ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2014 року Справа №
5005/4910/2011

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Виноградник О.М.
(доповідач)

суддів: Лисенко О.М., Вечірко І.О.

при секретарі судового засідання
Ситниковій М.Ю.;

учасники провадження у справі в судове
засідання не з'явились, про час та місце
судового засідання повідомлені
належним чином (88, 91, т.3);

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області

на ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 26.12.2013
року у справі № 5005/4910/2011

за заявою товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірми ім.
М.О.Посмітного", с.Розквіт
Березівського району Одеської області

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Сербка",
м.Дніпропетровськ

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 26.12.2013
року по справі № 5005/4910/2011 (суддя Примак
С.А.) за заявою товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірми ім.
М.О.Посмітного", с.Розквіт
Березівського району Одеської області
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Сербка",
м.Дніпропетровськ про визнання
банкрутом було відмовлено в
задоволенні заяви Державної
податкової інспекції в
Комінтернівському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області від
28.10.2013 року № 3541/9/15-17-10-01-07
про визнання кредиторських вимог до
боржника на суму 10212 грн. 85 коп. плати за
землю згідно податкової декларації
від 30.01.2012 року ( а.с.64-65; т.3).

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 26.12.2013
року по цій справі мотивовано в якості
норм матеріального права частиною 5
статті 6, стаття 25 Закону України «Про
оренду землі», а також тим, що договір
оренди земельної ділянки № 28 від 14.12.2011
року не пройшов державну реєстрацію та
за боржником на території
Комінтернівському районі Одеської
області не значиться в користуванні
або на праві власності будь-які
земельні ділянки, що підтверджується
листом Відділу Держкомзему
Комінтернівського районі Одеської
області від 12.03.2012 року № 13-18-02/617.

Не погодившись з вищевказаною
ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області, її
оскаржив в апеляційному порядку
кредитор - Державна податкова
інспекція у Комінтернівському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, посилається на
порушення норм матеріального права,
зокрема, ст..ст.14,19-1, 54 Податкового
кодексу України, на невідповідність
висновків, викладених в оскаржуваній
ухвалі господарського суду,
матеріалам, обставинам справи,
оскільки кредиторські вимоги ДПІ було
сформовано на підставі декларації з
плати на землю від 30.01.2012р. за підписом
директора боржника Мороз М.Т., який не
був повноважною особою складати та
подавати податкову звітність;
зобов'язання по сплаті податку на землю
виникло на підставі договору оренди
земельної ділянки №28 від 14.12.2011 року,
який зареєстрований Сербківською
сільською радою саме за №28 від 14.12..2011р.,
про що наприкінці другої сторінки
договору вчинено запис із підписом
спеціаліста 2 категорії
землевпорядника; при цьому скаржник
зазначає, що в встановленому законом
порядку договір недійсним не визнано, а
отже, доводи ліквідатора стосовно того,
що договір не породжує будь-яких
правових наслідків у сторін не
знаходить свого підтвердження, а
боржником не виконано зобов'язання
перед державою по сплаті самостійно
задекларованих податків.

Боржник, ліквідатор боржника -
арбітражний керуючий Ступак Ю.І.,
ініціюючий кредитор, інші кредитори
правом участі в судовому засіданні
(ст.22 ГПК України не скористались),
також зазначені особи не скористались
правом надання відзиву на апеляційну
скаргу ( ст.96 ГПК України).

В своїх письмових поясненнях на
апеляційну скаргу арбітражний
керуючий Ступак Ю.І. (а.с.89-90, т.3) проти
задоволення апеляційної скарги
заперечує, посилаючись на
невідповідність оскаржуваної ухвали
вимогам закону, матеріалам, обставинам
справи, зазначаючи, що скарга
апеляційним господарським судом
прийнята до розгляду необґрунтовано,
оскільки всупереч вимог
Господарського процесуального кодексу
України копію апеляційної скарги не
було надіслано усім сторонам у справі.

