м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/23256/13 31.01.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хімпласт»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елко Пак»

про стягнення 4 113 632, 55 грн.

Суддя Ломака В.С.

За участю представників сторін:

від позивача: Сауляк О.Е. за
довіреністю б/н від 01.11.2013 р.;

Бондар І.В. за
довіреністю № 2ю від 10.01.2013 р.;

Вакуленко Є.В. за
довіреністю № 3ю від 10.01.2013 р.;

від відповідача: Тютрін НМ. за
довіреністю б/н від 10.01.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Хімпласт» (далі -
позивач) звернулась до господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елко Пак» (далі -
відповідач) про стягнення 4 171 634, 55 грн.
в тому числі 2 170 570,
00 грн. основного боргу, 35 050, 40 грн. 3 %
річних та 1 966 014, 15 грн. пені.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував на те, що відповідно до
укладеного між сторонами договору він
поставив відповідачу товар, який
останнім в порушення взятих на себе
зобов'язань не було оплачено у повному
обсязі, внаслідок чого у нього виникла
заборгованість перед позивачем.
Враховуючи зазначене, позивач вирішив
звернутись до суду за захистом своїх
прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 02.12.2013 р. порушено провадження
у справі № 910/23256/13, розгляд справи
призначено на 15.01.2014 р.

14.01.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
відповідача надійшло клопотання про
зупинення провадження у справі до
набрання законної сили рішення суду у
справі № 910/24471/13, що розглядається
господарським судом міста Києва.
Клопотання мотивоване тим, що
відповідач звернувся до суду з позовом
про визнання недійсним спірного
Договору поставки, у зв'язку з чим,
обставини встановлені судом під час
розгляду справи № 910/24471/13 можуть
вплинути, на думку відповідача, на
висновки суду при розгляді справи №
910/23256/13.

У судовому засіданні 15.01.2014 р. від
представника позивача надійшла заява
про зміну розміру позовних вимог, яка
за своїм змістом є заявою про зменшення
розміру позовних вимог, відповідно до
якої він просить суд стягнути з
відповідача 4 113 632, 55 грн., в тому числі 2
067 000, 00 грн. основного боргу, 45 522, 55 грн.
3 % річних та 2 001 110, 00 грн.
пені.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 15.01.2014 р., у зв'язку з неявкою
представника відповідача, розгляд
справи було відкладено на 28.01.2014 р.

У судовому засіданні 28.01.2014 р. судом
було прийнято до розгляду заяву
позивача про зменшення розміру
позовних, у зв'язку з чим вони
розглядаються в її редакції.

У судовому засіданні 28.01.2014 р. від
представників сторін надійшло
клопотання про продовження строку
розгляду спору на 15 днів.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.01.2014 р. на підставі
клопотання представників сторін та у
відповідності до ст. 69 ГПК України, було
продовжено строк вирішення спору на 15
днів та оголошено в судовому засіданні
перерву до 31.01.2014 р. Розгляд клопотання
відповідача про зупинення провадження
у справі відкладено до встановлення
фактичних обставин справи.

30.01.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшла заява, оформлена у
вигляді клопотання, відповідно до якої
він просить суд накласти в межах суми
позовних вимог арешт на грошові кошти
відповідача, які знаходяться на
рахунках в банківських установах, в
тому числі: № 6866 (долари США) та
№ 6866 (українська гривня) в
ПУАТ «Фідобанк», МФО 300175; № 9
(російські рублі), № 9 (долари США),
№ 9 (Євро), № 9 (українська
гривня) в АТ «Фортуна-банк», МФО 300904; №
4549 (російські рублі), № 4549
(долари США), № 4549 (Євро) та №
4549 (українська гривня) в ПАТ
«Радикал Банк», МФО 319111; № 909
(українська гривня) в ПАТ Банк
«Контракт», МФО 322465; № 1901 (долари
США), № 1901 (Євро), №
1901 (українська гривна), № 1901
(українська гривна), № 9003
(українська гривна), № 9002
(українська гривна), № 9001
(українська гривна), № 9005
(українська гривна), № 9004
(українська гривна).

Зазначена заява обґрунтована тим, що
відповідач заперечує факт отримання
товару та наявність заборгованості,
наявність якої однак підтверджено
позивачем наданими первинними
документами, заперечує проти
справжності підписів та печатки на
таких документах, заявив клопотання
про зупинення провадження у справі з
підстав звернення ним до суду з позовом
про визнання недійсним спірного
Договору, що в цілому свідчить про те,
що відповідач намагається затягнути
розгляд справи та ухилитись від
виконання зобов'язань за Договором
поставки, що також може мати наслідком
неможливість в подальшому виконання
рішення суду у даній справі.

