ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2014 р.
Справа № 914/4589/13

За позовом:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Стебник, Львівська обл.;до
відповідача:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м. Городок, Львівська
обл.;про:стягнення 139 653,87 грн. Суддя -
Крупник Р.В. Секретар - Яслик
Н.М.Представники сторін:від
позивача:ОСОБА_1;від відповідача:не
з'явився.

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді та
здійснення технічної фіксації
судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

05.12.2013р. на розгляд господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява ФОП ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про
стягнення 139 653,87 грн.

Ухвалою господарського суду від
06.12.2013р. порушено провадження по справі,
її розгляд призначено на 23.12.2013р.
Розгляд справи неодноразово
відкладався, про що судом винесено
відповідні ухвали.

В судове засідання 05.02.2014р. позивач
з'явився, позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задоволити повністю з
підстав, викладених у позовній заяві.

Позовні вимоги мотивує тим, що 20.06.2011р.
між ним та ФОП ОСОБА_2 укладено Договір
оренди № 80, відповідно до якого позивач
надав, а відповідач прийняв в строкове,
платне користування вантажний
автомобіль марки MAN, модель 18.413, д.н.
НОМЕР_1 та напівпричіп марки ПП, модель
SDC, д.н. НОМЕР_2. За умовами Договору
відповідач зобов'язувався своєчасно
вносити орендну плату, яка складала 11
000,00 грн. на місяць. Однак, своїх
зобов'язань за Договором в частині
своєчасного внесення орендної плати
відповідач не виконав, зокрема, не вніс
жодного орендного платежу за весь час
дії Договору, в результаті чого
утворилася заборгованість у розмірі 132
000,00 грн. Крім цього, у зв'язку з
простроченням орендної плати, позивач
просить суд стягнути з відповідача 7
653,87 грн. три відсотки річних.

Відповідач явки повноважного
представника в судове засідання
05.02.2014р. не забезпечив, вимог ухвали
суду від 27.01.2014р. не виконав. Причин
неявки представника в судове засідання
та невиконання вимог ухвали суду не
повідомив, хоча належним чином був
повідомлений про час, дату та місце
судового розгляду, що підтверджується
наявним в матеріалах справи
повідомленням про вручення поштового
відправлення за № 622, вручено -
31.01.2014р.

В попередніх судових засіданнях
(10.01.2014р. та 17.01.2014р.) представник
відповідача проти заявлених позовних
вимог заперечував, просив суд у
задоволенні позову відмовити повністю.
Заперечення обґрунтовував тим, що
орендна плата за Договором була
перерахована відповідачем у розмірі 94
660,00 грн., що підтверджується долученими
до матеріалів оригіналами квитанцій
про оплату на вказану суму. Крім цього,
зазначав, що навіть у випадку несплати
відповідачем орендної плати за
Договором, позивач позбавлений права
на її стягнення, оскільки власником
транспортних засобів, котрі виступали
об'єктом оренди за Договором за період
дії такого являлася відповідач.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Крім цього, суд відмічає, що згідно
положень ст. 69 ГПК України спір має бути
вирішено господарським судом у строк
не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.

Справа № 914/4589/13 надійшла до
господарського суду Львівської
області 05.12.2013р. Так як, ні позивачем, ні
відповідачем клопотання про
продовження строку розгляду спору не
заявлялося, суд вважає, що спір
підлягає вирішенню в даному судовому
засіданні, оскільки суд обмежений
строком розгляду справи.

Всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ :

20.06.2011р. між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі -
Позивач) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі -
Відповідач) було укладено Договір
оренди № 80 (надалі - Договір).

Як вбачається з положень розділу 1
Договору орендодавець (позивач) надав,
а орендар (відповідач) прийняв в
строкове, платне користування
вантажний автомобіль та напівпричіп:
вантажний автомобіль марки MAN, модель
18.413, тип сідловий тягач-Е, 2001року
випуску, білого кольору, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_6, дата реєстрації
29.10.2008р., державний номер НОМЕР_1,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу: НОМЕР_7, видане
Дрогобицьким ВРЕР ДАІ ГУМВС України у
Львівській області; напівпричіп
бортовий-Е, марки ПП, модель SCD, 1996 року
випуску, червоного кольору, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_8, дата реєстрації
29.10.2008р., державний номер НОМЕР_2,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу: НОМЕР_9, видане
Дрогобицьким ВРЕР ДАІ ГУМВС України у
Львівській області.

