ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2014 р.
Справа № 907/987/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Михалюк О.В.

суддів
Новосад Д.Ф.

Мельник Г.І.

розглянув апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Готельно-туристичний комплекс
«Інтурист-Закарпаття»

на рішення господарського суду
Закарпатської області від 27.11.2013р.

у справі № 907/987/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Готельно-туристичний
комплекс «Інтурист-Закарпаття»,
м.Ужгород

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транскарпатбуд»,
сю.Ляхівці Ужгородського району
Закарпатської області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Офіс-Центр-3»,
м.Ужгород

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Офіс-Центр-4»,
м.Ужгород

до Приватного підприємства «Аміра
Т.Ч.Ч.К.», с.Михайловичі Самбірського
району Львівської області

до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, м.Ужгород

до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, м.Ужгород

до Адвокатського об»єднання
«Адвокатська контора «Скляренко та
партнери», м.Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агенство безпеки
«Тайфун», м.Луганськ

до Публічного акціонерного
товариства «Закарпатінтерпорт», м.Чоп

про визнання права на здійснення
господарської діяльності та
безперешкодне використання та
розпорядження всім майном за Публічним
акціонерним товариством
«Готельно-туристичний комплекс
«Інтурист-Закарпаття» та зняття арешту
з грошових коштів та майна ПАТ
«Готельно-туристичний комплекс
«Інтурист-Закарпаття», накладених
постановами Ужгородського МВ ДВС,

з участю представників :

від скаржника - не з»явився

від ТзОВ «АБ «Тайфун» - Козак Л.Ю.

від відповідачів - не з»явились

В ході судового засідання відповідачу
права і обов"язки, передбачені ст.22 ГПК
України роз"яснені, заперечень щодо
складу суду не поступало.

Скаржник - Публічне акціонерне
товариство «Готельно-туристичний
комплекс "Інтурист-Закарпаття" в судове
засідання 03.02.2014р. не з'явився, подав
суду клопотання від 29.01.2014р. № 17, в якому
просить розгляд апеляційної скарги
відкласти у зв'язку з хворобою одного
представника та перебуванням у
відпустці іншого. Оцінюючи подане
скаржником клопотання, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити, що
згідно з Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може не брати до уваги доводи
учасника судового процесу -
підприємства, установи, організації,
іншої юридичної особи, державного чи
іншого органу щодо відкладення
розгляду справи у зв'язку з відсутністю
його представника (з причин, пов'язаних
з відпусткою, хворобою, службовим
відрядженням, участю в іншому судовому
засіданні і т. п.). При цьому
господарський суд виходить з того, що у
відповідних випадках такий учасник
судового процесу не позбавлений права
і можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - четвертою статті 28
ГПК, з числа як своїх працівників, так і
осіб, не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника підлягає доведенню
учасником судового процесу на
загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК). З
огляду на викладене та зважаючи на те,
що відкладення розгляду справи за
обставин, визначених у ч. 1 ст. 77 ГПК
України, є обов'язком лише за умови
неможливості вирішення спору в даному
судовому засіданні, колегія суддів в
задоволенні клопотання апелянта
відмовляє та вважає за можливе,
враховуючи повідомлення всіх сторін
про дане судове засідання, розглянути
апеляційну скаргу за наявними у справі
доказами.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 27.11.2013р. у
справі № 907/987/13 (суддя Карпинець В.І.) в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням
позивач - Публічне акціонерне
товариство «Готельно-туристичний
комплекс «Інтурист-Закарпаття» подав
до Львівського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати згадане
рішення, посилаючись, зокрема, на те, що
воно є незаконне, винесене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, в порушення статті 43 ГПК України
господарський суд не вжив заходів,
спрямованих на всебічне, повне і
об»єктивне встановлення всіх обставин
справи, оскільки, як зазначає скаржник,
чинним законодавством України не
обмежено коло осіб, які можуть
звертатись до господарського суду з
позовами про зняття арешту та не
вказано на те, що відповідачем по такій
справі може виступати тільки орган ДВС,
а висновки, до яких дійшов суд першої
інстанції є надуманими та такими, що не
грунтуються на нормах закону. Крім
того, на думку скаржника, він обрав
вірний спосіб захисту свого порушеного
права, оскільки перелік способів, що
наведений у ст.16 ЦК України та ст.20 ГК
України не є вичерпним, а в даному
випадку саме ч.5 ст.60 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачений такий спосіб захисту як
зняття арешту за рішенням суду.

