ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Справа № 12/125б

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді:Шевчук
С.суддів:Запорощенка М.- доповідач
Акулова Н.розглянув касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Луганської обласної дирекції ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" на
ухвалугосподарського суду Луганської
області від 28.10.13р.на
постановуДонецького апеляційного
господарського суду від 11.12.13р.у
справі№12/125б господарського суду
Луганської області за заявою
Приватного підприємства "Будинок"
доПриватного акціонерного товариства
"Луганськспецтехкомплект"провизнання
банкрутомза участю представників
сторін: від боржника:не з'явився від
кредиторів:не з'явивсявід
скаржника:Побийвовк В.В., за
довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 28.10.2013р. у справі
№12/125б відмовлено у задоволенні скарги
і зобов'язано ліквідатора включити
поточні кредиторські вимоги ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Луганської обласної дирекції в сумі
3007385,27грн. до шостої черги реєстру вимог
кредиторів.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 11.12.13р.
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Луганської обласної
дирекції м. Луганськ на ухвалу
господарського суду Луганської
області від 28.10.2013р. у справі № 12/125б
залишено без задоволення. Ухвалу
господарського суду Луганської
області від 28.10.2013р. у справі № 12/125б
залишено без змін.

Не погодившись з означеними судовими
актами, Публічне акціонерне
товариство "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Луганської обласної дирекції
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою про скасування
ухвали господарського суду Луганської
області від 28.10.13р. та постанови
Донецького апеляційного
господарського суду від 11.12.13р. у
справі № 12/125б, з вимогою прийняти нове
рішення, яким скаргу ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" на дії ліквідатора ПрАТ
"Луганськспецтехкомплект" Клименка М.А.
задовольнити, визнати поточні
кредиторські вимоги Банку в сумі
3007385,27грн. забезпеченими заставою та
такими, що підлягають включенню до
реєстру кредиторських вимог окремою
строкою, погашення яких повинно
здійснюватись у позачерговому порядку
передбаченому ч.9 ст.45 Закону про
банкрутство та зобов'язати ліквідатора
включити поточні кредиторські вимоги
Банку в сумі 3007385,27грн. до реєстру
кредиторських вимог окремою строкою та
у подальшому здійснювати їх погашення
у позачерговому порядку передбаченому
ч. 9 ст. 45 Закону про банкрутство.

В обґрунтування заявлених вимог,
скаржник посилається на те, що суди
попередніх інстанцій припустилися
порушень норм матеріального права,
зокрема ст.ст. 23, 38, 41 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
що призвело до порушення законних
інтересів Банку. Також, скаржник
посилається на неправильне
застосування судами приписів ч.1 ст.4-7,
ч.1 ст.43 Господарського процесуального
кодексу України.

Кредитор, ТОВ "Луганська
спеціалізована торгівельна компанія",
у відзиві на касаційну скаргу проти
вимог та доводів скаржника заперечує,
вважає їх безпідставними та
необґрунтованими.

В нинішнє судове засідання
представники боржника та кредиторів не
з'явилися, поважних причин нез'явлення
суду не повідомлено. Про час і дату
розгляду касаційної скарги сторони
були сповіщені належним чином.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
процесуального права, колегія суддів
касаційної інстанції дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, ухвалою від 27.12.2010р.
господарського суду Луганської
області за заявою кредитора ПП
«Будинок» порушено справу про
банкрутство ПАТ
"Луганськспецтехмонтаж" на підставі
ст.ст.1, 8, 11, 12 Закону в редакції від
30.06.1999р.

За результатами підготовчого
засідання ухвалою від 20.06.2011р. суд ввів
процедуру розпорядження майном,
призначив розпорядника майна боржника
арбітражного керуючого Бугулян О.А.;
зобов'язав ініціюючого кредитора
здійснити публікацію про порушення
справи про банкрутство та визнав
вимоги кредитора у сумі 415 700грн.

Ухвалою від 03.09.2012р. за результатами
попереднього засідання суд визнав та
затвердив реєстр вимог кредиторів, в
т.ч. у складі заставного кредитора ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Луганської обласної дирекції у сумі 11
963 679,75грн. (1 черга).

Ухвалою від 08.11.2012р. господарський суд
Луганської області здійснив заміну
кредитора ОСОБА_8 на ПП «Будинок» на
загальну суму 3 408 684,96грн.; припинив
процедуру розпорядження майном
боржника; ввів процедуру санації;
призначив керуючим санацією боржника
Проценка О.І. та розпорядником майна
арбітражного керуючого Бугулян О.А.

