ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

11.02.2014 Справа № 901/4067/13За
позовом Кримської дослідної станції
Національного наукового центру
«Інститут експериментальної і
клінічної ветеринарної медицини»

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агроком»

про стягнення 23 928,43 грн. заборгованості
за договором оренди, 29 431,95 грн. - пені та
2 392,84 грн. штрафу

Суддя І.К.
Осоченко

Представники:

від позивача - Болдирєв А.Д.,
довіреність № 87 від 16.12.2013,
представник, паспорт ЕС 281332 виданий
28.03.1997;

від позивача - Трофімов М.М., в. о.
директора, наказ № 1 від 21.03.2012, паспорт
КЕ 448073 виданий 18.10.1996;

від позивача - Лінник Л.В., довіреність
№ 11 від 11.02.2014, представник, паспорт ЕЕ
075983 виданий 26.08.1999;

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Кримська дослідна станція
Національного наукового центру
«Інститут експериментальної і
клінічної ветеринарної медицини» -
позивач звернулася до Господарського
суду Автономної Республіки з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агроком», в якій
просить суд стягнути з відповідача 26
321,71 грн. заборгованості за договором
оренди, 29 431,95 грн. пені,штраф у розмірі 10
% від суми боргу у сумі 2 392,84 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на приписах
ст. ст. 759, 762 Цивільного кодексу України
ст. ст. 283, 286 Господарського кодексу
України, та мотивовані тим, що 01 жовтня
2009 року між Кримською дослідною
станцією Національного наукового
центру «Інститут експериментальної і
клінічної ветеринарної медицини»
(Орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Агроком»
(Орендар) був укладений Договір №1
оренди нежитлового приміщення,
розташованого за адресою: м.
Сімферополь, селище Комсомольське, вул.
Садова, 12-а.

Як зазначено в позові, зазначене
приміщення було передано орендареві за
актом прийому-передачі від 01 жовтня 2009
року для розміщення виробництва
ветеринарних препаратів.

Позивач зазначив, що орендар не виконав
обов'язок зі сплати орендодавцеві
плату належним чином, у зв'язку з чим,
станом на 01.06.2013 сума несплачених
послуг складає 26 321,27 грн., сума пені - 29
431,95 грн., а також штраф у розмірі
10 % від суми боргу - 2 392,84 грн., у зв'язку з
чим позивач звернувся з даним позовом
до суд.

У судовому засіданні 20.01.2014 суд
розпочав розгляд справи по суті.

Позивач у судовому засіданні 11.02.2014
надав суду документи для приєднання до
матеріалів справи. До клопотання
доданий Лист №12 від 11.02.2014, в якому
зазначив, що у ході судового розгляду
справи було поставлено питання щодо
стягнення суми заборгованості на 2
листах позовної заяви п'ятому абзаці
сума боргу складає 23 928,43 грн., що в
абзаці 7 і 9 стоїть сума 23 321,27 грн.
допущена технічна помилка к сумі боргу
приплюсована пеня (23 928,43 грн. борг + 2 392,84
грн. пені = 26 321,27 грн.). в цілому сума
позову не змінюється 55 753,22 грн.
(заборгованість 23 928,43 грн. + пеня 23 431,95
грн. + штраф у розмірі 10 % 2 392,84 грн., а
разом 55 753,22 грн.)

Вказані документи були долучені судом
до матеріалів справи.

Відповідач у судові засідання чотири
рази не з'явився, про причини неявки суд
не повідомив, про час та місце розгляду
справи був проінформований належним
чином рекомендованою кореспонденцією;
вимог суду не виконав; відзив на позов
не надав.

Згідно з абзацом третім підпункту 3.9.1
пункту 3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Кореспонденція, а саме: ухвали
Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 09.12.2013, 23.12.2013, яка
направлялись на адресу відповідача -
вул. Ворошилова, 15, с.
Кіровське, Чорноморський район, АР
Крим, 96423; вул. Рєпіна, 26, кв. 13, м.
Севастополь, 99045 були повернуті на
адресу суду з відміткою пошти «за
закінченням терміну зберігання», «за
зазначеною адресою не проживає», а тому
відповідач вважається повідомленим
про час і місце розгляду справи.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи строки розгляду справ
господарськими судами України, які
передбачені статтею 69 ГПК України, а
також те, що явка у судове засідання є
правом учасників процесу, а не їх
обов'язком, суд вважає можливим
розглянути дану справу за відсутністю
відповідача за наявними у справі
матеріалами.