Наводить скаржник і інші доводи, що є на
його думку підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши наявні матеріали,
проаналізувавши застосування норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Публічне акціонерне товариство
„Готельно - туристичний комплекс
„Інтурист - Закарпаття", м.Ужгород (
далі - позивач) звернулося з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Транскарпатбуд", с.
Ляхівці, Ужгородський р-н (далі -
відповідач 1), до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Офіс - центр - 3", м.
Ужгород (далі - відповідач 2), до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Офіс - центр - 4", м.
Ужгород (далі - відповідач 3), до
Приватного підприємства „Аміра
Т.Ч.Ч.К.", с. Михайловичі, Самбірський р -
н, Львівська обл. (далі - відповідач 4), до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м.
Ужгород (далі - відповідач 5), до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м.
Ужгород (далі - відповідач 6), до
Адвокатського об"єднання
„Адвокатська контора „ Скляренко та
партнери", м. Київ (далі - відповідач 7),
до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Агентство безпеки
„Тайфун", м. Луганськ (далі - відповідач
8), до Публічного акціонерного
товариства „ Закарпатінтерпорт", м. Чоп
(далі - відповідач 9) про визнання права
на здійснення господарської
діяльності та безперешкодне
використання та розпорядження всім
майном за Публічним акціонерним
товариством „Готельно - туристичний
комплекс „Інтурист - Закарпаття" та
зняття арешту з грошових коштів та
майна ПАТ „Готельно - туристичний
комплекс „Інтурист - Закарпаття"",
накладених постановами Ужгородського
МВ ДВС.

Як встановлено судом, враховуючи
обставину наявності рішень
господарського суду Закарпатської
області про стягнення з ПАТ „Готельно -
туристичний комплекс „Інтурист -
Закарпаття", як боржника, на користь КП
"ВУВКГ міста Ужгорода, ФОП ОСОБА_4, ПП
„Аміра Т.Ч.Ч.К.", ТОВ „Офіс - центр - 3",
ТОВ „Транскарпатбуд", ТОВ „Офіс - центр
- 4", ТОВ „Агентство безпеки „Тайфун",
Адвокатського об"єднання
„Адвокатська контора „ Скляренко та
партнери", ФОП ОСОБА_3 та ПАТ
„Закарпатінтерпорт", як стягувачів,
відповідно до виданих судом виконавчих
документів - наказів суду, які було
даними стягувачами пред"явлено до МВ
ДВС Ужгородського МРУЮ для примусового
виконання, МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, з
підстав не виконання у добровільному
порядку боржником перед даними
стягувачами наявних грошових
зобов"язань, було накладено арешт на
майно боржника та оголошення заборони
на його відчуження, в тому числі на
грошові кошти в межах наявних сум
заборгованості, відповідно до
винесених Постанов про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 05.09.2011р. (а.с.22), від
27.07.2012р. (а.с.24), від 26.10.2012р. (а.с.25) та
відповідно до винесених Постанов про
арешт коштів боржника №9-898/11 від
15.09.2011р. (а.с.23), від 26.10.2012р. (а.с.26), від
30.10.2012р. (а.с.27), №9-33637832 від 03.06.2013р. (а.с.28)
та №9-33637832 від 07.06.2013р. (а.с.29).