Також, через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли письмові пояснення,
в яких він заперечує проти задоволення
клопотання відповідача про зупинення
провадження у справі, вказуючи на те, що
доводи відповідача щодо заперечень та
вимог в обох справах є суперечливими,
оскільки у даній справі відповідач
заперечує одержання товару, а в іншій
справі посилається лише на формальні
обставини укладення спірного Договору
поставки, що в сукупності, на думку
позивача, вказує на намагання
затягнути розгляд справи.

У судовому засіданні 31.01.2014 р. від
представника позивача надійшли
письмові уточнення до заяви про вжиття
заходів до забезпечення позову,
відповідно до яких він просить
накласти арешт на кошти відповідача, що
знаходяться на всіх рахунках в
банківських установах, виявлених
державною виконавчою службою.

У судовому засіданні 31.01.2014 р. судом
було розглянуто клопотання позивача
про вжиття заходів до забезпечення
позову та вирішено його задовольнити, з
наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 66 ГПК
України господарський суд за заявою
сторони, прокурора чи його заступника,
який подав позов, або з своєї
ініціативи має право вжити заходів до
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається в будь-якій
стадії провадження у справі, якщо
невжиття таких заходів може утруднити
чи зробити неможливим виконання
рішення господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті
заходи до забезпечення позову
застосовуються господарським судом як
засіб запобігання можливим порушенням
майнових прав чи охоронюваних законом
інтересів особи та гарантія реального
виконання рішення суду.

Відповідно до п. п. 1, 3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
№ 16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову» у вирішенні
питання про забезпечення позову
господарський суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Також, відповідно до абзацу 1 пункту 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Як зазначалось вище, позивач вказує на
тривале невиконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань, значний їх
розмір та ухилення від них, намагання
затягнути розгляд спору в судовому
порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає побоювання позивача відносно
унеможливлення в майбутньому
виконання рішення суду, якщо ним буде
задоволено позов, у випадку невжиття
заходів до забезпечення позову, такими,
що мають під собою обґрунтовані
підстави.

Так, до матеріалів справи позивачем
долучено первинні документи на
підтвердження поставки відповідачу
товару, проти чого відповідач
заперечує, ставлячи їх під сумнів.

На даній стадії судового розгляду суд
не має можливості перевірити
обґрунтованість доводів сторін, однак
враховує, що як заперечення проти факту
отримання товару у даній категорії
спорів, так і звернення відповідача до
суду з позовом про визнання недійсним
договору, за яким відбулась поставка,
може свідчити про намагання затягнути
судовий розгляд справи шляхом
зловживання своїми процесуальними
правами, в тому числі з метою вчинення
дій, спрямованих на зменшення активів.

Враховуючи зазначене, суд вважає з
метою недопущення порушення прав
позивача, вжити заходів до
забезпечення позову на час вирішення
спору між сторонами.

Так, позов, згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК
України, забезпечується накладанням
арешту на майно або грошові суми, що
належать відповідачеві.

Заходи щодо забезпечення позову
обов'язково повинні застосовуватися
відповідно до їх мети, з урахуванням
безпосереднього зв'язку між предметом
позову та заявою про забезпечення
позову.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Предметом позову є матеріально-правова
вимога позивача до відповідача, що
кореспондує зі способами захисту
порушеного права. Предмет позову
повинен мати правовий характер і
випливати з певних
матеріально-правових відносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом позову у даній справі є
вимоги позивача про стягнення з
відповідача заборгованості за
поставлений товар.

Оцінюючи ефективність вищевказаного
заходу до забезпечення позову, про який
подана відповідна заява, на предмет
захисту прав позивача, суд вважає за
необхідне в даному випадку її
задовольнити у повному обсязі.

Так, суд визнав наявність зв'язку між
вказаним заходом забезпечення позову і
предметом спору, співрозмірність та
адекватність заходу із заявленими
позивачем вимогами.

Вжиття наведеного заходу до
забезпечення позову сприятиме
запобіганню порушення прав позивача на
час вирішення спору в суді та в разі
задоволення позову - забезпечить
можливість відновлення його порушених
прав.

