донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

05.02.2014 справа №913/2927/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівТатенко В.М.,
Зубченко О.О., Радіонова О.О., за участю
представників сторін:
від позивача:не
з'явивсявід відповідача:Яковенко С.І.
довіреність розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Угольная ярмарка»,
м. Луганськ на рішення господарського
судуЛуганської області від23.12.2013р.по
справі№ 913/2927/13 (суддя: Вінніков С.В.)за
позовомДержавного підприємства
«Одеська залізниця», м. Одесадо
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Угольная ярмарка»,
м. Луганськ простягнення 30' 840,00рн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Одеська
залізниця» (далі - «Позивач»)
звернулось до господарського суду
Донецької області з позовом про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Угольная ярмарка»
(далі - «Відповідач») штрафу у розмірі 30'
840,00рн. за неправильно зазначену масу
вантажу у залізничній накладній №
50645217.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 23.12.2013р. у справі
№ 913/2927/13 позовні вимоги задоволені
частково, стягнуто на користь позивача
12' 336,00 грн. В решті позовних вимог
відмовлено.

Задовольняючи позов частково,
господарський суд виходив з того, що
Відповідачем було порушено норми
Статуту залізниць України (далі -
«Статут») щодо правильності заповнення
залізничної накладної, з урахуванням
приписів ч.2 ст. 233 ГК України, ч.3 ст.551 ЦК
України, п.3 ст.83 ГПК України.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням
господарського суду, подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
господарського суду Донецької області
від 23.12.2013р. у справі № 913/2927/13 скасувати
у повному обсязі, прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у розмірі 308,40 грн.

Заявник скарги не погоджується із
висновком господарського суду,
посилаючись на те, що господарським
судом неповно з'ясовані та досліджені
обставини справи, які мають істотне
значення для об'єктивного винесення
рішення по даній справі, а також
невідповідність висновків, викладених
у рішенні місцевого господарського
суду, обставинам справи, що призвело до
порушення норм процесуального права.

Сторони були належним чином
повідомлені про місце, час та дату
слухання справи.

Позивач у судове засідання не з'явився,
поважність не явки у судове засідання
не повідомив.

Представник Відповідача підтримав
доводи викладені в апеляційній скарзі.

Враховуючи ті обставини, що в
апеляційній скарзі заявник
посилається лише на ті документи, які
вже досліджувались судом, приймаючи до
уваги те, що явка представників сторін
у судове засідання не була визнана
обов'язковою, колегія суддів вважає за
можливе розглянути апеляційну скаргу
без участі представника позивача.

Відповідно до статей 44, 811
Господарського процесуального кодексу
України здійснено фіксацію судового
процесу технічними засобами та
складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що рішення
господарського суду винесено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а апеляційна
скарга - такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено та
судом встановлено, що у квітні 2013р. зі
станції Довжанська Донецької
залізниці на станцію Веселий кут
Одеської залізниці Товариством з
обмеженою відповідальністю «Угольная
ярмарка» (вантажовідправник) на адресу
вантажоотримувача - ПП «Червоне
золото» у вагоні № 63257158 за залізничною
накладною на групу вагонів №50645217
відвантажено вантаж - антрацит (вологе).

За накладною вага у зазначеному вагоні:
нетто 69' 000 кг, (тара - 23' 200 кг, брутто - не
зазначено).

При проходженні вантажу через станцію,
на підставі ст. 24 Статуту залізниць
України (далі - «Статут»), було виявлено,
що маса вантажу у вагоні № 50645217, не
відповідає фактичній масі вантажу
зазначеній у накладній.

При контрольному переважуванні вагону
з вантажем на станції Знам'янка
Одеської залізниці на справних
тензометричних вагонних вагах станції
виявилось: брутто 88250 кг, тара 23' 200 кг,
нетто 65' 050 кг, що менш проти даних
залізничної накладної на 3' 950; вагон у
технічному відношенні справний, люки,
двері зачинені, мається захисне
маркування вапном.

За результатами переважування був
складаний акт загальної форми №9826 від
26.04.2013р. та комерційний акт АА № 023299/187/1
від 27.04.2013р.

При прибутті вагону на станцію
призначення у комерційному акті АА №
023299/187/1 від 27.04.2013р. у розділі Є мається
відмітка: «Під час перевірки різниці
проти цього акта не виявлено».

Комерційний акт підписаний належними
особами: начальником станції,
прийомоздавальником, в.о. зам. ДС.

На підставі ст.ст.118, 122 Статуту
залізниць України за неправильно
зазначену у залізничній накладній масу
вантажу позивачем на відповідача
нарахований штраф у сумі 30840,00 грн. із
розрахунку: 6168 (тариф) х 5.

Відповідно до ст. 908 ЦК України
перевезення вантажу здійснюється за
договором перевезення; загальні умови
визначаються цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них, умови перевезення вантажу
окремими видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Як встановлено ч.3 ст. 909 ЦК України,
укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складанням
транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 ГК України, умови
перевезення вантажів окремими видами
транспорту, а також відповідальність
суб'єктів господарювання за цими
перевезеннями встановлюються
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту
залізниць України (далі - «Статут»),
накладна - це основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил перевезення вантажів і
наданий залізниці відправником разом з
вантажем. Накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої особи
-одержувача і супроводжує вантаж до
місця призначення.

