ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2014 р.Справа № 916/98/13-гОдеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Лавренюк О.Т.,

суддів Савицького Я.Ф., Гладишевої Т.Я.

при секретарі судового засідання:
Будному О.В.

за участю представників сторін в
судовому засіданні:

від позивача: Кохан Г.Л., довіреність №
б/н від 01.10.2013 р.

від відповідача: ОСОБА_2, паспорт серія
НОМЕР_1, дата видачі: 28.08.1997 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕЛ-ІТЕКС"

на рішення господарського суду
Одеської області від 18.11.2013 р.

по справі №916/98/13-г

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕЛ-ІТЕКС"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 214 692,43 грн.

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце засідання суду.

Повна фіксація судового процесу
здійснювалась згідно ст. 129 Конституції
України та ст. 4-4 Господарського
процесуального Кодексу.

Відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні від 16.01.2014 р.,
оголошено перерву до 06.02.2014 р.

В судовому засіданні 06.02.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

11.01.2013 р. ТОВ "ЕЛ-ІТЕКС" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовними вимогами до відповідача ФО-П
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором поставки насіння № 1203-19/01 від
05.01.2012 року у сумі 214 692,43 грн. в тому
числі: 210 831,60 грн. - заборгованості; 3860,83
грн. - пені.

Звертаючись з позовом, позивач вказав,
що між ним та відповідачем було
укладено договір поставки, відповідно
до умов якого він поставив відповідачу
товар - плівку пакувальну, однак
відповідач за одержаний товар не
розрахувався, що зумовило звернення
ТОВ "ЕЛ-ІТЕКС" до суду про стягнення
заборгованості та пені.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 27.02.2013 р. призначено судову
комплексну почеркознавчу експертизу,
на вирішення якої поставлено наступні
питання: чи виконаний на договорі
поставки №1203-19/01 від 05.01.2012 р. підпис
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2,
або іншою собою? Чи виконаний на
видатковій накладній №637 від 20.11.2012 р.
підпис фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2, або іншою собою? Чи виконаний на
видатковій накладній № 638 від 21.11.2012 р.
підпис фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2, або іншою собою? Чи виконаний на
довіреності серії МАЇ №229796 від 20.11.2012 р.
підпис фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2, або іншою собою? Чи проставлено
на договорі поставки № 1203-19/01 від 05.01.2012
р. відтиск печатки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2? Чи
проставлено на видатковій накладній
№637 від 20.11.2012 р. відтиск печатки
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2? Чи
проставлено на видатковій накладній №
638 від 21.11.2012 р. відтиск печатки
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2? Чи
проставлено на довіреності серії МАЇ
№229796 від 20.11.2012 р. відтиск печатки
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2?

За результатами проведення експертизи,
через канцелярію господарського суду
Одеської області 05.06.2013 р. надійшов
висновок судово-почеркознавчої
експертизи ОНДІСЕ (вх.№17359/13).

Письмове клопотання позивача про
продовження строку розгляду справи від
03.07.2013 р. (вх.№20327/13) судом задоволено, у
зв'язку з чим розгляд справи було
продовжено до 26.07.2013 р.

Клопотання позивача про призначення
повторної комплексної
судово-почеркознавчої експертизи від
03.07.2013 р. (вх.№20325/13) судом задоволено, у
зв'язку з чим, ухвалою суду від 03.07.2013 р.
було призначено проведення судової
почеркознавчої експертизи, на
вирішення якої поставлено наступні
питання: чи проставлено на договорі
поставки № 1203-19/01 від 05.01.2012 р. відтиск
печатки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2? Чи проставлено на видатковій
накладній № 637 від 20.11.2012 р. відтиск
печатки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2? Чи проставлено на видатковій
накладній № 638 від 21.11.2012 р. відтиск
печатки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2? Чи проставлено на довіреності
серії МАЇ № 229796 від 20.11.2012 р. відтиск
печатки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2?

За результатами проведення експертизи,
на адресу суду 07.11.2013 р. надійшов
висновок судово-технічної експертизи
ОНДІСЕ (вх.№33948/13).

