ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
Справа № 925/2108/13

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Спаських
Н.М., з секретарем Волна С.В. за участю
представників сторін:

від позивача: Нікітіна А.М. - за
довіреністю;

від відповідача: Науменко Т.А. - за
довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси справу за
позовом Моторного (транспортного)
страхового бюро України до Відкритого
акціонерного товариства "Миронівський
хлібопродукт" про стягнення 25 500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивачем пред'явлено позов про
стягнення з відповідача 25 500,00 грн.
ставового відшкодування в порядку
регресу та 2 000,00 грн. вартості наданої
правової допомоги.

Представник позивача позовні вимоги
підтримує повністю та просить їх
задовольнити.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечує з мотивів, що
ДТП за участі його працівника сталося в
стані алкогольного сп'яніння водія
Литвиненка С.А., що виключає
відповідальність відповідача, як
власника транспортного засобу. Крім
того відповідач просить застосувати до
вимог позивача строк позовної
давності, який сплив 01.07.2012 року та
відмовити у задоволенні позову
повністю.

Заслухавши доводи та пояснення
представників сторін, дослідивши
наявні в справі матеріали, суд вважає,
що позов не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Постановою Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 10.04.2009 року
у справі № 3-529/2009 (а.с. 11) встановлено, що
27 березня 2009 р. о 19 год. 15 хв. гр.
Литвиненко С.А., працюючи водієм
відокремленого підрозділу відповідача
"Птахофабрика Миронівська", на 68 км
автодороги Канів-Золотоноша керуючи в
стані алкогольного сп'яніння
автомобілем Краз д.н.з. СА 0680 АС з
причепом-платформою д.н.з. СА 0941 ХХ, на
якому перевозив гусеничний екскаватор,
перед початком руху не перевірив
надійність закріплення гусеничного
екскаватора на причепі-платформі, під
час руху не контролював це для
запобігання перешкоди руху, в процесі
стрілка екскаватора повернулася
ліворуч, а автомобіль Мерседес д.н.з. АА
9839 НС, який рухався в зустрічному
напрямку здійснив наїзд на стрілку, яка
перетнула проїжджу частину дороги в
темну пору доби, чим порушив п.п. 2.9, 22.2
ПДР України, своїми діями скоїв
адміністративне правопорушення
передбачене ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Волій
свою вину визнав.

На дату скоєння цієї пригоди водій
Литвиненко С.А. не мав чинного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

В результаті зазначеної ДТП був
пошкоджений автомобіль Мерседес д.н.з.
АА 9839 НС, який належить ТОВ "Фірма
АРТ-ПАК Лтд" (а.с. 9).

Згідно акта № 4/5 автотоварознавчого
дослідження від 29 травня 2009 року (а.с.
12-14) розмір матеріального збитку,
заподіяного власнику автомобіля Mercedes
Benz 823Atego, держ. № АА 9839 НС, внаслідок
пошкодження при ДТП, на день проведення
дослідження, з урахуванням технології
ремонту, вартості нормогодини та
запчастин ВАТ АТП "Атлант" та ТОВ "Аверс
ЛТД" складає 33 581,45 грн.

Зазначена шкода особисто винуватцем
ДТП не була відшкодована потерпілій
особі - ТОВ "Фірма АРТ-ПАК Лтд" .

01 червня 2009 року ТОВ "Фірма "АРТ-ПАК Лтд"
звернулося до Моторного
(транспортного) страхового бюро
України з заявою (а.с.7) про
відшкодування шкоди заподіяної в
результаті пошкодження транспортного
засобу до якої було додано копію полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВВ/5644127 (а.с. 10) з терміном дії
з 19.08.2008 р. до 18.08.2009 р.

01 липня 2009 року згідно наказу № 1651 від
01.07.2009 р. (а.с. 18) Моторне (транспортне)
страхове бюро України здійснило
виплату відшкодування ТОВ "Фірма
"АРТ-ПАК Лтд" в розмірі 25 500,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 2540 від 01 липня 2009 року (а.с. 17).

