м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/18573/13 30.01.14

За позовом Федерального державного
унітарного підприємства (Федерального
государственного унитарного
предприятия) "Армавирская
биологическая фабрика"

до: 1) Державної служби інтелектуальної
власності України

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю (Общества с
ограниченной ответственностью)
"Научно-внедренческий центр
Агроветзащита"

про визнання свідоцтва України №136910
недійсним частково

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: не з'явилися

від відповідача 1: Саламов О.В.

від відповідача 2: Картушин Д.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Федеральне державне унітарне
підприємство (Федеральное
государственное унитарное
предприятие) "Армавирская
биологическая фабрика" (надалі-позивач)
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до 1) Державної
служби інтелектуальної власності
України (надалі - відповідач-1), 2)
Товариства з обмеженою
відповідальністю (Общества с
ограниченной ответственностью)
"Научно-внедренческий центр
Агроветзащита" (надалі - відповідач-2)
про визнання свідоцтва України №136910 на
знак для товарів і послуг «АСД»
недійсним частково, а саме для
наступних товарів 5 класу МКТП:
Фармацевтичні та ветеринарні
препарати; гігієнічні препарати на
лікарські (медичні) потреби; дієтичні
речовини на лікарські (медичні)
потреби, дитяче харчування; пластирі,
перев'язувальні матеріали; матеріали
для пломбування зубів і виготовлення
зубних виліпків; дезінфікувальні
засоби; зобов'язати відповідача-1
внести відповідні зміни до Державного
реєстру свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг стосовно визнання
частково недійсним свідоцтва України
№136910 та здійснити публікацію про це в
офіційному бюлетені «Промислова
власність».

Позовні вимоги обґрунтовані
невідповідністю умовам надання
правової охорони знака для товарів та
послуг «АСД» за свідоцтвом України
№136910, через можливе введення в оману
щодо особи, яка виробляє товар.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.09.2013 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 24.12.2013
р. за участю представників сторін,
зокрема, зобов'язано позивача надати до
суду належним чином (нотаріально)
засвідчені переклади на російську мову
копії ухвали Господарського суду міста
Києва від 27.09.2013 року про порушення
провадження у справі № 910/18573/13 та
позовну заяву з додатками у двох
примірниках в термін до 10.10.2013 року.
Зокрема, ухвалено, направити копію
ухвали Господарського суду міста Києва
від 27.09.2013 року про порушення
провадження у справі № 910/18573/13 та
позовну заяву з додатками російською
мовою для вручення відповідачу в
порядку, передбаченому Угодою про
порядок вирішення спорів, пов'язаних із
здійсненням господарської діяльності,
через Арбітражний суд міста Москви
(115225, м. Москва, вул. Велика Тульська,
буд. 17). Зупинено провадження у справі
№910/18573/13, у зв'язку зі зверненням з
судовим дорученням про надання
правової допомоги (вручення
документів) до Арбітражного суду м.
Москви.

10.10.2013 р. Господарський суд міста Києва
звернувся із судовим дорученням
№06-37.1/3076 до Арбітражного суму міста
Москви про вручення відповідачу-2 копії
Ухвали Господарського суду міста Києва
від 27.09.2013 р. про порушення провадження
у справі та копій позовної заяви з
додатками.

23.12.2013 р. через загальний відділ
діловодства представник відповідача-2
подав клопотання про відкладення
розгляду справи через неможливість
прибуття у судове засідання у зв'язку
із участю у іншому судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.12.2013 р. поновлено
провадження у справі № 910/18573/13.

Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
відповідача-2 та неналежне виконання
ними вимог суду.

У судовому засіданні 30.01.2014 р.
представники відповідачів подали
клопотання про залучення належного
відповідача та припинення провадження
у справі, в якому просить залучити
Дорогову О.А. у якості іншого
відповідача, як власника оспорюваного
свідоцтва та припинити провадження у
справі.

