ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2014 р.
Справа № 914/4281/13

За позовом: Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Граве
Україна", м.Львів

до відповідача: Львівського
комунального підприємства
"Львівелектротранс", м.Львів

про: стягнення 5 911,46 грн.

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Батенчук М.Й. -
представник

В судовому засіданні 28.01.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть спору: Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "Граве
Україна" (м.Львів) звернулось до
господарського суду з позовною заявою
до Львівського комунального
підприємства "Львівелектротранс"
(м.Львів) про стягнення 5911,46 грн. боргу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
позивач поніс витрати, пов'язані із
виплатою страхового відшкодування,
внаслідок чого отримав право зворотної
вимоги до відповідача.

Ухвалою від 14.11.2013 року судом прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до розгляду в судовому засіданні на
26.11.2013 р.

В судовому засіданні 26.11.2013 року судом
оголошувалась перерва до 10.12.2013 року.
Крім цього, через канцелярію
господарського суду відповідачем
подано відзив (вх. № 50019/13 від 26.11.20013
року) із клопотанням про застосування
позовної давності щодо позовних вимог
про стягнення страхового
відшкодування в розмірі 5911,46 грн.

Ухвалами від 10.12.2013 року, 19.12.2013 року та
від 13.01.2014 року розгляд справи
відкладався з підстав, викладених у
відповідних ухвалах.

18.12.2013 р. від позивача поступило
клопотання про розгляд справи без
участі його повноважного представника.

В судове засідання 13.01.2014 року через
канцелярію господарського суду
відповідачем подано клопотання (вх. №
55/14 від 13.01.2014 року) про продовження
строку розгляду справи. Ухвалою від
13.01.2014 року судом продовжено строк
розгляду справи на п'ятнадцять днів.

В судове засідання 28.01.2014 року
представник позивача не з'явився.
Представник відповідача просив суд
відмовити в задоволенні позову з
огляду на пропуск позивачем строку
позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, повно та
об'єктивно дослідивши докази в їх
сукупності, суд встановив наступне.

16.04.2010 року між Шевченком Володимиром
Володимировичем (страхувальником
згідно договору) та Закритим
акціонерним товариством "Страхова
компанія "Граве Україна" (страховиком
згідно договору) було укладено Договір
страхування майнових інтересів
пов'язаних з володінням, користуванням
та розпорядженням транспортним
засобом ford fiesta д.н.з. ВС0879СА, 2008 року
випуску.

Згідно довідки ВДАІ м. Львова № 8669304 від
18.08.2010 року, 18.08.2010 року о 18.00 год. на
перехресті вул. С.Бандери та
вул.Фурманської у м. Львові сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
водія забезпеченого транспортного
засобу ford fiesta д.н.з. ВС0879СА Шевченка В.В.
та водія трамваю, що належить ЛКП
«Львівелектротранс», реєстраційний
номер 1141, Кравця С.В.

Згідно постанови Галицького районного
суду м. Львова від 24.09.2010 року у справі №
3-2787 2010 р., винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано
Кравця Степана Володимировича.

Позивачем виплачено суму страхового
відшкодування в загальному розмірі
5911,46 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями № 16016 від 10.12.2010
року, № 16017 від 10.12.2010 року та Актом
взаємозаліку боргів від 02.12.2010 року.

Оскільки, транспортний засіб (трамвай,
реєстраційний номер 1141), водія якого
визнано винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди,
належить Львівському комунальному
підприємству «Львівелектротранс»,
позивач вважає, що у нього виникло
право зворотної вимоги до відповідача
на вищезазначену суму.

Оцінивши подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

У ч. 2 зазначеної статті вказано, що
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є, зокрема,
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі.

Таким чином, між винною та потерпілою
особами виникло зобов'язання з
відшкодування заподіяної майнової
шкоди.

Частинами другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Таким чином, до позивача як особи, що
виплатила страхувальнику розмір
страхового відшкодування за Договором,
перейшло право вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 2 статті 82
Господарського процесуального кодексу
україни рішення приймається судом за
результатами оцінки доказів, поданих
сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті. Обираючи при прийнятті
рішення правову норму, що підлягатиме
застосуванню до спірних правовідносин,
господарський суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, які викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 111-16 цього
Кодексу.

