ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.02.2014 Справа № 920/2089/13

за позовом: Державної наукової
установи «Український
науково-дослідний інститут спирту і
біотехнології продовольчих товарів»,
м. Київ

до відповідача: Державного
підприємства «Сумиспирт», с.
Стецьківка, Сумський

район, Сумська область

про стягнення 37 666 грн. 34 коп.

Суддя Джепа Ю. А.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Шевченко Л.Є.
(довіреність б/н від 08.01.2014 р.)

При секретарі судового засідання
Лєпковій О. О.

Суть спору: позивач у своїй позовній
заяві просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача 37 666
грн. 34 коп. заборгованості, з яких: 31 800
грн. 00 коп. основного боргу, відповідно
до укладеного між сторонами договору №
Д-29-10 від 11.06.2010 р.; 2 824 грн. 00 коп.
інфляційних втрат; 3 042 грн. 34 коп. - три
відсотки річних, а також судовий збір.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, однак надіслав
письмові пояснення, в яких зазначив, що
відповідно до Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
станом на 04.02.2014 р. оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство відповідача в офіційних
друкованих органах «Голос України» або
«Урядовий кур'єр» розміщено не було,
також зазначив, що арбітражний
керуючий Закорко В.В. в телефонному
режимі підтвердив інформацію щодо
відсутності оголошення. В зв'язку з цим
не мав можливості звернутися з
вимогами до відповідача у справах про
банкрутство, у тому числі у справі №
920/2012/13.

Представник відповідача в
обґрунтування заперечення проти
позову надав в письмовій формі
заперечення, в яких окрім заперечень по
суті позовних вимог також зазначив, що
відносно ДП «Сумиспирт» 20.12.2014 року
порушено провадження у справі про
банкрутство, а також заявив клопотання
про застосування строку позовної
давності стосовно пред'явлених
позивачем вимог.

Під час розгляду справи сторони
подавали додаткові пояснення та
письмові докази, які залучені до
матеріалів справи.

Таким чином, враховуючи достатність
часу, наданого позивачу та відповідачу
для підготовки до судового засідання
та надання витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги принцип
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та
ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
йому повноважень, сторонам створені
усі належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
господарський суд, встановив:

11 червня 2010 року між Позивачем
(Виконавцем) та Відповідачем
(Замовником) було укладено Договір на №
Д - 29-10.

Відповідно до п. 1.1. Договору Замовник
доручає, а Виконавець за плату бере на
себе проведення наступних робіт:
«Проведення технологічного та
мікробіологічного аудиту державного
підприємства «Сумиспирт» з метою
зменшення витрат на одиницю продукції.

Згідно п. 2.1 Договору та Протоколу
погодження договірної ціни на
виконання робіт за Договором, який є
невід'ємною частиною Договору, ціна
Договору становить 31800 грн. 00 коп., в
тому числі ПДВ 5 300 грн. 00 коп.

За умовами п.2.2. Договору оплата робіт
проводиться Замовником у національній
грошовій одиниці України шляхом
попередньої оплати 100% вартості робіт
на розрахунковий рахунок Виконавця
протягом 5-ти робочих днів з дня надання
рахунку-фактури, який є невід'ємною
частиною Договору та містить характер
специфікації.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що для оплати вартості робіт
за Договором на адресу відповідача
направлявся рахунок-фактура № Д-29-10 від
01.09.2010 р. ( а.с. 24).

Відповідно до п. 3.1 Договору результати
виконаних робіт за договором
оформляються актами проведення
технологічного та мікробіологічного
аудиту Державного підприємства
«Сумиспирт» та передаються замовнику
при наявності довіреності за актом
здавання-приймання виконаної роботи.

