ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2014 р.Справа № 922/5013/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання
Яровому А.С.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Овен",
с. Оленівка до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Лікон-Трейд", м. Харків
про стягнення 524 085,50 грн. за участю
представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агро-Овен", с.
Оленівка (позивач) звернулося до
господарського суду із позовною
заявою, в якій просить суд стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лікон-Трейд", м.
Харків (відповідача) заборгованість у
розмірі 524 085,50 грн., посилаючись на
неналежне виконання відповідачем
договірних зобов'язань за договором
поставки №926-ПУ від 14.12.2012 р.
та за договором про переведення боргу
№240/13 від 27.01.2013 р. Позивач також
просить суд покласти на відповідача
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 10 481,71 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився. У минулому
судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, просив суд позов
задовольнити. Через канцелярію суду
подав клопотання вх.№1657 від 20.01.2014 р.
про долучення до матеріалів справи
витягу з ЄДРПОУ стосовно відповідача,
який долучено судом до матеріалів
справи.

Відповідач про дату, час і місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, в судові
засідання, призначені на 19.12.2012 р., 15.01.2014
р. та 22.01.2014 р., свого повноважного
представника не направив, про причини
неявки суду не повідомив, витребуваних
документів до суду не подав.

Відповідно до статті 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Враховуючи те, що судом вжито всіх
передбачених законом заходів для
належного повідомлення відповідача
про дату, час та місце розгляду справи,
суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами відповідно до вимог ст. 75
ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, вивчивши
матеріали справи, всебічно та повно
дослідивши надані позивачем докази в
їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.03.2012 р. між ТОВ "Карпос" (покупець) та
ТОВ "Агро-Овен" (постачальник) був
укладений договір поставки №40/12
(а.с.16-20), за умовами якого постачальник
зобов'язався в порядку і строки,
встановлені цим договором, передати у
власність покупцеві товар, в певній
кількості і відповідної якості, а
покупець зобов'язався прийняти товар і
оплатити його на умовах, визначених у
цьому договорі.

Згідно з п. 10.1. додаткової угоди до
договору поставки №926-ПУ від
14.12.2012 р. (а.с.20) даний договір набирає
чинності з моменту його підписання
уповноваженими представниками сторін
і діє до 31.12.2013 р.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Як свідчать надані позивачем та
досліджені судом матеріали справи,
позивач свої зобов'язання за договором
поставки №40/12 від 19.03.2012 р. виконав
належним чином, поставив ТОВ "Карпос"
товар, що підтверджується відповідними
видатковими накладними (а.с. 67-242), які
підписано уповноваженими
представниками ТОВ "Карпос" та ТОВ
"Агро-Овен" і скріплено їх печатками.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Пунктом 5.4. договору поставки
передбачено, що покупець проводить
оплату товару на умовах відстрочення
платежу сім робочих днів з моменту
поставки товару.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

ТОВ "Карпос" порушив свої зобов'язання
за договором поставки №40/12 від 19.03.2012
р., оплативши отриманий товар частково,
внаслідок чого неоплаченим залишився
товар на суму 723 119,04 грн., що
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків між ТОВ "Карпос" та ТОВ
"Агро-Овен" станом на 28.02.2013 року (а.с.25),
який підписано уповноваженими
представниками ТОВ "Карпос" та ТОВ
"Агро-Овен" і скріплено їх печатками.

Судом також встановлено, що 27.01.2013 року
між ТОВ "Карпос" (первісний боржник), ТОВ
"Лікон-Трейд" (новий боржник) та ТОВ
"Агро-Овен" (кредитор) був укладений
договір про переведення боргу №240/13
(а.с.23-24).

Згідно з п. 1 договору про переведення
боргу первісний боржник переводить, а
новий боржник приймає грошовий борг у
розмірі 723 118,59 грн., що виник на підставі
договору поставки №40/12 від 19.03.2012 р.,
укладеного між первісним боржником та
кредитором.

Відповідно до п.3 договору про
переведення боргу кредитор зменшує
дебіторську заборгованість первісного
боржника одночасно збільшуючи
дебіторську заборгованість нового
боржника на суму, вказану в п. 1
договору.