Розглянувши подані клопотання, суд
відзначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема, виписки з Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг, станом на 30.01.2014 р., свідоцтво
України №136910 на знак для товарів та
послуг «АСД», яке є предметом спору у
даній справі, належить на праві
власності Дороговій О.А.

Так, відповідно до п. 2 ст. 495 Цивільного
кодексу України майнові права
інтелектуальної власності на
торговельну марку належить, зокрема,
володільцю відповідного свідоцтва.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про обґрунтованість клопотань
відповідачів та необхідність
залучення Дорогової О.А. в якості
співвідповідача, як власника свідоцтва
України, дійсність якого оспорюється
позивачем.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 21 ГПК
України сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 12 ГПК України
встановлено, що Господарським судам
підвідомчі: - справи у спорах, що
виникають при укладанні, зміні,
розірванні і виконанні господарських
договорів, у тому числі щодо
приватизації майна, та з інших підстав,
крім: спорів про приватизацію
державного житлового фонду; спорів, що
виникають при погодженні стандартів та
технічних умов; спорів про
встановлення цін на продукцію (товари),
а також тарифів на послуги (виконання
робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно
до законодавства не можуть бути
встановлені за угодою сторін; спорів,
що виникають із публічно-правових
відносин та віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів; інших спорів,
вирішення яких відповідно до законів
України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших
органів

У випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Отже, господарським судам підвідомчі
справи визначені в ст. 12 ГПК України,
коли склад учасників спору відповідає
ст. 1 ГПК України, а правовідносини, щодо
яких виник спір носять господарський
характер (п. 2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 24
жовтня 2011 року N 10 «Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам»).

Таким чином, оскільки рішення у справі
№910/18573/13 може вплинути на права або
обов'язки власника свідоцтва №136910,
яким є фізична особа - Дорогова О.А., суд
прийшов до висновку, що даний спір не
підвідомчий господарським судам
України.

Разом з тим, згідно п. 81 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2012 р. №12 «Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних із захистом прав
інтелектуальної власності» патент на
винахід, корисну модель, промисловий
зразок, сорт рослин і свідоцтво на
топографію інтегральної мікросхеми чи
свідоцтво на знак для товарів і послуг
видається фізичній особі незалежно від
того, чи має ця особа статус суб'єкта
підприємницької діяльності. Тому якщо
поданий позов про визнання патенту чи
свідоцтва недійсним стосується прав та
охоронюваних законом інтересів
фізичних осіб, які не мають статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
господарський суд повинен відмовити у
прийнятті відповідної позовної заяви
на підставі пункту 1 частини першої
статті 62 ГПК, а у разі якщо ці обставини
з'ясовано після прийняття позовної
заяви, провадження у справі підлягає
припиненню згідно з пунктом 1 частини
першої статті 80 ГПК.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України
передбачено, що господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України.

Відповідно до п. 5.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України,
від 21.02.2013 р., № 7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» де зазначено, що статтею 7
Закону передбачено підстави
повернення судового збору, перелік
яких є вичерпним. У їх числі не
зазначено такої підстави, як
припинення провадження у справі
(стаття 80 ГПК). Водночас закриття
провадження у справі, про яке йдеться у
пункті 5 частини першої цієї статті
Закону, є поняттям цивільного і
адміністративного судочинства,
передбаченим відповідно статтею 205
Цивільного процесуального кодексу
України і статтею 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які господарським судам у
здійсненні судочинства не
застосовуються.

Таким чином, припинення провадження у
справі з підстав, передбачених статтею
80 ГПК, не тягне за собою наслідків у
вигляді повернення сплаченої суми
судового збору.

Отже, сплачений позивачем судовий збір
поверненню не підлягає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 ГПК України,
суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 910/18573/13
припинити.

Ухвала може бути оскаржена у порядку,
передбаченому чинним законодавством
України.

Суддя
Бондарчук В.В.