Відповідно до п. 3.2. Договору Акт
виконаних робіт підписується
Замовником та повертається Виконавцю
протягом 10 робочих днів з дня його
надання на підпис. Якщо у вказаний
термін Виконавець не отримає
підписаний акт виконаних робіт або
мотивовану відмову від його
підписання, робота вважається
виконаною та прийнятою з виконанням
усіх умов даного договору.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що за результатами
проведеного аудиту було складено акт
технологічного та мікробіологічного
аудиту ДП «Стецьківський спиртовий
завод». Відповідно до умов договору
відповідачу разом з рахунком-фактурою
був направлений також акт
здавання-приймання робіт. Однак
відповідач в порушення взятих на себе
зобов'язань підписаного акту виконаних
робіт на адресу позивача не надіслав,
не здійснив оплати за надані послуги,
через що має заборгованість в сумі 31800
грн. 00 коп.

В матеріалах справи відсутні будь-які
документи, які б свідчили про наявність
мотивованої відмови від підписання
акту виконаних робіт чи наявність
заперечень, претензій щодо виконаних
робіт з боку відповідача.

Обов'язок прийняти виконані роботи, а у
випадку виявлення недоліків робіт
негайно про них заявити (у тому числі
шляхом мотивованої відмови від
підписання акту виконаних робіт)
законом покладений саме на замовника.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що з метою досудового
врегулюванню спору на адресу
відповідача направляв претензію №
01-01/1001 на суму 31800,00 грн., 11.04.2011
лист-повідомлення №01-01/245 про неналежне
виконання умов договору та 18.05.2011
повторно претензією №01-01/342, однак
заборгованість сплачена не була.

Враховуючи вищезазначене, відповідача
має перед позивачем заборгованість за
надані послуги в сумі 31800 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог в
частині стягнення з відповідача
інфляційних втрат та 3% річних позивач
зазначає, що відповідно до ст. 625
Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлено договором, або законом.

Згідно з поданим розрахунком, розмір
інфляційних втрат становить 2 824 грн.00
коп., 3 % річних 3 042 грн. 34 коп.

Відповідачем сума заборгованості з
урахування інфляційних втрат та 3%
річних погашена не була,
контррозрахунок заборгованості надано
не було, через що останній на день
подачі позовної заяви до суду має
заборгованість перед позивачем в
розмірі 31 800 грн. 00 коп. - основного
боргу, 3 042 грн. 34 коп. 3% річних та 2824
грн. 00 коп. - інфляційних втрат.

З матеріалів справи встановлено, що між
сторонами виникли договірні відносини.
Разом з цим, з матеріалів справи,
зокрема заперечення на позовну заяву
вбачається, що на день звернення до
суду із даною позовною заявою
загальний строк позовної давності по
стягненню заборгованості сплив і
представником відповідача було подано
клопотання про застосування строку
позовної давності.

Відповідно до ст. 257 Цивільного Кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається з матеріалів справи
строк оплати за надані послуги настав 09
вересня 2010 року (через 5 робочих днів з
дня надання рахунку - фактури), а саме за
умовами п.2.2. Договору оплата робіт
проводиться Замовником у національній
грошовій одиниці України шляхом
попередньої оплати 100% вартості робіт
на розрахунковий рахунок Виконавця
протягом 5-ти робочих днів з дня надання
рахунку-фактури, який є невід'ємною
частиною Договору та містить характер
специфікації, рахунок - фактура № Д -29-10
датований 01.09.2010 року ( а.с.24).

Враховуючи положення ст. 261 Цивільного
кодексу України у зобов'язальних
правовідносинах, в яких визначено
строк виконання зобов'язання, перебіг
позовної давності починається з дня
наступного за останнім днем, у який
відповідне зобов'язання мало бути
виконане.

Частина 3 ст. 267 Цивільного Кодексу
України встановлює, що позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Представник
відповідача у судовому засіданні надав
відповідну заяву.

Згідно з частиною 4 ст. 267 Цивільного
Кодексу України сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Відповідно до вимог ст. 266 Цивільного
кодексу України зі спливом позовної
давності до основної вимоги,
вважається, що позовна давність сплила
і до додаткової вимоги, тобто до вимог
позивача, стосовно стягнення
інфляційних втрат та 3% річних.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 13.02.2014 року

Суддя (підпис)
Ю.А. Джепа