м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
«ПРОВАЙН»ДоТовариства з обмеженою
відповідальністю «Неон М»Простягнення
9 014,47 грн. Суддя Спичак О.М.
Представники сторін:
від позивача: Рубанчук Н.С. - дов. № ю/н
від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПРОВАЙН» вернулось
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Неон М» про
стягнення 9 014,47 грн.
Ухвалою суду від 13.12.2013 року було
порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 17.01.2014 року.
У судовому засіданні 17.01.2014 року
представник позивача надав усні
пояснення по справі, відповідно до яких
позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача в судове
засідання 17.01.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду не виконав, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату та час слухання справи був
повідомлений належним чином.
У зв'язку з неявкою в судове засідання
представника відповідача, суд відклав
розгляд справи до 03.02.2014 р.
Представник позивача до канцелярії
суду подав клопотання про долучення
доказів до матеріалів справи, яке судом
розглянуто та задоволено, а в судовому
засіданні 03.02.2014 р. надав усні пояснення
по суті заявлених позовних вимог
відповідно до яких просив суд позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у дане судове
засідання не з'явився, вимоги ухвали
суду не виконав, про причини неявки суд
не повідомив, про дату та час судового
засідання був повідомлений належним
Згідно з абзацом 4 пункту 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-08/140
від 15.03.2010 року «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
Відповідно до положень статті 75 ГПК
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.
В судовому засіданні 03.02.2014 року на
підставі ст. 85 ГПК України оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПРОВАЙН»
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Неон М»
(покупець) 01.11.2010 року було укладено
договір поставки № 72, відповідно до
пункту 1.1 якого постачальник
зобов'язується передати у власність
покупця, а покупець прийняти та
поплатити алкогольні напої,
асортимент, кількість та ціна яких,
зазначені в специфікації та накладних
до цього договору, які є невід'ємною
Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором поставки.
У відповідності до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
В пункті 1.2 вище зазначеного договору
вказано, що поставка товару
постачальником покупцю здійснюється
на підставі замовлення покупця
окремими партіями, кількість,
асортимент та ціна товару в кожній з
яких узгоджується сторонами в
Відповідно до п. 2.1 договору, кількість
та асортимент товару, що поставляється
за цим договором погоджується
сторонами в замовленні та зазначається
Умовами п. 3.2 договору встановлено, що
передача товару уповноваженій особі
покупця здійснюється постачальником
на підставі довіреності на тримання
цінностей, оформленої відповідно до
вимог чинного законодавства України та
виданої покупцем на ім'я такої
повноваженої особи з посиланням на
номер і загальну суму накладної.
Відповідно до п. 3.3 договору, датою
поставки товару є зазначена в
накладній дата передачі товару
Відповідно до п. 5.1 договору, ціни
кожного виду товару вказані у
специфікаціях та встановлені у
Відповідно до п. 5.2 договору, в разі
зміни цін на товар, постачальник
зобов'язаний повідомити покупця про це
не пізніше, ніж за 7 днів до введення
Умовами п. 5.3 договору встановлено, що
загальна сума договору складається із
всіх договірних вартостей по всіх
накладних до даного договору.
Пунктом 6.1 договору встановлено, що
покупець здійснює оплату товару шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок постачальника
за реквізитами вказаними в договорі
або іншими, які будуть вказані
постачальником в подальшому, в строк,
що не перевищує 15 календарних днів від
дати передачі товару, зазначеній в
В пункті 11.7 договору зазначено, що цей
договір складений в двох примірниках,
по одному примірнику для кожної із
сторін, ступає в силу з моменту його
підписання та діє до 31.12.2010 року, а в
частині розрахунків - до повного
виконання сторонами взятих на себе
зобов'язань згідно з умовами даного
договору. Дострокове розірвання
договору не звільняє жодну зі сторін
від виконання фінансових зобов'язань,
що виникли під час дії даного договору.
Пунктом 11.8 даного договору
встановлено, якщо за 20 календарних днів
до закінчення строку дії договору
жодна зі сторін не повідомить про свій
намір його розірвати, договір
вважається пролонгованим строком на ще
один рік на тих же умовах.
Як стверджує позивач, ним на виконання
умов договору поставки № 72 від 01.11.2010 р.