У відповідь на лист-претензію
Моторного (транспортного) страхового
бюро України № 8200/3-2-05 від 03.06.2009 р. з
вимогою сплатити відшкодовану суму
відокремлений підрозділ "Птахофабрика
Миронівська" відкритого акціонерного
товариства "Миронівський хлібопродукт"
надіслав лист від 25.06.2009 р. в якому
повідомив про відмову відшкодувати
шкоду з мотивів, що відшкодування
повинно здійснюватися трактористом
тієї організації, якій належить
екскаватор, що його перевозив водій
Литвиненко С.А. і він виявився
неналежним чином закріпленим (а.с. 8).

Згідно п. 39.1. ст. 39 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" Моторне (транспортне) страхове
бюро України є єдиним об'єднанням
страховиків, які здійснюють
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів за шкоду, заподіяну третім
особам. Участь страховиків у МТСБУ є
умовою здійснення діяльності щодо
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

МТСБУ є непідприємницькою
(неприбутковою) організацією і
здійснює свою діяльність відповідно до
цього Закону, законодавства України та
свого Статуту.

Статут МТСБУ затверджується зборами
засновників (членів) МТСБУ,
погоджується з Уповноваженим органом
та реєструється відповідно до вимог
законодавства.

МТСБУ не може виступати засновником чи
співзасновником юридичних осіб, що
займаються підприємницькою діяльністю
та/або мають на меті одержання
прибутку.

Згідно п. 39.2.1. ст. 39 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" основними завданнями МТСБУ є
здійснення виплат із централізованих
страхових резервних фондів
компенсацій та відшкодувань на умовах,
передбачених цим Законом.

Згідно п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих відшкодовує шкоду
на умовах, визначених цим Законом, у
разі її заподіяння транспортним
засобом, власник якого не застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність.

Суд вважає, що позивач є належною
особою, що здійснила страхове
відшкодування, оскільки ні водій
Литвиненко С.А., ні причіп з д.н.з. СА 0941
ХХ, на якому перевозився екскаватор і
стрілою якого було пошкоджено
автомобіль Мерседес не були
застраховані на час скоєння ДТП.
Застрахованим виявився лише
автомобіль КРАЗ д.н.з. СА 0680 АС, однак за
рахунок його страховки не може
покриватися шкода потерпілим особам,
про що позивачу було відомо з листа
Української транспортної страхової
компанії, копію якого надав позивач
заявою від 11.02.2014 року. Відповідач
проти даного факту заперечень не подав.

Згідно п. 38.2.1. ст. 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" МТСБУ після сплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов, зокрема, до:

- до власника, водія транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, крім осіб,
зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього
Закону (інваліди) ;

- до водія транспортного засобу,
який заволодів транспортним засобом за
допомогою протиправних дій;

- до страховика, якщо забезпечений
транспортний засіб, що заподіяв шкоду,
було встановлено та страховик був
зобов'язаний, але не виплатив страхове
відшкодування у порядку, встановленому
цим Законом;

Статтею 1187 ЦК України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1172 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Заперечення відповідача про
звільнення його від відповідальності
за дії свого працівника, який на час
скоєння ДТП перебував у стані
алкогольного сп'яніння, що
підтверджено постановою Канівського
міськрайонного суду від 10.04.2009 року (
а.с. 11), суд не приймає, виходячи з
такого:

У відповідності до ч. 2-4 ст. 1187 ЦК
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом. Особа,
яка неправомірно заволоділа
транспортним засобом і завдала шкоди
діяльністю щодо його використання,
зобов'язана відшкодувати її на
загальних підставах. Якщо
неправомірному заволодінню іншою
особою транспортним засобом сприяла
недбалість її власника (володільця),
шкода, завдана діяльністю щодо його
використання, зберігання або
утримання, відшкодовується ними
спільно, у частці, яка визначається за
рішенням суду з урахуванням обставин,
що мають істотне значення.

