ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2014 р.
Справа № Б-19/200-09

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Фоміна В.О., суддя Кравець Т.В.,
суддя Крестьянінов О.О.

при секретарі Деркач Ю.О.

за участю представників:

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Михайлов
О.І. (довіреність від 12.10.2013р. б/№)

арбітражного керуючого Лялюка
В.М.(свідоцтво №664 від 26.03.2013р.)

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», м. Київ (вх. № 3988Х/2) на ухвалу
господарського суду Харківської
області від 03.12.2013р. по справі № Б-19/200-09

за заявою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про визнання банкрутом в порядку
статей 47-49 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції до набрання чинності
законом від 22.12.2011р. №4212),

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03.12.2013 р.
затверджено звіт про відшкодування
витрат ліквідатора в сумі 17945 грн.,
оплату послуг в сумі 43255 грн і
додаткової винагороди ліквідатора в
сумі 36800,00 грн. Затверджено наданий суду
звіт ліквідатора. Визнано вимоги
кредиторів: ПАТ "ОТП Банк", м. Київ на
суму 856541,96 грн; гр. ОСОБА_4, м. Харків на
суму 1000000 грн; ТОВ "АН "Рестріелт" на суму
39116,05 грн, що були заявлені до СПДФО
ОСОБА_3 після визнання боржника
банкрутом та незадоволені за
недостатністю майна банкрута,
погашеними. Зобов`язано державного
реєстратора внести до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців запис про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи підприємця ОСОБА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_1, та передати
органам, які здійснювали облік,
відповідне повідомлення про зняття
фізичної особи підприємця з обліку.
Провадження у справі припинено.

ТОВ «ТОП Факторинг Україна» з вказаною
ухвалою не погодилось, звернулось до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на неповне
з`ясування судом першої інстанції
обставин справи та порушення норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті оскаржуваної ухвали,
просить її скасувати, справу направити
на розгляд до господарського суду
Харківської області.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 27.12.2013р.
апеляційну скаргу ТОВ «ТОП Факторинг
Україна»прийнято до провадження та
призначено до розгляду на 09.01.2014р.

09.01.2014р. від арбітражного керуючого
Лялюка В.М. надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якому він вважає
апеляційну скаргу безпідставною та
необгрунтованою.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 09.01.2014р.
розгляд справи відкладено на 23.01.2014р. В
судовому засіданні апелянт підтримав
доводи апеляційної скарги, просив суд
ухвалу господарського суду
Харківської області від 03.12.2013р.
скасувати та направити справу на новий
розгляд до господарського суду
Харківської області.

Арбітражний керуючий Лялюк В.М. в
судовому засіданні зазначив, що проти
доводів апеляційної скарги заперечує,
просить залишити її без задоволення,
посилаючись на її необґрунтованість.

Відповідно до статті 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обгрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
апелянта, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права в межах вимог,
передбачених ст. 101 ГПК України та
Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», а також
повноту встановлення обставин справи
та відповідність їх наданим доказам,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду
Харківської області від 18.12.2009р.
порушено провадження у справі про
банкрутство ФОП ОСОБА_3 в порядку
статей 47-49 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції до набрання чинності
законом від 22.12.2011р. №4212) (а.с. 1,2, т.1).

03.03.2010р. постановою господарського суду
Харківської області ФОП ОСОБА_3
визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру. Ліквідатором
боржника призначено арбітражного
керуючого Тоцьку К.М., яку було
зобов'язано відповіднодо статей 25-30, 47-49
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в строк до
03.03.2011 р. (а.с. 18-23, т.2).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21.11.2011р.
господарський суд за власною
ініціативою, на підставі ст. 32 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» звільнив від
виконання обов'язків ліквідатора ФОП
ОСОБА_3 арбітражного керуючого Тоцьку
В.М. та призначив Мухітдінова Р.Д.,
зобов'язавши його виконати у повному
обсязі ліквідаційну процедуру ФОП
ОСОБА_3

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07.02.2012р.
господарський суд Харківської області
на підставі заяви Мухітдінова Р.Д. про
звільнення його від виконання
обов'язків ліквідатора ФОП ОСОБА_3,
звільнив арбітражного керуючого
Мухітдінова Р.Д. від виконання
обов'язків ліквідатора ФОП ОСОБА_3 та
призначив ліквідатором арбітражного
керуючого Лялюка В.М., зобов'язавши його
виконати у повному обсязі ліквідаційну
процедуру ФОП ОСОБА_3

За результатами ліквідаційної
процедури ліквідатор ФОП ОСОБА_3
арбітражний керуючий Лялюк В.М. надав
суду звіт про проведену роботу та
ліквідаційний баланс.

