КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р. Справа№ 925/1538/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: Негруца Р.В. -
представник

від відповідача-2: не з'явився

від третьої особи: Ігнатенко В.І. -
представник

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Банк Кіпру"

на рішення

Господарського суду Черкської області

від 19.11.2013

у справі № 925/1538/13 ( суддя Кучеренко О.І.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Банк Кіпру"

до Державного підприємства "Управління
капітального будівництва", Приватного
підприємства "Велес"

3-я особа: Міністерство надзвичайних
ситуацій України

про визнання недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк
Кіпру" звернулося до Господарського
суду з позовом до Державного
підприємства "Управління капітального
будівництва", Приватного підприємства
"Велес" 3-я особа: Міністерство
надзвичайних ситуацій України про
визнання недійсними договорів.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 19.11.2013р. у справі
№ 925/1538/13 у задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, просить рішення
місцевого суду скасувати повністю та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на те, що місцевим
судом при прийнятті рішення були
порушені норми матеріального та
процесуального права, неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на те, що лише на
підставі рішень Господарського суду
Черкаської області від 31.01.2013р. у
справах № 02/3009, 02/3010, 02/3011 зобов»язано
Приватне підприємство «Велес»
оформити та передати у власність
Державного підприємства «Управління
капітального будівництва»
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи відповідно
до договорів від 26.12.2006 № № 16,17,18
квартири в будинку № 216 по вулиці Рози
Люксебург у м.Черкаси.

Апелянт вважає, що оскільки оспорювані
договори від 26.12.2006 № №16,17,18 були
укладені між відповідачем-1 та
відповідачем-2 після укладення
іпотечного договору від 06.12.2006, між
відповідачем-2 та ПАТ «Банк Кіпру», що
суперечить ч.2 ст. 215 ЦК України, а тому в
силу закону оспорювані договори є
нікчемними.

Також апелянт звертає увагу суду на те,
що у справах № 02/3009, №02/3010, № 02/3011
скаржником ПАТ «Банк Кіпру» не було
заявлено вимог визнання недійсними
договорів від 26.12.2006 № №16,17,18. Крім того,
на стадії апеляційного провадження
заявлення вимог не передбачено
нормами розділу XII Господарського
процесуального кодексу України.

Апелянт вважає, що місцевий
господарський суд взагалі не
досліджував вимоги позивача про
визнання недійсними договорів від
26.12.2006 № № 16,17,18 обмежившись при цьому
висновками судів у справах № 02/3009,
№02/3010, № 02/3011, які не досліджували
питання недійсності правочинів,
оскільки провадження було припинено.

В судове засідання представник
позивача не з»явився, про час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про причини неявки суд не
повідомлено. Від Ліквідатора ПП
«Велес» надійшло клопотання про
розгляд справи у відсутності
повноважного представника у зв»язку з
неможливістю його направлення в судове
засідання та про задоволення
апеляційної скарги ПАТ «Банк Кіпру».
Дослідивши матеріали справи,
вислухавши думку представників
відповідача-1, третьої особи, колегія
приходить до висновку про можливість
розгляду справи у відсутності
представників позивача та
відповідача-1, які були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги, проте не
скористались своїми правами,
передбаченими статтею 22 ГПК України та
виходячи з того, що явка сторін не
визнавалася обовязковою судом
апеляційної інстанції, а участь в
засіданні суду (як і інші права,
передбачені статті 22 ГПК України) є
правом, а не обовязком сторони.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що в
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
та додатково поданими доказами
повторно розглядає справу.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

06.12.2006 між Акціонерним банком
"АвтоЗАЗбанк" (кредитор,
правонаступником якого відповідно до
статуту є позивач у справі) та
приватним підприємством "Велес"
(позичальник, відповідач-2 ) укладено
кредитний договір № 002-175/2006 (далі -
договір), за умовами якого кредитор
надає позичальнику кредит в сумі 5 000
000,00 грн. строком по 05.12.2007 включно, зі
сплатою 19 % річних, на придбання та
реконструкцію нерухомості.

