ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2014 р.
Справа № 920/1541/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Черленяк М.І., суддя
Бондаренко В.П. , суддя Ільїн О.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю прокурора - Здор Т.О.

представників:

позивача - не з'явився

третя особа - не з'явився

відповідача - не з'явився

третя особа - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу заступника
прокурора Сумської області (вх.
№3932С/1-12) на рішення господарського
суду Сумської області від 18 листопада
2013 року у справі №920/1541/13

за позовом Шосткинського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Шосткинської міської ради, м. Шостка,
Сумська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Державна інспекція
сільського господарства в Сумській
області, м. Суми,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Шостка, Сумська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Тіру" ЛТД, с.
Ковтунове, Шосткинський район, Сумська
область,

про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року Шосткинський
міжрайонний прокурор в інтересах
держави в особі Шосткинської міської
ради звернувся до господарського суду
Сумської області з позовною заявою до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в
якій просив зобов'язати відповідача
звільнити земельну ділянку площею 0,0351
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1
та прилягає до земельної ділянки ТОВ
"Тіру" ЛТД, шляхом знесення дерев'яного
паркану та повернути самовільно
зайняту земельну ділянку площею 0,0351 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та
прилеглу до земельної ділянки ТОВ
"Тіру" ЛТД, з приведенням її у придатний
для використання стан.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 18 листопада 2013 року у
справі №920/1541/13 (суддя Зайцева І.В.) в
позові відмовлено.

Заступник прокурора Сумської області з
рішенням місцевого господарського
суду не погодився та подав до
Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій просить рішення господарського
суду Сумської області від 18 листопада
2013 року у справі №920/1541/13 скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги
заступник прокурора Сумської області
посилається на те, що рішення суду
першої інстанції є необґрунтованим,
прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Крім того, зазначає, що відповідач
самовільно, за відсутності рішення
органу місцевого самоврядування,
використовує земельну ділянку площею
0,0351 га, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 та знаходиться у комунальній
власності територіальної громади
міста Шостки. Також вказує на те, що
висновок суду першої інстанції,
стосовно неможливості офіційного
оформлення відповідачем необхідних
документів на оренду спірної земельної
ділянки не з його вини, є помилковим.

Державна інспекція сільського
господарства в Сумській області надала
відзив на апеляційну скаргу заступника
прокурора Сумської області, в якому
зазначає, що відповідач самовільно
використовував спірну земельну
ділянку, в результаті чого ним була
заподіяна шкода. Посилається на те, що
відповідач погодився з тим фактом, що
він вчинив адміністративне
правопорушення, тому добровільно
сплатив штраф. Третя особа на стороні
позивача просить рішення
господарського суду Сумської області
від 18 листопада 2013 року у справі
№920/1541/13 скасувати, а апеляційну скаргу
заступника прокурора Сумської області
задовольнити.

Позивач надав письмові пояснення, в
яких вказує, що проектна документація
на спірну земельну ділянку відсутня,
правовстановлюючі документи не
оформлені в установленому законом
порядку. Позивач просить задовольнити
апеляційну скаргу заступника
прокурора Сумської області.

Відповідач та третя особа на стороні
відповідача письмових відзивів на
апеляційну скаргу заступника
прокурора Сумської області не надали.

03 лютого 2014 року відповідач телефаксом
через канцелярію суду надав клопотання
(вх. №970), в якому просив відкласти
розгляд справи на інший день, в зв'язку
з терміновим відрядженням до м. Києва.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК).

Колегія суддів, розглянувши клопотання
відповідача, дійшла висновку, що
відповідач не довів неможливість
розгляду справи без його участі, в
зв'язку з чим відмовляє у його
задоволенні.

Сторони та треті особи, будучи належним
чином повідомленими про місце та час
розгляду справи, своїх представників у
призначене судове засідання не
направили.

Згідно із пунктом 3.9.2. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року №18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що явка представників
сторін та третіх осіб не була визнана
обов'язковою, а також те, що їх неявка не
перешкоджає розгляду апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
можливе розглянути апеляційну скаргу
за відсутності зазначених
представників за наявними матеріалами
у справі.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
заступника прокурора Сумської області,
перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу у відповідності до
вимог статті 101 ГПК України, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга заступника
прокурора Сумської області підлягає
частковому задоволенню, зважаючи на
наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 03
квітня 2008 року Товариству з обмеженою
відповідальністю "Тіру" ЛТД було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ №392927,
оскільки на підставі розпорядження
голови Шосткинської районної
державної адміністрації №182 від 26.03.2008
р. воно є власником земельної ділянки
площею 1,0604 га, розташованої по АДРЕСА_1
(а.с.64).