Враховуючи, що явка в судове
засідання представників сторін є їх
правом, а не обов'язком, усі учасники
судового процесу належним чином були
сповіщені про час та місце судового
засідання, про що в матеріалах справи є
відповідні докази, зокрема, ухвала
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 24.01.2014 року (
а.с.67; т.3) з відбитками штампу
канцелярії суду про розсилку,
вчиненому згідно з Інструкцією з
діловодства в господарських судах
України, затвердженою Наказом
Державної судової адміністрації
України № 28 від 20.02.2013 року (погоджено з
Вищим господарським судом України від
19.02.2013 року № 01-17/315/384/13), а також те, що
будь-які клопотання про відкладення
розгляду справи не надходили, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
можливо розглянути в цьому судовому
засіданні за наявними в справі
матеріалами ( ст.ст.75, 99 ГПК
України).

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.01.2014р. апеляційну скаргу ДПІ у
Комінтернівському районі Одеської
області було прийнято до розгляду. Як
вбачається з додатку до апеляційної
скарги її копії було надіслано на
адресу ліквідатора, тобто, боржника,
оскільки ліквідатор виконує обов`язки
керівника боржника та здійснює цю
діяльність саме за місцезнаходженням
останнього, на адресу ініціюючого
кредитора, який є головою комітету
кредиторів, який уособлює інтереси
усіх кредиторів по справі про
банкрутство згідно з Законом. Тому
доводи ліквідатора щодо порушення
апеляційним господарським судом вимог
ст.95 ГПК України не приймаються.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали господарського
суду Дніпропетровської області,
дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що оскаржувану ухвалу
господарського суду Дніпропетровської
області слід скасувати на підставі п.3
ч.1 ст.104 ГПК України, виходячи з
наступних підстав.

14.04.2011р. ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області було
порушено провадження у справі №
5005/4910/2011 за заявою товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірми
ім. М.О.Посмітного", с.Розквіт
Березівського району Одеської області
про банкрутство товариства з
обмеженою відповідальністю "Сербка", м.
Дніпропетровськ (а.с.1; т.1). Як
вбачається із змісту ухвали, заяви
ініціюючого кредитора справу було
порушено за загальною процедурою
банкрутства, регламентованої Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (в ред. Закону
до 19.01.2013 р.).

11.05.2011р. ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області в
порядку ст.. 11 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом» (
в ред.. до 19.01.2013р.) було визначено
розмір вимог ініціюючого кредитора -
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірми ім.
М.О.Посмітного", с.Розквіт
Березівського району Одеської області
до боржника в сумі 364072 грн. 00 коп.;
введено процедуру розпорядження
майном боржника, призначено
розпорядника майна боржника
арбітражного керуючого Шевченко В.Є.,
зобов'язано ініціюючого кредитора
здійснити публікацію в офіційних
друкованих органах про порушення
справи про банкрутство , тощо ( а.с.90-92;
т.1). Зазначена ухвала господарського
суду набула законної сили ( ст.115 ГПК
України), доказів змін чи скасування
судам апеляційної та касаційної
інстанції зазначеної ухвали
господарського суду матеріали справи
не містять, як і відсутні в матеріалах
справи докази оскарження вищевказаної
ухвали в подальшому жодним із
учасників судового процесу.

24.05.2011р. в газеті «Голос
України» № 92 (5092) було здійснено
публікацію оголошення про порушення
справи про банкрутство боржника,
докази публікації долучено до справи
( а.с.87; т.1).

01.08.2011 р. до господарського суду
розпорядником майна було надано
реєстр вимог кредиторів ( а.с.100-103; т.3).

02.08.2011р. ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області розгляд
реєстру кредиторів був призначений в
судовому засіданні 27.09.2011 р. ( а.с.118; т.1).