Як зазначалось вище, ухвалою
господарського суду Харківської
області від 03.12.2013 р. затверджено звіт
про відшкодування витрат ліквідатора в
сумі 17945 грн., оплату послуг в сумі 43255
грн. і додаткової винагороди
ліквідатора в сумі 36800,00 грн.
Затверджено наданий суду звіт
ліквідатора. Визнано вимоги
кредиторів: ПАТ "ОТП Банк", м. Київ на
суму 856541,96 грн; гр. ОСОБА_4, м. Харків на
суму 1000000 грн; ТОВ "АН "Рестріелт" на суму
39116,05 грн., що були заявлені до СПДФО
ОСОБА_3 після визнання боржника
банкрутом та незадоволені за
недостатністю майна банкрута,
погашеними.

Розглянувши наданий ліквідатором звіт
та ліквідаційний баланс, господарський
суд Харківської області в ухвалі від
03.12.2013 року дійшов висновку про
наявність правових підстав для
затвердження звіту ліквідатора та
припинення юридичної особи-боржника.

Зокрема, ухвала суду мотивована тим, що
ліквідатор виконав всі дії по
ліквідації банкрута, суду надані
документи, які свідчать про ліквідацію
банкрута.

Проте, апеляційний суд не погоджується
з такими висновками суду першої
інстанції та вважає, що ухвала
господарського суду про затвердження
звіту ліквідатора та ліквідаційного
балансу, в порушення вимог ст. 43 ГПК
України, винесена передчасно, при
неповному з'ясуванні обставин, які
мають значення для справи, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), провадження у справах про
банкрутство здійснюється у порядку,
передбаченому цим кодексом з
врахуванням вимог Закону про
банкрутство, норми якого, як спеціальні
норми права, превалюють у застосуванні
над загальними нормами ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції до набрання чинності
законом від 22.12.2011р. №4212), провадження у
справах про банкрутство регулюється
цим Законом, ГПК України, іншими
законодавчими актами України.

Оскільки, ліквідація фізичної
особи-підприємця здійснюється з
урахуванням особливостей,
встановлених ст.ст. 47-49 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"(в
редакції до набрання чинності законом
від 22.12.2011р. №4212), ліквідатор повинен
виконати всі дії по ліквідації
банкрута, встановлені для загальної
процедури банкрутства, якщо вони не
суперечать особливостям, встановленим
для проведення ліквідаційної
процедури фізичної особи - підприємця.

