ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2014 р.
Справа №917/2427/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Розумний Дім", вул.
Сірецька, 31, м. Київ, 04073

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Текс", вул. В.
Інтернаціоналістів, 11, кв.24, м.
Кременчук, 39600

про стягнення 17 679,68 грн.

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: не з"явився

від відповідача: не з"явився.

Суть спору: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
заборгованості за Договором поставки
№ 020311 від 01.03.2011р. в сумі 17 679,68 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з"явився, 10.02.2014р. надіслав
заяву (вхід. № 1575 від 10.02.2014р.) (а.с. 71) в
якій просить суд проводити розгляд
справи без участі їхнього
представника.

Відповідач повноважного представника
в жодне судове засідання не направив,
хоча був повідомлений належним чином
про дату, час та місце проведення
судового засідання, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 60).

Ухвалу від 30.01.2014р. було повернуто до
суду з відміткою поштового відділення
"за зазначеною адресою не існує".
Відповідно до наданого позивачем до
суду витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців станом на 06.02.2014 року,
місцезнаходження відповідача є: вул. В.
Інтернаціоналістів, 11, кв.24, м.
Кременчук, 39600, що співпадає з адресою,
вказаною у позовній заяві.

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 64 ГПК
України, в разі якщо ухвалу було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеному в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 ГПК України спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою від 30.01.2014 р. за клопотанням
позивача суд продовжував строк
вирішення спору на 15 днів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод,
ратифікованої Законом від 17.07.97р.
гарантує кожній фізичній або юридичній
особі право на розгляд судом упродовж
розумного строку цивільної,
кримінальної, адміністративної або
господарської справи, а також справи
про адміністративне правопорушення, в
якій вона є стороною.

Оскільки сторони належним чином
повідомлені про час та місце
проведення судового засідання,
необхідних для вирішення спору доказів
наявних в матеріалах справи достатньо
та строк розгляду справи закінчується,
суд визнав за можливим відповідно до
ст. 75 ГПК України розглянути справу по
суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Розумний Дім"
(дистриб"ютор; позивач по справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТЕКС" (покупець;
відповідач по справі) 01.03.2011 року був
укладений договір № 020311 (надалі -
Договір), за умовами якого позивач
зобов'язався поставити відповідачу
продукцію та обладнання, а відповідач
зобов'язався прийняти та здійснити
оплату за отриману продукцію.

Відповідно до п.п. 2.1. Договору поставка
продукції проводиться згідно рахунків,
накладних, в яких вказуються
найменування, кількість, вартість
одиниці, загальна сума, узгоджені обома
сторонами.

Як свідчать матеріали справи позивачем
на виконання умов Договору в період з
09.03.2011 р. по 28.03.2011 р. поставлено, а
Відповідачем отримано товар на
загальну суму 17679,68 грн. що
підтверджується двостороннє
підписаними видатковими накладними (№
РД-0001422 від 09.03.11 на суму 13810,45 грн., №
РД-0001488 від 11.03.11 на суму 2279,23 грн.,
№РД-0001915 від 28.03.11 на суму 1590,00 грн.) та
товарно-транспортною накладною
(№РД-0001422 від 09.03.2011р.), а також
довіреностями (№135 від 11.03.2011р., №113 від
09.03.2011р.) (а.с.17-22).

При укладенні Договору сторони
узгодили, що оплата проводиться шляхом
безготівкового перерахунку коштів на
розрахунковий рахунок по мірі
реалізації Обладнання (п.п. 4.1.
Договору).

Однак відповідач порушив свої
зобов'язання за договором не
розрахувавшись з позивачем за
поставлене обладнання по
вищезазначеним накладним.

Згідно двостороннє підписаного акту
взаєморозрахунку, заборгованість
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Текс", перед
позивачем складає 17 679,68
грн. (а.с.23).

Намагаючись вирішити питання про
повернення заборгованості позивач
158.02.2012р. звертався до
відповідача з вимогою про сплату боргу
(а.с. 24) на суму 17 679,68 грн.
Однак відповідач за отримане
обладнання не розрахувався, що і стало
приводом для звернення до суду з даним
позовом.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст. 629 Цивільного
кодексу України).

У відповідності до ст. 631
Цивільного кодексу України, строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права та
виконати обов'язки відповідно до
договору.

Відповідно до ст. 712 Цивільного
кодексу України, продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
користуванням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

У відповідності до ст. 526
Цивільного Кодексу зобов'язання
повинні виконуватися належним чином і
в установлений строк відповідно до
умов договору та вимог цивільного
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до статті 32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж
Кодексу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. В силу вказаної норми
предметом доказування є обставини, які
свідчать про дійсні права та обов'язки
сторін у справі та складаються з
фактів, якими позивач обґрунтовує
підстави позову, та фактів, якими
відповідач обґрунтовує заперечення
проти позову.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж
статті ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили.

Позивачем доведено
обґрунтованість позовних вимог в сумі
17 679,68 грн. за Договором, відповідач факт
прострочення сплати коштів за
отриманий товар не спростував.

Таким чином, господарський суд,
застосовуючи основні конституційні
засади судочинства, принцип
верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у даному спорі та чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спорів, дійшов висновку про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити .

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Текс", (вул. В.
Інтернаціоналістів, 11, кв.24, м.
Кременчук, 39600; ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Розумний Дім" (вул.
Сірецька, 31, м. Київ, 04073; )
17 679,68 грн. основного боргу.

Видати наказ з набранням цим рішенням
законної сили.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Текс", (вул. В.
Інтернаціоналістів, 11, кв.24, м.
Кременчук, 39600; ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Розумний Дім" (вул.
Сірецька, 31, м. Київ, 04073; )
1720,50 грн. - судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням
законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам по
справі.

Суддя
Погрібна С.В.