ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2014 р.Справа № 922/4859/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання
Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства з
іноземними інвестиціями "Книжковий
Клуб "Клуб Сімейного Дозвілля", м.
Харків до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Харків про стягнення 51
960,53грн. за участю представників сторін
:

позивача - Довбій Д.С., дов. № 17/11 від
01.01.11р.;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, з урахуванням заяви про
виправлення помилки, просить суд
стягнути з відповідача 51 960,52грн.
основного боргу за неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
№ 12/10ОН від 17.05.10р., а також покласти на
відповідача понесені витрати зі сплати
судового збору.

Представник позивача позовні вимоги
підтримує, просить позов задовольнити
в повному обсязі.

Представник відповідача 22.01.14р.
звернувся до суду з заявою, в якій
просить застосувати строк позовної
давності, на підставі чого в
задоволенні позовних вимог відмовити.
У призначене судове засідання 27.01.14р.
представник відповідача не з`явився,
про причини неявки суд не повідомив,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що судом вжито всі
заходи для належного повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи, проте відповідач не
скористався своїм правом, передбаченим
ст. 22 Господарського процесуального
кодексу України, суд вважає за можливе
розглядати справу за відсутності
представника відповідача за наявними в
справі матеріалами, відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив
наступне.

17.05.10р. між Дочірнім підприємством з
іноземними інвестиціями "Книжковий
клуб "Клуб Сімейного Дозвілля" (позивач)
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(відповідач) було укладено договір №
12/10ОН (далі договір), відповідно до умов
якого відповідач в порядку та на
умовах, визначених договором,
зобов'язався на власний ризик виконати
роботи по виготовленню печатної
продукції, а позивач прийняти та
оплатити виконані роботи на умовах,
передбачених договором. Конкретні
вимоги та умови до виконання робіт
викладаються сторонами у
додатках-замовленнях, які є
невід'ємними частинами даного
договору. В додатках вказуються
найменування продукції, технічні
характеристики, кількість примірників
(тираж), строк передачі тиражу позивачу,
ціна одиниці продукції та загальна
вартість. Виготовлення продукції, у
тому числі її тиражування
поліграфічним або іншими технічними
засобами здійснюється з фотоформ або
оригінал-макетів, наданих позивачем.
Продукція також може бути виготовлена
з матеріалів відповідача, що
зазначається в додатках до даного
договору (розділ 1 договору).

Вартість робіт за договором вказується
у додатках до нього (2.1 договору) та була
погоджена сторонами у Протоколах
узгодження договірної ціни (додаток № 1
від 20.05.10р. та додаток № 2
від 01.06.10р. до договору).

У Протоколі узгодження договірної ціни
(додаток № 1 від 20.05.10р.) сторони
передбачили вартість робіт по
виготовленню Книги "Афоризмы, крылатые
выражения, пословицы и поговорки" у
розмірі 97 500,00грн. та строк готовності
тиражу - 05.06.10р.

Відповідно до протоколу узгодження
договірної ціни (додаток № 2 від 01.06.10р.)
строни погодили вартість робіт по
виготовленню Книги "Практические
советы хозяину и хозяйке" у розмірі 25
200,00грн. та строк готовності тиражу -
10.06.10р.

У протоколах узгодження договірної
ціни сторони погодили строк та порядок
розрахунків шляхом 100% оплати протягом
10 днів після повного відвантаження
тиражу.

У протоколах узгодження договірної
ціни сторони визначили, що печатна
продукція виготовляється з матеріалів
позивача.

Всі невикористані залишки матеріалу
позивача переходять до відповідача на
зберігання до їх використання при
виробництві наступних тиражів за
договором. У разі, якщо позивач
пред'явить відповідачу письмову вимогу
про повернення невикористаних
матеріалів позивача, то відповідач
зобов'язався повернути їх протягом
п'яти робочих днів або викупити їх у
позивача за згодою сторін (п.п.3.6, 3.7
договору).

Пунктом 6.6 договору сторони погодили
строк зберігання відповідачем
печатних форм до 31.12.10р., що є кінцевою
датою строку дії договору, відповідно
до п. 6.7 договору.

Із суті правовідносин, судом
вбачається, що укладений між позивачем
та відповідачем договір є змішаним та
має ознаки договору підряду та
договору зберігання, оскільки даний
договір породжує зобов'язання у кожній
зі сторін, що підпорядковуються різним
інститутам цивільного права.

Відповідно до п. 2 ст. 628 Цивільного
кодексу України сторони мають право
укласти договір, в якому містяться
елементи різних договорів (змішаний
договір). До відносин сторін у
змішаному договорі застосовуються у
відповідних частинах положення актів
цивільного законодавства про договори,
елементи яких містяться у змішаному
договорі, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
змішаного договору.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим до виконання
сторонами.

Частиною першою ст.193 Господарського
кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові (837 Цивільного кодексу
України).

Позивач на виконання умов договору (п.3.1
договору) передав відповідачу
матеріали для виготовлення печатної
продукції на загальну суму 68 828,28грн., що
підтверджується накладною № КСД00005159
від 02.06.10р.

Згідно акту списання матеріалів від
24.12.10р., представниками позивача та
відповідача було виявлено факт
некондиції поліграфічних матеріалів, а
саме виробничий брак при намотці
рулонів, пошкодження при
транспортуванні паперу, а також у
зв'язку зі спливом строку зберігання у
наступній кількості:

- паперу фінського книжного Creamy 55г/м2 54
см в кількості 336кг.;

- картону galerie 70х100 235 г/м в кількості 518
листів.

