ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2014 р.Справа №
916/3422/13Господарський суд Одеської
області у складі судді Лічмана Л.В.,

секретар судового засідання Белих К.В.,

за участю представників учасників
процесу:

від позивача Фалуш П.В.,

від відповідача Повалко В.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
„Торговий Дім Будматеріали" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Будівельно-комерційна фірма
„Базальт" про стягнення 79030,76 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 11.12.2013 р. прийнято позовну
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю „Торговий Дім
Будматеріали", порушено провадження у
справі № 916/3422/13, справу призначено до
розгляду в засіданні суду на 13.01.2014 р.

За правилами ст.77 ГПК України в
судовому засіданні 13.01.2014 р. розгляд
справи відкладено на 10.02.2014 р.

Сторони повідомлені про час і місце
засідань господарського суду, що
підтверджується, зокрема,
повідомленнями про вручення поштового
відправлення.

Згідно із приписами ст.85 ГПК України в
судовому засіданні 10.02.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Торговий Дім
Будматеріали" (далі - ТОВ „Торговий Дім
Будматеріали") звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Будівельно-комерційна фірма
„Базальт" (далі - ТОВ
„Будівельно-комерційна фірма
„Базальт") 79030,76 грн. заборгованості,
вказуючи на часткову неоплату
відповідачем вартості поставленого
йому товару.

Обґрунтовуючи позов, ТОВ „Торговий Дім
Будматеріали" посилається на положення
ст.ст.525,526,692 ЦК України, ст.193 ГК України,
рахунки-накладні від 15.06.2012 р. № 149 на
суму 33737,64 грн., № 150 на суму 31519,92 грн.,
від 27.09.2012 р. № 246 на суму 32940,12 грн., № 247
на суму 35276,64 грн., залізничні та
податкові накладні, претензію від
19.07.2013 р. № 1 та відповідь на неї від
08.08.2013 р. № 47, докази часткової оплати
боргу тощо.

ТОВ „Будівельно-комерційна фірма
„Базальт" у письмовому відзиві на
позов визнає останній, проте просить
розстрочити виконання судового
рішення через скрутне фінансове
становище.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
сторін, господарський суд встановив
таке.

ТОВ „Торговий Дім Будматеріали"
поставлено, а ТОВ
„Будівельно-комерційна фірма
„Базальт" отримано товар, а саме камінь
будівельний, на суму 133474,32 грн., що
підтверджується рахунками-накладними
від 15.06.2012 р. № 149 на суму 33737,64 грн., № 150
на суму 31519,92 грн., від 27.09.2012 р. № 246 на
суму 32940,12 грн., № 247 на суму 35276,64 грн., та
залізничними накладними від 15.06.2012 р. №
38924122, від 27.09.2012 р. № 35390574.

У зв'язку з неоплатою відповідачем
вартості одержаного товару в повному
обсязі ТОВ „Торговий Дім Будматеріали"
направило претензію від 19.07.2013 р. № 1, в
якій просить погасити борг у сумі 79030,76
грн.

У відповіді від 08.08.2013 р. № 47 ТОВ
„Будівельно-комерційна фірма
„Базальт" гарантувало оплату 79030,76 грн.
рівними частинами в період з вересня по
листопад 2013 р. включно, проте не зробило
цього, що спричинило звернення до
господарського суду з позовом у рамках
провадження у даній справі.

Перевіривши відповідність доводів
сторін фактичним обставинам справи та
нормам законодавства, господарський
суд дійшов висновків про задоволення
позовних вимог та відмову у розстрочці
виконання судового рішення, виходячи з
наступного.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7
ст.193 ГК України, в яких визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться; до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом; не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно із приписами ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

В ст.692 ЦК України закріплено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Пунктом 1.7 постанови пленуму Вищого
господарського суд України „Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" від
17.12.2013 р. № 14 передбачено, що „якщо у
договорі або законі не встановлено
строку (терміну), у який повинно бути
виконано грошове зобов'язання, судам
необхідно виходити з приписів ч.2 ст.530
ЦК України. Цією нормою передбачено,
між іншим, і можливість виникнення
обов'язку негайного виконання; такий
обов'язок випливає, наприклад, з
припису ч.1 ст.692 ЦК України, якою
визначено, що покупець за договором
купівлі-продажу повинен оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього;
відтак якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлено інший строк оплати товару,
відповідна оплата має бути здійснена
боржником негайно після такого
прийняття, незалежно від того, чи
пред'явив йому кредитор пов'язану з цим
вимогу...".