Судом першої інстанції встановлено, що
14 червня 2008 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Тіру" ЛТД
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
з метою несільськогосподарського
використання для здійснення
підприємницької діяльності було
укладено договір №5-В оренди земельної
ділянки площею 1,0604 га, розташованої по
АДРЕСА_1 та складено акт
здачі-приймання цієї земельної
ділянки.

Відповідачем на вказаній земельній
ділянці здійснено будівництво
нежитлового приміщення, а саме пивбару
"Колиба", на який Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Сумській області було зареєстровано
Декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації №СМ 3 від 20 червня 2012
року (а.с.65-66).

В травні 2013 року ФОП ОСОБА_1, на
земельній ділянці площею 0,0351 га, яка
прилягала до земельної ділянки наданої
йому в оренду ТОВ "Тіру" ЛТД, здійснив
добудову до вищевказаного нежитлового
приміщення.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» об'єктом державного
контролю за використанням та охороною
земель є всі землі в межах території
України.

Матеріали справи свідчать, що з 16 липня
2013 року до 18 липня 2013 року головним
спеціалістом відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства, державним
інспектором сільського господарства в
Сумській області проводилась
перевірка дотримання вимог земельного
законодавства ФОП ОСОБА_1, що
підтверджується актом №37 перевірки
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства від
18.07.2013 р. (а.с.17-20).

В результаті перевірки встановлено, що
відповідач самовільно використовує
земельну ділянку площею 0,0351 га із
земель загального користування,
житлової та громадської забудови в
межах населеного пункту за адресою:
АДРЕСА_1, прилеглу до земельної ділянки
ТОВ «ТІРУ» ЛТД, для комерційної
діяльності (будівництва нежитлового
приміщення - кафе «Калиба»), додатково
огородивши дерев'яним парканом, без
наявності відповідних документів, які
посвідчують право власності чи право
користування на цю земельну ділянку, що
є порушенням вимог ст.ст. 125, 126
Земельного кодексу України.

Головним спеціалістом відділу
оперативного контролю за дотриманням
вимог земельного законодавства,
державним інспектором сільського
господарства в Сумській області за
результатами вказаної перевірки було
складено протокол про адміністративне
правопорушення №00616 від 24.07.2013 р., яким
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної
відповідальності у відповідності до
ст. 53-1 КУпАП (а.с.25).

Постановою про накладення
адміністративного стягнення №18 від
24.07.2013 р. ОСОБА_1 було визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ст. 53-1 КУпАП, та
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170
грн. (а.с.27).

З матеріалів справи вбачається, що на
момент звернення прокурора до суду
ОСОБА_1 штраф сплатив в повному обсязі,
що підтверджується копією платіжної
квитанції №1493.55.1 від 05.08.2013 (а.с.30).

Також головним спеціалістом відділу
оперативного контролю за дотриманням
вимог земельного законодавства,
державним інспектором сільського
господарства в Сумській області
вручено відповідачу припис №26 від
24.07.2013 р., яким останньому приписано
набути відповідні документи, які
посвідчують право власності або право
користування земельною ділянкою
площею 0,0351 га, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1, або звільнити її до 24.08.2013 р.
(а.с.26).

В подальшому, 28 липня 2013 року головний
спеціаліст відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства, державний
інспектор сільського господарства в
Сумській області провів позапланову
перевірку дотримання вимог земельного
законодавства ФОП ОСОБА_1, що
вбачається з акту №50 перевірки
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства від
21.08.2013 р. (а.с.31-34).

Перевіркою встановлено, що відповідач
продовжує використовувати земельну
ділянку площею 0,0351 га із земель
загального користування, житлової та
громадської забудови в межах
населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1,
прилеглу до земельної ділянки ТОВ
«ТІРУ» ЛТД, для комерційної діяльності
(будівництва нежитлового приміщення -
кафе «Калиба»), додатково огородивши
дерев'яним парканом, без наявності
відповідних документів, які
посвідчують право власності чи право
користування на цю земельну ділянку,
чим не виконано припис №26 від 24.07.2013 р.

За результатами цієї перевірки
головним спеціалістом відділу
оперативного контролю за дотриманням
вимог земельного законодавства,
державним інспектором сільського
господарства в Сумській області було
складено протокол про адміністративне
правопорушення №00621 від 28.08.2013 р., яким
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної
відповідальності у відповідності до
ст. 188-5 КУпАП, винесено постанову про
накладення адміністративного
стягнення №23 від 28.08.2013 р., відповідно
до якої ОСОБА_1 було визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ст. 188-5 КУпАП, та
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 153
грн., а також вручено відповідачу
припис №32 від 28.08.2013 р., яким останньому
приписано набути відповідні документи,
які посвідчують право власності або
право користування земельною ділянкою
площею 0,0351 га, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1, до 28.09.2013 р. (а.с.31-37).