Згідно Постанови Верховного Суду
України від 25 грудня 2013 року у справі №
6-112 цс 13, суд зробив наступний правовий
висновок: у разі настання страхового
випадку за договором добровільного
страхування наземного транспортного
засобу у потерпілої особи виникає
право або вимагати відшкодування шкоди
від особи, винуватої в її заподіянні,
або вимагати виплати страхового
відшкодування від страхової компанії,
з якою нею укладено договір
добровільного страхування автомобіля.
У разі виплати страховою компанією
страхового відшкодування до неї у
межах фактичних витрат від потерпілої
особи переходить право вимоги до особи,
винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК
України). При цьому перебіг позовної
давності не змінюється і він
обчислюється від дня настання
страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК
України)

Відповідно до статті 993 Цивільного
кодексу України, до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Позивачем пропущено строк звернення до
суду з вимогами про стягнення суми
страхового відшкодування, у зв'язку з
чим до позовних вимог підлягає до
застосування положення ст. 267 ЦК
України.

Предметом позову є стягнення з
відповідача суми страхового
відшкодування, яке було сплачено
страхувальнику відповідно до договору
страхування автотранспортних засобів
№ 15227.030-0100.008 від 16.04.2010 року в розмірі
5911,46 грн.

Відповідно до статті 256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного
кодексу України, загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

За приписами статті 261 Цивільного
кодексу України, перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

18.08.2010 року о 18 год. 00 хв., на вул. С.
Бандери у м. Львові трапилась
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю транспортного засобу "ford
fiesta comfort", державний номерний знак
ВС0879СА, яким керував Шевченко В.В. та
трамваю номерний знак 1141, який належить
ЛКП «Львівелектротранс», яким керував
Кравець С.В.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 18.08.2010 р. о 18 год. 00
хв., на вул. С.Бандери у м. Львові за
участю транспортного засобу "ford fiesta
comfort", державний номерний знак ВС0879СА,
яким керував Шевченко В.В. та трамваю
номерний знак 1141, який належить ЛКП
«Львівелектротранс», власнику
автомобіля "ford fiesta comfort", державний
номерний знак ВС0879СА завдано
матеріального збитку на суму 5911,46 грн.

Саме з моменту настання страхового
випадку (ДТП) страховик набуває право
вимоги відшкодування понесених ним
затрат.

Отже у позивача виникло право вимоги
страхового відшкодування з винної
особи та строк позовної давності
починає свій перебіг з моменту
вчинення ДТП, а саме з 18.08.2010 року.

З позовною заявою позивач звернувся до
суду 13.11.2013 р., про що свідчить
реєстраційний штамп служби
діловодства господарського суду
Львівської області з зазначенням часу
надходження заяви до суду, а отже ним
пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ч. 4 статті 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторін у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем заявлено про
застосування наслідків пропуску
строку позовної давності у відзиві на
позовну заяву, поданому через
канцелярію господарського суду
Львівської області (вх. № 50019/13 від
26.11.2013 року).

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що при поданні позовної заяви до
господарського суду Львівської
області позивачем пропущено строк
позовної давності.

Суд, також, враховує позицію Вищого
господарського суду України, викладену
у Постанові Пленуму «Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів» від 29 травня 2013 року N 10 перш ніж
застосовувати позовну давність,
господарський суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі коли
такі право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості. І лише якщо буде
встановлено, що право або охоронюваний
законом інтерес особи дійсно порушені,
але позовна давність спливла і про це
зроблено заяву іншою стороною у справі,
суд відмовляє в позові у зв'язку зі
спливом позовної давності - за
відсутності наведених позивачем
поважних причин її пропущення.

Так, судом встановлено факт порушення
прав позивача, проте позивачем
пропущено строк позовної давності,
який відповідно до вищезазначеного
відновленню не підлягає, а тому це є
підставою для відмови в позові.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судовий збір покладається на позитвача
у відповідності до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
4, 43, 33, 34, 35, 44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні
позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 02.02.2014 р.

Суддя
Король М.Р.