на адресу відповідача було поставлено
товар на загальну суму 16 526,76 грн., що
підтверджується видатковими
накладними, копії яких містяться в
матеріалах справи. В свою чергу,
відповідачем було здійснено оплату за
отриманий товар частково у сумі 8 124,08
грн., у зв'язку з чим заборгованість по
договору складає 8 402,68 грн.
Враховуючи вищезазначене, позивач
звернувся до Господарського суду м.
Києва з позовом про стягнення з
відповідача 8 402,68 грн. основного боргу,
25,66 грн. пені та 586,13 грн. 3 % річних, у
зв'язку з неналежним виконанням умов
договору поставки № 72 від 01.11.2010 року.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю з наступних
Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.
До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.
Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Умовою виконання зобов'язання - є строк
(термін) його виконання. Дотримання
строку виконання є одним із критеріїв
належного виконання зобов'язання,
оскільки прострочення є одним із
проявів порушення зобов'язання. Строк
(термін) виконання зобов'язання за
загальним правилом, узгоджується
сторонами в договорі.
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.
Пунктом 6.1 договору встановлено, що
покупець здійснює оплату товару шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок постачальника
за реквізитами вказаними в договорі
або іншими, які будуть вказані
постачальником в подальшому, в строк,
що не перевищує 15 календарних днів від
дати передачі товару, зазначеній в
З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на підставі видаткових
накладних № 0000686 від 21.04.2011 р., № 3369 від
25.07.2011 р., № 5244 від 23.09.2011 р., № 6570 від
03.11.2011 р., № 6936 від 15.11.2011 р. було
поставлено на адресу покупця товар на
загальну суму 16 526,76 грн. В свою чергу,
відповідачем оплата по зазначених
накладних була здійснена частково на
суму 8 124,08 грн., у зв'язку з чим
заборгованість складає 8 402,68 грн.
Таким чином, враховуючи, що відповідач
в установленому порядку обставини, які
повідомлені позивачем, не спростував,
розміру позовних вимог не оспорив та
належних доказів на заперечення
відомостей повідомлених позивачем не
надав, господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення суми основного боргу
нормативно та документально доведені,
а тому підлягають задоволенню повністю
в сумі 8 402,68 грн.
Позивач за прострочення строків сплати
за поставлений товар, керуючись
пунктом 9.3 договору, нарахував та
просить стягнути з відповідача 25,66 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
Відповідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.
Статтею 546 Цивільного кодексу України
передбачено, що виконання зобов'язань
може забезпечуватись згідно з
договором неустойкою, яку боржник
повинен сплатити в разі неналежного
виконання зобов'язань.
Відповідно до частин 1, 3 статті 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.
Відповідно до частин 2 статті 549
Цивільного кодексу України штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.
Згідно частини 2 статті 551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.
Відповідно до п. 9.3 договору у випадку
несвоєчасної оплати товару покупець
сплачує постачальнику пеню в розмірі
0,5% від несплаченої суми за кожен день
Здійснивши перерахунок пені з
урахуванням умов договору,
прострочення по сплаті грошового
зобов'язання та застосовуючи порядок
розрахунків погоджений сторонами,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення пені підлягають задоволенню
повністю у розмірі 25,66 грн.
Також позивачем заявлено до стягнення
з відповідача 586,13 грн. три відсотки
Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Здійснивши перерахунок 3 % річних, з
урахуванням умов договору,
прострочення відповідачем сплати
грошового зобов'язання та порядку
розрахунків погодженого сторонами,
господарський суд дійшов до висновку,
що позовні вимоги про стягнення 3 %
річних підлягають задоволенню
повністю у розмірі 586,13 грн.
Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача.
Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України,
Господарський суд міста Києва, -
1. Позовні вимоги задовольнити
2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Неон М»
Голосіївський р-н, вул. Горького, 88,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Провайн»
Набережно-Хрещатицька, 10-а, ) 8 402 (вісім тисяч чотириста дві)
грн. 68 коп. основного боргу, 25 (двадцять
п'ять) грн. 66 коп. пені, 586 (п'ятсот
вісімдесят шість) грн. 13 коп. три
відсотки річних та 1 720 (одна тисяча
сімсот двадцять) грн. 50 коп. судового
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

08.02.2014 р.

Суддя
Спичак О.М.