Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

від "27" січня 2014 р.
Справа № 906/1796/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Соловей Л.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: Козуб О.М., довіреністю
від 11.12.2013р.;

від відповідача: Кузьменко В.О.,
представник за довіреністю.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" (м.Київ) в особі
Житомирської філії ПАТ "Укртелеком"
(м.Житомир)

до Бердичівської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№70) (м.Бердичів)

про стягнення 8347,58грн. (згідно заяви про
зменшення позовних вимог, а.с.52).

Позивачем пред'явлено позов про
стягнення з відповідача 11926,24грн., з
яких: 11747,01грн. основної заборгованості,
яка виникла на підставі договору №114
від 09.09.2011р. та договору №2392-1 від
10.02.2010р. ADSL-доступу до мережі ІНТЕРНЕТ
№2392-1, та 179,23грн. 3% річних.

Оскільки, як з'ясувалось в судовому
засіданні, договір №2392-1 від 10.02.2010р.
ADSL-доступу до мережі ІНТЕРНЕТ №2392-1, на
який посилається позивач як на
підставу позову, укладено між
позивачем та Державним підприємством
"Підприємство Бердичівської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№70)" (яке не є
відповідачем по справі), позивач
заявою від 27.01.2014р. зменшив позовні
вимоги та просить стягнути з
відповідача 8347,58грн. за договором №114
від 09.09.2011р. (а.с.52).

Враховуючи передбачене ст.22 ГПК
України право позивача на зменшення
розміру позовних вимог, вказана заява
не суперечить вимогам чинного
законодавства України та не порушує
чиїх-небудь прав та охоронюваних
законом інтересів, приймається
господарським судом та ухвалюється
вважати заявленим до розгляду спір про
стягнення з відповідача 8347,58грн.
основного боргу.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві та заяві про зменшення
позовних вимог від 27.01.2014р.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог не
заперечив, подав заяву від 27.01.2014р., в
якій, посилаючись на важке фінансове
становище установи, просить
розстрочити виконання рішення суду на
шість місяців (а.с.57).

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 09
вересня 2011 року між ПАТ "Укртелеком"
(позивач) та Бердичівською виправною
колонією Управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№70) (відповідач)
укладено договір №114 про надання
телекомунікаційних послуг, за умовами
якого позивач зобов'язався надавати
відповідачу загальнодоступні
(універсальні) та інші
телекомунікаційні послуги, супутні
(додаткові) послуги згідно з переліком
та в обсягах, замовленнях абонентом
(далі - послуги), а відповідач
зобов'язався своєчасно оплачувати
отримані послуги відповідно до умов
цього договору.

Згідно з п.4.11 договору, розрахунковий
період становить один календарний
місяць.

Відповідно до п.4.15 договору оплата
рахунку за отримані послуги
проводиться абонентом не пізніше 20
числа місяця, що настає після повного
розрахункового періоду (при кредитному
порядку оплати) та до 20 числа поточного
місяця у разі застосування попередньої
(авансової) оплати.

У разі неотримання рахунка до 10 числа
місяця, що настає після розрахункового
періоду, або здійснення розрахунків
без застосування квитанцій абонент
повинен звернутися до служби
розрахунків Укртелекому для отримання
інформації про належну до сплати суму.

Внаслідок неналежного виконання
відповідачем своїх договірних
зобов'язань за останнім утворилась
заборгованість перед позивачем за
отримані послуги на підставі договору
№114 про надання телекомунікаційних
послуг, яка станом на 01.11.2013року складає
8347,58грн., що підтверджується обіговою
відомістю щодо відповідача (а.с.55-56) та
не заперечується відповідачем.

Дослідивши в сукупності всі обставини
та матеріали справи, проаналізувавши
вимоги чинного законодавства, що
регулюють спірні правовідносини,
господарський суд дійшов висновку про
задоволення позову з огляду на
наступне.

