номер провадження справи 9/97/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2014
Справа № 908/3947/13

За позовом: Приватного підприємства
"БІЗОН-ТЕХ 2012" (69005, м. Запоріжжя,
вул. Новицького Якова, 11)

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "НИВА-ПЛЮС"
(71154, Запорізька область, Бердянський
район, с. Луначарське, вул. Леніна, буд.
67)

про стягнення 861075,25 грн.

Суддя Боєва О.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Тищенко Н.А. (дов. № 02/14 від
08.01.14)

Від відповідача: не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з
відповідача на користь позивача суми
861075,25 грн., з яких: сума 593845 грн. -
основний борг, сума 178153,50 грн. - штраф,
сума 89076,75 грн. - проценти за
користування чужими грошовими коштами.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 03.12.2013р.
позовна заява прийнята до розгляду,
порушено провадження у справі № 908/3947/13,
судове засідання призначено на 08.01.2014р.
Ухвалою суду від 08.01.2014р. в порядку ст. 77
ГПК України розгляд справи відкладено
на 21.01.2014р.

21.01.2014р. справу розглянуто, оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Справа розглянута без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

Позивач підтримав позовні вимоги з
підстав викладених у позовній заяві,
зазначивши про наступне. На виконання
умов договору поставки насіння № КБ-Н-30
від 18.02.2013р. позивач поставив
відповідачу товар на загальну суму 593845
грн. Однак, в порушення умов договору,
відповідач оплату за отриманий товар
не здійснив. У зв'язку з чим, позивач на
підставі договору поставки насіння №
КБ-Н-30 від 18.02.2013р., ст.ст. 15, 16, 509, 525, 526, 536,
549,612, 625, 629, ч. 3 ст. 692, ч. 5 ст. 694 ЦК України,
ст.ст. 173, 193, 199, 230 ГК України просить
стягнути з відповідача суму 593845 грн.
заборгованості, суму 178153,50 грн. штрафу
та суму 89076,75 грн. процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Відповідач заявлені позовні вимоги не
спростував, відзив на позов суду не
надав, представник відповідача в
судові засідання за викликом не
з'являвся, правом надати відзив на
позов не скористався. Про час та місце
судових засідань відповідача
повідомлено належним чином. Ухвали
суду направлялись на адресу, вказану в
позовній заяві та в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а саме: 71154,
Запорізька область, Бердянський район,
с. Луначарське, вул. Леніна, буд. 67.
Згідно з п. 3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно зі ст. 75 ГПК України справу
розглянуто за наявними матеріалами,
які суд визнав достатніми для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

18.02.2013р. між ПП «Бізон-ТЕХ 2012»
(постачальник, позивач у справі) та ТОВ
Агрофірмою «НИВА-ПЛЮС» (покупець,
відповідач у справі) був укладений
договір поставки насіння № КБ-Н-30,
відповідно до умов якого, постачальник
зобов'язався, у порядку, строки та на
умовах визначених цим договором і
специфікаціями до нього, поставляти та
передавати у власність покупця насіння
для сівби, а покупець - приймати цей
товар і оплачувати його (п. 1.1.).

Згідно з п. 2.1. договору найменування
(асортимент) товару, його кількість та
ціна вказується в специфікаціях до
договору, які є невід'ємними його
частинами.

Специфікацією № 1 від 18.02.2013р. сторони
погодили перелік та вартість товару,
умови та місце поставки, а також строки
оплати. Так, загальна вартість товару
(насіння соняшнику), який погоджено
поставити відповідачу, складає 593845 грн.
Товар оплачується покупцем в порядку
вказаному у договорі та в строк -не
пізніше 20.10.2013р.

Відповідно до п. 4.3. договору дата
(термін, строк) поставки товару
вказується в специфікаціях. Якщо їх не
вказано, то товар постачається покупцю
за його письмовими заявками по мірі
необхідності покупця в ньому, але не
пізніше 30 календарних днів з моменту
одержання постачальником заявки про
поставку товару.

У пункті 4.6. договору, зокрема,
визначено, що приймання товару за
кількістю та якістю проводиться у
момент одержання його від
постачальника. Підписання покупцем
накладної засвідчує факт передачі йому
разом із товаром усієї необхідної
документації, що його стосується. Датою
поставки товару є дата, яка вказана в
накладній.

Згідно п. 5.1., п. 5.2. договору покупець
зобов'язується оплатити постачальнику
товар у строки, вказані в
специфікаціях, а також зобов'язується
сплатити постачальнику суму
індексації ціни товару в порядку та
строки, визначені цим договором. Оплата
товару здійснюється покупцем у
українських гривнях у безготівковому
порядку шляхом перерахування грошових
коштів платіжним дорученням на
поточний рахунок постачальника.
Підставою для платежу є даний договір.

