ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" січня 2014 р.Справа № 916/3316/13

За позовом Приватного акціонерного
товариства "Виробниче об'єднання
"Стальканат-Сілур"

до відповідача Приватного
акціонерного товариства "Українське
Дунайське пароплавство"

про стягнення 10545,12грн.

Суддя Гут
С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні 21.01.14р. по справі
було оголошено перерву до 28.01.14р. о
10:45хв., в порядку ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Приватне
акціонерне товариство "Виробниче
об'єднання "Стальканат-Сілур",
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
відповідача Приватного акціонерного
товариства "Українське Дунайське
пароплавство" про стягнення
заборгованості у розмірі 10545,12грн., а
саме: основного боргу у розмірі
9649,69грн., пені у розмірі 734,48грн., 3%річних
у розмірі 160,95грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 02.12.13р. порушено
провадження у справі №916/3316/13.

19.12.13р. від позивача надійшло
клопотання(вх.№38822/13 від 19.12.13р.), згідно
якого просить суд в позовній заяві від
29.11.2013р. резолютивну частину викласти
та читати наступним чином: стягнути з
відповідача на користь позивача (р/р
4501 в АБ „Південний", м. Одеса,
МФО328205, ) основну
заборгованість у розмірі 9646,69грн.,
160,95грн. - 3% річних, 734,48грн. - пеню по
договору.

Судом клопотання розглянуто та злучено
до матеріалів справи.

Відповідач проти позову заперечує
частково, з підстав викладених у
відзиві на позов(вх.№1480/14 від 21.01.14р.).
Так в обґрунтування відзиву зазначає
про те, що вважає необгрунтованими
визначення суми боргу, що підлягає
стягненню, а також розрахунок штрафних
санкцій, у яких міститься арифметична
помилка..

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

01.04.2013р. між Приватним акціонерним
товариством "Виробниче об'єднання
"Стальканат-Сілур" (Постачальник) та
Госпрозрахунковим відокремленим
структурним підрозділом „Кілійський
суднобудівельно-судноремонтний завод
"Приватного акціонерного товариства
"Українське Дунайське пароплавство"
було укладено договір поставки №028/04/395
ОД, відповідно до умов якого
Постачальник зобов'язався поставити та
передати у власність Замовнику товар
згідно зі специфікацією, а Замовник
зобов'язався прийняти і оплатити
поставлену продукцію на умовах даного
договору.

Пунктом 7.1. договору встановлено, що
замовник перераховує Постачальнику
оплату в розмірі 100% від вартості
поставки партії товару протягом
14(чотирнадцяти) днів по факту поставки.

Відповідно до п. 9.1. договору. За
невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань за даним договором винна
сторона несе відповідальність згідно з
чинним законодавством України і цим
договором.

Згідно п. 9.4. договору, у разі порушення
строків оплати Замовник сплачує
Постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

На виконання умов договору позивач
взяті на себе зобов'язання щодо
поставки товару виконав у повному
обсязі, а саме поставив відповідачу
Товар, що підтверджується накладною
№3862 від 18.04.2013р. на суму 9649,69грн. та
довіреністю №39 від 17.04.2013р.

24.09.2013р. м акціонерним товариством
"Виробниче об'єднання
"Стальканат-Сілур" було отримано від
відповідача гарантійний лист №044/889 від
23.09.2013р. із визначенням графіку
погашення існуючої заборгованості, але
заборгованість в розмірі 9649,69грн.
станом на 30.10.2013р. не сплачена.

В порушення умов зазначеного договору
поставки відповідач не розрахувався з
позивачем у встановлений договором
строк.

Враховуючи невиконання відповідачем
взятого на себе за договором обов'язку
щодо оплати, позивач звернувся до суду
з даною позовною заявою.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме:
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки, зокрема, з договорів
та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Він може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного
кодексу України).

Ст. 193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Одностороння відмова від виконання
зобов`язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7
ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Так, судом встановлено наявність
поставки позивачем відповідачу товару,
існування заборгованості Приватного
акціонерного товариства "Українське
Дунайське пароплавство" по оплаті, у
зв'язку з чим позовна вимога позивача
щодо стягнення з відповідача основного
боргу у розмірі 9649,69грн. є
обґрунтованою та підлягає судом
задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення з Приватного
акціонерного товариства "Українське
Дунайське пароплавство" пені в розмірі
734,48грн., а саме: у розмірі 150,65грн., за
період з 03.05.2013р. по 09.06.2013р.; у розмірі
236,81грн., за період з 10.06.2013р. по 12..08.2013р.;
та у розмірі 347,02грн. за період з 13.08.2013р.
по 21.11.2013р., що обрахована із суми
заборгованості у розмірі 9646,69грн.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611
Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки
-грошової суми, яку боржник повинен
сплатити кредиторові у разі порушення
ним зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного
кодексу України якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

В силу ст.216, ч.1 ст.218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання. Одним з видів
господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217
цього кодексу є штрафні санкції, до
яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК
України).

Пунктом 6 ст.232 Господарського кодексу
України передбачено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Нараз, перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені, суд дійшов висновку,
що наданий позивачем розрахунок пені,
на думку суду, здійснений неналежним
чином, оскільки обраховується за
період, який є більшим визначеного
положеннями Господарського кодексу
України. З цих підстав судом було
самостійно розраховано пеню та
визначено її розмір, а тому пеня
підлягає задоволенню в сумі 665,23грн., за
період з 03.05.2013р. по 02.11.2013р.(183 днів
прострочення), що обрахована із суми
заборгованості у розмірі 9646,69грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача
трьох процентів річних у сумі 160,95грн.
за період з 03.05.2013р. по 21.11.2013р.,
обраховані із суми заборгованості у
розмірі 9646,69грн.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства,
встановлення судом заборгованості
Приватного акціонерного товариства
"Українське Дунайське пароплавство",
заявлені позивачем позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача трьох
процентів річних в сумі 160,95грн.,
підлягають судом задоволенню в повній
мірі.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищезазначені обставини
справи та перевіривши правильність
наданого позивачем розрахунку сум
заявлених до стягнення, позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
"Виробниче об'єднання
"Стальканат-Сілур" до відповідача
Приватного акціонерного товариства
"Українське Дунайське пароплавство"
підлягають задоволенню в частині
стягнення основного боргу у розмірі
9646,69грн., пені у розмірі 665,23грн., 3%річних
у розмірі 160,95грн.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору пропорційно розміру задоволених
позовних вимог на суму 1708,71грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українське Дунайське
пароплавство" (68600, м.Ізмаїл,
вул.Краснофлотська, 28, )
на користь Приватного акціонерного
товариства "Виробниче об'єднання
"Стальканат-Сілур" (65007, м. Одеса, вул.
Водопровідна, 16, ; р/р
№4501 в АБ "Південний", м.Одеси, МФО
328209) суму основного боргу у розмірі
9646(дев'ять тисяч шістсот сорок
шість)грн.69коп., пеню у розмірі
665(шістсот шістдесят п'ять)грн.23коп.,
3%річних у розмірі 160(сто
шістдесят)грн.95коп., витрати по сплаті
судового збору на суму 1708(одну тисячу
сімсот вісім)грн.71коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення складено 03.02.2014р.

Суддя
Гут С.Ф.