Рішенням господарського суду Одеської
області від 18.11.2013 р. по справі №916/98/13-г
(суддя Цісельський О.В.) у задоволенні
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕЛ-ІТЕКС" -
відмовлено, з посиланням на висновок
судового експерта Одеського
наукового-дослідного інституту
судових експертиз Хлєбникової Н.А.
№1143/02 від 30.05.2013р., з якого вбачається,
що підписи від імені ОСОБА_2 в наданих
на експертизу документах: довіреності
серії МАЇ №229796 від 20.11.2012р., договорі
поставки №1203-19/01 від 05.01.2012р.,
видаткових накладних №638 від 21.11.2012р. та
№637 від 20.11.2012р. виконані не самим
ОСОБА_2, а іншою особою, тому заявлені
позовні вимоги позивача щодо наявності
у відповідача зобов'язань за договором
поставки №1203-19/01 від 05.01.2012 р. ТОВ
"ЕЛ-ІТЕКС" належними та припустимими
доказами не доведені.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду першої інстанції,
до Одеського апеляційного
господарського суду звернулося ТОВ
"ЕЛ-ІТЕКС" з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення
господарського суду Одеської області
від 18.11.2013 р. по справі №916/98/13-г,
прийняти нове рішення, відповідно до
якого стягнути з ФО-П ОСОБА_2 суму
заборгованості у розмірі 210 831,60 грн., а
також пеню у розмірі 3860,83 грн.,
мотивуючи це тим, що господарським
судом першої інстанції порушені норми
процесуального права, а саме: ТОВ
"ЕЛ-ІТЕКС" про час та місце розгляду
належним чином повідомлено не було, та
позбавило позивача можливості
ознайомитись з висновком судової
експертизи та надати свої письмові
пояснення з цього приводу, твердження
суду про те, що судом було повідомлено
товариство належним чином про час дату
та місце судового засідання, не
відповідають обставинам справи,
оскільки ухвала про поновлення та
призначення розгляду надійшла 19.11.2013 р.,
тобто після засідання на якому було
винесено рішення. Скаржник також
зазначає, що судом не з'ясовано яким
чином печатка ФО-П ОСОБА_2 була
поставлена на документах.

Представник ТОВ "ЕЛ-ІТЕКС" був
присутній надавав пояснення, підтримав
доводи апеляційної скарги.

ФО-П ОСОБА_2 був присутній у судових
засіданнях, давав пояснення, просив
рішення суду залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги ТОВ "ЕЛ-ІТЕКС",
заслухавши представників сторін,
перевіривши правильність юридичної
оцінки встановлених фактичних
обставин справи, застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті рішення, колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду вважає, що слід
відмовити у задоволені апеляційної
скарги, а рішення господарського суду
залишити без змін з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи ,
позивач звертаючись з позовом, вказав,
що 05.01.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ЕЛ-ІТЕКС"
(Постачальник) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (Покупець)
було укладено договір поставки
№12-03-19/01, згідно п.1.1. якого, відповідно
до умов цього договору Постачальник
зобов'язується передавати у власність
Покупця товар партіями в асортименті
та кількості, згідно видаткових
накладних у відповідності до замовлень
Покупця, а Покупець зобов'язується
своєчасно проводити оплату за товар та
приймати його на умовах, в порядку та в
строки, передбачені цим договором.

У відповідності до п.2.1. Договору
Покупець зобов'язується своєчасно, але
не пізніше ніж за 5 (п'ять) календарних
днів до обумовленої поставки,
сповіщати Постачальника про свій намір
здійснити чергову закупівлю товару, а
також можливі дати відправки
конкретної партії товару на його
адресу, шляхом оформлення замовлення в
якому зазначає кількість, асортимент
товару, дата поставки, тощо. Замовлення
передається Постачальнику в будь-якій
зрозумілій сторонами формі (шляхом
заповнення бланку замовлення,
електронною поштою, факсимільним,
тощо).

Із змісту п.2.5. Договору вбачається, що
передача товару Постачальником і його
приймання Покупцем за асортиментом,
кількістю і ціною здійснюється на
підставі відповідної накладної. Датами
поставки товару вважаються дати
підписання накладних. При
централізовано-кільцевих перевезеннях
допускається поставка товару без
довіреності, при умові, що до моменту
передачі товару Покупець письмово
повідомить Постачальника про зразок
печатки (штампу), якою матеріально
відповідальна особа, що буде приймати
товар, буде завіряти свій підпис на
супровідних документах.

Як вбачається із змісту п.5.2. Договору
оплата за товар здійснюється Покупцем
таким чином: протягом 10 (десять)
календарних днів з дати поставки
товару.

Цей договір набирає чинності з моменту
його підписання обома Сторонами, тобто
з 19 березня 2012року (дев'ятнадцятого
березня дві тисячі дванадцятого року)
та діє до 31 грудня 2012 року (тридцять
першого грудня дві тисячі дванадцятого
року) (п.9.1. Договору).

Як зазначає позивач в позовній заяві,
на виконання умов вищенаведеного
договору поставки №1203-19/01 від 05.01.2012р.
ТОВ "ЕЛ-ІТЕКС" здійснило поставку
товару відповідачу на загальну суму 210
831,60 грн., що підтверджується
видатковими накладними №637 від 20.11.2012р.
на суму 118 094,59 грн. (з ПДВ) та №638 від
21.11.2012р. на суму 92 737,01грн. (з ПДВ),
довіреністю на отримання
товарно-матеріальних цінностей серії
МАЇ №229796 від 20.11.2012р.

Однак, як стверджує позивач,
відповідачем зобов'язання за договором
поставки №1203-19/01 від 05.01.2012р. щодо
оплати вартості отриманого товару не
виконані.

Безпідставна відмова відповідача від
виконання зобов'язань за договором
поставки №1203-19/01 від 05.01.2012р. щодо
оплати вартості отриманого товару і
стало підставою для звернення ТОВ
"ЕЛ-ІТЕКС" до господарського суду
Одеської області з позовом про
стягнення 210 831,60 грн. - заборгованості;
3860,83 грн. - пені за захистом порушених
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Дослідивши обставини справи та вимоги
чинного законодавства апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 173 Господарського
процесуального кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
Законами України, в силу якого один
суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому
числі боржник) зобов'язаний вчинити
певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання, згідно
ст.174 Господарського процесуального
кодексу України, є господарський
договір.