В процесі примусового виконання
відповідних рішень суду, боржникові
надавалися судом розстрочки по сплаті
заборгованості по певним строкам, що
підтверджується, зокрема матеріалами
справи (а.с.73-76) та про що зазначається
позивачем у позовній заяві.

Суд зазначає, що матеріалами
справи підтверджується часткове
виконання вищезазначених рішень суду у
виконавчому провадженні щодо їх
примусового виконання - розпорядження
МВ ДВС Ужгородського МРУЮ 9-33637832/13 від
07.06.2013р. про розподіл стягнутих з
боржника коштів перед стягувачами
(а.с.33-36), розпорядження МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ 9-33637832/13 від 13.06.2013р.
про розподіл стягнутих з боржника
коштів перед стягувачами (а.с.37) та
розпорядження МВ ДВС Ужгородського
МРУЮ 9-33637832/13 від 23.07.2013р. про розподіл
стягнутих з боржника коштів перед
стягувачами (а.с.38-39) та про що
зазначається позивачем у позовній
заяві.

Вищезазначені арешти після цього
продовжували існувати, тому позивачем,
як боржником за виконавчими
провадженнями, було надіслано МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ письмове звернення
від 19.07.2013р. про зняття арешту з коштів
боржника, у зв"язку з наявністю
розстрочки виконання рішень суду та
даним органом ДВС було надіслано
даному боржнику письмову відповідь від
22.07.2013р., якою було повідомлено, що
чинним законодавством не передбачено
зняття арешту з коштів боржника за
наявності розстрочки сплати боргу
боржником відповідно до рішення суду
(а.с.30).

Оскільки була в наявності
вищезазначена письмова відповідь
даного органу ДВС та існували
вищезазначені арешти на грошові кошти
боржника, тому позивачем, з посиланням
на п.11 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
24.10.2011р. №10 „Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам", подано до
господарського суду даний позов, із
зазначенням відповідачами - стягувачів
за виконавчими провадженнями, та із
предметом позовних вимог - визнання
права на здійснення господарської
діяльності та безперешкодне
використання та розпорядження всім
майном за Публічним акціонерним
товариством „Готельно - туристичний
комплекс „Інтурист - Закарпаття" та
зняття арешту з грошових коштів та
майна ПАТ „Готельно - туристичний
комплекс „Інтурист - Закарпаття",
накладених постановами Ужгородського
МВ ДВС, оскільки позивач вважає, що в
даному випадку - зняття арешту з його
грошових коштів та майна повинно
вирішуватися у позовному провадженні -
господарським судом, як у справі зі
спорів, пов"язаних з визнанням права на
майно, на яке накладено арешт, і про
зняття з нього арешту.

З даним твердженням позивача, суд
не може погодитись, виходячи з
наступного:

Відповідно до вимог п.11 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 24.10.2011р. №10 „Про деякі
питання підвідомчості і підсудності
справ господарським судам" право на
подання до господарського суду
позовної заяви про визнанням права на
майно, на яке накладено арешт, і про
зняття з нього арешту, надано суб"єкту
господарювання, який не є стороною
виконавчого провадження та коли
виконавчою службою накладено арешт на
майно, яке належить не боржникові, а
такій третій особі та відповідачами у
таких справах має бути сторона
виконавчого провадження та
відповідний орган ДВС та ніяким чином
не може бути у таких справах позивачем -
боржник за виконавчими провадженнями
та тим більше відповідачем
(відповідачами) - стягувач (стягувачі)
за такими виконавчими провадженнями.

За вищезазначених обставин, є
неправомірним зазначення позивачем у
даній позовній заяві стягувачів за
виконавчими провадженнями -
відповідачами з позовною вимогою до
них - про зняття арешту з грошових
коштів та майна ПАТ „Готельно -
туристичний комплекс „Інтурист -
Закарпаття", накладених постановами
Ужгородського МВ ДВС.