06.12.2006 між Акціонерним банком
"АвтоЗАЗбанк" (кредитор по договору,
правонаступником якого відповідно до
статуту є позивач у справі) та
Приватним підприємством "Велес" з метою
забезпечення виконання позичальником
кредитних зобов'язань було укладено
іпотечний договір, предметом якого є
забезпечення вимог іпотекодержателя,
що випливають з кредитного договору
№002-175/2006 від 06.12.2006р.

Предметом іпотеки є нерухоме майно, що
належить іпотекодавцю на праві
власності: гуртожиток, що знаходиться
за адресою: Черкаська область, м.
Черкаси, вул. Люксембург Рози 216, і
складається з цегляної будівлі,
зазначеної на плані літ. А-5, а саме:
приміщення 1-го поверху з №1-2 по №1-5, з №
1-9 по №1-31, І, II, III, IV, заг. площею 558,7 кв.м.,
приміщення 2-го поверху заг. площею 647,6
кв.м., приміщення 3-го поверху заг.
площею 648,4 кв.м., приміщення 4-го поверху
заг. площею 647,2 кв.м., приміщення 5-го
поверху заг. площею 641,8 кв.м., загальною
площею 3143,7 кв.м., жилою площею 2088,5 кв.м.
(далі - предмет іпотеки).

06.12.2006 приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Петровою С.М., у зв'язку із посвідченням
договору іпотеки, була накладена
заборона відчуження зазначеного у
договорі нерухомого майна, яке
належить ПП "Велес".

26.12.2006 між Приватним підприємством
"Велес" та Державним підприємством
"Управління капітального будівництва"
було укладено договори придбання житла
№16, №17, №18, метою укладення яких є
забезпечення житлом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, яке здійснюється за
рахунок Державного бюджету України,
шляхом придбання квартир у ПП "Велес",
який зобов'язується продати ДП
"Управління капітального будівництва"
квартири згідно переліку, зазначеному
у додатку №1 до договорів, що
знаходяться у м. Черкаси по вул. Рози
Люксембург, 216, загальною площею: 752,31
кв.м., 1 347,67 кв.м., 212,04 кв.м. відповідно,
вказані квартири ПП "Велес"
зобов'язується передати у термін до
31.03.2007.

В обгрунтування позовних вимог
позивач посилаєтсья на те, що про
укладення оспорюваних договорів
придбання житла №№16, 17, 18 від 26.12.2006,
йому стало відомо під час розгляду
Господарським судом Черкаської
області справи №10/5026/1026/2011 про
банкрутство ПП "Велес". Під час
провадження по зазначеній справі
Черкаське обласне об'єднане БТІ на
запит арбітражного керуючого листом
від 08.09.2011 №5080 повідомило, що за
матеріалами інвентаризаційної справи,
право власності на об'єкти нерухомого
майна (окрім квартири 201) у житловому
будинку по вул. Р.Люксембург 216 у м.
Черкаси за ПП "Велес" не зареєстроване.
Господарський суд Черкаської області
своїми рішеннями у справах № 02/3009, №
02/3010, № 02/3011 зобов'язав ПП "Велес"
оформити і передати у власність ДП
"Управління капітального будівництва"
квартири у будинку №216 по вул.
Р.Люксембург у м. Черкаси загальною
площею 212,4 кв.м., 1347,67 кв.м. та 752,31 кв. м., а
всього загальною площею 2313,38 кв.м.

Позивач зазначає, що не надавав своєї
згоди на відчуження іпотечного майна,
тому ПП "Велес" не мало права передавати
будь-яким особам у власність
(відчужувати) приміщення гуртожитку
(яке було переобладнане у квартири), які
були у подальшому переоформлені на
фізичних осіб. Укладення спірних
договорів позбавило можливості банку
задовольнити свої вимоги, як
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки, тому договори придбання житла
від 26.12.2006 №16, №17, №18 повинні бути
визнані недійсними в силу ч.3 ст. 12
Закону України "Про іпотеку".

