку. Пеня за
несвоєчасну оплату послуг за період з
01.05.2013 року по 01.11.2013 року, відповідно до
розрахунку проведеного позивачем,
становить - 183,66 грн.

Статтею 526 Цивільного кодексу України,
що кореспондується із ст.193
Господарського кодексу України
передбачено, що зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, однак відповідач
неналежним чином виконав свій
обов'язок щодо проведення розрахунку
за отриману продукцію, що стало
підставою для нарахування штрафних
санкцій.

Згідно ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею),
відповідно до статті 549 цього Кодексу
розуміється грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Зокрема, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

При цьому, частиною 6 статті 231 ГК
України визначено, що штрафні санкції
за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Частиною 2 ст.551 ЦК України встановлено,
що якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства. Розмір неустойки,
встановлений законом, може бути
збільшений у договорі.

Разом з тим, правило названої норми, що
допускає збільшення договором розміру
неустойки, встановленої законом, є
загальним. Воно не виключає
застосування спеціальних правил
законів, хоч би вони були прийняті до
введення в дію нового Цивільного
кодексу України. Наведене стосується
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», яким розмір пені за
прострочення виконання грошових
зобов'язань, що може встановлюватись
договором, обмежено подвійною
обліковою ставкою НБУ на день
прострочення.

Пунктом 6 статті 232 Господарського
кодексу України передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня коли зобов'язання мало
бути виконано.

Отже, яким б способом не визначався у
договорі розмір та строк неустойки, він
не може перевищувати той розмір і
строк, який встановлений законом як
граничний. Так, якщо вказаним Законом
встановлений граничний розмір пені за
прострочення платежу - не більше
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня (від суми простроченого платежу,
включаючи ПДВ та інші податки) та
граничний строк нарахування, то у
більшому розмірі та за більш тривалий
період вона не може бути стягнута.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позивач дещо завищив
нарахування пені, а саме позивач не
врахував, що облікова ставка НБУ двічі
змінювалась в 2013 році, що ним не було
враховано в своєму розрахунку, а відтак
в задоволенні пені в сумі 3,81 грн. слід
відмовити та стягнути пеню в сумі 179,85
грн., яка розрахована за період з 01.05.2013р
по 01.11.2013р., з урахування змін облікової
ставки, які відбулися 10.06.2013р., та
13.08.2013р.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а також три проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
законом або договором, а тому позивачем
правомірно нараховано відповідачу за
період з 01.01.2011 року по 01.11.2013 року
збитки заподіяні інфляцією в сумі 62,35
грн. та 3% річних за аналогічний період
в сумі 197,15 грн.

Дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, а також
заслухавши представника позивача суд
прийшов до висновку, що вимоги позивача
засновані на договірних відносинах між
сторонами і є обґрунтованими, а тому
підлягають задоволенню частково.

Суд також вирішив, що судові витрати
слід віднести на відповідача, з вини
якого спір безпідставно доведено до
розгляду судом пропорційно
задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного
підприємця Мельника Миколи
Степановича, м.Чернівці, провул.
Ентузіастів, 6-а, кв.57, (код ) на
користь міського комунального
підприємства
«Чернівцітеплокомуненерго» м.
Чернівці, вул.Максимовича, 19-а, (р/р
0000, код 34519280) - 5073,66 грн. боргу, 179,85
грн. пені, 197,15 грн. 3% річних, 62,35 грн.
збитків завданих інфляцією та 1719,29
судового збору.

3. В решті позовних вимог
відмовити.

Повне рішення складено 06.02.2014 року

Суддя
С.М. Гушилик