Статтею 25 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"(в
редакції до набрання чинності законом
від 22.12.2011р. №4212) визначено
повноваження ліквідатора та членів
ліквідаційної комісії, до яких зокрема,
віднесені, такі повноваження: приймає
до свого відання майно боржника,
вживає заходів по забезпеченню його
збереження; виконує функції з
управління та розпорядження майном
банкрута; здійснює інвентаризацію та
оцінку майна банкрута згідно з
законодавством; аналізує фінансове
становище банкрута; виконує
повноваження керівника (органів
управління) банкрута; очолює
ліквідаційну комісію та формує
ліквідаційну масу; пред'являє до третіх
осіб вимоги щодо повернення
дебіторської заборгованості банкруту;
має право отримувати кредит для
виплати вихідної допомоги працівникам,
що звільняються внаслідок ліквідації
банкрута, який відшкодовується в першу
чергу згідно зі статтею 31 цього Закону
за рахунок коштів, одержаних від
продажу майна банкрута; з дня визнання
боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури повідомляє
працівників банкрута про звільнення та
здійснює його відповідно до
законодавства України про працю.
Виплата вихідної допомоги звільненим
працівникам банкрута провадиться
ліквідатором у першу чергу за рахунок
коштів, одержаних від продажу майна
банкрута або отриманого для цієї мети
кредиту; заявляє в установленому
порядку заперечення по заявлених до
боржника вимогах поточних кредиторів
за зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство, і
є неоплаченими; з підстав,
передбачених частиною десятою статті 17
цього Закону, подає до господарського
суду заяви про визнання недійсними
угод боржника; вживає заходів,
спрямованих на пошук, виявлення та
повернення майна банкрута, що
знаходиться у третіх осіб; передає у
встановленому порядку на зберігання
документи банкрута, які відповідно до
нормативно-правових документів
підлягають обов'язковому зберіганню;
реалізує майно банкрута для
задоволення вимог, включених до
реєстру вимог кредиторів, у порядку,
передбаченому цим Законом; повідомляє
про своє призначення державний орган
з питань банкрутства в десятиденний
строк з дня прийняття рішення
господарським судом та надає
державному органу з питань
банкрутства інформацію для ведення
єдиної бази даних щодо
підприємств-банкрутів; здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 вищевказаного
закону після завершення всіх
розрахунків з кредиторами ліквідатор
подає до господарського суду звіт та
ліквідаційний баланс, до якого
додаються: показники виявленої
ліквідаційної маси (дані її
інвентаризації); відомості про
реалізацію об'єктів ліквідаційної маси
з посиланням на укладені договори
купівлі-продажу та акти
приймання-передачі майна; реєстр вимог
кредиторів з даними про розміри
погашених вимог кредиторів; документи,
які підтверджують погашення вимог
кредиторів.

Отже, законодавцем передбачено певну
сукупність дій, яку необхідно вчинити в
ході ліквідаційної процедури та
перелік додатків до звіту ліквідатора,
які подаються суду разом із зазначеним
звітом та є предметом дослідження в
судовому засіданні за підсумками
ліквідаційної процедури, подання звіту
та ліквідаційного балансу
здійснюється ліквідатором за
наслідком всіх проведених ним дій в
ході ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону про
банкрутство господарський суд після
заслуховування звіту ліквідатора та
думки членів комітету кредиторів або
окремих кредиторів виносить ухвалу про
затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу.

Ухвала суду про затвердження звіту
ліквідатора, ліквідаційного балансу є
за своєю правовою природою судовим
рішенням, яке підсумовує хід
ліквідаційної процедури, в якому
необхідно повно відобразити обставини,
що мають значення для даної справи
(вчинення належних дій по виявленню
активів та пасивів боржника, зокрема,
виявлення ліквідатором кредиторів та
дотримання їх процесуальних прав під
час розгляду їх грошових вимог,
доведення неможливості відновлення
платоспроможності боржника внаслідок
вжитих ліквідатором заходів, доведення
неможливості задоволення визначених
ліквідатором вимог кредиторів з
наслідками його ліквідації), висновки
суду про встановлені обставини і їх
правові наслідки повинні бути
вичерпними, відповідати дійсності та
підтверджуватися достовірними
доказам, дослідженими в судовому
засіданні.

Проте, оскаржувана ухвала місцевого
господарського суду таким вимогам не
відповідає.

Матеріали справи не містять доказів
проведення інвентаризації активів
боржника у передбаченому
законодавством порядку, а саме,
Інструкцією по інвентаризації
основних засобів, нематеріальних
активів, товарно-матеріальних
цінностей, грошових коштів і
документів та розрахунків (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
№ 69 від 11.08.1994 року).

