ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року справа № 919/14/14Вих. №
919/14/14/3183/14

Господарський суд міста Севастополя у
складі судді Грицай О.С. при секретарі
Григор'євої К.Д., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом

публічного акціонерного товариства
"Енергетична компанія
Севастопольенерго"

(99040, м. Севастополь, вул.. Хрустальова, 44)

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

про стягнення заборгованості 7 588,24
грн,

за участю представників сторін:

позивача - Папоротного О.П.,
юрисконсульт юридичного відділу,
довіреність №22285/0/2-12 від 26.12.2013;

відповідача -не прибув;

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року (згідно з поштовим
штампом на конверті) публічне
акціонерне товариство "Енергетична
компанія "Севастопольенерго"
звернулось до господарського суду
міста Севастополя з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за
використану електричну енергію у
розмірі 7 588,24 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на статті
525, 526, 530, 548, 549, 552, 625 Цивільного кодексу
України, статті 193, 275-277 Господарського
кодексу України, статті 26, 27 Закону
України "Про електроенергетику",
обґрунтовані неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
договором № 6532 від 11.08.2010 на поставку
електричної енергії.

Ухвалою суду від 10.01.2014 позовна заява
прийнята до розгляду та порушено
провадження у справі, справу
призначено до розгляду на 23.01.2014.

Справа розглядалась у судових
засіданнях 23.01.2014 та 06.02.2014 року.

Представник позивача у судовому
засіданні 06.02.2014 надав суду копії
рахунків на підставі яких було
здійснено розрахунок пені, 3% річних та
інфляційних витрат, а також уточнив, що
заборгованість за електричну енергію є
активною.

Представник відповідача у судове
засідання 06.02.2014 не прибув, про дату час
та місце розгляду справи повідомлений
за адресою його місцезнаходження -
АДРЕСА_1, яка відповідає відомостям, що
містяться у Єдиному державному реєстрі
юридичних та фізичних осіб-підприємців
(а.с 49), однак поштовий конверт разом із
повідомленням повернуто до
господарського суду міста Севастополя
з відміткою поштового відділення "за
закінченням терміну зберігання".

Відповідно до роз'яснень пункту 3.9.1.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26.12.2011 якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Крім того така сама позиція міститься в
інформаційному листі Вищого
господарського суду України від 13.08.2008
р. № 01-8/482.

Так, відповідач фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 не
знаходиться за своїм
місцезнаходженням: АДРЕСА_1, що вказана
у всіх наявних матеріалах справи (в
тому числі Витязі з ЄДР від 17.01.2014 (а.с. 49)
тому і ухвала про призначення розгляду
даної справи в суді була повернута до
суду з відміткою за закінченням
терміну зберігання.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п.3.9.2.
зазначеної постанови).

З урахуванням наведеного, зважаючи на
те, що матеріали справи в достатній
мірі характеризують взаємовідносини
сторін, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача на підставі
наявних в ній доказів відповідно до
положень статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Крім викладеного судом встановлено, що
11 серпня 2010 року між відкритим
акціонерним товариством "Енергетична
компанія "Севастопольенерго"
(правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство "Енергетична
компанія "Севастопольенерго")
(постачальник) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач)
був укладений договір №6532 на поставку
електричної енергії (далі -договір),
відповідно до умов якого постачальник
продає електричну енергію споживачу,
для забезпечення потреб
електроустановок споживачу з
приєднувальною потужністю 15,0 кВт, а
споживач сплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі у відповідності з умовами
цього договору (пункт 1.1 договору).

Згідно з підпунктами 2.2.2. та 2.2.3. пункту
2.2. договору, постачальник
зобов'язувався постачати споживачеві
електроенергію як різновид товару: в
обсягах, визначених відповідно до
розділу 5 договору, з урахуванням умов,
передбачених розділом 6 цього договору
(додаток «Об'єми поставок електричної
енергії споживачу та субспоживачу»);
згідно з категорією струмоприймачів
споживача та гарантованим рівнем
надійності схем електропостачання,
визначених у додатку „Акт
розмежування балансової належності
електромереж та експлуатаційної
відповідальності сторін"; із
дотриманням граничних показників
якості електричної енергії, визначених
державними стандартами; забезпечити
отримання споживачем електричної
енергії на рівні дозволеної потужності
15,0 кВт; повідомляти споживача про всі
зміни тарифів на електричну енергію
письмово або через засоби масової
інформації за п'ять днів до введення їх
у дію.