Судовий процес фіксувався за допомогою
звукозаписувального пристрою в
порядку статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивачів, суд

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2009 року між Кримською
дослідною станцією Національного
наукового центру «Інститут
експериментальної і клінічної
ветеринарної медицини» (Орендодавець)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агроком» (Орендар)
був укладений Договір №1 оренди
індивідуально визначеного (нерухомого
або іншого) майна, що належить до
державної власності, на підставі п. 1.1
якого Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
державне окреме індивідуально
визначене майно нежитлове приміщення
площею 64,7 кв. м., розміщене на першому
поверсі (ах) будівлі лабораторного
корпусу та поміщення площею 45 кв. м., в
будівлі складу розміщених за адресою:
95494, м. Сімферополь, селище
Комсомольське, вул. Садова, 12-а, що
перебуває на балансі Кримської
дослідної станції Національного
наукового центру «Інститут
експериментальної і клінічної
ветеринарної медицини»
(Балансоутримувач), вартість якого
визначена згідно зі звітом про оцінку
на 01.06.2009 113 130 грн.

Згідно з частиною 1 статті 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно з п.2.1 Договору Орендар вступає у
строкове платне користування Майном у
термін, указаний у Договорі, але не
раніше дати підписання Сторонами цього
Договору та акта приймання-передавання
Майна.

Відповідно до п. 3.1 Договору Орендна
плата визначається і становить за
погодженням сторін без ПДВ за перший
місяць розрахунку у жовтні 2009 р.
1449,74 грн.

Пункт 3.6 Договору передбачає, що
орендна плата перераховується
Балансоутримувачу у співвідношенні 100 %
не пізніше 15 числа місяця за який
здійснюється платіж.

Відповідно до п. 3.7 Договору Орендна
плата, перерахована несвоєчасно або не
в повному обсязі, підлягає індексації і
стягується до Балансоутримувачу з
урахуванням пені у розмірі 2 % облікової
ставки НБУ на дату нарахування пені від
суми заборгованості за кожний день
прострочення, уключаючи день оплати.

Згідно з п. 3.8 Договору у разі, якщо на
дату сплати орендної плати
заборгованість за нею становить
загалом не менше ніж три місяці,
Орендар також сплачує штраф у розмірі 10
% від суми заборгованості.

Пункт 3.11 Договору передбачає, що у разі
припинення (розірвання) Договору
оренди Орендар сплачує орендну плату
до дня повернення Майна за актом
приймання-передавання включно.
Закінчення строку дії Договору оренди
не звільняє Орендаря від обов'язку
сплатити заборгованість за орендною
платою, якщо така виникла, у повному
обсязі, враховуючи санкції до
Балансоутримувачу.

Відповідно до п. 8.2 Договору
Орендодавець має право виступати з
ініціативою щодо внесення змін до
цього Договору або його розірвання у
разі погіршення стану орендованого
Майна внаслідок невиконання або
неналежного виконання умов цього
Договору.

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що цей
Договір укладено строком на два роки та
11 місяців, що діє з « 01» жовтня 2009 р. до «
01» вересня 2012 р. включно.

01 березня 2011 року між сторонами
була укладена Додаткова угода №1 до
Договору оренди №1 нерухомого майна, що
належить до державної власності від 01
жовтня 2009 року (а. с. 66), згідно з пункту 1
якої вбачається, що на підставі
звернення (листа) Орендаря Сторони
домовились зменшити площу
орендованого приміщення на 45 кв. м. у
будівлі складу та викласти наступні
пункти договору оренди №1 від 01.09.2009 в
такій редакції:

1.1. Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
державне окреме індивідуально
визначене майно нежитлового
приміщення площею 64,7 кв. м. розміщене на
першому поверсі будівлі лабораторного
корпусу за адресою: 95494, АР Крим, м.
Сімферополь, с. Комсомольське, вул.
Садова 12а, що перебуває на балансі
Кримської дослідної станції
Національного наукового центру
«Інститут експериментальної і
клінічної ветеринарної медицини»,
(далі - Балансоутримувач), вартість
якого визначена згідно зі звітом про
оцінку на 01.06.2009 року 78 280 грн.

3.1. Орендна плата визначається на
підставі методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
державного майна затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 04 жовтня 1999р № 786 (зі змінами) і
становить без ПДВ за перший місяць
оренди (у березні 2011 р.) - 1153,65 грн.

10.1. Термін дії даного договору
становить до 01 вересня 2012 р. включно

З матеріалів справи вбачається, що
15.12.2011 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агроком» -
відповідач звернулося з листом вих. №
1/1512 (а с. 25) до позивача - Кримської
дослідної станції Національного
наукового центру «Інститут
експериментальної і клінічної
ветеринарної медицини», в якому
просить розірвати Договір оренди №1
від 01 жовтня 2009 року у зв'язку з тяжким
фінансовим станом підприємства,
недостатністю оборотних рахунків та
відсутністю заказів на виготовляє мий
препарат. Також в цьому листі було
зазначено, що заборгованість з
орендної плати підприємство
зобов'язується погасити до 01.10.2012.