10 вересня 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Тіру" ЛТД
звернулось до Шосткинської міської
ради Сумської області із заявою №31, в
якій просило вирішити питання стосовно
надання в оренду частини земельної
ділянки орієнтовною площею 0,070 га з
земель загального користування,
житлової та громадської забудови в
межах населеного пункту за адресою:
Сумська область, АДРЕСА_1, б. 57, прилеглу
до земельної ділянки ТОВ "Тіру" ЛТД для
будівництва нежитлових приміщень
(а.с.70).

Виконавчий комітет Шосткинської
міської ради листом №01-29/3027 від 23.09.2013 р.
надав відповідь ТОВ "Тіру" ЛТД, в якій
зазначено, що міською радою
проводяться роботи по оновленню
містобудівної документації міста, але
на даний час план зонування території
міста Шостка відсутній, тому розгляд
питання про включення запитуємої
земельної ділянки в перелік, право на
оренду якої буде виставлятися на
земельні торги згідно діючого
законодавства неможливий до моменту
розроблення та затвердження у
встановленому законом порядку
зазначеного детального плану
зонування території міста (а.с.71).

Як стверджує прокурор, відповідач
самовільно, за відсутності рішення
органу місцевого самоврядування,
використовує земельну ділянку площею
0,0351 га, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 та знаходиться у комунальній
власності територіальної громади
міста Шостки, що є підставою для
звільнення даної земельної ділянки та
захисту інтересів держави в особі
Шосткинської міської ради в судовому
порядку.

Місцевий господарський суд при
прийнятті рішення дійшов висновку, що
відповідач не з власної вини не може
офіційно оформити необхідні документи
стосовно оренди спірної земельної
ділянки, в зв'язку з чим позовна вимога
про звільнення земельної ділянки
площею 0,0351 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 та прилягає до
земельної ділянки ТОВ "Тіру" ЛТД, шляхом
знесення дерев'яного паркану є
необґрунтованою та не підлягає
задоволенню.

Проте, колегія суддів не погоджується з
вищевикладеними висновками місцевого
господарського суду та вважає їх
такими, що не відповідають фактичним
обставинам та матеріалам справи, а
також нормам чинного законодавства, їм
не надана правильна та належна правова
оцінка. Такий висновок суду
апеляційної інстанції ґрунтується на
наступному.

Згідно із ч. 1 ст. 83 Земельного кодексу
України землі, які належать на праві
власності територіальним громадам сіл,
селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають
усі землі в межах населених пунктів,
крім земельних ділянок приватної та
державної власності (ч. 2 ст. 83
Земельного кодексу України).

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу
України визначено, що громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного
кодексу України надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування.

Положеннями ч. 2 ст. 123 Земельного
кодексу України передбачено, що особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

Статтею 124 Земельного кодексу України
встановлено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 цього Кодексу,
чи договору купівлі-продажу права
оренди земельної ділянки (у разі
продажу права оренди) шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки чи
договору купівлі-продажу права оренди
земельної ділянки. Передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється за результатами
проведення земельних торгів, крім
випадків, встановлених частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, громадянам,
юридичним особам, визначеним частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу,
здійснюється в порядку, встановленому
статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України
«Про оренду землі» укладення договору
оренди земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування -
орендодавця, прийнятого у порядку,
передбаченому Земельним кодексом
України, або за результатами аукціону.

У відповідності до ст. 125 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 126 Земельного кодексу
України право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Колегія суддів, на підставі аналізу
вищенаведених норм, зазначає, що
користування земельною ділянкою
комунальної власності можливо лише за
наявності відповідного рішення органу
місцевого самоврядування, який
здійснює права власника від імені
відповідної територіальної громади, в
даному випадку Шосткинської міської
ради. На підставі якого можливе надання
в оренду земельної ділянки
комунальної власності шляхом
укладення договору оренди.

Матеріали справи не містять доказів
винесення Шосткинською міською радою
рішення про надання ФОП ОСОБА_1 в
користування на праві оренди земельної
ділянки площею 0,0351 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1 та прилягає до
земельної ділянки ТОВ "Тіру" ЛТД, а
відповідно й укладеного між ними
договору оренди цієї земельної
ділянки.