Орендований автомобіль та напівпричіп
використовуватимуться орендарем для
перевезення вантажу по Україні та
закордоном (п. 2.1. Договору).

Положеннями розділу 5 Договору
передбачено, що орендований автомобіль
та напівпричіп передаються орендарю
протягом 3 (трьох) днів, з моменту
підписання даного договору оренди.
Передача автомобіля та напівпричепа в
оренду здійснюється за актом
прийому-передачі.

Факт передачі об'єктів оренди
позивачем та прийняття їх відповідачем
підтверджується підписаними та
скріпленими печатками сторін Договору
Актами прийому-передачі за №№ 1, 2 від
20.06.2011р. Зазначені Акти знаходяться в
матеріалах справи.

Відповідно до п.п. 3.1. Договору термін
оренди складає 1 (один) рік з моменту
прийняття об'єктів в оренду. Після
закінчення терміну оренди орендар
повертає орендодавцеві автомобіль та
напівпричіп у справному технічному
стані. Повернення автомобіля
відбувається протягом 3 (трьох) днів з
моменту закінчення терміну оренди за
актом передачі.

Як зазначив позивач у позовній заяві,
об'єкти оренди були повернуті
відповідачем 21.06.2012р. Ухвалою від
06.12.2013р. суд зобов'язував позивача
надати докази повернення об'єктів з
оренди, зокрема, представити акт
передачі майна з оренди, проте вказаний
Акт позивачем не представлено.

З долучених до матеріалів справи
письмових пояснень позивача
вбачається, що Акт повернення
транспортних засобів з оренди
сторонами Договору підписаний не був у
зв'язку з конфліктною ситуацією, яка
виникла між сторонами через несплату
орендних платежів та ухиленням
відповідача від документування
повернення транспортних засобів.

Натомість, факт повернення
відповідачем орендованих транспортних
засобів саме 21.06.2012р. представником
відповідача в попередніх судових
засіданнях (10.01.2014р. та 17.01.2014р.) не
заперечувався.

Згідно п.п. 4.1.-4.2. Договору розмір
орендної плати за весь об'єкт оренди
складає 11 000,00 грн. за кожен місяць.
Орендна плата сплачується орендарем
щомісячно, готівкою через касу
орендаря або на картковий рахунок
орендодавця до 20 (двадцятого) числа
кожного місяця.

Як пояснювали в попередніх судових
засіданнях представники сторін,
орендна плата за поточний місяць
повинна була сплачуватися до 20 числа
цього місяця.

Оскільки орендна плата за Договором за
період з 20.06.2011р. по 20.06.2012р. внесена не
була, позивач просить її стягнути в
судовому порядку.

Судом встановлено, що в результаті
невиконання відповідачем зобов'язань
за Договором в частині внесення
орендної плати за період з 20.06.2011р. по
21.06.2012р. утворилася заборгованість в
розмірі 132 000,00 грн.

Станом на 05.02.2014р., докази сплати
відповідачем заборгованості за
Договором в матеріалах справи -
відсутні.

Встановивши наведені обставини справи,
суд вважає позовні вимоги про
стягнення боргу такими, що підлягають
до часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що
однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання є
господарський договір та інші угоди,
передбачені законом, а також угоди не
передбачені законом, але такі, які йому
не суперечать.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК
України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконану роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання
обов'язку.

Згідно положень ст. 759 ЦК України, які
кореспондуються з положеннями ст. 283 ГК
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Як вбачається зі змісту Договору
оренди № 80 від 20.06.2011р., такий за своєю
правовою природою є договором найму
(оренди) транспортного засобу.

Положеннями ч. 1 ст. 798 ЦК України
встановлено, що предметом договору
найму транспортного засобу можуть бути
повітряні, морські, річкові судна, а
також наземні самохідні транспортні
засоби тощо.