У зв'язку з неможливістю подальшого
використання даної кількості паперу,
зазначені матеріали були списані з
облікової картки позивача. Зазначений
акт підписано представниками обох
сторін без будь-яких зауважень та
заперечень.

За приписами ч.1 ст.840 Цивільного
кодексу України підрядник зобов'язаний
надати замовникові звіт про
використання матеріалу та повернути
його залишок.

Судом встановлено, що відповідач на
виконання умов договору виготовив
поліграфічну продукцію. При цьому
відповідачем було використано паперу
на загальну суму 13 847,47грн., що
підтверджується звітом № 3 за червень
2010р., відповідно до якого відповідач
для виготовлення книги "Афоризмы,
крылатые выраженя, пословицы и
поговорки", використав 1 720кг паперу на
загальну суму 10 363,01грн. та звітом
№ 6 за червень 2010р. згідно з яким
відповідачем було використано на
виробництво книги "Практические советы
хозяину и хозяюшке" 642кг паперу на
загальну суму 3 484,46грн.

Таким чином залишок невикористаних
відповідачем матеріалів складав 8 718кг
на загальну суму 51 960,52грн.

Позивач 14.10.13р. звернувся на адресу
відповідача з вимогою № 2323, в якій
вимагав повернути залишок переданих
ним за договором печатних матеріалів
або сплатити їх вартість у розмірі 51
960,53грн. протягом п'яти банківських днів
від дати отримання цієї вимоги.

Дана вимога залишена відповідачем без
відповіді та задоволення.

Згідно із ч.1 ст.936 Цивільного кодексу
України за договором зберігання одна
сторона (зберігач) зобов'язується
зберігати річ, яка передана їй другою
стороною (поклажодавцем), і повернути
її поклажодавцеві у схоронності.

Поклажодавець зобов'язаний забрати річ
від зберігача після закінчення строку
зберігання (ст. 948 Цивільного кодексу
України).

Як вже було встановлено судом строк
зберігання за договором закінчився
31.12.10р., а позивач звернувся з вимогою до
відповідача про повернення речей із
зберігання 14.10.13р.

Відповідно до ч. 3 ст. 946 Цивільного
кодексу України якщо поклажодавець
після закінчення строку договору
зберігання не забрав річ, він
зобов'язаний внести плату за весь
фактичний час її зберігання.

При безоплатному зберіганні
поклажодавець зобов'язаний
відшкодувати зберігачеві здійснені
ним витрати на зберігання речі, якщо
інше не встановлено договором або
законом (ч. 3 ст. 947 Цивільного кодексу
України).

Таким чином, з аналізу наведених
правових норм випливає обов'язок
зберігача зберігати передані йому на
зберігання речі і після спливу строку
їх зберігання та обов'язок повернути ці
речі поклажодавцю.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст.610 Цивільного
кодексу України).

Згідно зі ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та те, що
відповідач не надав суду доказів на
підтвердження повернення ним печатних
матеріалів, що знаходились у нього на
зберіганні відповідно до умов
договору, або сплати ним вартості цих
матеріалів у розмірі 51 960,52грн., суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
цілком правомірними та обґрунтованими,
тому підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Розглянувши заяву відповідача про
застосування строку позовної давності,
суд дійшов висновку, що вона не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки (ст.ст.256, 257 Цивільного кодексу
України).

Відповідач, як на підставу
застосування строку позовної давності,
посилається на додаток № 2 від 01.06.10р. до
договору № 12/10ОН від 17.05.10р., яким
сторони погодили строк готовності
тиражу 10.07.10р., тому, на думку
відповідача, з наступного дня
починається перебіг строку, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Виходячи з
наведеного, відповідач вважає, що строк
позовної давності по договору сплив
10.07.13р.

Зазначений висновок суд вважає
помилковим, оскільки відповідач
обчислює строк позовної давності,
виходячи зі строку виконання окремого
замовлення за додатком № 2 від 01.06.10р.,
тоді як предметом позову у даній справі
є повернення вартості переданого на
зберігання майна.

Як вже було встановлено судом,
відповідач, відповідно до п.6.6 договору,
зобов'язався зберігати печатні форми
до 31.12.10р. Таким чином, строк позовної
давності щодо повернення майна,
переданого за договором № 12/10ОН,
починає свій перебіг з дати закінчення
строку зберігання печатних форм, а саме
з 31.12.13р.

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою 22.11.13р., тобто в межах трирічного
строку, встановленого ст.257 Цивільного
кодексу України.

На підставі викладеного, у суду
відсутні правові підстави для
застосування строку позовної давності,
тому в задоволенні заяви відповідача,
суд вважає за необхідне відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір при задоволенні позову
покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 256, 257, 509, 610, 612, 628, 629, 837, 840, 936
Цивільного кодексу України, статтею 193
Господарського кодексу України,
статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, ідент. номер НОМЕР_1 (АДРЕСА_1,
р/рахунок НОМЕР_2 в ХОФ АКБ "Укрсоцбанк"
м. Харків, МФО 351016) на користь Дочірнім
підприємством з іноземними
інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб
Сімейного Дозвілля",
(61140, м. Харків, пр-т Гагаріна, 20-А,
р/рахунок 4675 АТ "ОТП Банк" в м. Київ,
МФО 300528) - 51 960,52грн. основного боргу, 1
720,50грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 30.01.2014 р.

Суддя Лавренюк Т.А.