Як вбачаєтсья з матеріалів справи, з
метою забезпечення виконання
кредитного договору між позивачем та
Приватним підприємством "Велес" було
укладено іпотечний договір, відповідно
до умов якого, другий відповідач
передав в іпотеку нерухоме майно:
гуртожиток, що знаходиться за адресою:
Черкаська область, м. Черкаси, вул. Рози
Люксембург 216, і складається з цегляної
будівлі, зазначеної на плані літ. А-5 а
саме: приміщення 1-го поверху з №1-2 по
№1-5, з № 1-9 по №1-31, І, II, III, IV, заг. площею
558,7 кв.м., приміщення 2-го поверху заг.
площею 647,6 кв.м., приміщення 3-го поверху
заг. площею 648,4 кв.м., приміщення 4-го
поверху заг. площею 647,2 кв.м., приміщення
5-го поверху заг. площею 641,8 кв.м.,
загальною площею 3143,7 кв.м., жилою площею
2088,5 кв.м.

Відповідно до Закону України "Про
іпотеку" іпотекою є вид забезпечення
виконання зобов'язань нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення вимог за рахунок предмета
іпотеки переважно перед іншими
кредиторами цього боржника у порядку,
встановленому цим Законом.

Позивач, посилаючись на ч.3 ст.12 Закону
України «Про іпотеку», звернувся до
суду з вимогою про визнання недійсними
договорів придбання житла, згідно з
якими ПП "Велес" зобов'язувалося у
термін до 31.03.2007 продати ДП "Управління
капітального будівництва" квартири,
загальною площею: 752,31 кв.м., 1 347,67 кв.м.,
212,04 кв.м., що знаходяться у м. Черкаси по
вул. Рози Люксембург, 216.

Як вбачаєтсья з матеріалів справи,
постановами Київського апеляційного
господарського суду від 12.09.2007 у
справах № 23/276, № 23/277, № 23/278 рішення
Господарського суду м. Києва у справах
за позовами ПП "Велес" до ДП "Управління
капітального будівництва" про визнання
недійсними договорів придбання житла
№16, №17, №18 від 26.12.2006, які є предметом
розгляду у даній справі, з підстав
недотримання нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
нерухомого майна, у задоволенні позову
ПП "Велес" було відмовлено та зазначено,
що за своєю правовою суттю вказані
договори є різновидом інвестиційних
договорів, тому застосування до них
положень щодо обов'язкового
нотаріального посвідчення є
безпідставним. Зазначені постанови
залишені без змін постановами Вищого
господарського суду України від 20.12.2007.

Господарським судом Черкаської
області розглядалися справи за
позовами заступника Генерального
прокурора України в інтересах держави
в особі Міністерства з надзвичайних
ситуацій України, ДП "Управління
капітального будівництва" до ПП "Велес"
про зобов'язання останнього оформити
та передати у власність ДП "Управління
капітального будівництва", відповідно
до договорів №16, №17, №18 квартири, в
будинку №216 по вул. Рози Люксембург у м.
Черкаси. Рішеннями Господарського суду
Черкаської області від 31.01.2008 у справі
№02/3011, №02/3010, №02/3009, зазначені позовні
вимоги були задоволені.

В лютому 2013 року ПАТ "Банк Кіпру" подало
апеляційні скарги на вищезазначені
рішення Господарського суду
Черкаської області, в яких просило
скасувати рішення від 31.08.2008 у справах
№02/3011, №02/3010, №02/3009 з посиланням на те,
що він є іпотекодержателем приміщення
гуртожитку заг. площею 3 143,7 кв.м., який
знаходиться за адресою м. Черкаси, вул.
Рози Люксембург, 216, який укладено з
метою забезпечення виконання
кредитного договору, та на виконання
якого ПП "Велес" отримало кошти у
розмірі 5 000 000,00 грн. на реконструкцію
гуртожитку, тому договори придбання
житла порушують його права та є
нікчемними.