Відповідно до ч.1 ст.175 Господарського
процесуального кодексу України,
майново-господарські зобов'язання, які
є одним із видів господарських
зобов'язань, - це цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
корить другої сторони або утриматися
від певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України, що визначено ст.175
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного
Кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України
передбачено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому (п.1 ст. 656
Цивільного Кодексу України).

Пунктом 1 ст. 691 Цивільного Кодексу
України визначено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар за ціною,
встановленою у договорі
купівлі-продажу, або, якщо вона не
встановлена у договорі і не може бути
визначена виходячи з його умов, - за
ціною, що визначається відповідно до
ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за
свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару, покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Такі ж самі положення містяться й у ст.
ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, за
якими зобов'язання мають виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання , то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно висновку
судово-почеркознавчої експертизи
№1143/02 від 30.05.2013р. вбачається, що
підписи від імені ОСОБА_2 в наданих на
експертизу документах: довіреності
серії МАЇ №229796 від 20.11.2012р., договорі
поставки №1203-19/01 від 05.01.2012р.,
видаткових накладних №638 від 21.11.2012р. та
№637 від 20.11.2012р. виконані не самим
ОСОБА_2, а іншою особою.

Відповідно висновку судово-технічної
експертизи документів №3852/03 від
04.11.2013р., відтиски печатки із текстом
ОСОБА_2, що розмішені довіреності серії
МАЇ №229796 від 20.11.2012р., договорі поставки
№1203-19/01 від 05.01.2012р., видаткових
накладних №638 від 21.11.2012р. та №637 від
20.11.2012р. нанесені на кожному документі
печаткою фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2.

Відповідно до ч.5 ст.42 Господарського
процесуального кодексу України
висновок судового експерта для
господарського суду не є обов'язковим і
оцінюється господарським судом за
правилами, встановленими статтею 43
цього Кодексу, відповідно до ч.ч.1,2 якої
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом та ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Наявність в наданій довіреності серії
МАЇ №229796 від 20.11.2012р., договорі поставки
№1203-19/01 від 05.01.2012р., видаткових
накладних №638 від 21.11.2012р. та №637 від
20.11.2012р. печатки відповідача не може
бути підставою для задоволення позову,
оскільки експертизою встановлено, що
підписи на вищезазначених документах
виконані не самим ОСОБА_2, а іншою
особою і за таких обставин надані
документі не можуть бути належними та
допустимими доказами по справі.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, за умови
встановлення, що підписи від імені
ОСОБА_2 на довіреності серії МАЇ №229796
від 20.11.2012р., договорі поставки №1203-19/01
від 05.01.2012р., видаткових накладних №638
від 21.11.2012р. та №637 від 20.11.2012р. виконані
не самим ОСОБА_2, а іншою особою,
заявлені позовні вимоги позивача щодо
наявності у відповідача зобов'язань за
договором поставки №1203-19/01 від 05.01.2012р.
ТОВ "ЕЛ-ІТЕКС" належними та
припустимими доказами не доведені.

На підставі викладеного колегія суддів
Одеського апеляційного господарського
суду погоджується з висновком суду
першої інстанції, про відмову в позові
ТОВ "ЕЛ-ІТЕКС" до ФО-П ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
поставки насіння № 1203-19/01 від 05.01.2012
року у сумі 214 692,43 грн. в тому числі: 210
831,60 грн. - заборгованості; 3860,83 грн. -
пені.

Доводи апеляційної скарги щодо
наявності печатки на документах,
судовою колегією до уваги не
приймається з огляду на вищевикладене.

Твердження скаржника про порушення
господарським судом першої інстанції
норм процесуального права, оскільки
суд не повідомив ТОВ "ЕЛ-ІТЕКС" про час
та місце розгляду належним чином, та
позбавив позивача можливості
ознайомитись з висновком судової
експертизи та надати свої письмові
пояснення з цього приводу, не можуть
бути підставою для скасування рішення
в порядку частини 1,2 ст. 104
Господарського процесуального кодексу
України з огляду на те що порушення або
неправильне застосування норм
процесуального права може бути
підставою для скасування або зміни
рішення лише за умови, якщо це
порушення призвело до прийняття
неправильного рішення.

На підставі викладеного колегія суддів
Одеського апеляційного господарського
суду приходить до висновку, що суд
першої інстанції, розглядаючи справу, в
повній мірі дослідив матеріали справи,
дав належну оцінку наданим доказам, у
зв'язку з чим рішення господарського
суду Одеської області від 18.11.2013 р. по
справі №916/98/13-г слід залишити без змін,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЕЛ-ІТЕКС"-
без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської
області від 18.11.2013 р. по справі №916/98/13-г
залишити без змін, апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕЛ-ІТЕКС" - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та
підписано 10.02.2014 р.

Головуючий суддя
О.Т. Лавренюк

Суддя
Я.Ф. Савицький

Суддя
Т.Я. Гладишева