Факт передачі транспортних засобів
позивачем та прийняття їх відповідачем
підтверджується наявними в матеріалах
справи Актами прийому-передачі за №№ 1,
2 від 20.06.2011р.

Частиною 1, 5 ст. 762 ЦК України
передбачено, що за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.
Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

В розділі 4 Договору сторони погодили
розмір та порядок внесення орендної
плати, відповідно до положень якого
орендна плата складає 11 000,00 грн. на
місяць та вноситься до 20 числа кожного
місяця.

При цьому, суд не бере до уваги
посилання представника відповідача на
те, що орендна плата за Договором була
внесена відповідачем на рахунок
позивача у розмірі 94 600,00 грн., що
підтверджується долученими до
матеріалів справи квитанціями про
оплату, оскільки такі спростовуються
наступним.

26.09.2013р. господарським судом Львівської
області (суддя Запотічняк О.Д.) винесено
рішення у справі № 914/2825/13 за позовом
ФОП ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 7
445,80 грн. за договором оренди № 79/20/06/2011
від 20.06.2011р., яким позов задоволено
повністю, стягнуто з відповідача 7 445,80
грн. боргу та 1 720,50 грн. судового збору.
Вказане рішення не оскаржувалося та
набрало законної сили.

З метою встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного вирішення спору, судом
оглянуто матеріали справи № 914/2825/13 в
результаті чого встановлено, що
квитанції про оплату (які були долучені
до матеріалів справи представником
відповідача) підтверджують факт
внесення відповідачем орендної плати
за зовсім іншим договором оренди, який
був укладений між позивачем та ФОП
ОСОБА_2 20.06.2011р. та враховані судом при
вирішенні справи № 914/2825/13.

Відтак, вказані квитанції про оплату на
загальну суму 94 600,00 грн. не беруться
судом до уваги, оскільки не є належними
та допустимими доказами сплати
відповідачем боргу за Договором, що є
предметом даного розгляду.

Крім цього, судом відхиляються
твердження представника відповідача
стосовно відсутності у позивача права
на стягнення заборгованості по
орендній платі з тих підстав, що
власником орендованих транспортних
засобів за час дії Договору являлася
відповідач, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_7 та
Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_9, власником
транспортних засобі марки MAN, модель
18.413, тип сідловий тягач-Е, 2001 року
випуску, д.н. НОМЕР_1 та марки ПП, модель
SDC, тип напівпричіп бортовий-Е, 1996 року
випуску, д.н. НОМЕР_2 являється ОСОБА_1.
Натомість, докази, які б підтверджували
протилежне - в матеріалах справи
відсутні.

У відповідності із ст. 193 ГК України,
положення якої є аналогічні до
положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Підпунктом 6.1.2. Договору визначено, що
орендар зобов'язаний своєчасно
здійснювати орендні платежі.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Оскільки, відповідачем у встановлений
в п. 4.2. Договору термін кошти в розмірі
132 000,00 грн. сплачено не було, відтак ці
кошти підлягають до стягнення з нього в
судовому порядку.

Положеннями статті 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
крім суми основного боргу просить
стягнути з відповідача три проценти
річних у розмірі 7 653,87 грн.

Здійснивши перерахунок трьох
процентів річних, суд прийшов до
висновку, що три проценти річних
підлягають стягненню з відповідача
частково, у розмірі 7 645,83 грн. В решті
цих вимог слід відмовити.

З огляду на викладені обставини, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
є обґрунтовані, підтверджені належними
та допустимими доказами, відповідачем
не спростовані, а відтак підлягають до
часткового задоволення.

Судовий збір відповідно до положень ст.
49 ГПК України покладається на
відповідача, пропорційно задоволеним
вимогам.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний
номер НОМЕР_5) 132 000,00 грн. боргу та 7 645,83
грн. три проценти річних.

3. В решті позовних вимог
відмовити.

4. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний
номер НОМЕР_5) 2 793,08 грн. судового збору.

5. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили відповідно до
ст. 116 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93
ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано
10.02.2014 р.

Суддя
Крупник Р.В.