Відповідно до вимог чинного
законодавства обов'язковою умовою
фактичного використання земельної
ділянки є наявність у особи, що її
використовує, правовстановлюючих
документів на цю земельну ділянку, а
відсутність таких документів може
свідчити про самовільне зайняття
земельної ділянки.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Пленуму Вищого
господарського суду України,
викладеною в пункті 3.1. постанови від 17
травня 2011 року №6 «Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин».

Статтею 1 Закону України «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель» передбачено, що самовільне
зайняття земельної ділянки - це
будь-які дії, які свідчать про фактичне
використання земельної ділянки за
відсутності відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Таким чином, відповідач самовільно,
тобто без відповідного рішення органу
місцевого самоврядування про надання у
користування земельної ділянки та за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, користувався
земельною ділянкою площею 0,0351 га, яка
перебуває у комунальній власності,
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та
прилягає до земельної ділянки ТОВ
"Тіру" ЛТД.

Пунктом 2.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
р. №6 «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин» передбачено, що
за відсутності рішення органу
виконавчої влади або місцевого
самоврядування про надання земельної
ділянки у власність або в
користування юридична особа або
фізична особа не має права
використовувати земельну ділянку
державної або комунальної форми
власності.

Факт самовільного використання
відповідачем земельної ділянки площею
0,0351 га, яка перебуває у комунальній
власності, розташована за адресою:
АДРЕСА_1 та прилягає до земельної
ділянки ТОВ "Тіру" ЛТД, підтверджується,
зокрема, актом №37 перевірки дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства від 18.07.2013 р.,
протоколом про адміністративне
правопорушення №00616 від 24.07.2013 р.,
постановою про накладення
адміністративного стягнення №18 від
24.07.2013 р., а також актом №50 перевірки
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства від
21.08.2013 р.

Згідно із ст. 391 Цивільного кодексу
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2. ст. 152 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю.

З огляду на вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, колегія
суддів вважає, що позовна вимога
Шосткинського міжрайонного прокурора
про звільнення земельної ділянки
площею 0,0351 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 та прилягає до
земельної ділянки ТОВ "Тіру" ЛТД, шляхом
знесення дерев'яного паркану, є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції
стосовно того, що відповідач не з
власної вини не може офіційно оформити
необхідні документи щодо її оренди, не
відповідає обставинам справи та нормам
чинного законодавства.

Оскільки відповідач навіть не
звертався до позивача із заявою
(клопотанням) про надання йому в оренду
спірної земельної ділянки. В
матеріалах справи наявне лише
звернення ТОВ "Тіру" ЛТД до
Шосткинської міської ради з такою
заявою.

Позивач, в свою чергу, не відмовив у
наданні земельної ділянки, але
повідомив, що розгляд питання про
включення запитуємої земельної
ділянки в перелік, право на оренду якої
буде виставлятися на земельні торги
згідно діючого законодавства
неможливий до моменту розроблення та
затвердження у встановленому законом
порядку зазначеного детального плану
зонування території міста Шостка.
Проте, це не надає відповідачу право
приступати до використання земельної
ділянки.

Таким чином, саме відповідач не вчинив
жодних дій спрямованих на отримання в
користування земельної ділянки площею
0,0351 га, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 та оформлення
правовстановлюючих документів в
передбаченому законом порядку.

Також Шосткинським міжрайонним
прокурором було заявлено позовну
вимогу про повернення самовільно
зайнятої земельної ділянки площею 0,0351
га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та
прилеглої до земельної ділянки ТОВ
"Тіру" ЛТД, з приведенням її у придатний
для використання стан.

Місцевий господарський суд, при
прийнятті рішення, дійшов висновку, що
статус спірної земельної ділянки є
невизначеним, а прокурором не доведені
правомірність визначення позивача і
факт порушення прав саме Шосткинської
міської ради, в зв'язку з чим
вищенаведена вимога є безпідставною,
необґрунтованою та не підлягає
задоволенню.

Колегія суддів, погоджуючись з
безпідставністю та необґрунтованістю
позовної вимоги про повернення
зайнятої земельної ділянки, не
погоджується з висновками місцевого
господарського суду про
невизначеність статусу спірної
земельної ділянки, недоведеність
прокурором правомірності визначення
позивача і факту порушення прав саме
Шосткинської міської ради та вважає їх
такими, що не відповідають фактичним
обставинам та нормам чинного
законодавства, виходячи з наступного.

У відповідності до положень
Конституції України, а саме ч. 1 ст. 13,
земля, її надра, атмосферне повітря,
водні та інші природні ресурси, які
знаходяться в межах території України,
природні ресурси її континентального
шельфу, виключної (морської)
економічної зони є об'єктами права
власності Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Землі, які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земельних ділянок приватної та
державної власності (ст. 83 Земельного
кодексу України).