Постановою від 11.03.2013р. господарський
суд визнав ПАТ "Луганськспецтехмонтаж"
банкрутом, відкрив ліквідаційну
процедуру та призначив ліквідатором
арбітражного керуючого Клименка М.А.

В ході проведення ліквідаційної
процедури до господарського суду
надійшла скарга ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" в особі Луганської обласної
дирекції на дії ліквідатора Клименка
М.А.

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 28.10.2013р. у справі
№12/125б відмовлено у задоволенні скарги
і зобов'язано ліквідатора включити
поточні кредиторські вимоги ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Луганської обласної дирекції в сумі
3007385,27грн. до шостої черги реєстру вимог
кредиторів.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 11.12.13р.
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Луганської обласної
дирекції м. Луганськ на ухвалу
господарського суду Луганської
області від 28.10.2013р. у справі № 12/125б
залишено без задоволення. Ухвалу
господарського суду Луганської
області від 28.10.2013р. у справі № 12/125б
залишено без змін.

Приймаючи означені судові акти, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що встановлений ст. 17, абз. 2 ч. 2 ст. 23
Закону про банкрутство порядок
пред'явлення вимог до боржника, в тому
числі і забезпеченим кредитором,
застосовується лише на стадії
процедури розпорядження майном. З
вимогами до боржника, які виникли під
час процедур банкрутства, кредитор
повинен був звернутись до
господарського суду у строк до 22.05.2013p.
шляхом подачі відповідної заяви. Банк у
встановлений строк з поточними
вимогами до суду не звернувся.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає висновки та
рішення судів попередніх інстанцій
передчасними з оглядом на наступне.

Провадження у справах про банкрутство
регулюється ГПК у випадках, коли його
норми безпосередньо визначають
правила даного провадження (статті 2, 41,
12 та 15) або мають універсальний
характер для будь-якої стадії судового
процесу , або процесуальної дії (статті,
вміщені в розділах I, V, VI, VII, XII, XIII), з
урахуванням встановлених Законом
особливостей.

Згідно зі ст.41 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" .

В даному випадку, відповідно до
Прикінцевих та перехідних положень,
застосуванню підлягають норми Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" у редакції
Закону України від 22.12.2011 р. N 4212-VI, який
набув чинності 19.01.2013 р. та регулює
правові наслідки введення ліквідації
процедури.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону про
банкрутство кредитор - юридична або
фізична особа, а також органи доходів і
зборів та інші державні органи, які
мають підтверджені у встановленому
порядку документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника;
конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство і виконання яких не
забезпечено заставою майна боржника;
поточні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство; забезпечені кредитори -
кредитори, вимоги яких забезпечені
заставою майна боржника (майнового
поручителя).

Частиною 8 статті 23 Закону (в зазначеній
редакції) передбачено, що розпорядник
майна зобов'язаний окремо внести до
реєстру вимоги кредиторів, які
забезпечені заставою майна боржника,
згідно з їхніми заявами, а за їх
відсутності - згідно з даними обліку
боржника, а також внести окремо до
реєстру відомості про майно боржника,
яке є предметом застави згідно з
державним реєстром застав.

Як про це вже було позначено вище,

Згідно з частиною 9 статті 45 Закону (в
зазначеній редакції), погашення вимог
забезпечених кредиторів за рахунок
майна банкрута, що є предметом
забезпечення, здійснюється в
позачерговому порядку.

Ухвалою від 03.09.2012р. за результатами
попереднього засідання суд визнав та
затвердив реєстр вимог кредиторів, в
т.ч. у складі заставного кредитора ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Луганської обласної дирекції у сумі 11
963 679,75грн. (1 черга).

Поточні кредитори з вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство,
можуть пред'явити такі вимоги після
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури.

Відповідно до п. 11 ст. 41 Закону про
банкрутство дії (бездіяльність)
ліквідатора (ліквідаційної комісії)
можуть бути оскаржені до
господарського суду учасниками справи
про банкрутство, права яких порушено
такими діями (бездіяльністю).