30.08.2011р. від ПАТ «АБ «Укргазбанк» в
особі Одеської дирекції до
господарського суду Дніпропетровської
області надійшли скарги на рішення про
відхилення кредиторських вимог банку
до боржника. В подальшому, ухвалами
господарського суду Дніпропетровської
області від 27.09.2011р., 18.10.2011р., 08.11.2011р.,
22.11.2011р. (а.с.151, 137, 143, т.1; а.с.12, 13, т.2)
розгляд зазначеної скарги та реєстру
вимог кредиторів неодноразово
відкладався.

06.12.2011р. ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області було
відмовлено ПАТ «АБ «Укргазбанк» в
задоволенні заяв про забезпечення
вимог кредитора та про призначення
експертизи фінансового стану
боржника ( а.с.25; т.2).

06.12.2011р. в порядку ст.15 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом» (
в ред. Закону до 19.01.2013 р.) господарським
судом було затверджено реєстр вимог
кредиторів, загальна сума грошових
вимог кредиторів боржника становила 17
024 982 грн. 22 коп., зобов'язано
розпорядника майна включити до реєстру
вимог кредиторів усі визнані
господарським судом вимоги ( а.с.26-28; т.2).
Зазначена ухвала господарського суду
набула законної сили ( ст..115 ГПК
України), в подальшому не була
оскаржена жодним із учасників процесу
в касаційному та апеляційному порядку,
доказів протилежного матеріали справи
не містять.

16.12.2011р. відбулись збори кредиторів
боржника, на них було вирішено
утворити комітет кредиторів в
кількості 2-х осіб ініціюючого
кредитора - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірми ім.
М.О.Посмітного", с.Розквіт
Березівського району Одеської області
(1080 голосів) та Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПриватАгро-Черкаси»
(8875 голосів), що підтверджується
відповідним протоколом № 1 (а.с.46-48; т.2).

20.01.2012р. відбулись збори комітету
кредиторів на яких було, зокрема,
обрано голову комітету кредиторів -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрофірми ім.
М.О.Посмітного", а також було вирішено
звернутись з клопотанням до
господарського суду про відкриття
ліквідпроцедури по відношенню до
боржника та призначення ліквідатором
останнього арбітражного керуючого
Ступак Ю.І. ( протокол №1 від 20.01.2012р. -
а.с.35-38; т.2).

24.01.2012р. до господарського суду
вищевказане клопотання ( з додатками)
було подано головою комітету
кредиторів( ініціюючим кредитором) (
а.с.33-69;т.2) та розгляд цього клопотання
було призначено господарським судом в
судовому засіданні 07.02.2012р., що
підтверджується ухвалою від 27.01.2012р. (
а.с.70; т.2).

07.02.2012р. постановою господарського
суду Дніпропетровської області по цій
справі боржника було визнано
банкрутом, по відношенню до останнього
було відкрито ліквідаційну процедуру
строком на 1 рік, до 07.02.2013р.,
ліквідатором боржника призначено
арбітражного керуючого Ступак Ю.І.,
зобов'язано останнього вчинити певні
дії, передбачені нормами Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (а.с.73-74; т.2).
Зазначена постанова господарського
суду про визнання боржника банкрутом
набула законної сили (ст.115 ГПК України),
доказів її зміни чи скасування
матеріали справи не містять

12.02.2013р. ухвалою господарського
суду було продовжено строки
ліквідпроцедури до 14.03.2013р. (а.с.128-129; т.2)
та повноваження ліквідатора боржника.
14.03.2013р. ухвалою господарського суду
знов було продовжено строк
ліквідпроцедури та повноваження
ліквідатора за клопотанням
останнього до 14.09.2013р.( а.с.123, т.2).

З матеріалів справи вбачається, що
ще листом від 17.09.2012р. ліквідатор Ступак
Ю.І. відмовила ДПІ у Комінтернівському
районі Головного управління
Міндоходів в Одеській області в
задоволенні заяви про визнання
кредиторських вимог до боржника на
суму 2511 грн. 43 коп. ( плата за землю по
декларації від 28.02.2012р.( а.с.104, т.2)).
Докази надсилання цього листа 17.09.2012р.
містяться в матеріалах справи ( а.с.105,
т.2).

