ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 лютого 2014 р.
Справа № 903/1429/13за позовом публічного
акціонерного товариства Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України", м.Київ

до публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз", м.Луцьк

про стягнення 983 474,55 грн.

Суддя Якушева І.О. ,

при секретарі судового засідання Мороз
Д.В.

за участю представників:

від позивача: Букоємський Р.В. -
юрисконсульт (дов. № 14-325 від 16.03.2012р.),

від відповідача: Гаврилюк Д.Ю. -
юрисконсульт (дов. № 1690/06-06 від 01.10.2013р.)

В судовому засіданні з 29.01.2014р. по
05.02.2014р. було оголошено перерву.

Суть спору: позивач в позовній заяві
просить стягнути з відповідача 983 474,55
грн., з них: 242 050 грн. збитків, завданих
інфляцією, 741 424,53 грн. процентів річних.

На обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на несвоєчасне
виконання відповідачем зобов'язання з
оплати природного газу, переданого за
договором купівлі-продажу №14/2218/11 від
30.09.2011 року, впродовж жовтня 2011 року -
серпня 2012 року.

Представники позивача, будучи в
судових засіданнях 11.12.2013р., 25.12.2013р.,
29.01.2014р., 05.02.2014р. позовні вимоги
підтримали.

Відповідач у відзивах (а.с.60-63, а.с.70-73,
а.с.95), представник відповідача в
судових засіданнях просив у
задоволенні позову про стягнення 144
592,52 грн. інфляційних втрат відмовити,
посилаючись на їх невірне нарахування.

Відповідач подав свої контррозрахунки
інфляційних втрат.

В судовому засіданні 05.02.2014р.
представник відповідача звернувся до
суду з клопотанням про припинення
провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1
ст.80 ГПК України, посилаючись на те, що
28.01.2014р. між НАК «Нафтогаз України» і
ПАТ «Волиньгаз» було укладено
додаткову угоду №5, якою внесено зміни
до договору на купівлю-продаж
природного газу №14/2218/11 від 30.09.2011р.:
п.6.1. розділу 6 «Порядок та умови
проведення розрахунків» викладено в
такій редакції: « 6.1. Оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ за договором
здійснюється до 31.01.2014р.».

Згідно з пунктом 6 угоди №5 від 28.01.2014р.
сторони домовилися про те, що ця угода
набуває чинності з моменту її
підписання, скріплення печатками та
поширює дію на відносини, що фактично
склалися між сторонами з 01.10.2011 року».

Представник позивача заперечень щодо
припинення провадження у справі не
висловив.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

в с т а н о в и в:

30.09.2011 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" як продавцем і публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз" як покупцем було укладено
договір №14/2218/11, згідно з п.1.1. якого
продавець зобов'язався передати у
власність покупця у ІV кварталі 2011 року
та у 2012 році імпортований природний газ
для потреб суб'єктів господарювання,
які виробляють теплову енергію, у тому
числі блочних (модульних) котелень,
установлених на дахові та
прибудинкових (в обсягах природного
газу, що використовуються для
виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами,
та використовується теплогенеруючими
(теплопостачальними) підприємствами на
власні потреби та втрати, а покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
газ на умовах цього договору.

Пунктами 3.3., 5.2., цього договору
передбачено, що приймання-передача
газу, переданого продавцем покупцеві у
відповідному місяці продажу,
оформлюється актом приймання-передачі
газу.

Плата за природний газ та послуги з
його транспортування з ПДВ становить
3970,20 грн.

Пунктом 6.1. договору було передбачено,
що оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу; остаточний розрахунок -
до 14-го числа наступного за місяцем
поставки газу.

До договору купівлі-продажу №14/2218/11 від
30.09.2011р. було укладено чотири
додаткових угоди, якими вносились
зміни до пункту 5.2. договору щодо ціни
природного газу.

На виконання умов договору №14/2218/11 від
30.09.2011р. позивач впродовж жовтня 2011 року
- серпня 2012 року передав позивачу
природного газу на загальну суму 100 728
179,43 грн., що підтверджується актами
приймання-передачі газу за цей період
(а.с.25-36).

Природний газ, переданий впродовж
жовтня 2011 року - серпня 2012 року,
відповідач оплатив повністю, але кошти
перераховував з порушенням строку,
який було визначеного пунктом 6.1.
договору №14/2218/11 від 30.09.2011р., що
спричинило звернення позивача з
позовом до суду про стягнення з
відповідача 242 050 грн. збитків, завданих
інфляцією, 741 424,53 грн. процентів річних.

28.01.2014р. між НАК «Нафтогаз України» і
ПАТ «Волиньгаз» було укладено
додаткову угоду №5, якою внесено зміни
до договору на купівлю-продаж
природного газу №14/2218/11 від 30.09.2011р.:
п.6.1. розділу 6 «Порядок та умови
проведення розрахунків» викладено в
такій редакції: « 6.1. Оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ за договором
здійснюється до 31.01.2014р.».

Згідно з пунктом 6 угоди №5 від 28.01.2014р.
сторони домовилися про те, що ця угода
набуває чинності з моменту її
підписання, скріплення печатками та
поширює дію на відносини, що фактично
склалися між сторонами з 01.10.2011 року».

Відповідно до ст. 610, ч.1 ст.612, ч.2 ст.625
Цивільного кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як роз'яснив Пленум Вищого
господарського суду України в п.п.3.1., 4.1.
постанови №14 від 17.12.2013р. «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань»
інфляційні нарахування на суму боргу,
сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК
України, виступають способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення коштів
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення в їх оплаті, а
проценти річних - способом захисту
майнового права та інтересу кредитора
шляхом отримання від боржника
компенсації (плати) за користування ним
коштами, належними до сплати
кредиторові.

Оскільки укладенням угоди №5 від
28.01.2014р. сторони змінили термін
остаточного розрахунку за фактично
переданий газ до 31.01.2014р. та поширили
дію угоди на відносини з 01.11.2011р., немає
підстав для припинення провадження у
справі, як просив відповідач у справі, у
задоволенні позову про стягнення 242 050
грн. збитків, завданих інфляцією, 741 424,53
грн. процентів річних, нарахованих за
несвоєчасне виконання відповідачем
зобов'язання з оплати природного газу,
переданого у жовтні 2011 року - серпні 2012
року, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 610, 612, 625, 655 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено: 07.02.2014р.

Суддя
І. О. Якушева