Відповідно до п. 7 вказаної інструкції,
основними завданнями інвентаризації є:
а) виявлення фактичної наявності
основних фондів, нематеріальних
активів, товарно-матеріальних
цінностей, коштів, цінних паперів та
інших грошових документів, а також
обсягів незавершеного виробництва в
натурі; б) установлення лишку або
нестачі цінностей і коштів шляхом
зіставлення фактичної наявності з
даними бухгалтерського обліку; в)
виявлення товарно-матеріальних
цінностей, які частково втратили свою
первісну якість, застарілих фасонів і
моделів, а також матеріальних
цінностей та нематеріальних активів,
що не використовуються; г) перевірка
дотримання умов та порядку збереження
матеріальних та грошових цінностей, а
також правил утримання та експлуатації
основних фондів; д) перевірка
реальності вартості зарахованих на
баланс основних фондів, нематеріальних
активів, товарно-матеріальних
цінностей, цінних паперів і фінансових
вкладень, сум грошей у касах, на
розрахунковому, валютному та інших
рахунках в установах банків, грошей у
дорозі, дебіторської і кредиторської
заборгованості, незавершеного
виробництва, витрат майбутніх
періодів, забезпечень та резервів
наступних витрат і платежів.

Поряд з цим, відсутні докази вжиття
ліквідатором заходів по виявленню або
неможливості виявлення дебіторської
заборгованості, немає доказів
наявності або відсутності укладених
господарських договорів, платіжних або
розрахункових документів, які б
свідчили про здійснення боржником
підприємницької діяльності на момент
звернення боржника до суду та на момент
розгляду ліквідаційного звіту.

У відповідності до приписів ст. 32
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", після
завершення усіх розрахунків з
кредиторами ліквідатор подає до
господарського суду звіт та
ліквідаційний баланс, до якого
додаються: показники виявленої
ліквідаційної маси (дані
інвентаризації); відомості про
реалізацію об'єктів ліквідаційної маси
з посиланням на укладені договори
купівлі-продажу; копії договорів
купівлі-продажу та актів
приймання-передачі майна; реєстр вимог
кредиторів з даними про розміри
погашених вимог кредиторів; документи,
які підтверджують погашення вимог
кредиторів. Після заслуховування звіту
ліквідатора та думки членів комітету
кредиторів або окремих кредиторів
виносить ухвалу про затвердження звіту
ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Якщо за результатами ліквідаційного
балансу після задоволення вимог
кредиторів не залишилося майна,
господарський суд виносить ухвалу про
ліквідацію юридичної особи - банкрута.

Якщо ліквідатор не виявив майнових
активів, що підлягають включенню до
ліквідаційної маси, він зобов'язаний
подати господарському суду
ліквідаційний баланс, який засвідчує
відсутність у банкрута майна.

Отже, ліквідаційний баланс - це
бухгалтерський звітний баланс, що
відображає матеріально-фінансовий
стан підприємства, організації чи
іншої структури на дату припинення їх
діяльності. Складається ліквідаційною
комісією і затверджується власником
підприємства або іншим органом, що
прийняв рішення про ліквідацію.

Як вбачається із матеріалів справи, в
порушення вищевказаних вимог Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» до поданого
звіту ліквідатора боржника Лялюка В.М.
від 25.11.2013р. взагалі не доданий
ліквідаційний баланс ФОП ОСОБА_3

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03.12.2013 р.
затверджено звіт ліквідатора та
припинено провадження по справі №
Б-19/200-09 без затвердження
ліквідаційного балансу ФОП ОСОБА_3

Чинне законодавство України не
визначає спеціальних вимог до
ліквідаційного балансу, а тому він має
відповідати загальним вимогам до
фінансової звітності. Зокрема, такі
вимоги передбачені Національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку 1 "Загальні
вимоги до фінансової звітності",
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України 07.02.2013 року № 73.

Наявний в матеріалах справи
"фінансовий звіт" за своїм змістом не
відповідає зазначеним вимогам до
фінансової звітності.

Вказані обставини свідчать, що
ліквідатором не виконані положення ч. 1
ст. 32 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" щодо надання
суду звіту та ліквідаційного балансу, а
тому вважати правомірним затвердження
їх судом першої інстанції колегія
суддів апеляційного господарського
суду не може.

Також необхідно зазначити, що
ліквідатором вжито не всіх заходів
щодо пошуку та виявлення майна
банкрута. Згідно довідки Управління
державтоінспекції №52/2574 від 28.04.2010р. за
ОСОБА_3 зареєстровано автомобіль ЗАЗ
ДЕУ номерний знак НОМЕР_2, 2004 року
випуску. Постановою державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Гусейновим А.П. від 23.07.2012р.
оголошено пошук майна ЗАЗ ДЕУ М13110, д/н
НОМЕР_2, 2004 р.в., що належить ОСОБА_3.