Як свідчать матеріали справи, на
виконання умов договору, позивачем
було поставлено відповідачу товар на
загальну суму 593845 грн., що
підтверджується видатковими
накладними № 554 від 22.03.2013р. на суму 241545
грн., № 1384 від 25.04.2013р. на суму 89600 грн., №
1755 від 25.04.2013р. на суму 262700 грн., а також
довіреностями на отримання
матеріальних цінностей № 25 від 22.03.2013р.,
№ 32 від 25.04.2013р.

Відповідач, в свою чергу, договірних
зобов'язань належним чином не виконав,
оплату за отриманий товар не здійснив.

Крім того, матеріали справи містять акт
звірки взаєморозрахунків, складений
сторонами станом на 07.10.2013р. з якого
вбачається, що заборгованість
відповідача перед позивачем становить
593845 грн.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за
договором поставки одна сторона
-постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні -покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов`язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до вимог
закону, умов договору. Одностороння
відмова від виконання зобов`язання не
допускається крім випадків,
передбачених законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193
Господарського кодексу України.

Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України
підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до
вказівок закону, договору є договір.

Приписами ст. 629 цього Кодексу
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлено строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач доказів належного
виконання зобов'язання і перерахування
позивачу заявленої до стягнення суми
не надав.

Таким чином вимоги позивача про
стягнення з відповідача суми 593845 грн.
основного боргу є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про
стягнення з відповідача штрафу у
розмірі 178153,50 грн.

Пунктом 8.1.3. договору сторони, зокрема,
передбачили, що за прострочення
строків виконання грошових зобов'язань
понад 20 календарних днів покупець
додатково сплачує постачальнику штраф
у розмірі 30 % від простроченої суми.

Факт порушення відповідачем строку
оплати товару понад 20 календарних днів
підтверджується матеріалами справи,
розмір штрафу визначний позивачем
вірно, а тому позовна вимога про
стягнення з відповідача суми 178153,50 грн.
штрафу є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Також позивач просить стягнути з
відповідача проценти за користування
чужими грошовими коштами в розмірі
89076,75 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК України у
разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати
товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Згідно з ч. 5 ст. 694 ЦК України якщо
покупець прострочив оплату товару, на
прострочену суму нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
оплачений, до дня його фактичної
оплати.

Частиною ж 2 ст. 536 ЦК України визначено,
що розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 8.5. договору сторони
встановили, що з метою компенсації
постачальнику відсутності в його
обороті грошових коштів, що не були
своєчасно сплачені покупцем, згідно із
ч. 3 ст. 692, ч. 5 ст. 694, ст. 536 ЦК України
сторони домовились, що у разі
прострочення сплати будь-якого платежу
покупець сплачує постачальнику
проценти за користування чужими
грошовими коштами від простроченої
суми за весь час прострочення, сума
яких розраховується таким чином: СП =
(СППЧ0,5ЧД):100, де СП - сума процентів, що
підлягає сплаті покупцем
постачальнику; СПП - сума простроченого
платежу; Д - кількість календарних днів
прострочення платежу. Для уникнення
непорозумінь сторони домовились, що
проценти, передбачені цим пунктом, є
особливим правовим наслідком
порушення покупцем грошових
зобов'язань за договором та не
відносяться до неустойки (штрафу чи
пені).

Перевіривши розрахунок процентів за
користування чужими грошовими коштами,
здійснений позивачем, суд встановив, що
розрахунок здійснений вірно.

Таким чином позовна вимога про
стягнення суми 89076,75 грн. процентів за
користування чужими грошовими коштами
є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Отже в цілому позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі
сплати судового збору покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "НИВА-ПЛЮС"
(71154, Запорізька область, Бердянський
район, с. Луначарське, вул. Леніна, буд.
67; ) на користь
Приватного підприємства "БІЗОН-ТЕХ 2012"
(69005, м. Запоріжжя, вул. Новицького Якова,
11; ) суму 593845 (п'ятсот
дев'яносто три тисячі вісімсот сорок
п'ять) грн. основного боргу, суму 178153
(сто сімдесят вісім тисяч сто п'ятдесят
три) грн. 50 коп. штрафу, суму 89076
(вісімдесят дев'ять тисяч сімдесят
шість) грн. 75 коп. процентів за
користування чужими грошовими коштами,
суму 17221 (сімнадцять тисяч двісті
двадцять одна) грн. 51 коп. витрат зі
сплати судового збору. Видати наказ.

Суддя
О.С. Боєва

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання.
Повне рішення підписано 23.01.2014р.