ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

27 січня 2014 року
Справа № 913/90/14

Провадження №19/913/90/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТПК
Інструментальний союз",
м.Дніпропетровськ

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Алчевський
металургійний комбінат", м.Алчевськ
Луганської області

про стягнення 12548 грн 38 коп.

Суддя господарського суду Луганської
області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання Антонова
І.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Філь А.В. - представник,
довіреність б/н від 21.01.2014;

від відповідача: Зубова Л.І. -
представник, довіреність № 01-026-2330 від
25.12.2013.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТПК
Інструментальний союз" звернулося до
господарського суду Луганської
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Алчевський
металургійний комбінат" про стягнення
заборгованості за договором поставки
№ 014/1214 від 22.09.2011 у сумі 12000 грн.
00 коп., 3% річних у сумі 548 грн. 38 коп.

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 10.01.2014 було
порушено провадження у справі та її
розгляд призначений на 27.01.2014.

Відповідач відзивом № 026-77 вих/13 від
24.01.2014 зазначив, що заборгованість у
сумі 12000 грн. 00 коп. виникла за
пневмобетонол, який було поставлено
відповідачу 21.05.2012 згідно додаткової
угоди № 3 за видатковою накладною №
ИС-000290 та заперечив проти стягнення 3%
річних, оскільки пунктом 3 договору
сторони встановили, що оплата
здійснюється по факту поставки, але у
який саме термін повинна бути оплачена
отримана продукція, умовами додаткової
угоди не встановлено.

У судовому засіданні 27.01.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТПК
Інструментальний союз" (постачальник,
позивач) та Публічним акціонерним
товариством "Алчевський металургійний
комбінат" (покупець, відповідач) 22.09.2011
був укладений договір поставки № 014/1214,
за умовами якого продавець поставляє, а
покупець купує продукцію - тиски
слюсарні у кількості 3 штук за ціною 460
грн. 00 коп., всього на суму 1656
грн. 00 коп. б/ПДВ (п.1 договору).

Згідно п.2.1 договору загальна вартість
договору складає 1656 грн. 00 коп.

Умови поставки: СРТ склад ПАО "АМК",
транспортні витрати відносяться на
постачальника (п.2.2 договору).

Форма оплати: 100% передплата за кожну
узгоджену партію (п.2.3 договору).

Відповідно до п.2.5 договору строк
відвантаження продукції протягом 14
календарних днів з моменту передплати
з правом дострокової поставки.

В подальшому між сторонами були
укладені додаткові угоди до договору
від 19.10.2011 № 1, від 08.11.2011 № 2, від 10.05.2012 №
3. Так, додатковою угодою № 3
сторони передбачили поставку покупцю
пневмобетанолу Б-3 у кількості 5 штук на
суму 30000 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ.

В п.3 вказаної додаткової угоди сторони
визначили умови оплати: оплата по факту
поставки.

На виконання вказаних умов договору та
додаткових угод до нього позивач
поставив відповідачу необхідну
продукцію, зокрема, за видатковою
накладною № ИС-000290 від 21.05.2012
покупцем отримана продукція на суму 12000
грн 00 коп., яку останній не оплатив,
внаслідок чого за ним виникла
заборгованість, за стягненням якої
позивачем звернувся до суду з даним
позовом.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу
України передбачено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає
між суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав,
передбачених цим Кодексом, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити
гроші, надати інформацію тощо), або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт (управнена сторона, у тому
числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України
підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань) є, зокрема,
договір.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного
кодексу України договір може бути
укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
передбачено, що відповідно до ст.6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами по справі договір
№ 014/1214 від 22.09.2011 є договором поставки,
до якого слід застосовувати відповідні
положення Господарського та
Цивільного кодексів України.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського
кодексу України за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій
стороні - покупцеві товар (товари),
а покупець зобов'язується прийняти
вказаний товар (товари) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Аналогічні положення передбачені і ч.1
ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.664 Цивільного кодексу
України передбачено, що обов'язок
продавця передати товар покупцеві
вважається виконаним у момент: 1)
вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; 2) надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором
або актами цивільного законодавства
не встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законі інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства тощо.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу
України, зокрема, встановлено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3 додаткової угоди № 3 від 10.05.2012
до договору поставки №
014/1214 від 22.09.2011 сторони передбачили, що
оплата здійснюється по факту поставки.

Порушенням зобов'язання, у
відповідності до ст.610 Цивільного
кодексу України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання, тобто
- неналежне виконання.

Факт поставки позивачем
пневмобетанолу відповідачу за
додатковою угодою № 3 від 10.05.2012 до
договору поставки № 014/1214 від 22.09.2011
підтверджений матеріалами справи, в
т.ч. видатковою накладною № ИС-000290 від
21.05.2012 (а.с.20), товарно-транспортною
накладною № 290 від 21.05.2012 (а.с.22),
довіреністю на отримання
товарно-матеріальних цінностей СН № 589
від 17.05.2012 (а.с.21) та визнаний
відповідачем у відзиві.

Відповідач оплату отриманого
пневмобетанолу у передбачений
додатковою угодою № 3 від 10.05.2012 строк
не здійснив, тому позовна вимога про
стягнення з відповідача
заборгованості у сумі 12000 грн. 00 коп. є
обґрунтованою та підлягає задоволенню
повністю.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачена відповідальність за
порушення грошового зобов'язання. Так,
за цією нормою Цивільного кодексу
України боржник, що прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з врахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
відсотків не встановлений договором
або законом.

Вимога позивача про стягнення з
відповідача 3% річних за період з 22.05.2012
по 29.11.2013 у сумі 548 грн 38 коп. є
обґрунтованою частково в сумі 547 грн 78
коп., оскільки позивачем при їх
розрахунку не враховано, що у 2012 році 366
днів, а не 365, та невірно визначена
кількість днів прострочення 556, в той
час як прострочення має місце згідно
заявленого позивачем періоду 557 днів,
але суд обмежений заявленою позивачем
кількістю днів прострочення. Тому
обгрунтованим є наступний розрахунок.

Кінцева дата сплатиНесплачена
сумаПеріод простроченняКількість днів
простроченняСума21.05.2.05.2012-31.12.,33 01.01.2013-29.11.,45
Всього:547,78Заперечення відповідача
проти позовних вимог суд вважає
необґрунтованими в силу умов п.3
додаткової угоди до договору та ст.692
Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене позов підлягає
задоволенню частково.

Судовий збір покладається на сторін
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог, згідно ст.49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст.49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТПК
Інструментальний союз" до Публічного
акціонерного товариства "Алчевський
металургійний комбінат" задовольнити
частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Алчевський металургійний
комбінат", вул.Шмідта, б.4, м.Алчевськ
Луганської області, ідентифікаційний
код 05441447, на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТПК
Інструментальний союз",
вул.Квітки-Основ'яненка, б.5,
м.Дніпропетровськ, ідентифікаційний
код 35268574, заборгованість у сумі 12000 грн.
00 коп., 3% річних у сумі 547 грн. 78 коп.,
судовий збір у сумі 1720 грн. 42 коп., про
що видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 03.02.2014.

Суддя
Т.В.Косенко