15.10.2013р. арбітражний керуючий Лялюк В.М.
звернувся до Управління УДАЇ ГУМВС
України в Харківській області з
проханням провести розшук автомобіля
банкрута.

Проте, матеріали справи не містять
результатів розшуку автомобіля ЗАЗ ДЕУ
М13110, д/н НОМЕР_2, 2004 р.в., що належить
ОСОБА_3, ні органом ВДВС, ні Управлінням
ДАЇ станом на час затвердження звіту
ліквідатора.

Відповідно п.п. 12-14 до статті 3-1 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції до
набрання чинності законом від 22.12.2011р.
№4212), оплата послуг арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) за
кожен місяць здійснення ним своїх
повноважень встановлюється та
виплачується в розмірі, встановленому
комітетом кредиторів і затвердженому
господарським судом, якщо інше не
встановлено цим Законом, але не менше
двох мінімальних заробітних плат та не
більше середньомісячної заробітної
плати керівника боржника за останні
дванадцять місяців його роботи перед
порушенням провадження у справі про
банкрутство. Кредитори мають право
встановлювати і виплачувати
арбітражному керуючому за
результатами його діяльності
додаткову винагороду, розмір якої
затверджується господарським судом.
Звіт про оплату послуг, відшкодування
витрат арбітражного керуючого
затверджується рішенням комітету
кредиторів та ухвалою господарського
суду. Ухвала може бути оскаржена у
встановленому порядку.

Затверджуючи звіт про оплату праці
ліквідатора у розмірі 43255 грн. і
додаткової винагороди ліквідатора в
сумі 36800,00 грн., господарський суд
залишив поза увагою факт відсутності
затвердження цього звіту комітетом
кредиторів. Відповідно до протоколу
зборів кредиторів від 28.03.2012р. ФОП
ОСОБА_3 прийнято рішення про визначення
оплати послуг ліквідатора в розмірі 8%
від суми, що надійде на ліквідаційний
рахунок від реалізації майна банкрута.
З матеріалів справи вбачається, що
майно боржника реалізовано на суму
460000,00 грн. Як вбачається, з документів
наданих до звіту ліквідатора, зокрема,
з фінансового звіту та розрахунку
оплати послуг ліквідатора по справі
№Б-19/200-09, ліквідатор встановив собі і
оплату послуг ліквідатора у розмірі
2-ох мінімальних заробітних плат
щомісячно з 07.02.2012р. по 06.12.2012р. - 43255,00
грн., і винагороду ліквідатора у
розмірі 8% від реалізованого майна - 36800
грн.

Проте, доказів затвердження
кредиторами оплати послуг ліквідатора
у розмірі 2-ох мінімальних заробітних
плат щомісячно з 07.02.2012р. по 06.12.2013р. -
43255,00 грн., матеріали справи не містять.

Таким чином, на думку колегії суддів,
звіт ліквідатора та ліквідаційний
баланс є підсумковими документами, які
підтверджують належне проведення
ліквідатором всіх заходів
ліквідаційної процедури відповідно до
вимог Закону про банкрутство, проте, у
даному випадку, затверджений судом
звіт ліквідатора таким вимогам не
відповідає, у зв'язку з чим,
затвердження судом першої інстанції
звіту ліквідатора банкрута та
припинення провадження у справі є
передчасним.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про скасування
ухвали господарського суду
Харківської області від 03.12.2013р., у
зв'язку з порушенням господарським
судом норм матеріального та
процесуального права, а також при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 2 ст.103, п.п.1,4 ч.1
ст.104, ст.105, ст.106 Господарського
процесуального Кодексу України,
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна», м. Київ
задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 3 грудня 2013р. по
справі №Б-19/200-09 скасувати.

Справу передати на розгляд до
господарського суду Харківської
області.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України через
Харківський апеляційний господарський
суд.

Повний текст підписаний 28.01.2014р.

Головуючий суддя
Фоміна В.О.

Суддя
Кравець Т.В.

Суддя
Крестьянінов О.О.