ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2014 р.Справа № 922/3835/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання
Нескуба М.Г.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" (м. Харків)
до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (м.
Харків) про стягнення коштів за
участю :

Представник позивача - Падалко О.О.
(довіреність №38-4425/395 від 23.11.10р.);

Представник відповідача - ОСОБА_3
(довіреність від 14.10.13 р.);

ВСТАНОВИВ:

За уточненою позовною заявою позивач
просить стягнути з відповідача на свою
користь вартість безпідставно
спожитої теплової енергії
відповідачем в сумі 11719,27 грн., яка
утворилась за період з жовтня 2010 р. по
жовтень 2011 р. включно. Свої позовні
вимоги обґрунтовує безпідставним
споживанням відповідачем теплової
енергії з жовтня 2010 р. по листопад 2011 р.
на потреби опалення нежитлового
приміщення відповідача, розташованого
в адміністративній будівлі, система
опалення якого централізована і є
невід'ємною частиною системи опалення
адміністративної будівлі, посилаючись
при цьому на п. 4 ст. 319, ст.ст. 322, 530, 1212, 1213
ЦК України.

Відповідно до розпорядження керівника
апарату господарського суду
Харківської області №1168 від 24.09.2013 р.
щодо призначення повторного
автоматичного розподілу справи та
витягу начальника відділу
документального забезпечення та
контролю, канцелярії від 24.09.2013 р.
автоматизованою системою
документообігу господарського суду
Харківської області справу №922/3835/13
призначено для розгляду судді
Ольшанченко В.І., в зв'язку із хворобою
судді Попович І.М..

Розпорядженням №1608 від 02 грудня 2013
року було призначено повторний
автоматичний розподіл справи
(підстава: хвороба судді Ольшанченка
В.І.) та справу №922/3835/13 призначено для
розгляду судді Денисюк Т.С..

Представник позивача в судовому
засіданні 30.01.2014 року позовні вимоги
підтримував в повному обсязі та просив
їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглядати справу за
наявними у справі і додатково поданими
на вимогу суду матеріалами і
документами.

Розглянувши матеріали справи та надані
представниками сторін докази, судом
встановлено наступне.

На підставі приватної власності
(Договір купівлі-продажу нежитлового
приміщення ВВС №476122 від 06.04.2004р. - площа
26,75 кв.м., Договір дарування ВВА №539475
від 30.12.2004р. - площа 27,35 кв.м., Договір
дарування нежитлового приміщення ВАМ
№727799 від 01.08.2003р. - площа 21,0 кв.м.)
Відповідачу належать нежитлові
приміщення в адміністративній будівлі
загальною площею 75,1 кв. м, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Договорів на постачання теплової
енергії між сторонами не укладалося.

В обгрунтування своїх вимог, позивач
вказує, що система опалення приміщення
відповідача є невід'ємною частиною
системи опалення адміністративної
будівлі. Факт споживання відповідачем
теплової енергії з жовтня 2010 року по
жовтень 2011 року підтверджується актами
включення та відключення опалення від
системи теплопостачання
адміністративної будівлі за адресою:
АДРЕСА_1, які підписані уповноваженими
особами КП "Харківські теплові мережі"
та уповноваженим представником ПФ
"Айболит" та скріплені печатками обох
сторін. Сума вартості безпідставно
спожитої Відповідачем за період з
жовтня 2010 року по жовтень 2011 року
теплової енергії складає 11719,27 грн., яка
станом на момент звернення позивача із
позовом вдповідачем не сплачена.

При дослідженні матеріалів справи
судом встановлено, що ПФ «Айболит»
орендував приміщення у ФОП ОСОБА_1 на
підставі договору оренди об'єкта
нерухомості №1 від 04.01.2010р.

ПФ «Айболит» орендував та
використовував тільки опалювальну
частину нежитлової будівлі про що
свідчить акт КП «Харківські теплові
мережі» № 174/5197 від 14.04.2011р. (арк. с. 57, том
1) та договір № 14167 купівлі-продажу
теплової енергії від 08.10.2010р., укладений
між КП «Харківські теплові мережі» та
ПФ «Айболит».

Інша частина нежитлової будівлі площею
62,0 кв.м. не опалювалась, опалювальні
прилади та підвід системи опалення був
відсутній, про що свідчить
вищезазначений акт, який підписано
представником ПФ «Айболит» та
представником КП «Харківські теплові
мережі».

