ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

11.02.2014р.
Справа № 907/1266/13

За позовом публічного акціонерного
товариства „Укрсоцбанк", м. Київ в
особі Закарпатського відділення ПАТ
„Укрсоцбанк", м. Ужгород

ДО фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
м. Тячів

ПРО стягнення суми 637348,77грн., в тому
числі 264354,48грн. простроченої
заборгованості по кредиту за договором
№49 від 23.10.2007р., 155901,36грн. строкової
заборгованості по кредиту, 164802,01грн.
простроченої заборгованості по
відсотках, 52890,92грн. простроченої
комісії за ведення кредитної справи

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
„Укрсоцбанк", м. Київ в особі
Закарпатського відділення ПАТ
„Укрсоцбанк", м. Ужгород звернулось до
Господарського суду Закарпатської
області з позовом до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Тячів про
стягнення суми 637348,77грн., в тому числі
264354,48грн. простроченої заборгованості
по кредиту за договором №49 від 23.10.2007р.,
155901,36грн. строкової заборгованості по
кредиту, 164802,01грн. простроченої
заборгованості по відсотках, 52890,92грн.
простроченої комісії за ведення
кредитної справи.

Ухвалою Господарського суду
Закарпатської області від 18.12.2013р.
порушено провадження у справі №907/1266/13
та призначено справу до розгляду на
10.01.2014р.

Ухвалою суду від 10.04.2014р. розгляд справи
було відкладено на 24.01.2014р. з підстав,
зазначених в ній.

Ухвалою суду від 24.01.2014р. розгляд справи
за клопотанням відповідача було
відкладено судом на 11.02.2014р. для надання
можливості відповідачу виконати
вимоги суду.

Позивач просить заявлені позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі з
підстав, викладених у позовній заяві,
посилаючись на їх обґрунтованість
наявними у справі матеріалами.
Зазначає про порушення відповідачем
умов договору кредитування та
допущення прострочки його виконання.

Відповідач вимог ухвал суду від
18.12.2013р., від 10.01.2014р. та від 24.01.2014р. не
виконав, витребуваних судом матеріалів
не подав, свого уповноваженого
представника в судове засідання не
направив.

Крім того, про належне повідомлення
відповідача у справі про порушення
провадження у справі свідчить також
повідомлення про вручення поштового
відправлення №01690841, з якого вбачається
про своєчасне отримання
представниками відповідача ухвали
суду від 18.12.2013 року.

Враховуючи те, що мають місце докази
належного повідомлення сторони про час
та місце проведення судового засідання
по розгляду позовної заяви, неявка
представника відповідача не тягне
перенесення розгляду справи на інші
строки, в зв'язку з чим суд вважає
можливим відповідно до ст. 75 ГПК
України розглянути справу за наявними
матеріалами та без участі представника
відповідача.

Оскільки суд відкладав розгляд справи,
надаючи можливість учасникам судового
процесу реалізувати свої процесуальні
права на представництво інтересів у
суді та подання доказів в
обґрунтування своїх вимог та
заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 ГПК України, доказове
наповнення матеріалів справи та
численні письмові пояснення учасників
судового процесу, не знаходить підстав
для повторного відкладення розгляду
справи.

Перед початком розгляду справи по суті
представника позивача ознайомлено з
правами та обов'язками у відповідності
із ст.ст. 20, 21, 22 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 81-1
Господарського процесуального кодексу
України в судових засіданнях складено
протокол, який долучено до матеріалів
справи.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, заслухавши
прокурора та повноважних
представників позивача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерним комерційним банком
соціального розвитку „Укрсоцбанк" в
особі начальника Тячівського
відділення Закарпатської обласної
філії АКБ „Укрсоцбанк"
(правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство „Укрсоцбанк", а
зміна назви пов'язана з приведенням
установчих документів банку у
відповідність до вимог Закону України
„Про акціонерні товариства") та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, м.
Тячів 23.10.2007 року було укладено договір
не відновлювальної кредитної лінії №49,
згідно якого позичальником було надано
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
використання грошові кошти в сумі -
500000грн.

У відповідності до вищезазначеного
договору кредитування позичальник
зобов'язався погашати кредит та
сплачувати відсотки за користування
кредитом згідно графіку та умов
передбачених Договором кредиту, з
кінцевим терміном повернення
заборгованості за Кредитом до 21 жовтня
2012 року, та сплачувати нараховані
відсотки за користування кредитом.

Позивач стверджує, що станом на
сьогоднішній день Позичальник взяті на
себе зобов'язання по вищезазначеному
договору кредиту грубо порушив,
оскільки не погасив в установлений
строк заборгованість по кредиту та по
відсотках і станом на 04 грудня 2013 року
(включно) за ним рахується наступна
непогашена заборгованість:
прострочена заборгованість по кредиту
в розмірі - 264354.48грн., строкова
заборгованість по кредиту в розмірі -
155901.36грн., прострочена заборгованість
по відсотках в сумі - 164802,01грн.,
прострочена комісія за ведення
кредитної справи в сумі - 52890,92грн.,
всього в сумі - 637948,77грн.

У зв'язку з невиконанням позичальником
умов договору та непогашенням суми
боргу у старок, встановлений договором
(21.10.2012р.) позивач звернувся з позовом
про примусове виконання позичальником
зобов'язань за договором кредитування.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509
Цивільного кодексу України (далі -ЦК
України) зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України
передбачено, що однією із підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Враховуючи дані норми кредитний
договір за своєю правовою природою є
відплатним договором.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Як вбачається з матеріалів справи на
виконання умов Кредитного договору
Банк надав Позичальнику кредит в
загальній сумі 500000грн., а сума
непогашеного залишку становить
155901,36грн. - поточний кредит, 264354,48грн. -
прострочений кредит.

Таким чином, вимога позивача про
стягнення з відповідача простроченої
заборгованості по кредиту в розмірі -
264354.48грн., а також строкової
заборгованості по кредиту в розмірі -
155901.36грн.є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Позивачем також заявлена вимога про
стягнення з відповідача процентів за
користування кредитними коштами в сумі
164802,01грн. вказані проценти нараховані
за період за ставкою 15% річних.

Позивачем, також заявлена вимога про
стягнення з відповідача суми 52890,92грн.
простроченої комісії за ведення
кредитної справи у відповідності до
вимог п.1.1.1, 2.5 договору та додатку №1 до
договору кредитування.

Враховуючи вищезазначене, станом на
04.12.2013 року факт наявності
заборгованості за кредитним договором
№49 «Невідновлювальна кредитна лінія
на поповнення обігових коштів» від
23.10.2007 року по кредиту в розмірі
420255,84грн., по відсоткам за користування
кредитом в розмірі 164802,01грн. та
простроченої комісії за ведення
кредитної справи у сумі 52890,92грн.
позичальника перед банком належним
чином доведений, документально
підтверджений та позичальником не
спростований.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. код
НОМЕР_1) на користь публічного
акціонерного товариства „Укрсоцбанк",
м. Київ в особі Закарпатського
відділення ПАТ „Укрсоцбанк" (88000, м.
Ужгород, вул. Українська, 16, ) суму 637348,77грн., в тому числі
264354,48грн. простроченої заборгованості
по кредиту за договором №49 від 23.10.2007р.,
155901,36грн. строкової заборгованості по
кредиту, 164802,01грн. простроченої
заборгованості по відсотках, 52890,92грн.
простроченої комісії за ведення
кредитної справи, а також суму 12758,97грн.
у відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
О.Ф. Ремецькі