27 вересня 2011 року сторонами була
укладена Додаткова угода до Договору
оренди №1 від 01.10.2009 (а. с. 70) відповідно
до пункту 2 якої зазначено, що Договір
оренди №1 від 01 жовтня 2009 року є
розірваним з 30 грудня 2011 року.

Отже, на теперішній час Договір №1
оренди індивідуально визначеного
(нерухомого або іншого) майна, що
належить до державної власності від
09.10.2009 є розірваним.

Як вбачається з матеріалів справи,
орендар не виконав обов'язок зі сплати
орендної плати орендодавця належним
чином, у зв'язку з чим за ним утворилась
заборгованість за період з 01.05.2010 по
31.12.2010 у розмірі 12 527,36 грн. та за період з
01.01.2011 по 31.12.2011 у розмірі 14 944,34 грн., яка
підтверджується виставленими
позивачем рахунками. Доказів повної
оплати таких рахунків відповідач суду
не надав.

Також позивач просить стягнути з
відповідача пеню у розмірі 23 431,95 грн. та
штраф у сумі 10 % 2 392,84 грн.

Кримська дослідна станція
Національного наукового центру
«Інститут експериментальної і
клінічної ветеринарної медицини»
неодноразово після розірвання
договору звертався до відповідача з
проханням погасити утворену
заборгованість, проте до теперішнього
часу заборгованість не погашена, у
зв'язку з чим позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Дослідивши обставини справи, оцінивши
наявні докази у їх сукупності, суд
вважає позов обґрунтованим і
підлягаючим частковому задоволенню з
наступних підстав:

згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 173
Господарського кодексу України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

При цьому, майново - господарськими,
згідно з частиною 1 статті 175
Господарського кодексу України,
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до вимог статей 525, 526
Цивільного Кодексу України -
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Однак, всупереч вищевказаним нормам
права відповідач так і не виконав
належним чином прийняті на себе
договірні зобов'язання, в зв'язку з чим
за відповідачем утворилась
заборгованість за орендною платою у
сумі 23 928,43 грн., доказів сплати якої
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агроком» суду не
надало.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача про стягнення суми
заборгованості у розмірі 23 928,43 грн.
обґрунтовані, підтверджуються
матеріалами справи, нормами
законодавства України, а тому
підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги відносно
стягнення з відповідача пені у розмірі
23 431,95 грн. та штрафу у сумі 10 % 2 392,84 грн.,
суд з цього приводу зазначає:

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу
України передбачено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Під неустойкою, відповідно до статті 549
Цивільного кодексу України
розуміється грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Отже, види забезпечення виконання
зобов'язань є спеціальними мірами
майнового характеру, які стимулюють
належне виконання зобов'язання
боржником шляхом встановлення
додаткових гарантій задоволення вимог
кредитора, а тому забезпечення
виконання зобов'язань будь-яким з
видів, передбачених статтею 546
Цивільного кодексу України, також
створює зобов'язувальні
правовідносини між кредитором та
боржником.

Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчинюється у письмовій
формі.

Відповідно до п. 3.7 Договору Орендна
плата, перерахована несвоєчасно або не
в повному обсязі, підлягає індексації і
стягується до Балансоутримувачу з
урахуванням пені у розмірі 2 % облікової
ставки НБУ на дату нарахування пені від
суми заборгованості за кожний день
прострочення, уключаючи день оплати.

Згідно з п. 3.8 Договору у разі, якщо на
дату сплати орендної плати
заборгованість за нею становить
загалом не менше ніж три місяці,
Орендар також сплачує штраф у розмірі 10
% від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна
давність у один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Згідно з пунктом 3.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №10
«Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» від 29
травня 2013 року щодо вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік.

Частиною 4 ст. 267 ЦК передбачено, що
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки право вимоги щодо стягнення з
відповідача суми пені і штрафу виникло
у позивача з 30.12.2011, то строк позовної
давності сплинув 30.12.2012, а позов подано
до суду лише 06.12.2013.

Враховуючи вищевикладене і приписи п. 6
ст. 232 Господарського кодексу України,
суд приходить до висновку, що позивачем
пропущений строк позовної давності
щодо стягнення пені і штрафу, у зв'язку
із чим суд відмовляє в позові у частині
позовних вимог про стягнення пені у
сумі 23 431,95 грн. та штрафу у сумі 10 % 2
392,84 грн.

Судові витрати на підставі ст. ст. 44, 49
ГПК України суд відносить на
відповідача.

Вступна та резолютивна частини рішення
оголошені у судовому засіданні 11.02.2014.

Повне рішення складено 14.02.2014.

Керуючись статтями 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агроком»
на користь Кримської дослідної станції
Національного наукового центру
«Інститут експериментальної і
клінічної ветеринарної медицини»
заборгованість по орендній платі у
розмірі 23 928,43 грн. та судовий збір у
розмірі 738,41 грн.

Видати наказ після вступу рішення в
законну силу.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Суддя І.К. Осоченко