Крім того, в матеріалах справи
містяться письмові пояснення голови
Циркунівської сільської ради №28 від
15.01.2014 року де зазначено, що на момент
продажу приміщення, які належали
Циркунівській сільській раді не
опалювались у зв"язку з тим, що не
використовувались. Приміщення були
передані без ремонту та системи
опалення. На той час опалювались тільки
приміщення, які займала ПФ "Айболит".

Суд вважає необхідним зазначити, що ці
дані фактично виключають отримання
відповідачем теплової енергії або
отримання у кількості, визначеній КП
«Харківські теплові мережі».

Позивачем не доведено належними
доказами, що за відсутності у цих
приміщеннях централізованої системи
опалення відповідач споживав теплову
енергію у визначених у розрахунках
позивача розмірах та обсязі. Акти
включення та відключення опалення від
системи теплопостачання
адміністративної будівлі за адресою:
АДРЕСА_1 не свідчать про те, що теплова
енергія постачалась відповідачу.

Крім того, суд вважає необхідним
звернути увагу на наступне.

Відносини, що виникають у зв'язку з
виробництвом, транспортуванням,
постачанням і використанням теплової
енергії, державним наглядом за
режимами споживання теплової енергії,
безпечною експлуатацією
теплоенергетичного обладнання та
безпечним виконанням робіт на об'єктах
у сфері теплопостачання суб'єктами
господарської діяльності незалежно
від форм власності, врегульовані
Законом України "Про теплопостачання"
(ст. 2 Закону України "Про
теплопостачання").

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про
теплопостачання» постачання теплової
енергії (теплопостачання) -
господарська діяльність, пов'язана з
наданням теплової енергії (теплоносія)
споживачам за допомогою технічних
засобів транспортування та розподілом
теплової енергії на підставі договору
та теплова енергія - товарна продукція,
що виробляється на об'єктах сфери
теплопостачання для опалення,
підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Згідно зі ст.19 ЗУ «Про теплопостачання»
теплогенеруюча організація має право
постачати вироблену теплову енергію
безпосередньо споживачу згідно з
договором купівлі-продажу.

Враховуючи вищезазначене оплата
послуг по постачанню теплової енергії
здійснюється виключно за договором.

Законодавством України повністю
надано право на укладання договорів
купівлі-продажу теплової енергії
теплопостачальної організації, в
данному випадку КП «Харківські теплові
мережі».

Також до суду не надано жодного
документа та доказу, який свідчить про
звернення КП «Харківські теплові
мережі» та надання необхідного пакету
документів ФОП ОСОБА_1 щодо
необхідності укласти договір про
купівлю-продаж теплової енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України,
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Стаття 1213 ЦК України встановлює, що
набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі. У разі неможливості повернути
в натурі потерпілому безпідставно
набуте майно відшкодовується його
вартість, яка визначається на момент
розгляду судом справи про повернення
майна.

Позивачем не надано суду доказів того,
що відповідач у період з жовтня 2010 року
по жовтень 2011 року безпідставно
отримував майно за рахунок іншої особи,
а саме безпідставно споживав теплову
енергію, яка постачалась позивачем.

Додані позивачем до позовної заяви
акти підключення і відключення
споживача до джерела теплової енергії
не є належними доказами факту
отримання відповідачем теплової
енергії, оскільки ці акти
підтверджують отримання теплової
енергії приміщень ПФ "Айболит" площею
95,5 кв.м., а з урахуванням факту
відсутності в приміщеннях відповідача
системи теплоспоживання, отримання
відповідачем теплової енергії від
позивача є неможливим з об'єктивних
причин.

Отже, виходячи з правової природи
спірних правовідносин стягнення
безпідставно набутого майна згідно
приписів ст. ст. 1212, 1213 ЦК України,
позивачу необхідно було довести суду
факт отримання відповідачем спірної
теплової енергії у заявлених до
стягнення обсягах.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що
обставини, на які посилається позивач в
обґрунтування свого позову, не
доведені належними доказами, суд
визнав позовні вимоги КП "Харківські
теплові мережі" безпідставними і
такими, що не підлягають задоволенню, у
зв'язку з чим відмовляє в задоволенні
позову повністю.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України, у разі
відмови у позові судові витрати
покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 77, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 31.01.2014 р.

Суддя Денисюк Т.С.