РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р.
Справа № 902/228/13-г

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Розізнана І.В.

судді
Грязнов В.В. ,

судді
Мельник О.В.

при секретарі судового засідання
Мухомеджанов Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача Вінницької
міської ради на додаткову ухвалу
господарського суду Вінницької
області від 09.01.2014р. у справі № 902/228/13-г
(суддя Кожухар М.С.)

за позовом Заступника прокурора міста
Вінниці в інтересах держави - в особі
Вінницької міської ради (м. Вінниця)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Централізована
резервна компанія" (м. Донецьк)

про стягнення 227 067,45 грн.

за участю представників сторін:

прокурора - Марщівська О.П. - посв. 019161
від 30.07.13р.

позивача - Волощук В.О. - дов. №33 від
30.01.14р.

відповідача - не з'явився;

Судом роз'яснено представникам сторін
права та обов'язки, передбачені ст.ст.20,
22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

Додатковою ухвалою господарського
суду Вінницької області від 09.01.2014 року
у справі № 902/228/13-г (суддя Кожухар М.С.)
за позовом Заступника прокурора міста
Вінниці в інтересах держави - в особі
Вінницької міської ради до Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Централізована резервна компанія" про
стягнення 227 067,45 грн. стягнуто з
Вінницької міської ради в дохід
Державного бюджету України 4 541,35
(чотири тисячі п'ятсот сорок одну
гривню 35 коп.) судового збору.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою
судом першої інстанції, позивач
звернувся з апеляційною скаргою до
Рівненського апеляційного
господарського суду в якій з підстав,
вказаних в цій апеляційній скарзі,
просить додаткову ухвалу
господарського суду першої інстанції
скасувати, посилаючись на порушення та
неправильне застосування
господарським судом першої інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, зокрема приписів ст. 49 ГПК
України.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 29.01.2014р. у
справі №902/228/13-г апеляційну скаргу
Вінницької міської ради прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 11.02.2014р.

В судовому засіданні 11.02.2014р.
представник позивача підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі та
надав усні пояснення на обґрунтування
своєї правової позиції. Вважає, що
додаткова ухвала господарського суду
Вінницької області 09.01.2014 року є
незаконною, тому просить її скасувати.
Прокурор не заперечив проти доводів
скаржника, покладається на розсуд суду.

Відповідач в призначене на 11.02.2014р.
судове засідання не з'явився, причини
неявки суду не повідомив.

Оскільки, в силу ч.2 ст.102 ГПК України,
апеляційна скарга на ухвалу місцевого
господарського суду розглядається
протягом 15 днів, ухвалою від 29.01.2014р.
явка представників сторін не
визнавалась обов'язковою, - колегія
суддів вважає за можливе розглянути
скаргу по суті за участю осіб, що
з'явились в судове засідання.

Згідно статті 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача та прокурора, вивчивши
матеріали справи, наявні в ній докази,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
Рівненський апеляційний господарський
суд

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Вінниці в
інтересах держави в особі Вінницької
міської ради звернувся до
господарського суду Вінницької
області з позовом про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Централізована
резервна компанія" 227 067,45 грн. збитків,
які нанесені Вінницькій міській раді
внаслідок неодержання нею доходів за
час тимчасового невикористання
земельної ділянки, площею 1,1473 га (для
виробничих потреб) по вул.
Тарногродського, 46 в м. Вінниця, за
період з липня 2010 року по липень 2012
року.

Ухвалою суду від 13.02.2013р. порушено
провадження у даній справі та
призначено її до розгляду.

В процесі розгляду справи в суді першої
інстанції, прокурором у відповідності
до ст.ст. 22, 78 ГПК України подано заяву
про відмову від позову, оскільки, як
пояснив прокурор, рішення, якими
затверджено розрахунок збитків,
скасовано рішенням Виконавчого
комітету Вінницької міської ради № 2289
від 17.10.2013р. Представник позивача
підтримав подану заяву.

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 08.01.2014р. у справі
№ 902/228/13-г прийнято заяву прокурора про
відмову від позову та припинено
провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1
ст. 80 ГПК України.

Додатковою ухвалою господарського
суду Вінницької області від 09.01.2014 року
у справі № 902/228/13-г стягнуто з
Вінницької міської ради в дохід
Державного бюджету України судовий
збір з розгляду даної справи в розмірі 2
відсотків від ціни позову - 4541,35 грн.

Не погоджуючись з даною ухвалою
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши доводи апеляційної
скарги стосовно дотримання норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 121 Конституції України
передбачено, що на органи прокуратури
України покладається представництво
інтересів громадян або держави в судах
у випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про
прокуратуру" прокурор або його
заступник при виявленні порушень
закону має право звертатись до суду з
заявами про захист прав і законних
інтересів громадян, держави, а також
підприємств та інших юридичних осіб.

Статтею 36-1 Закону України "Про
прокуратуру" визначено, що підставою
представництва прокурором в суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчинюються у відносинах між
ними або з державою.

Відповідно до п. 11 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір» від 8.07.2011 р. який
набрав чинності з 01.11.2011 року, визначені
категорії позивачів, які звільняються
від сплати судового збору в тому числі
це органи прокуратури - при здійсненні
своїх повноважень.

Згідно статті 82 ГПК України при
вирішенні господарського спору по суті
(задоволення позову, відмова в позові
повністю або частково) господарський
суд приймає рішення.

В силу ч.1 ст.86 ГПК України якщо
господарський спір не вирішується по
суті (відкладення розгляду справи,
зупинення, припинення провадження у
справі, залишення позову без розгляду
тощо), господарський суд виносить
ухвалу.

Відповідно до 4.6 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" від 21
лютого 2013 року № 7, приймаючи рішення зі
справи, провадження в якій порушено за
заявою прокурора, господарський суд у
разі повного або часткового
задоволення позову (скарги) стягує
судовий збір з відповідача (повністю
або пропорційно задоволеним вимогам),
якщо він не звільнений від сплати
судового збору; у разі ж повної або
часткової відмови в позові судовий
збір стягується з визначеного
прокурором позивача (так само повністю
або пропорційно задоволеним вимогам),
за винятком випадків, коли останнього
звільнено від сплати судового збору та
коли позивачем у справі є сам прокурор.

Таким чином, стягнення з визначеного
прокурором позивача (Вінницької
міської ради) судового збору
допускається у разі прийняття судом
рішення по суті заявлених позовних
вимог.

Однак, ухвалою суду від 08.01.14р. прийнято
відмову прокурора від позову,
провадження у справі припинено, що
свідчить про те, що спір по суті не
вирішувався - рішення не приймалося.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат господарський суд помилково
виходив з того, що винесення ухвали про
припинення провадження у справі за
розглядом заяви про відмову у позові, є
підставою для стягнення судового збору
з визначеного прокурором позивача.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на вище викладене, оскаржувана
ухвала про стягнення з Вінницької
міської ради судового збору була
прийнята судом із порушенням норм
матеріального права при невірному
застосуванні положень ст.49 ГПК України
та підлягає скасуванню.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103-106
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Вінницької міської
ради на додаткову ухвалу
господарського суду Вінницької
області від 09.01.14 р. у справі № 902/228/13-г -
задоволити.

2. Додаткову ухвалу господарського суду
Вінницької області від 09.01.14 р. -
скасувати.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
ХІІ-1 Господарського процесуального
кодексу України.

4. Справу повернути до господарського
суду Вінницької області.

Головуючий суддя
Розізнана І.В.

Суддя
Грязнов В.В.

Суддя
Мельник О.В.