15.02.2013р. ДПІ у Комінтернівському
районі Головного управління
Міндоходів в Одеській області
звернулась до господарського суду з
заявою від 11.02.2013р. про визнання
кредиторських вимог до боржника на
загальну суму 10212 грн. 85 коп. ( а.с.139-140,
т.2) в ліквідаційній процедурі, як
поточних вимог.

В газеті «Голос України» від
17.02.2012р. № 31 (5282) опубліковано
оголошення про визнання товариства з
обмеженою відповідальністю «Сербка»
банкрутом, відкриття ліквідаційної
процедури.

18.07.2013р. господарський суд
ухвалою по цій справі зобов'язав
ліквідатора боржника повідомити суд та
ДПІ до 30.07.2013р. про результати розгляду
заяви ДПІ з кредиторськими вимогами.

10.10.2013р. знов за клопотанням
ліквідатора було продовжено строк
ліквідпроцедури та повноваження
ліквідатора до 10.04.2014р. ( а.с.12; т.3).

Натомість, з матеріалів справи
вбачається, що ДПІ у Комінтернівському
районі Головного управління
Міндоходів в Одеській області вдруге,
30.10.2013р. звернулось до господарського
суду з заявою про визнання
кредиторських вимог до боржника на
суму 10212 грн. 85 коп., які виникли в
наслідок несплати боржником
самостійно задекларованого податку
по декларації з плати за землю від
30.01.2012р. ( а.с.18-31, т.3). До заяви ДПІ додано
додатки на обґрунтування вимог ( а.с.21-29;
т.3).

31.10.2013р. ухвалою господарського суду
було призначено до розгляду заяву ДПІ у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області з кредиторськими вимогами до
боржника ( а.с.33, т.3); ухвалами від
21.11.2013р., 05.12.2013р. неодноразово
відкладався розгляд заяви ДПІ у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області з кредиторськими вимогами до
боржника.

26.11.2013р. господарському суду
ліквідатором був наданий лист від
01.12.2013р. № 3-СЕР, яким було відхилено
грошові вимоги ДПІ у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області до боржника в повному обсязі (
а.с.59-61; т.3).

Також, 26.12.2013р. господарським
судом було прийнято ухвалу, відповідно
до якої кредиторські вимоги ДПІ у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області до боржника на суму 10212 грн. 85
коп. було відхилено повністю ( а.с.64-65;
т.3). Зазначена ухвала господарського
суду і є предметом апеляційного
оскарження.

Відповідно до ч.2 ст.4-1 ГПК України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Пунктом 1-1 р.10 «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в ред. Закону, що набув чинності з
19.01.2013р.)( далі-Закон) положення цього
Закону застосовуються господарськими
судами під час розгляду справ про
банкрутство, провадження в яких
порушено після набрання чинності цим
Законом.

Положення цього Закону, що регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Оскільки провадження у справі було
порушено 14.04.2011р., боржника визнано
банкрутом та відкрито ліквідпроцедуру
по відношенню до нього постановою
господарського суду Дніпропетровської
області від 07.02.2012р. тобто до набуття
чинності Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в ред. Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI, то
слід застосовувати положення Закону,
яким було врегульовано
ліквідпроцедуру в редакції до 19.01.2013р.
(абз.4 п.40 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
28.03.2013р. № 01-06/606/2013).

У відповідності до ст.23 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» ( в ред. до
19.01.2013р.) з дня прийняття господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття
ліквідпроцедури, зокрема, вважається,
що строк виконання всіх грошових
зобов'язань банкрута та зобов'язання
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів) є таким, що
настав; припиняється нарахування
неустойки (штрафу, пені), процентів та
інших економічних санкцій по всіх
видах заборгованості банкрута; з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури припиняються повноваження
органів управління банкрута щодо
управління банкрутом та розпорядження
його майном.