Так, в ході проведення ліквідаційної
процедури до господарського суду
надійшла скарга ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" в особі Луганської обласної
дирекції на дії ліквідатора Клименка
М.А., оскільки, заявник вважає, що його
поточні вимоги в сумі 3 007 385,27грн. є
забезпеченими заставою та повинні бути
погашеними у позачерговому порядку.
При цьому, заявник посилається на
достатність вартості заставного майна,
яке включене до ліквідаційної маси
окремою строкою, достатнім для
погашення додатково до визнаних і
поточних грошових вимог Банку.

За приписами ч. 1 ст. 38 Закону про
банкрутство вимоги за зобов'язаннями
боржника, визнаного банкрутом, що
виникли під час проведення процедур
банкрутства, можуть пред'являтися
тільки в межах ліквідаційної процедури
протягом двох місяців з дня офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.
Зазначений строк є граничним і
поновленню не підлягає. Кредитори,
вимоги яких заявлені після закінчення
строку, встановленого для їх подання,
або не заявлені взагалі, не є
конкурсними, а їх вимоги погашаються в
шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Як це вірно встановлено судами
попередніх інстанцій, розгляд поточних
кредиторських вимог при проведенні
ліквідаційної процедури у справі про
банкрутство здійснюється саме
господарським судом, в тому ж порядку,
що і грошових вимог, заявлених на
підставі статті 23 Закону. Заперечення
Банку з цього приводу є
необґрунтованими, оскільки до
повноважень ліквідатора у справі
відповідно до положень ст. 41 Закону про
банкрутство не віднесено розгляд заяв
поточних кредиторів, а лише надання
заперечень з приводу заявлених
грошових вимог.

Щодо посилань скаржника на
застосування судами попередніх
інстанцій приписів Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 28.03.2013р. № 01-06/606/2013, який був
прийнятий після звернення Банку з
заявою до ліквідатора про визнання
поточних грошових вимог, слід
зазначити, що Інформаційні листи не є
нормативно-правовими актами та носять
лише роз'яснювальний характер
застосування норм права.

Проте, колегія суддів вважає
передчасними висновки судів
попередніх інстанцій стосовно того, що
Банк використав право на забезпечення
вимог, які виникли у період до
порушення даної справи про банкрутство
та були внесені розпорядником майна до
реєстру вимог кредиторів як
забезпечені заставою майна боржника, а
від так заявлені вимоги Банку в
процедурі ліквідації не можуть бути
визнані заставними. При цьому, слід
зауважити, що норми закону про
банкрутство, які застосовується в
даному випадку, не містять в собі
обмежень щодо забезпеченості поточних
грошових вимог.

Як вбачається з вищенаведених норм,
Законом обмежено строк подання заяв
кредиторів, грошові вимоги яких
виникли під час проведення процедур
банкрутства, двома місяцями з дня
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.
Такі грошові вимоги включаються до
четвертої черги, за винятком грошових
вимог, черговість задоволення яких
визначена Законом [забезпечені вимоги;
вимоги щодо виплати заробітної плати;
вимоги щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів) тощо] та
грошових вимог, що становлять штрафні
санкції, які підлягають включенню у
відповідну чергу. Вимоги кредиторів,
які у встановлений строк не звернулися
до господарського суду, погашаються в
шосту чергу (Інформаційний лист Вищого
господарського суду України від
28.03.2013р. № 01-06/606/2013).

В даному випадку, під час розгляду
поточних грошових вимог Банку , судам
попередніх інстанцій необхідно було
з'ясувати природу заявлених вимог по
відношенню до вже визнаних , перевірити
правильність та обґрунтованість
розрахунку означених вимог, встановити
чи забезпечені дані вимоги заставою та
чи достатньо вартості заставленого
майна для задоволення як вже визнаних у
попередньому засіданні вимог Банку так
і заявлених як поточні в ліквідаційній
процедурі.

Відповідно до ч.1 ст.11110 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого чи апеляційного
господарського суду або постанови
апеляційного господарського суду є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Під час нового розгляду справи, судам
належить врахувати вище викладене,
повно та всебічно перевірити фактичні
обставини справи, дати належну оцінку
зібраним по справі доказам, доводам та
заперечення сторін і в залежності від
встановленого та вимог закону
постановити законне і обґрунтоване
рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Луганської обласної
дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"
задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Луганської
області від 28.10.13р. та постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 11.12.13р. у справі
№12/125б - скасувати.

Справу №12/125б передати на новий
розгляд.

Головуючий суддя:С. Шевчук Судді: М.
Запорощенко Н.Акулова