Статут визначає обов'язки, права і
відповідальність залізниць, а також
підприємств, які користуються
залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).
На підставі цього Статуту затверджені
Мінтрансом Правила перевезень
вантажів, які є обов'язковими для всіх
юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме
п.1.1. розділу 4 "Правила оформлення
перевізних документів", зареєстрованих
в Міністерстві юстиції України 24.11.2000
за № 863/5084 (далі - Правила № 863/5084 від
24.11.2000 ), а також ст. 23 Статуту
передбачено, що відправник повинен
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів). У відповідності до цих
Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса
вантажу, визначена відправником, кг" та
"Спосіб визначення маси" заповнюються
вантажовідправником. Маса вантажу
згідно ст. 37 Статуту та п. 5 "Правила
приймання вантажів до перевезення",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000. за № 861/5082, визначається
відправником.

Правильність внесених у накладну
відомостей, як це передбачено п. 2.3
"Правила оформлення перевізних
документів", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України від 24.11.2000
р. за № 863/5084, своїм підписом
підтверджує представник відправника.
Так, правильність внесених відомостей
до вищевказаної накладної підтвердив
своїм підписом представник
відправника.

Відповідно до статті 24 Статуту
залізниць України, залізниця має право
перевірити правильність відомостей
про вантаж, зазначений відправником у
накладній на станції відправлення, під
час перевезення та на станції
призначення.

Підставою для покладання на
відправника відповідальності, згідно
ст. 122 Статуту, за неправильне
зазначення ним відомостей про масу
вантажу, є комерційний акт, складений у
випадках передбачених ст.129 Статуту.

Статтею 24 Статуту передбачено, що
вантажовідправник несе
відповідальність за всі наслідки
невірності, неточності або неповноту
відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно з п.5.5 розділу 5 "Правил
оформлення перевізних документів",
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України 21.11.2000 за № 644 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час
перевезення вантажу або на станції
його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
відомостей про адресу одержувача, його
код, назву вантажу, його кількість, то з
відправника стягується штраф згідно зі
ст. 122 Статуту залізниць України.

Відповідно до п.27 Правил видачі
вантажів, затверджених Наказом
Міністерства транспорту України від
21.11.2000р. № 644, вантаж вважається
доставленим без утрати, якщо різниця
між масою, вказаною в пункті
відправлення в залізничній накладній,
та масою, визначеною на станції
призначення, не перевищує норми
природної втрати і граничного
розходження у визначенні маси нетто.
Норма недостачі (сума норми природної
втрати та граничного розходження
визначення маси нетто) для даного виду
вантажу становить 2% маси, що складає 1380
кг.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту
слід враховувати, що штраф підлягає
стягненню за самий факт допущення
вантажовідправником зазначених
порушень, незалежно від того, чи
завдано залізниці у зв'язку з цим
збитки.

За зазначеним перевезенням
провізна плата у накладній вказана 6168,00
грн., у зв'язку з чим сума штрафу за
неправильно зазначену у залізничній
накладній масу вантажу складає 30' 840,00
грн.

За таких обставин колегія апеляційного
господарського суду вважає висновок
місцевого суду обґрунтованим щодо
вимог Позивача про стягнення з
Відповідача суми штрафу за неправильне
зазначення відомостей у залізничній
накладній.

Відповідно до статті 551 ЦК України
розмір неустойки (до якої віднесено
штраф і пеню) встановлюється договором
або актом цивільного законодавства і
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України також встановлює,
що у разі якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Пункт 3 статті 83 ГПК надає суду право у
виняткових випадках зменшувати розмір
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання.

Тобто, суд на свій розсуд та у
відповідності до норм діючого
законодавства України має право
зменшити розмір неустойки.

Відповідно до розділу 4 (Постанова,
Пленум Вищого господарського суду
України, від 21.02.2013, № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України"), у разі коли
господарський суд на підставі пункту 3
статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки
(штрафу, пені), витрати позивача,
пов'язані зі сплатою судового збору,
відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

Що стосується інших заперечень
скаржника, викладених в апеляційній
скарзі, то апеляційний суд їх до уваги
не приймає, оскільки вони
спростовуються вищевикладеним та
наявними в матеріалах справи доказами.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку, що під час
розгляду справи місцевим
господарським суд допущені порушення
норм матеріального або процесуального
права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК
України, як підстави для скасування
рішення, колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає за
необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати за подання апеляційної скарги
відносяться на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Угольная
ярмарка», - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Луганської області від 23.12.2013 року по
справі № 913/2927/13 - залишити без змін.

Головуючий суддя: В.М. Татенко Судді:
І.В. Зубченко О.О. Радіонова

Надруковано примірників: 1 - позивачу; 1 -
відповідачу; 1 - у справу; 1 - ГСЛО; 1 - ДАГС