Статтею 25 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом» (
в ред.. до 19.01.2013р.) було передбачено, що
ліквідатор з дня свого призначення,
зокрема, здійснює інвентаризацію та
оцінку майна банкрута згідно з
законодавством; аналізує фінансове
становище банкрута; виконує
повноваження керівника (органів
управління) банкрута; очолює
ліквідаційну комісію та формує
ліквідаційну масу; заявляє в
установленому порядку заперечення по
заявлених до боржника вимогах поточних
кредиторів за зобов'язаннями, які
виникли під час провадження у справі
про банкрутство, і є неоплаченими;
вживає заходів, спрямованих на пошук,
виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб;
ліквідатора до нього переходять права
керівника (органів управління)
юридичної особи - банкрута.

Як вбачається із додатків до
заяви Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області ( а.с.18-19; т.3) , зокрема, із
податкової декларації з плати за землю
за 2012 рік від 30.01.2012р. її було подано до
ДПІ 31.01.2012р. ( а.с.23-26; т.3). Як зазначено в
декларації, її підписано 30.01.2012р.
керівником платника податку ТОВ «
Сербка» Мороз М.Г., засвідчено печаткою
підприємства боржника. Факт наявності
на вказаній декларації саме печатки
боржника ніяким чином не
спростовується ні ліквідатором, ні
жодним із учасників процесу будь-якими
доказами в розумінні ст.ст.32,33,36 ГПК
України.

З Витягів із Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 10.05.2011рік,
28.04.2011рік ( а.с.70-71; 75-76; т.1) оригінали
долучено до справи), із Витягу із
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
04.05.2011р. (а.с.80-81; т.3), із матеріалів
справи (а.с.113-116; т.3) вбачається, що до
відкриття ліквідпроцедури згідно з
постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 07.02.2012р.
обов'язки керівника підприємства
боржника ТОВ «Сербка» виконував його
директор Мороз М.Г. без будь-яких
обмежень, за виключенням питань,
віднесених до компетенції загальних
зборів товариства (п.11.4 Статуту ТОВ»
Сербка» ( а.с.45-55; т.1)). Отже, з доводами
ліквідатора про те, що податкова
декларація від 30.01.2012 р. з податку на
землю за 2012 рік підписана не
уповноваженою особою не приймається з
урахуванням вищевикладених обставин,
які підтверджені вищенаведеними
доказами у справі.

Щодо договору № 28 оренди
земельної ділянки від 14.12.2011р.,
укладеного від імені «орендодавця»
Головою Сербківської селищної ради та
від імені «орендаря» директором ТОВ
«Сербка» Мороз М.Г. ( а.с.21-22; т.3), то слід
зазначити, що, як зазначено на 2-й
сторінці договору (а.с. 22; т.3), останній
було зареєстровано в книзі реєстрації
договорів оренди Сербківської
селищної ради за № 28 від 17.12.2011р.
спеціалістом 2 категорії,
землевпорядником П.А.Кальчевим. Згідно
з п.п.1,2 договору оренди «орендодавець»
надає, а «Орендар» приймає в оренду
земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
під приміщення контори в розмірі 2486
кв.м., договір було укладено на 1 рік.

Доказів визнання недійсним,
розірвання в встановленому законом
порядку вищевказаного договору оренди
матеріали справи не містять, такі
докази не надавались жодним із
учасників судового процесу відповідно
до ст.33 ГПК України судам обох
інстанцій.

У відповідності до ст.269 ПК України
( ред.. Кодексу станом на 24.10.2013р., яка
була чинною на день оскарження ухвали
господарського суду) платником
податку на землю, зокрема, є
землекористувачі.

Статтею 282 ПК України визначено
перелік суб'єктів - юридичних осіб, які
мають пільги по сплаті податку на
землю.

Зазначений перелік є вичерпним
та розширеному тлумаченню не підлягає.
Будь-які докази в розумінні ст.ст.32,36
ГПК України, підтверджуючі факт
віднесення боржника до пільгової
категорії цих суб`єктів відсутні в
матеріалах справи, учасниками процесу
не надавались судам обох інстанцій при
розгляді справи. Також , відсутні
будь-які докази, що земельна ділянка,
яка була предметом орендних
правовідносин за договором від 14.12.2011
р. № 28, не підлягає оподаткуванню.