Положеннями пункту 2.3. договору
передбачено, що споживач
зобов'язувався, зокрема, виконувати
умови цього договору, дотримуватися
режиму споживання електричної енергії
відповідно до умов розділу 5 договору і
режиму роботи електроустановок
відповідно до пункту 6 додатка
„Порядок розрахунків", забезпечувати
утримання своїх мереж відповідно до
вимог нормативних документів,
оплачувати постачальнику вартість
електричної енергії відповідно до умов
додатків „Порядок розрахунків" і
„Графік зняття показів засобів обліку
електричної енергії".

Пунктом 7.1 договору передбачено, що
облік електроенергії, спожитої
споживачем та (або) субспоживачами, які
приєднані до електричних мереж
споживача, здійснюється відповідно до
вимог Правил користування електричною
енергією. У випадку порушення
споживачем вимог нормативно-технічних
документів відносно влаштування та
експлуатації засобів обліку, їх
показники не використовуються для
розрахунків за спожиту електроенергію,
а обсяги спожитої електроенергії
визначаються постачальником шляхом
розрахунків, згідно з вимогами додатку
„Порядок розрахунків".

Пунктом 1 додатку № 6 до вказаного
договору „Порядок розрахунків", який є
невід'ємною частиною даного договору
(пункт 9.1. договору), розрахунковим
періодом є період з 12 календарного
числа попереднього розрахункового
місяця до такого ж календарного числа
поточного місяця.

Розрахунки за спожиту активну
електричну енергію здійснюються
виключно грошовими коштами на поточний
рахунок зі спеціальним режимом
використання постачальника в
уповноваженому банку, у випадку
безготівкової оплати або готівковими
грошовими коштами в прибуткову касу
постачальника, з подальшим
перерахуванням постачальником
отриманих грошових коштів на поточний
рахунок зі спеціальним режимом
використання.

Датою оплати є дата надходження коштів
на поточний рахунок зі спеціальним
режимом використання постачальника
або дата внесення споживачем
готівкових коштів у касу
постачальника.

Всі рахунки на оплату електроенергії
повинні сплачуватись споживачем у
строк до 5 операційних днів з
дня виписки рахунку, але не пізніше
дати остаточного розрахунку.

Дата остаточного розрахунку є 17 число
поточного місяця.

Додатком № 1 до договору сторони
погодили обсяги поставки електричної
енергії та потужності на 2013 рік.

Згідно з пунктом 2 додатку № 6 до
договору щомісячно 12 числа представник
споживача надає у службу Енергозбуту
ПАТ "ЕК "Севастопольенерго" звіт про
спожиту електричну енергію споживачем
та його субспоживачами за
розрахунковий період. На підставі
наданих даних постачальником
електричної енергії формується
рахунок за споживання електричної
енергії і видається під розпис
споживачу або направляється поштою
рекомендованим листом.

За умовами підпунктів 3.1.3 та 3.1.4 пункту
3.1 договору постачальник має право
визначати у порядку, передбаченому
розділом 5 цього договору, величини
споживання електричної енергії та
потужності; вимагати відшкодування
збитків, спричинених постачальнику
порушенням споживачем умов договору.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що для
визначення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності на наступний рік споживач
не пізніше 1 жовтня
поточного року надає постачальнику
відомості про розмір очікуваного
споживання електричної енергії
(додаток „Обсяги постачання
електричної енергії споживачу та
субспоживачу").