Згідно з п. 10 договору цей договір
набуває чинності з моменту його
підписання уповноваженими
представниками сторін і діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за цим договором.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою (переведення боргу) лише
за згодою кредитора, якщо інше
непередбачено законом.

Отже, уклавши договір про переведення
боргу, відповідач прийняв на себе борг
за договором поставки №40/12 від 19.03.2012
року, укладеним між ТОВ "Агро-Овен" і ТОВ
"Карпос".

Проте відповідач взяті на себе
зобов'язання за договором про
переведення боргу №240/13 від 27.01.2013 р. не
виконав, оплативши заборгованість
частково в розмірі 238 941,83 грн., що
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків між сторонами станом на
28.02.2013 р. (а.с.26), підписаним
уповноваженими представниками сторін
і скріпленим їх печатками.

Таким чином, судом встановлено, що у
відповідача існує заборгованість
перед позивачем за договором про
переведення боргу №240/13 від 27.01.2013 р. в
розмірі 484 176,24 грн. (723 118,07 грн. - 238 941,83
грн. = 484 176,24 грн.).

Окрім того, судом встановлено, що 14.12.2012
р. між ТОВ "Лікон-Трейд" (покупець) та ТОВ
"Агро-Овен" (постачальник) був укладений
договір поставки №926-ПУ (а.с.48-52), за
умовами якого постачальник
зобов'язався в порядку та строки,
встановлені цим договором, передати у
власність покупцеві товар, в певній
кількості і відповідної якості, а
покупець зобов'язався прийняти товар і
оплатити його на умовах, визначених у
цьому договорі.

Відповідно до п. 5.1. цього договору
поставки підставою для оплати покупцем
товару є повне виконання
постачальником своїх зобов'язань за
договором. При наданні постачальником
належним чином оформлених накладних,
покупець здійснює оплату товару на
умовах відстрочки платежу десяти
календарних днів.

Як свідчать надані позивачем та
досліджені судом матеріали справи,
позивач поставив відповідачеві товар
згідно з умовами, передбаченими
договором поставки №926-ПУ від 14.12.2012 р.,
що підтверджується відповідними
видатковими накладними (а.с.56-63), які
підписано уповноваженими
представниками сторін і скріплені їх
печатками. Проте відповідач оплатив
отриманий товар частково. При цьому
вартість неоплаченого товару
становить 39 909,26 грн.

Таким чином, судом встановлено, що у
відповідача існує заборгованість
перед позивачем з оплати товару за
договором поставки №926-ПУ від 14.12.2012 р. в
розмірі 39 909,26 грн., а також за договором
про переведення боргу №240/13 від 27.01.2013 р.
в розмірі 484 176,24 грн., всього: 524 085,50 грн.,
що також підтверджується актом звірки
розрахунків станом на 28.02.2013 р. (а.с.26),
який підписано уповноваженими
представниками сторін і скріплено їх
печатками.

Позивач в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України
надіслав відповідачеві претензію вих.
№207 від 03.10.2013 р. (а.с.27-28) з вимогою
сплатити на користь позивача
заборгованість в розмірі 524 085,50 грн. у
семиденний строк з дня отримання
претензії. Зазначена претензія
отримана відповідачем 07.10.2013 р. (а.с.29).
Проте, відповідач на вказану претензію
відповіді не надав, заборгованості не
сплатив.

Надаючи правову кваліфікацію
фактичним обставинам справи та спірним
правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

В силу ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193
ГК України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

В силу ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на вищевикладені обставини,
норми закону і на те, що суму
заборгованості відповідачем не
спростовано і не погашено, суд визнав
позовні вимоги позивача про стягнення
з відповідача заборгованості в розмірі
524 085,50 грн. правомірними,
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового
збору, суд керується ст. 49 ГПК України,
покладаючи його на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 193
Господарського кодексу України, ст. ст.
509, 525, 526, 530, 629, 692, 712 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 1, 4, 4-3, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лікон-Трейд" (61052,
м. Харків, вул. Малиновського, 3, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агро-Овен"
(49022, Дніпропетровська область,
Магдалинівський район, с. Оленівка, ) заборгованість в розмірі
524 085,50 грн. та 10 481,71 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 25.01.2014 р.

Суддя Макаренко О.В.