Згідно зі ст.ст.285,286 ПК України
базовим податковим періодом є
календарний рік, а підставою
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру, які
подаються за запитом контролюючого
органу за місцезнаходженням
земельної ділянки, та є необхідною для
обчислення та справляння плати за
землю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. Цією ж
ст.286 ПК України чітко регламентовано,
що платники податку за землю ( крім
фізичних осіб) самостійно обчислюють
суму податку щороку станом на 1 січня
і не пізніше 20 лютого поточного року
подають ці декларації відповідному
контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки,
що фактично і було здійснено колишнім
директором боржника Мороз М.Г. шляхом
подачі 31.01.2012р. податкової декларації, в
якій визначено суму орендної плати за
землю за 2012 рік 30080 грн. 60 коп. ( а.с.25; т.3).

Згідно зі ст.288.1 ПК України
підставою нарахування орендної плати
за земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки. Посилання
ліквідатора на лист від 12.03.2012 р.
Головного управління держкомзему в
Одеській області ( а.с.61; т.3) про те, що
договори оренди земельних ділянок з
ТОВ «Сербка» не значаться в
Електронному реєстрі державних актів
не приймається, оскільки інформація в
листі надається лише станом на 12.03.2012р.,
що не виключає наявності такого
договору оренди в 2011 році.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.25
Закону України « Про оренду землі» ( в
редакції Закону, що діяла станом на
день прийняття оскаржуваної ухвали)
орендар земельної ділянки, зокрема,
зобов'язаний в п`ятиденний строк після
державної реєстрації договору оренди
земельної ділянки державної та
комунальної власності надати копію
договору відповідному органу доходів
і зборів. На думку колегії суддів, факт
надання ДПІ у Комінтернівському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області копії договору від
14.12.2011р. № 28 судам обох інстанції,
наявності цього договору у податкових
органів саме спростовує доводи як
ліквідатора, так і висновки
господарського суду, викладені в
мотивувальній частині оскаржуваної
ухвали, щодо відсутності такого
договору оренди.

За цих обставин ухвала
господарського суду Дніпропетровської
області від 26.12.2013р. підлягає
скасуванню, а апеляційна скарга
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області - задоволенню, судовий збір у
відповідності до ч.3-5 ст.49 ГПК України
підлягає стягненню в дохід Спецфонду
Держбюджету України за розгляд
апеляційної скарги за рахунок
боржника.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 49, 99, 101, 103-105, 106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області - задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 26.12.2013
року у справі № 5005/4910/2011 - скасувати.

Визнати грошові вимоги Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області до боржника на загальну суму
10212 грн. 85 коп. (10112 грн.38 коп. - 4 черга
задоволення; 100 грн. 47 коп. - 6 черга
задоволення).

Зобов'язати ліквідатора боржника
арбітражного керуючого Ступак Ю.І.
включити кредиторські вимоги
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області в сумі 10212 грн. 85 коп. до реєстру
вимог кредиторів боржника, з
віднесенням їх до 4 черги задоволення в
сумі 10112 грн. 38 коп. та 100 грн. 47 коп. (пені)
- до 6 черги задоволення.

Стягнути з боржника в дохід
Спецфонду Державного бюджету України
609 грн. 00 коп. судового збору, які
підлягають оплаті за розгляд
апеляційної скарги в суді апеляційної
інстанції.

Видачу відповідного наказу та його
надсилання до органів стягнення
доручити здійснити згідно зі ст.ст.
116-117 ГПК України господарському суду
Дніпропетровської області.

Матеріали справи повернути до
господарського суду Дніпропетровської
області .

Постанову може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України
через Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

Повний текст постанови підписаний
10.02.2014р.

Головуючий
О.М. Виноградник

Суддя
О.М.Лисенко

Суддя
І.О.Вечірко