ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

05 лютого 2014 р. Справа № 902/1683/13

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Банаська О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м.Київ

до: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Подільські
цукроварні", смт.Крижопіль,
Крижопільський район, Вінницька
область

про стягнення 215 000,00 грн.

За участю секретаря судового засідання
Миколюк М.Г.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2, договір про надання
юридичних осіб, паспорт серії НОМЕР_2
виданий Ленінським РВ УМВС України у
Вінницькій області 26.06.1997 року.

ОСОБА_1, свідоцтво СПД серії НОМЕР_3,
паспорт серії НОМЕР_4, виданий
Яготинським РВ ГУ МВС України в м. Києві
13.09.1995 року

відповідача: Купрій О.М., довіреність №
77 від 02.04.2013 року, паспорт серії АТ
№ 041083, виданий Крижопільським ГС
УДМС України у Вінницькій області
25.07.2013 року.

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Вінницької
області надійшла позовна заява
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Подільські
цукроварні" - 215 000,00 грн. заборгованості
за поставлений на умовах договору
поставки № 37/8Б від 27.08.2012 року
компресор ВГК-150.

Ухвалою суду від 16.12.2013 року за вказаним
позовом порушено провадження у справі
№ 902/1683/13 та призначено її до розгляду
на 22.01.2014 року.

22.01.2014 року, до початку розгляду справи,
ТОВ "Подільські цукроварні",
смт.Крижопіль Вінницької області по
справі № 902/1683/13 подано зустрічну
позовну заяву до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
140 000,00 грн. вартості поставленого
компресора ВГК-150 за договором поставки
№ 37/8Б від 27.08.2012 року.

Ухвалою суду від 22.01.2014 року зустрічну
позовну заяву ТОВ "Подільські
цукроварні" повернено заявнику без
розгляду на підставі п.6 ч.1 ст.63 ГПК
України.

22.01.2014 року до суду надійшов відзив
відповідача в якому останній позов не
визнає та просить припинити
провадження у справі в зв'язку з
відсутністю обов'язку по сплаті боргу
на момент пред'явлення позову (а.с.23-24,
т.1).

В зв'язку з неподанням витребуваних
доказів розгляд справи відкладено до
05.02.2014 року.

За відсутності відповідного
клопотання справа розглядається без
фіксації судового процесу технічними
засобами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті судом
встановлено наступне.

27.08.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Подільські
цукроварні" СП "Моївський цукор"
(Замовник) (ідентифікаційний код - 36327881 -
ідентичний ТОВ "Подільські цукроварні")
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(Постачальник) було укладено договір №
37/8Б, за умовами якого Постачальник
зобов'язується терміново поставити, а
Замовник прийняти і оплатити
компресор ВГК-150 без електродвигуна в
к-сті 1 (один) шт. (Додаток 1), що є
невід'ємною частиною Договору (п.1.1
Договору) (а.с.12, т.1).

Вартість компресора ВГК-150 без
електродвигуна складає 355 000,00 грн., є
стабільною і до 01.12.2012 року зміні не
підлягає (п.2.1 Договору).

Умови оплати: 50 % передоплата, інші 50 % - з
відстрочкою платежу на 45 календарних
днів з моменту поставки (п.2.2 Договору).

Сторонами підписано Додаток 1 до
Договору (Протокол-специфікація) в
якому сторони погодили назву
обладнання (компресор ВГК-150 без
електродвигуна), кількість (шт) - 1, ціна
за 1 шт - 355 000,00 грн., умови оплати: 50 %
передоплата, що складає 177 500,00 грн., інші
50 % - з відстрочкою платежу на 45
календарних днів; термін
відвантаження: не більше, ніж 10 робочих
днів з дня передоплати (а.с.13, т.1).

Як вбачається із банківських виписок
та довідки Старокиївського відділення
ПАТ "Укрсоцбанк" № 301.1-186/67-2074 від 31.01.2014
року відповідачем перераховано
позивачу 140 000,00 грн.: 50 000,00 грн. - 29.08.2012
року, 60 000,00 грн. - 30.08.2012 року, 10 000,00 грн. -
04.10.2012 року, 20 000,00 грн. - 07.11.2012 року
(а.с.17-18, т.1).

В свою чергу позивач на підставі
довіреності № МО-153 від 01.09.2012 року та
видаткової накладної від 05.09.2012 року №
19 передав відповідачу товар - компресор
ВГК-150 без електродвигуна з вказівкою
ціни - 110 000,00 грн. (а.с.15, т.1).

17.10.2013 року між сторонами підписано
накладну № 63 в якій сторони
відобразили дооцінку товару по
накладній № 19 від 05.09.2012 року на суму 245
000,00 грн. (а.с.16, т.1).