Господарський суд, проаналізувавши
наведені вище норми матеріального
права в аспекті спірних правовідносин,
відзначає, що між сторонами виникли
господарські зобов'язання щодо
поставки продукції та її оплати.

При цьому ТОВ „Торговий Дім
Будматеріали" виконано належним чином
взяті на себе обов'язки та поставлено
товар належної якості та кількості
(будь-які претензії з боку покупця
відсутні), що підтверджується
дослідженими в описовій частині
рішення рахунками-накладними та
залізничними накладними.

В свою чергу ТОВ
„Будівельно-комерційна фірма
„Базальт" в порушення приписів
ст.ст.525,526,610,629,692,712 ЦК України, ч.ч.1,7
ст.193 ГК України не сплатило 79030,76 грн.
вартості отриманого товару, не
дивлячись на те, що з урахуванням
приписів ч.2 ст.530 та ст.692 ЦК України
перерахування заявленої до стягнення
суми слід було здійснити відразу після
прийняття товару або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.

Враховуючи наведене та визнання
відповідачем позову, господарський суд
задовольняє вимоги в повному обсязі.

Стосовно викладеного у відзиві
клопотання ТОВ „Будівельно-комерційна
фірма „Базальт" про розстрочку
виконання судового рішення слід
зазначити, що господарський суд
відмовляє в його задоволенні з огляду
на наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Згідно із п.7.1.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
„Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" від 17.10.2012 р. № 9:
розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом. При цьому слід мати на увазі, що
розстрочка можлива при виконанні
рішення, яке стосується предметів, що
діляться (гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

В п.7.2 цієї ж постанови зазначено, що
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом...
Вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Як вбачається з тексту клопотання ТОВ
„Будівельно-комерційна фірма
„Базальт", в обґрунтування
необхідності надання розстрочки ним
покладено доводи про скрутне
матеріальне становище, через що
виникла неспроможність погашення
боргу, однак можливість перерахувати
кошти з'явиться в майбутньому.

Згідно з приписами ч.1 ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч наведеній нормі
процесуального права відповідачем не
надано жодних доказів існування джерел
погашення існуючої перед позивачем
заборгованості в майбутньому.

За відсутності таких доказів вчинення
процесуальної дії на підставі п.6 ч.1
ст.83 ГПК України не допускається, адже
фактично розстрочка виконання рішення
суду, в разі її надання, призведе до
відтермінування виконання обов'язку
сторони без підтвердження того, що
оплата боргу взагалі може бути
здійснена, чим порушуються інтереси
позивача.

Таким чином, передумови для надання
розстрочки на теперішній час відсутні.

За правилами ч.1 ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44-49,82-85,121 ГПК
України, вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Будівельно-комерційна фірма
„Базальт" (65005, м. Одеса, вул.
Бугаївська,35, офіс 103, код 36503288) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю „Торговий Дім
Будматеріали" (58022, м. Чернівці, вул.
Кармелюка,78, код 31083071) 79030/сімдесят
дев'ять тисяч тридцять/ грн. 76 коп.
основного боргу, 1720/одна тисяча сімсот
двадцять/ грн. 50 коп. судового збору.

У задоволенні клопотання Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Будівельно-комерційна фірма
„Базальт" про розстрочення виконання
цього рішення суду відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня його
підписання і може бути оскаржено в
апеляційному порядку.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення підписано 12.02.2014 р.

Суддя
Лічман Л.В.