Приписами ст.901 ЦК України передбачено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вже зазначалось, пунктом 4.15 договору
визначено обов'язок абонента проводити
оплату рахунку не пізніше 20 числа
місяця, що настає після повного
розрахункового періоду (при кредитному
порядку оплати) та до 20 числа поточного
місяця у разі застосування попередньої
(авансової) оплати.

Відповідач своє зобов'язання належним
чином не виконав (в матеріалах справи
відсутні докази, що свідчать про
протилежне), розрахунків з позивачем за
отримані послуги не провів. Наявність
заборгованості не заперечується
відповідачем, що вбачається із відзиву
на позовну заяву від 20.01.2014р. за № 218
(а.с.47).

Враховуючи, що відповідач в порушення
умов договору №114 від 09.09.2011р. не провів
розрахунки з позивачем, суд вважає
вимогу позивача про стягнення з
відповідача 8347,58грн. заборгованості за
надані послуги обґрунтованою та такою,
що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна особа повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач визнав наявність
заборгованості перед позивачем.

Приписами ст.ст.525, 526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає, що позовні вимоги
обґрунтовані, заявлені відповідно до
вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
наявними в матеріалах справи та
підлягають задоволенню на суму 8347,58грн.
заборгованості за надані послуги.

Судовий збір покладається на
відповідача, оскільки він спонукав
позивача звернутись з позовом до суду.

Що стосується клопотання відповідача
про розстрочку виконання судового
рішення терміном на шість місяців, суд
приймає до уваги наступне.

Відповідно до п.6 ст.83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Згідно п.п.7.1.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом. При цьому слід мати на увазі, що
розстрочка можлива при виконанні
рішення, яке стосується предметів, що
діляться (гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

Пунктом 7.2 цієї ж постанови
передбачено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, наявну загрозу
банкрутства, відсутність коштів на
банківських рахунках і майна, на яке
можливо було б звернути стягнення,
стихійне лихо, інші надзвичайні події
тощо.

Отже, обов'язковою умовою надання
розстрочки є, зокрема, не тільки
обставини, підтверджені належними
доказами щодо об'єктивної неможливості
виконати рішення суду у строк, які, до
того ж, мають бути винятковими, але й
реальна можливість виконання такого
рішення в подальшому.

Обґрунтовуючи клопотання про
розстрочку виконання рішення
представник відповідача зазначив, що
фінансування Бердичівської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№70) здійснюється
з державного бюджету, а сама установа
перебуває у важкому фінансовому
становищі (а.с. 57).

Представник позивача не заперечив
проти задоволення заяви відповідача
про розстрочку виконання рішення суду
(а.с. 57).

Враховуючи вищевикладені обставини,
згоду позивача на надання розстрочки
рішення, оцінюючи подані докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає
обставини відповідача відносно
винятковими та задовольняє клопотання
Бердичівської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№70) повністю, розстрочивши виконання
судового рішення терміном на шість
місяців з щомісячними оплатами рівними
частинами.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85, 121 ГПК
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Бердичівської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№70) (13300,
Житомирська область, м.Бердичів,
вул.Низгірецька, 1, код 08563330)

на користь Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" (01601, м.Київ,
бульвар Т.Шевченка, 18, код 21560766) в особі
Житомирської філії ПАТ "Укртелеком"
(10014, м.Житомир, вул.Київська 20, код 01184114)

- 8347,58грн. боргу за телекомунікаційній
послуги;

- 1720,50 грн. судового збору.

3. Розстрочити виконання рішення
терміном на шість місяців, згідно
наступного графіку:

до 28.02.2014р. - 1391,26грн.;

до 28.03.2014р. - 1391,26грн.;

до 28.04.2014р. - 1391,26грн.;

до 28.05.2014р. - 1391,26грн.;

до 28.06.2014р. - 1391,26грн.;

до 28.07.2014р. - 1391,28грн.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя
Соловей Л.А.

Віддрукувати: 2 прим.

1 - в справу;

2 - відповідачу (рек.з повід.)