Відповідно до підпунктів 4.2.1 та 4.2.2.
пункту 4.2. договору за внесення
платежів, передбачених пунктами 2.3.3 -
2.3.4 цього договору, з порушенням
строків, визначених відповідним
додатком, споживач сплачує
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочки платежу, враховуючи день
фактичної оплати. Сума пені вказується
у розрахунковому документі окремою
строчкою, за перевищення договірних
величин споживання електричної
енергії та потужності, визначених у
відповідності з вимогами розділу 5
цього договору, споживач сплачує
постачальнику двократну вартість
різниці фактично спожитої і договірної
величини. При цьому оплата за
перевищення договірної величини
потужності стягується із споживачів
потужністю 150 кВт і більше та
середньомісячним споживанням 50 000 кВт і
більше.

Згідно з пунктом 9.3 договору спірні
питання стосовно виконання умов
договору, щодо яких сторонами не буде
досягнуто згоди, вирішуються у порядку,
встановленому законодавством України.

Пунктом 9.4. договору передбачено, що
даний договір набирає чинності з дня
його підписання та укладений на строк
до 31.12.2010. Договір вважається
пролонгованим на наступний
календарний рік, якщо за місяць до
спливу строку дії договору жодна зі
сторін не заявить про припинення його
дії чи перегляд його умов.

Оскільки жодна зі сторін не заявила про
припинення договору, він є продовженим
на наступні періоди на тих самих
умовах.

Позивач, на виконання умов договору,
свої зобов'язання перед відповідачем
виконав, поставивши йому електричну
енергію, що підтверджено, зокрема,
відповідними рахунками - актами
виконаних робіт за відпущену
електроенергію.

Проте, відповідач, у порушення умов
договору, свої зобов'язання перед
позивачем виконав не у повному обсязі,
у зв'язку з чим за ним утворилась
заборгованість перед позивачем за
спожиту активну електроенергію за
вищевказаним договором на постачання
електричної енергії № 6532 від 11.08.2010 за
період з 12.04.2013 року по 05.06.2013 року у
розмірі 5 503,12 грн., що підтверджено
рахунками від 13.03.2013 по 12.04.2013, 13.04.2013 по
18.05.2013, та від 19.05.2013 по 05.06.2013 (а.с 19-21), а
також 1621,58 грн. заборгованості за
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії
(рахунок за перевищення договірної
величини № 146615 від 12.03.2013).

Вищевикладене свідчить про наявність
зобов'язання у відповідача перед
позивачем, що і стало підставою для
звернення позивача до суду із даним
позовом.

Спірні правовідносини сторін є
зобов'язальними, які виникли з договору
постачання електричної енергії, тому
підпадають під правове регулювання
норм Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України, а
також спеціального законодавства в
сфері електроенергетики, а саме: Закону
України „Про електроенергетику" та
інших нормативно-правових актів.

Відповідно до частини першої статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі статтею 26 Закону України
„Про електроенергетику" та пунктом 1.3
Правил користування електричною
енергією (далі - ПКЕЕ), затверджених
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України від 31.07.1996 № 28, договір про
постачання електричної енергії є
основним документом, який регулює
відносини між постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, що здійснює свою діяльність на
закріпленій території, і споживачем та
визначає зміст правових відносин, прав
та обов'язків сторін.

До договору постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін
(частина 2 статті 714 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до Розділу 1 договору
постачальник продає електричну
енергію споживачу для забезпечення
потреб електроустановок споживача, а
споживач сплачує постачальнику
вартість спожитої (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами договору.

Статтею 193 Господарського кодексу
України визначено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

В якості доказів наявності
заборгованості відповідача за
договором № 6532 від 11.08.2010 позивач
надав суду акти про використання
електричної енергії, (а.с. 22-24) а також
рахунки-акти виконаних робіт (а.с 19-21).

Із наведених документів вбачається, що
загальна сума заборгованості
відповідача за активну електроенергію
складає 5 503,12 грн.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок суми заборгованості за
активне споживання електроенергії, суд
визнав його вірним.

Судом було також здійснено перевірку
доказів отримання відповідачем
вищенаведених рахунків-актів
виконаних робіт, які були отримані
відповідачем нарочно, про що свідчить
його підписи в книзі обліку отримання
споживачами рахунків за електричну
енергію, витяги з якої знаходяться в
матеріалах справи та були оглянуті
судом (а.с 26-27). Супровідним листом за №
12517/0/2-13 (а.с 30) на адресу відповідача був
направлений рахунок №222692 від 13.08.2013р.,
про що свідчить почтова довідка Ф-20 (а.с
31).

За викладених обставин позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
„Енергетична компанія
„Севастопольенерго" щодо стягнення з
відповідача заборгованості за активну
електричну енергію у сумі 5 503,12 грн за
договором № 6532 від 11.08.2010 є
обґрунтованими, а тому підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до статті 26 Закону України
"Про електроенергетику" споживачі (крім
населення, професійно-технічних
навчальних закладів та вищих
навчальних закладів I-IV рівнів
акредитації державної і комунальної
форм власності) у випадку споживання
електричної енергії понад договірну
величину за розрахунковий період
сплачують енергопостачальникам
двократну вартість різниці фактично
спожитої і договірної величини.

За умовами договору відповідач
зобов'язався дотримуватися режимів
споживання електричної енергії,
встановлених зазначеним договором
(підпункт 2.3.2 пункту 2.3 договору).

Пунктом 7 Порядку постачання
електричної енергії споживачам,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 24.03.1999 № 441 (в
редакції постанови КМУ від 16.06.2005 №
473) встановлено, що місцеві
енергопостачальні організації до
початку наступного року в обумовлені
договорами про постачання електричної
енергії терміни узгоджують з усіма
споживачами, крім населення, обсяги
очікуваного споживання електричної
енергії на наступний рік за місяцями
(кварталами).

Узгоджені обсяги споживання
електричної енергії оформлюються
додатком до договору як договірні
величини.

У разі потреби місцеві
енергопостачальні організації можуть
вимагати від споживача надання
обґрунтування очікуваних обсягів
електроспоживання.

Судом встановлено, що додатком № 1 до
договору сторони погодили обсяги
поставки електричної енергії та
потужності на 2013 рік.

Проте, позивачем було виявлено
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії з боку
відповідача.

Перевищення договірних величин
споживання електричної енергії
відповідачем склало: у березні 2013 року -
1 634 кВт/год. - на загальну суму 1 621,58
грн.

Позивачем був виставлений відповідний
рахунок за перевищення ліміту спожитої
електроенергії, однак, відповідачем
вказаний рахунок сплачений не був, у
зв'язку з чим у нього склалась
заборгованість перед позивачем у сумі 1
621,58 грн. (а.с 18).

Суд, перевіривши наданий позивачем
розрахунок перевищення договірної
величини споживання електричної
енергії фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1, дійшов висновку, що, в
основному, він є вірним, але при
розрахунку суми заборгованості за
перевищення договірної величини
споживання електроенергії за жовтень
2013 року позивачем було застосовано не
двократну вартість різниці фактично
спожитої і договірної величини, а
однократну.

Згідно з частиною другою статті 193
Господарського кодексу України кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідачем належним чином не
виконані зобов'язання за договором №
6532 від 11.08.2010 щодо оплати
електроенергії понад визначені
договором обсяги, заборгованість на
день прийняття рішення не погашена, у
зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги
позивача про стягнення заборгованості
за перевищення договірних величин
споживання електричної енергії у 1
621,58 грн. обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов`язань по
сплаті заборгованості позивач просив
стягнути з відповідача 331,14 грн пені, 3%
річних у розмірі 118,39 грн, 14,01 грн
збільшення боргу з урахуванням індексу
інфляції.

Відповідно до підпункту 4.2.1. пункту 4.2.
та пункту 6 додатку № 6 до договору за
внесення платежів, передбачених
пунктами 2.3.3.-2.3.4. цього договору, з
порушенням термінів, визначених
відповідними додатками, споживач
сплачує постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочення платежу,
враховуючи день фактичної оплати. Пеня
нараховується з наступного дня після
дати остаточного розрахунку.

Згідно зі статтею 1 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" №
543/96-ВР від 22.11.1996 платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до статті 3 Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" (із
змінами) розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Дослідивши наданий позивачем
розрахунок пені у розмірі 331,14 грн.,
нарахованих на суму заборгованості,
господарський суд зауважує, що
вказаний розрахунок має окремі помилки
щодо певних розрахунків та додає свій
розрахунок в цій частині виконаний
відповідно до вимог чинного
законодавства:

4 734,47 грн. (сума заборгованості) х
подвійна ставка НБУ (7,5%) х 28 (дні
прострочки) : 100 = 54,43 грн.

678,22 грн. (сума заборгованості) х
подвійна ставка НБУ (7,5%) х 20 (дні
прострочки) : 100 = 5,56 грн.

2 485,96 грн. (сума заборгованості) х
подвійна ставка НБУ (7,5%) х 51 (дні
прострочки) : 100 = 52,10 грн.

2 485,96 грн. (сума заборгованості) х
подвійна ставка НБУ (6,5%) х 60 (дні
прострочки) : 100 = 53,12 грн.

2 166,91 грн. (сума заборгованості) х
подвійна ставка НБУ (6,5%) х 52 (дні
прострочки) : 100 = 40,13 грн.

Розрахунок пені позивача є неточним, з
врахуванням вищенаведеного, судом
зроблений самостійних розрахунок
пені, яка складає 330,94 грн., отже до
стягнення підлягає пеня у розмірі 330,94
грн.

Положеннями пункту 7 додатку № 6 до
договору передбачено, що споживач, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу постачальника
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми
боргу.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд, перевіривши надані позивачем
розрахунки індексу інфляції та 3%
річних, дійшов висновку, що вони
здійснені вірно та відповідають
вимогам вищезазначеного
законодавства, у зв'язку з чим 3% річних
у розмірі 118,39 грн. та 14,01 грн збільшення
боргу з урахуванням індексу інфляції,
підлягають стягненню з відповідача.

Факт наявності заборгованості
відповідача перед позивачем за активну
електроенергію в сумі 5 503,12 грн за
договором № 11.08.2010 на постачання
електричної енергії від 11.08.2010, 330,94 грн
пені, 3% річних у розмірі 118,39 грн, 14,01 грн
збільшення боргу з урахуванням індексу
інфляції та 1 621,58 грн заборгованості
за перевищення договірної величини
споживання електричної енергії
документально встановлений,
підтверджений матеріалами справи.

Беручи до уваги вищевикладене, позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового
збору відповідно до ст. 44, 49 ГПК України
відносяться на сторони пропорційно
від суми задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. 43,
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Енергетична компанія
"Севастопольенерго" (вул. Хрустальова,
буд. 44, м. Севастополь, 99040, ОКПО 05471081, на
рахунок із спеціальним режимом
використання р/р № 1907 в ТОБО №
10011/0267, філія - Кримське республіканське
управління ПАТ „Державний ощадний
банк", МФО 324805) 5 503,12 грн.
заборгованості за активну електричну
енергію.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Енергетична компанія
"Севастопольенерго" (вул. Хрустальова,
буд. 44, м. Севастополь, 99040, ОКПО 05471081, р/р
№ 260073537 в АБ „Перший інвестиційний
банк", м. Київ, МФО 300506) 1 621,58 грн
заборгованості за перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії, 330,94 грн пені, 3%
річних у розмірі 118,39 грн, 14,01 грн
збільшення боргу з урахуванням індексу
інфляції.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Енергетична компанія
"Севастопольенерго" (вул. Хрустальова,
буд. 44, м. Севастополь, 99040, ОКПО 05471081, р/р
№ 260073537 в ПАТ „Перший інвестиційний
банк", м. Київ, МФО 300506) компенсацію по
сплаті судового збору розмірі 1 720,45
грн.

В решті позову відмовити

Видати накази після набрання рішенням
суду законної сили.

Повне рішення складено 07.02.2014

Суддя
О.С. Грицай