Відповідачем не надано суду доказів
про протиправність заволодіння водієм
Литвиненком С.А. автомобілем, за участі
якого скоєно ДТП, не відомо коли він
опинився у стані алкогольного
сп'яніння та чи мало місце недбальство
відповідача при заволодінні
Литвиненком С.А. автомобілем, якщо
вважати, що він вчинив це вже у стані
алкогольного сп'яніння. Постановою
Канівського міськрайонного суду від
10.04.2009 року ( а.с. 11) такі обставини не
були встановлені.

З цих підстав суд не може
однозначно стверджувати про те, що
відповідач є звільненим від майнової
відповідальності перед позивачем по
регресних виплатах за заявленим
позовом лише на підставі обставини,
що водій на момент ДТП перебував у
стані алкогольного сп'яніння.

Оскільки позивач здійснив
виплату страхового відшкодування в
сумі 25 500,00 грн. платіжним дорученням №
2540 від 01.07.2009 року (а.с. 17), то право на
стягнення цих коштів по регресу у
позивача виникло з цієї дати.

Суд задовольняє клопотання
відповідача про застосування до
позовних вимог строку позовної
давності, виходячи з такого:

У відповідності до ст. 256,257, 261 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, трирічний строк
позовної давності для стягнення 25 500,00
грн. коштів в порядку регресу, у
відповідача скінчився 01.07.2012 року.

Суд не погоджується із доводами
позивача про те, що строк позовної
давності переривався пред'явленням
позивачем позову до Відокремленого
підрозділу "Птахофабрика Миронівська"
ВАТ "Миронівський хлібопродукт",
виходячи з такого:

У відповідності до ст. 264, 265 ЦК
України позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується. Залишення
позову без розгляду не зупиняє
перебігу позовної давності.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач пред'явив позов про
відшкодування 25 500,00 грн. по регресу
сплаченого страхового відшкодування
на підставі події ДТП 27.03.2009 року за
участі Литвиненка С.А. до
відокремленого підрозділу відповідача
"Птахофабрика Миронівська".

Даний позов до господарського
суду Черкаської області було подано
27.08.2012 року, тобто більш ніж через три
роки після виплати страхового
відшкодування 01.07.2009 року.

Ухвалою від 28.08.2012 року по
матеріалах № 5026/1264/2012 господарський
суд Черкаської області відмовив у
прийнятті цієї позовної заяви, як
поданої до відокремленого підрозділу,
який не має статусу юридичної особи та
не може бути відповідачем у
господарському процесі.

Таким чином, хоча даний позов
(матеріал 5026/1264/2012) і містить ознаки
позову, поданого до одного з кількох
боржників, до яких за умовами п. 38.2.1. ст.
38 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" позивач міг
заявити позов і перервати перебіг
позовної давності, однак цей позов
заявлено до неналежного відповідача та
з пропущеним строком позовної
давності.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, у
задоволенні позову позивачу слід
відмовити повністю через сплив строку
позовної давності на його пред'явлення,
хоча право у позивача, за захистом
якого він звернувся до суду, є
порушеним.

Клопотання про поважність причин
пропуску строку позовної давності та
про його поновлення позивач суду не
подавав.

При відмові у позові судові
витрати покладаються на позивача.

В частині вимог позивача про стягнення
з відповідача 2 000,00 грн. вартості
наданої правової допомоги судом
встановлено наступне:

У відповідності до ст. 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

За змістом прохальної частини позову
позивач не просить стягнути 2000,00 грн. в
якості судових витрат і не пояснює
правову природу стягнення цієї суми в
контексті відношення до боргових
зобов'язань відповідача, вказуючи лише
що ці кошти є вартістю наданої правової
допомоги.

Оскільки позивачем не доведено, що
понесення 2500,00 грн. на надану правову
допомогу знаходиться у
безпосередньому причинному зв'язку із
пред'явленням позову до відповідача, то
у стягненні цих - коштів позивачу слід
відмовити. Тим більше, що у задоволенні
позову позивачу відмовлено повністю.

На підставі викладеного у
задоволенні позову слід відмовити
повністю.

Керуючись статтями 49, ст. 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 13 лютого
2014 року.

Суддя
Н.М. Спаських