В матеріалах справи мітиться довідка
№238 від 29.11.2013 р. надана Виконавчим
комітетом Шосткинської міської ради,
відповідно до якої земельна ділянка
площею 0,0351 га, розташована за адресою:
АДРЕСА_1, знаходиться в межах міста, є
комунальною власністю Шосткинської
міської ради та відноситься до земель
загального користування
територіальної громади м. Шостка.
Проектна документація на дану земельну
ділянку відсутня, правовстановлюючі
документи неоформлені в установленому
законом порядку (а.с.141).

Таким чином, враховуючи обставини
справи та норми чинного законодавства,
колегія суддів вважає, що ФОП ОСОБА_1,
самовільно зайнявши спірну земельну
ділянку комунальної власності, порушив
права саме територіальної громади
міста Шостка, в зв'язку з чим
Шосткинським міжрайонним прокурором
обґрунтовано визначено Шосткинську
міську раду позивачем у даній справі.

Статтею 212 Земельного кодексу України
передбачено, що самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними. Приведення
земельних ділянок у придатний для
використання стан, включаючи знесення
будинків, будівель і споруд,
здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб, які самовільно зайняли
земельні ділянки. Повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

Однак, матеріали справи містять докази
того факту, що вищевказана земельна
ділянка з комунальної власності
територіальної громади міста Шостка не
вибувала, досі знаходиться в межах
міста, є її комунальною власністю і
відноситься до земель загального
користування територіальної громади м.
Шостка, що підтверджується, зокрема,
довідкою Виконавчого комітету
Шосткинської міської ради №238 від
29.11.2013 р.

Прокурором, в свою чергу, доказів
передачі у власність чи надання у
користування ФОП ОСОБА_1 або іншій
фізичній чи юридичній особі земельної
ділянки площею 0,0351 га, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 суду надано не було. До
того ж, в прохальній частині позову
прокурором не було зазначено кому саме
має бути повернута спірна земельна
ділянка.

Колегія суддів, з урахуванням
вищезазначених обставин та норм
чинного законодавства, дійшла
висновку, що позовна вимога про
повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки площею 0,0351 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та
прилеглої до земельної ділянки ТОВ
"Тіру" ЛТД, з приведенням її у придатний
для використання стан, є
необґрунтованою, безпідставною та
такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
заступника прокурора Сумської області
підлягає частковому задоволенню, а
рішення господарського суду Сумської
області від 18 листопада 2013 року у
справі №920/1541/13 підлягає частковому
скасуванню, в частині відмови в
задоволенні позову про зобов'язання
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
звільнити земельну ділянку площею 0,0351
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1
та прилягає до земельної ділянки ТОВ
"Тіру" ЛТД, шляхом знесення дерев'яного
паркану, оскільки судом першої
інстанції неправильно застосовано
норми матеріального права, а висновки,
викладені у рішенні місцевого
господарського суду, не відповідають
обставинам справи. В іншій частині
рішення підлягає залишенню без змін.

Стаття 49 Господарського
процесуального кодексу України
визначає порядок розподілу
господарських витрат, відповідно до
якого судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Якщо спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору.

Відповідно до статті 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно із п. 4.6. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

З урахуванням того, що задоволенню
підлягає одна позовна вимога
немайнового характеру, з відповідача в
доход Державного бюджету України
підлягає стягненню 1147,00 грн. Також з
відповідача в доход Державного бюджету
України підлягає стягненню 573,50 грн.
витрат по сплаті судового збору за
розгляд справи в апеляційній
інстанції.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 2
статті 103, пунктами 3 та 4 частини 1
статті 104, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Сумської області
задовольнити частково.

Рішення господарського суду Сумської
області від 18 листопада 2013 року у
справі №920/1541/13 скасувати частково, а
саме в частині відмови в задоволенні
позову про зобов'язання Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 звільнити
земельну ділянку площею 0,0351 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та
прилягає до земельної ділянки ТОВ
"Тіру" ЛТД, шляхом знесення дерев'яного
паркану.

В цій частині прийняти нове рішення.

Позовну вимогу задовольнити.

Зобов'язати Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) звільнити земельну
ділянку площею 0,0351 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1 та прилягає до
земельної ділянки ТОВ "Тіру" ЛТД, шляхом
знесення дерев'яного паркану.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) в доход Державного
бюджету України 1720,50 грн. витрат по
сплаті судового збору.

Повна постанова складена 10 лютого 2014
року.

Головуючий суддя
Черленяк М.І.

Суддя
Бондаренко В.П.

Суддя
Ільїн О.В.