Ухвалами Київського апеляційного
господарського суду від 17.06.2013, у
справах №02/3011, №02/3010, №02/3009, які
залишені без змін постановами Вищого
господарського суду України від 29.08.2013,
припинено провадження у вказаних
справах за апеляційними скаргами банку
з огляду на те, що скаржником не надано
доказів того, що житло, яке місцевий
господарський суд зобов'язав передати
ПП "Велес" ДП "Управління капітального
будівництва" знаходиться в іпотеці ПАТ
"Банк Кіпру" та порушення у зв'язку з цим
його прав.

Таким чином, рішеннями судів було
надано оцінку доводів банку щодо
правомірності укладення оспорюваних
ним договорів придбання житла з
підстав порушення вимог законодавства
та положень іпотечного договору.

Колегія погоджується з висновком
місцевого господарського суду про те,
що звертаючись з даним позовом до суду
позивач не обґрунтував та належними
доказами не довів, в чому саме полягає
порушення його права, як іпотекодавця
та кредитора, укладення спірних
договорів придбання житла, оскільки у
матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження того, що квартири, які
були отримані ДП "Управління
капітального будівництва" на виконання
спірних договорів, є ідентичними
предмету іпотеки, який зазначений в
іпотечному договорі від 26.12.2006. Таким
чином, позивачем не доведено, що
укладення оспорюваних ним договорів
порушують його права, як іпотекодавця,
тому підстав для задоволення позовних
вимог у суду не має.

Під час розгляду справи у місцевому
господарському суді 19.11.2013 представник
третьої особи просив застосувати до
спірних правовідносин строк позовної
давності та відмовити позивачу у
позові.

За визначенням ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

З урахуванням приписів норм глави 19 ЦК
України про позовну давність, до
спірних правовідносин застосовується
загальна позовна давність тривалістю у
три роки (ст.257 ЦК України), оскільки
інша тривалість у таких
правовідносинах не передбачена
законом і не обумовлена за
домовленістю сторін.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Спірні договори придбання житла
укладені між першим та другим
відповідачем 26.12.2006, виходячи з
приписів ч.1 ст.254 ЦК України, строк для
захисту порушеного права сплив 26.12.2009.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору ( ст. 32 ГПК України).

Відповідно до ст. 43 ГПК України
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному та повному і
об»єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Доводи позивача про порушення його
права, як іпотекодавця, про які він
дізнався тільки після порушення
провадження у справі про банкрутство
ПП "Велес", колегія не приймає до уваги
оскільки, з матеріалів справи
вбачається, що строк повернення
кредиту визначений до 05.12.2007.

Позивачем не надано суду доказів того,
що він у межах позовної давності
звертався до першого відповідача про
повернення заборгованості чи вчиняв
будь-які дії, які б свідчили про
переривання цього строку, тому з огляду
на викладене, суд вважає, що сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено до прийняття рішення,
відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України є
підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Колегія не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги, оскільки доводи
викладені в апеляційній скарзі не
спростовують правильності висновків
місцевого господарського суду та не
можуть бути підставами для скасування
рішення місцевого суду.

Оцінюючи вищенаведені обставини,
колегія приходить до висновку, що
рішення Господарського суду
Черкаської області обґрунтоване,
відповідає обставинам справи і чинному
законодавству, а отже підстав для його
скасування не вбачається, у зв'язку з
чим апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Банк Кіпру" на
рішення Господарського суду
Черкської області від 19.11.2013 у справі
№ 925/1538/13 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкської
області від 19.11.2013 у справі № 925/1538/13
залишити без змін.

Матеріали справи № 925/1538/13 повернути до
Господарського суду Черкаської
області.

Головуючий суддя
А.І. Тищенко

Судді
Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх