ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 січня 2014 року Справа № 904/3428/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Могил
С.К.,суддів:Добролюбової Т.В.,
Мирошниченка С.В., Селіваненка В.П.,
Шевчук С.Р.,розглянувши заяву
Публічного акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг"про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 11.09.2013у
справі№ 904/3428/13за позовомПрокурора
міста Кривого Рогу Дніпропетровської
області в інтересах держави в особі:
Криворізької міської ради;
Комунального підприємства
"Кривбасводоканал"до Публічного
акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг" про
стягнення 69 392,18 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Дніпропетровської області від 06.06.2013 у
справі №904/3428/13, залишеним без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.07.2013, позов задоволено; стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь
Комунального підприємства
"Кривбасводоканал" 69 392,18 грн.
заборгованості зі сплати за скид
понаднормативно забруднених стічних
вод.

Постановою Вищого господарського суду
України від 11.09.2013 у справі №904/3428/13
рішення суду першої інстанції та
постанову суду апеляційної інстанції
залишено без змін.

Публічне акціонерне товариство
"АрселорМіттал Кривий Ріг" звернулось
із заявою про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 11.09.2013
у справі №904/3428/13, в якій просить
скасувати зазначену постанову,
прийняти нове рішення, яким позов
залишити без розгляду.

Заяву з посиланням на постанову Вищого
господарського суду України від 25.02.2004
у справі №7/21(П7/4313) та постанову судової
палати у господарських справах
Верховного Суду України від 21.01.2002,
мотивовано неоднаковим застосуванням
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права та
незастосуванням статті 121 Конституції
України, внаслідок чого, на думку
заявника, ухвалено різні за змістом
судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
огляду на таке.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України)
заява про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно на таких підставах: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце в разі, коли суд
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

При вирішенні питання про допуск
справи до провадження Верховного Суду
України враховується сукупність усіх
наявних складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

У постанові від 11.09.2013 у справі №904/3428/13,
про перегляд якої подано заяву, суд
касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для задоволення
позову про стягнення заборгованості зі
сплати за скид понаднормативно
забруднених стічних вод, виходячи при
цьому з встановленого судами
попередніх інстанцій факту порушення
відповідачем договірних зобов'язань з
оплати за понаднормативне скидання
стічних вод у комунальну каналізаційну
мережу. Крім того, суд касаційної
інстанції визнав обґрунтованими
висновки судів попередніх інстанцій
стосовно того, що в даному випадку
прокурор належним чином обґрунтував
свої вимоги щодо пред'явлення позову в
інтересах держави, а також вірно
зазначив, орган, який уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах.

Разом з тим, зі змісту постанови Вищого
господарського суду України від 25.02.2004
у справі №7/21(П7/4313), на яку посилається
заявник, вбачається, що при прийнятті
зазначеної постанови, судом касаційної
інстанції вирішувалось питання про
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
процесуального права, а саме частини
третьої статті 2 ГПК України щодо
визначення прокурором органу, який
здійснює функції, пов'язані із захистом
інтересів держави. При цьому, спір по
суті позовних вимог з застосуванням
норм матеріального права, що
встановлюють права та обов'язки сторін
у правовідносинах щодо предмета спору
(про визнання недійсним договору
застави) не розглядався, що не
відповідає приписам розділу XII2 ГПК
України.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України звертає увагу на те, що до
судових рішень, на які в заяві може бути
посилання на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 11116 ГПК України, не належать
судові рішення Верховного Суду України
в господарських та адміністративних
справах, оскільки згідно з пунктом 1
рішення Конституційного суду України
від 11.03.2010 №8-рп/2010 у справі за
конституційним поданням 46 народних
депутатів України щодо офіційного
тлумачення термінів "найвищий судовий
орган", "вищий судовий орган", "касаційне
оскарження", які містяться у статтях 125,
129 Конституції України, визначення у
частині другій статті 125 Конституції
України Верховного Суду України як
найвищого судового органу в системі
судів загальної юрисдикції означає, що
конституційний статус Верховного Суду
України не передбачає наділення його
законодавцем повноваженнями суду
касаційної інстанції щодо рішень вищих
спеціалізованих судів, які реалізують
повноваження касаційної інстанції.
Тому не може братися до уваги посилання
заявника на постанову Судової палати у
господарських справах Верховного Суду
України від 21.01.2002.

Колегія суддів зазначає, що
встановлений статтею 11116 ГПК України
перелік підстав для подання заяви про
перегляд судових рішень господарських
судів є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає.

За змістом частини другої статті 38
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" та розділу ХІІ2 ГПК України
основною метою діяльності Верховного
Суду України є створення однакової
судової практики застосування норм
матеріального права та усунення
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Таким чином, до повноважень Верховного
Суду України не належить оцінка
правильності застосування судовими
інстанціями норм процесуального права.

В порядку, встановленому розділом ХІІ2
ГПК України, правова оцінка повноти
дослідження обставин справи
попередніми судовими інстанціями під
час перегляду справи не здійснюється.

Отже, посилання заявника на
незастосування судом касаційної
інстанції норм матеріального не
відповідає приписам пункту 1 статті
11116 ГПК України.

За таких обставин відсутні визначені
статтею 11116 ГПК України підстави для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству "АрселорМіттал Кривий Ріг" у
допуску справи №904/3428/13 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддяС.Могил Судді:
Т.Добролюбова С.Мирошниченко
В.Селіваненко С.Шевчук