Слід зазначити, що посилання
позивача на допущені з боку стягувачів
за виконавчими провадженнями, як
відповідачами по даній справі,
затягування виконання органом ДВС
рішень господарського суду щодо
стягнення на їхню користь з боржника
присуджених до стягнення грошових
коштів, з підстави відмови від
першочергового отримання на свою
користь стягнутих сум, відповідно до
наявних у справі заяв про обрання шляху
отримання коштів (а.с. 176-178,181), не може
бути підставою для зазначення даних
стягувачів за виконавчими
провадженнями (зведеним виконавчим
провадженням), як відповідачами по
даній справі, з огляду на
вищевикладене.

Також слід зазначити, що
черговість задоволення вимог
стягувачів у разі
недостатності стягнутої суми для
задоволення всіх вимог стягувачів,
передбачена вимогами ст. 44 Закону
України „ Про виконавче провадження"
та порядок виплати стягнутих грошових
сум, передбачений вимогами ст. 45 даного
Закону.

Крім того, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позивачем
обрано спосіб захисту порушеного права
- визнання права на здійснення
господарської діяльності та
безперешкодне використання та
розпорядження всім майном за Публічним
акціонерним товариством „Готельно -
туристичний комплекс „Інтурист -
Закарпаття", який не передбачено
вимогами п.2 ст.16 Цивільного кодексу
України та вимогами п.2 ст.20
Господарського кодексу України.

Якщо у відкритому виконавчому
провадженні (зведеному виконавчому
провадженні) по примусовому виконанню
рішення (рішень) господарського суду,
боржник, в даному випадку - позивач по
даній справі, вважає, що своїми діями
або бездіяльністю - відповідний орган
ДВС порушує його право (щодо
неправомірності накладення таким
органом ДВС своїми постановами арешту
на майнові активи такого боржника),
такий боржник не позбавлений був права
звернутися до господарського суду,
відповідно до вимог ст. 121-2 ГПК України,
у встановлений строк, із скаргою на
дії чи бездіяльність такого органу ДВС
щодо виконання, в даному випадку -
рішень господарського суду та також з
урахуванням наявності тієї обставини,
що як зазначено позивачем у.
письмовому поясненні до позовної заяви
про зняття арештів та у письмовому
відзиві на заперечення відповідача 2
(а.с.164 - 186), що ним, як боржником по
зведеному виконавчому провадженні
здійснюється своєчасне виконання
зобов"язань перед стягувачами,
відповідно до строків розстрочки
виконання рішень господарського суду,
про що зазначено Ужгородським МВ ДВС у
довідці від 26.11.2013р., яка наявна у
матеріалах справи (а.с.186).

Як було зазначено вище, в даному
випадку є неправомірним звернення
даного боржника, як позивача у
позовному провадженні до
господарського суду з даною позовною
заявою, зокрема з позовною вимогою щодо
зняття арешту з грошових коштів та
майна ПАТ „Готельно - туристичний
комплекс „Інтурист - Закарпаття",
накладених постановами Ужгородського
МВ ДВС, з огляду на вищевикладене.

За вищенаведених обставин суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову про визнання права
на здійснення господарської
діяльності та безперешкодне
використання та розпорядження всім
майном за Публічним акціонерним
товариством „Готельно - туристичний
комплекс „Інтурист - Закарпаття" та
зняття арешту з грошових коштів та
майна ПАТ „Готельно - туристичний
комплекс „Інтурист - Закарпаття",
накладених постановами Ужгородського
МВ ДВС, в повному обсязі.

За таких обставин, доводи скаржника
зазначені в апеляційній скарзі,
апеляційним судом не визнаються
такими, що можуть бути підставою згідно
ст.104 ГПК України для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного та відповідно
до вимог ст.ст.91,101-105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Закарпатської області від 27.11.2013р. у
справі № 907/987/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати покласти на скаржника.

Повний текст постанови складено « 04»
лютого 2013р.

Головуючий суддя
Михалюк О.В.

суддя
Новосад Д.Ф.

суддя
Мельник Г.І.