КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2014 р. Справа№ 927/1369/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Буравльова С.І.

Калатай Н.Ф.

за участю представників:

від позивача (апелянта) - не з'явився;

від відповідача - ОСОБА_2 -
представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Батьківщина»

на рішення господарського суду
Чернігівської області від 20.11.2013

по справі № 927/1369/13 (суддя Михайлюк С.І.)

за позовом Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Батьківщина»

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 20.11.2013 №
927/1369/13 (повний текст якого підписано
25.11.2013) у задоволенні позову
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Батьківщина» до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору № 11/12/09 від 01.04.2012 -
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що позивачем не було
доведено належними та допустимими
доказами в розумінні ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України того факту, що оспорюваний
правочин підписано неуповнвоаженою
особою, а також не наведено доказів, які
б вказували на наявні, на думку
позивача, обставини підписання
договору не уповноваженою особою.
Позивачем не заявлялось клопотання про
призначення почеркознавчої
експертизи.

Не погоджуючись із винесеним рішенням,
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
«Батьківщина» звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просило рішення
місцевого господарського суду
скасувати та прийняти нове, яким позов
задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оспорюваний правочин підписано від
імені позивача керуючим Прилуцького
відділення Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Батьківщина»
ОСОБА_4, а не директором ОСОБА_5
(призаченого протоколом загальних
зборів позивача від 23.02.2001). Тако,
позивач в апеляційній скарзі вказував
на те, що з урахуванням наявних у справі
доказів не вбачається проведення
судової експертизи з даного питання.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
Товариства Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Батьківщина» у
справі № 927/1369/13 передано на розгляд
судді Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р.

Згідно розпорядження Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013, було
сформовано для розгляду апеляційної
скарги Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Батьківщина» у
справі № 927/1369/13 колегію суддів у
складі: головуючий суддя Станік С.Р.,
судді: Буравльов С.І. та Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.12.2013
апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Батьківщина» на рішення
господарського суду Чернігівської
області від 20.11.2013 у справі № 927/1369/13
прийнято до провадження колегією
суддів у складі: головуючий суддя
Станік С.Р., судді: Буравльов С.І. та
Калатай Н.Ф., розгляд справи прзначено
на 29.01.2014.

В судове засідання 29.01.2014 позивач
(апелянт) представників не направив.
Про дату, час та місце проведення
судового засідання був повідомлений
належним чином, про що свідчить
зворотнє повідомлення поверненя
поштового відправлення 057.

Згідно з ч.3 п.3.12 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» неявка у судове
засідання сторін або однієї з сторін,
за умови, що їх належним чином
повідомлено про час і місце цього
засідання, не перешкоджає такому
переходові до розгляду позовних вимог,
якщо у господарського суду відсутні
підстави для відкладення розгляду
справи, передбачені ч.1 ст.77
Господарського процесуального кодексу
України.

Дослідивши наявні матеріали,
враховуючи те, що усі сторони були
повідомлені про дату, час та місце
проведення судового засідання, зокрема
і апелянт, неявка представників
позивача не є перешкодою для розгляду
апеляційної скарги, з метою дотримання
процесуальних строків розгляду
апеляційної скарги на рішення
місцевого господарського суду,
визначених ст. 102 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів дійшла висновку, що
підстави для відкладення розгляду
справи - відсутні, а тому вважає за
можливе розглянути справу у
відсутності представників позивача за
наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача за первісним
позовом в судовому засіданні 29.01.2014
проти вимог апеляційної скарги
заперечував, просив суд у її
задоволенні відмовити, посилаючись на
те, що рішення місцевого
господарського суду винесено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується наявними
матеріалами справи, 01.04.2012 між
відповідачем - Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3, як
виконавцем, та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Батьківщина», в
особі директора ОСОБА_5, як замовником,
укладено договір на сервісне
обслуговування зерносушарного
обладнання № 11/12/09 (далі - договір №
11/12/09 від 01.04.2012, оспорюваний договір),
відповідно до умов якого замовник
доручив, а виконавець зобов'язався
виконати роботи по сервісному
обслуговуванню зерносушарного
обладнання (п. 1.1).

Як встановлено колегією суддів
Київського апеляційного
господарського суду, в розділі
«Юридичні адреси та підписи сторін»
договору № 11/12/09 від 01.04.2012 в графі
«виконавець» зазначено: ФОП ОСОБА_3, в
графі «замовник» зазначено СТОВ
«Батьківщина», договір підписаний
стронами, як замовником, так і
виконавцем та скріплений печатками
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та
Сільськогосподарського товарсивта з
обмеженою відповжіальністю
«Батьківщина».

Відповдіно до статуту
Сільськогосподарського товарсивта з
обмеженою відповжіальністю
«Батьківщина» поточне керівництво
товариства здійснює директор, який,
зокрема, без довіреності діє від імені
товариства, представляє його інтереси
у відносинах з юридичними та фізичними
особами, підприємствами, укладає та
підписує від імені товариства договри,
контракти, ініш правочини.

Згідгно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців керівником
Сільськогосподарського товарсивта з
обмеженою відповідальністю
«Батьківщина», уповноваженим
представляти юридичну особу у
правовідносинах з третіми особами,
вчиняти дії від імені юридичної особи
без довіреності, в тому числі
підписувати договори, є ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного
кодексу України правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Відповідно до статті 92 Цивільного
кодексу України, юридична особа
набуває цивільних прав та обов'язків і
здійснює їх через свої органи, які
діють відповідно до установчих
документів та закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного
кодексу України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до абз. 3 п. 2.10 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" № 11 від 29.05.2013 у силу
припису ст. 204 Цивільного кодексу
України правомірність правочину
презюмується. Отже, обов'язок доведення
наявності обставин, з якими закон
пов'язує визнання господарським судом
оспорюваного правочину недійсним,
покладається на позивача.

Враховуючи викладене, колегією
суддів Київського апеляційного
господарського суду встановлено, що
01.04.2012 між відповідачем - Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3, як
виконавцем, та позивачем - Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Батьківщина», в особі директора
ОСОБА_5, як замовником, укладено договір
на сервісне обслуговування
зерносушарного обладнання № 11/12/09,
договір підписаний, як позивачем, так і
відповідачем та скріплений печатками
позивача та відповідача, повноваження
директора позивача на укладання
зазначеного правочину підтверджуються
статутом позивача та витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Доказів
того, що оспорюваний правочин від імені
позивача підписано не уповноваженою на
те особою позивачем не надано, як при
розгляді справи судом першої
інстанції, так і при розгляді справи в
апеляційному суді, проведення судової
експертизи щодо відповідності підпису
директора Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Батьківщина» на
договорі, позивач вважає недоцільним,
про що зазначив в апеляційній скарзі.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що доводи
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Батьківщина», викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції, викладених в оскаржуваному
рішенні, господарський суд першої
інстанції під час вирішення спору
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а тому, рішення підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги, у відповідності до вимог статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається судом на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Батьківщина» на рішення
господарського суду Чернігівської
області від 20.11.2013 у справі № 927/1369/13 -
залишити без задоволення.

2. Рішення рішення господарського суду
Чернігівської області від 20.11.2013 у
справі № 927/1369/13 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 927/1369/13 повернути
до господарського суду Чернігівської
області.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку та строки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
С.І. Буравльов

Н.Ф. Калатай