Таким чином, розмір боргу відповідача
перед позивачем за Товар отриманий по
видатковій накладній № 19 від 05.09.2012
року на умовах договору від 27.08.2012 року
№ 37/8Б 215 000,00 грн. (355 000,00 - 140 000,00 грн.).

Несплата відповідачем боргу в
обумовлений договором строк спонукала
звернутись позивача з даним позовом до
господарського суду.

З врахуванням встановлених обставин
суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Як зазначено в ст.174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідносини, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
ж положення містить і ст.173
Господарського кодексу України, в якій
зазначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

З моменту укладення сторонами договору
№ 37/8Б від 27.08.2012 року між ними виникли
зобов'язання, які регулюються
параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу
України "Загальні положення про
купівлю-продаж".

В силу ст.655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України, ч.7 ст.193
Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Виходячи з встановлених обставин
справи та наведених вище законодавчих
приписів, суд вважає вимогу позивача
про стягнення боргу в розмірі 215 000,00
грн. правомірною та обґрунтованою з
огляду на що задовольняє її в повному
обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та
вимогам ухвал суду відповідач не подав
до суду належних та допустимих доказів
в спростування позовних вимог позивача
щодо стягнення боргу (платіжні
доручення, виписки банківських установ
щодо руху коштів, видаткові накладні
тощо).

За таких обставин, суд дійшов висновку
про повне задоволення позову.

Заперечення відповідача наведені у
його відзиві оцінюються судом критично
позаяк не спростовують правомірності
та обгрунтованості заявленого позову.

Зокрема посилання відповідача на те, що
у позивача на момент звернення з
позовом до суду відсутнє порушене або
оспорюване право, оскільки строк
виконання зобов'язання з оплати товару
не настав на думку суду є хибним та
надуманим, оскільки грунтується на
помилковому тлумаченні положень
Договору, специфікації та статті 530 ЦК
України.

Так, згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

При цьому відповідно до ч.1 ст.530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст.692 ЦК України, яка є
спеціальною нормою для правовідносин,
які склались між сторонами
(купівлі-продаж) покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Як вказувалось вище, пунктом 2.2
Договору сторони погодили умови оплати
шляхом проведення 50 % передоплати, та
оплати решти 50 % з відстрочкою платежу
на 45 календарних днів з моменту
поставки.

В свою чергу в специфікації також
зазначено про відстрочення оплати 50 %
на 45 календарних днів.

Слід зауважити, що на момент звернення
позивача з позовом до суду пройшло
більше 1 року з дня поставки товару
відповідачу, що свідчить про
прострочення останнього стосовно
оплати залишку вартості товару.

Враховуючи встановлення в договорі
строку оплати суд приходить до
висновку, що загальні положення
частини другої статті 530 ЦК України не
можуть бути застосовані до спірних
правовідносин сторін, оскільки термін
виконання зобов'язання, що випливає з
правовідносин поставки
(купівлі-продажу) чітко встановлений
зазначеною спеціальною нормою права та
положеннями договору.

Крім того, відповідно до частини першої
статті 222 ГК України учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законні інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Відхиляючи доводи відповідача
викладені у його відзиві суд зауважує
на невідповідності прохальної частини
відзиву його мотивувальній частині,
позаяк відповідач посилаючись на
відсутність у позивача порушеного
права просить не відмовити в
задоволенні позовних вимог, а
припинити провадження у справі в
зв'язку з відсутністю предмета спору
згідно п.11 ч.1 ст.80 ГПК України.

З огляду на усні пояснення відповідача
в яких він посилається на те, що
отриманий від позивача товар за
договором № 37/8Б від 27.08.2012 року
являється неякісним і подання ним
відповідного позову з цього приводу
суд зауважує що у відповідача є право,
за визначених процесуальним законом
обставин, клопотати про перегляд
рішення у даній справі за
нововиявленими обставинами.

Витрати на судовий збір підлягають
віднесенню на відповідача відповідно
до ст.49 ГПК України.

05.02.2014 року в судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Керуючись ст.ст.4-3,4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49,
82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Подільські
цукроварні", вул.Чкалова, 16 Б,
смт.Крижопіль, Крижопільський район,
Вінницька область, 24600
(ідентифікаційний код - 36327881) на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1)
- 215 000 грн. 00 коп. боргу, 4 300 грн. 00 коп. -
відшкодування витрат пов'язаних зі
сплатою судового збору.

3. Видати наказ в день набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 10 лютого 2014 р.

Суддя Банасько
О.О.

віддрук. 1 прим.:

1 - до справи.