При цьому, суд враховує, що обрані
заходи до забезпечення позову не
повинні мати наслідком повне
припинення господарської діяльності
суб'єкта господарювання, якщо така
діяльність, у свою чергу, не
призводитиме до погіршення стану
належного відповідачеві майна чи
зниження його вартості.

Відповідно до приписів частини 1 статті
3 ГК України під господарською
діяльністю у цьому Кодексі розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність. Поняття господарської
діяльності міститься і в інших законах
України, проте на відміну від
загального визначення господарської
діяльності в ГК України, її визначення,
що міститься в спеціальних законах,
застосовується лише для цілей цих
законів.

У даному випадку, накладення арешту на
грошові кошти, які знаходяться на
рахунках відповідача, в межах суми
спору, на думку суду, не може призвести
до припинення господарської
діяльності відповідного суб'єкта
господарювання.

Так, відповідно до п. 7.1. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» у позовному провадженні
піддані арешту кошти слід обмежувати
розміром суми позову та можливих
судових витрат. Накладення
господарським судом арешту на рахунки
боржника чинним законодавством не
передбачене, але господарський суд
вправі накласти арешт на кошти, які
обліковуються на рахунках у
банківських або в інших
кредитно-фінансових установах, у межах
розміру сум позовних вимог та можливих
судових витрат. Відомості про
наявність рахунків, їх номери та назви
відповідних установ, в яких вони
відкриті, надаються суду заявником.

Таким чином, дослідивши
збалансованість інтересів сторін, суд
дійшов висновку, що застосування
вищезгаданого заходу до забезпечення
позову не порушує прав та охоронюваних
законом інтересів відповідача у справі
чи інших осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

За вказаних обставин, та беручи до
уваги те, що позивачем вказується на
фактичне порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів, суд
дійшов висновку про можливість
існування небезпеки в заподіянні шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до вирішення спору по суті та набранням
рішенням у даній справі законної сили.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.
ст. 66, 67, 86 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хімпласт» про
вжиття заходів до забезпечення позову
задовольнити.

2. З метою забезпечення позову, до
вирішення спору по суті та набрання
рішенням у даній справі законної сили,
накласти арешт на грошові кошти
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елко Пак» (04073, місто
Київ, Оболонський район, Московський
проспект, будинок 8; ), що
обліковуються на рахунках у
банківських установах, в тому числі: №
6866 (долари США) та № 6866
(українська гривня) в Публічному
акціонерному товаристві «Фідобанк»,
МФО 300175; № 9 (російські рублі), №
9 (долари США), № 9 (Євро), №
9 (українська гривня) в Публічному
акціонерному товаристві
«Фортуна-банк», МФО 300904;
№ 4549 (російські рублі), № 4549
(долари США), № 4549 (Євро) та №
4549 (українська гривня) в
Публічному акціонерному товаристві
«Радикал Банк», МФО 319111; № 909
(українська гривня) в Публічному
акціонерному товаристві Банк
«Контракт», МФО 322465; № 1901 (долари
США), № 1901 (Євро), № 1901
(українська гривна), № 1901
(українська гривна), № 9003
(українська гривна), № 9002
(українська гривна), № 9001
(українська гривна), № 9005
(українська гривна), № 9004
(українська гривна), та будь-яких інших
рахунках Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елко Пак» (04073, місто
Київ, Оболонський район, Московський
проспект, будинок 8; ),
виявлених державним виконавцем під час
виконання цієї ухвали, в межах суми 4 113
632 (чотири мільйони сто тринадцять
тисяч шістсот тридцять дві) грн. 55 коп.

3. Ухвала про забезпечення позову має
силу виконавчого документу відповідно
до ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження».

Стягувач: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Хімпласт» (03062, місто
Київ, Святошинський район, вулиця
Чистяківська, будинок 6/10, квартира 160;
).

Боржник: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Елко Пак» (04073, місто
Київ, Оболонський район, Московський
проспект, будинок 8; ).

4. Ухвала про забезпечення позову
набирає законної сили з дати її
прийняття 31.01.2014 р. та може бути
оскаржена в порядку, передбаченому
Господарським процесуальним кодексом
України.

5. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України
«Про виконавче провадження» дана
ухвала може бути пред'явлена до
виконання протягом року з моменту її
прийняття.

6. Ухвалу про забезпечення позову може
бути оскаржено в порядку,
встановленому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя В.С. Ломака