ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року Справа № 2/5/10

Вищий господарський суд
України у складі колегії суддів:

Головуючого -
Ткаченко Н.Г.

Суддів -
Коробенка Г.П.

Куровського С.В.

За участю : представника ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" - Гіндрюка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"

на постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 01.10.2013 р. та
ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 28.08.2013 р. по
справі № 2/5/10 за заявою ЗАТ "Компанія
РАЙЗ" до СЗАТ "Ольвія" про банкрутство,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 13.01.2010 р.
порушено провадження по справі № 2/5/10
про банкрутство СЗАТ "Ольвія", введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Ухвалою підготовчого засідання
господарського суду Миколаївської
області від 09.02.2010 р. по справі № 2/5/10
введено процедуру розпорядження
майном СЗАТ "Ольвія"; призначено
розпорядником майна боржника
арбітражного керуючого Адамовича Є.В.;
визнано безспірні вимоги ініціюючого
кредитора : ЗАТ "Компанія РАЙЗ" до
боржника в сумі 1 277 428,00 грн., якого
зобов'язано у 10-ти денний термін подати
до офіційних друкованих органів
оголошення про порушення справи про
банкрутство боржника з наданням
відповідних доказів суду, зобов'язано
розпорядника майна боржника скласти
реєстр вимог кредиторів, який надати
суду на затвердження до 19.04.2010 р.,
призначено попереднє засідання суду на
29.05.2010 р.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 01.03.2012 р., яку
змінено ухвалою від 13.03.2012 р., по справі
№ 2/5/10 затверджено реєстр вимог
кредиторів СЗАТ "Ольвія", у тому числі і
вимоги ПП "Кімбурнпродрезерв" в сумі 2 000
000,00 грн., які забезпечені заставою
майна боржника.

Постановою господарського суду
Миколаївської області від
16.05.2012 р. боржника - СЗАТ "Ольвія"
визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру та призначено
ліквідатором боржника арбітражного
керуючого Ільєнок Л.С.

До господарського суду Миколаївської
області 04.06.2013 р. надійшла заява
ліквідатора СЗАТ "Ольвія" -
арбітражного керуючого Ільєнок Л.С.
про визнання недійсною угоду №4 від
28.01.2010 р., укладену між СЗАТ "Ольвія" та
ПП "Кімбурнпродрезерв" щодо передачі
боржником у заставу належного йому
міжселищного газопроводу
Рівне-Парутине.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 28.08.2013 р. по
справі № 2/5/10 /суддя Міщенко В.І./ заяву
ліквідатора СЗАТ "Ольвія" Ільєнок Л.С.
про визнання недійсною угоду №4 від
28.01.2010 р., укладену між СЗАТ "Ольвія" та
ПП "Кімбурнпродрезерв" залишено без
задоволення.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 01.10.2013
р. по справі №2/5/10 /судді Пироговський
В.Т., Філінюк І.Г., Лавриненко Л.В./
ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 28.08.2013 р.
залишено без змін.

В касаційній скарзі кредитор по справі
- ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" просить
скасувати постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
01.10.2013 р. та ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 28.08.2013 р.,
посилаючись на те, що вони винесені з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, прийняти нове
рішення по справі, яким задовольнити
заяву ліквідатора боржника про
визнання недійсної угоди №4 від 28.01.2010
р., укладеної між СЗАТ "Ольвія" та ПП
"Кімбурнпродрезерв".

Заслухавши доповідь судді Ткаченко
Н.Г., пояснення представника ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль", який підтримав
касаційну скаргу у повному обсязі,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів прийшла до висновку, що
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Провадження по даній справі про
банкрутство здійснюється за Законом
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в редакції,
чинній до 19 січня 2013 р.

Як вбачається із матеріалів справи і
було встановлено судом першої
інстанції, 28.01.2010 р. між ПП
"Кімбурнпродрезерв" та СЗАТ "Ольвія"
укладено угоду №4 до кредитного
договору № 7.4.-30 від 18.10.2008 р., відповідно
до умов якої, ПП "Кімбурнпродрезерв"
(поручитель) зобов'язався здійснити
оплату грошових коштів у розмірі 2 000
000,00 грн. згідно договору поруки № 10-573
від 27.01.2010 р. за виконання зобов'язання
СЗАТ "Ольвія" за кредитним договором №
7.4.-30 від 18.10.2008 р. (п. 1 угоди № 4 від 28.01.2010
р.); СЗАТ "Ольвія" визнало
заборгованість у розмірі 2 000
000,00 грн., що були перераховані згідно
договору поруки № 10-573 від 27.01.2010 р. та
зобов'язалося повернути вказані
грошові кошти поручителю до 15.02.2010 р. (п.
2 угоди № 4 від 28.01.2010 р.); в якості
забезпечення виконання зобов'язання по
поверненню грошових коштів поручителю
СЗАТ "Ольвія" передало під заставу
майно: міжселищний газопровід
(Рівне-Парутине), загальною вартістю 9 613
878,00 грн. яке належить СЗАТ "Ольвія" та
знаходиться на його балансі (п. 3 угоди
№ 4 від 28.01.2010 р.).

Відмовляючи ліквідатору боржника у
задоволенні заяви про визнання
недійсною угоди № 4 від 28.01.2010 р.,
господарський суд першої інстанції
виходив з того, що підстави для
визнання угоди не дійсною, згідно ч.10
ст.17 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" відсутні, а
посилання ліквідатора на ч.11 ст. 17
вказаного Закону є помилковим,
оскільки наведена норма є спеціальною
і застосовується виключно на стадії
санації боржника, крім того, згідно
ухвали суду про порушення провадження
про банкрутство від 13.01.2010 р. боржнику
не заборонялось укладання угод, а
заборонено лише вчиняти певні дії щодо
майнових активів боржника і не
конкретизовано які саме дії.

Одеський апеляційний господарський
суд погодився з висновками
господарського суду першої інстанції
про відмову у задоволенні заяви
ліквідатора боржника Ільєнок Л.В. про
визнання недійсною угоди № 4 від 28.01.2010
р. та залишив ухвалу господарського
суду Миколаївської області від 28.08.2013
р. без змін, зазначивши при цьому, що
висновок суду першої інстанції щодо
неможливості посилання ліквідатора
при зверненні з даною заявою на ч.11ст.17
Закону "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом , оскільки дана
норма закону застосовується виключно в
процедурі санації - є помилковим.

Але з такими висновками суду першої та
апеляційної інстанції повністю
погодитись не можна.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства
рішення суду є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Оскаржувана постанова апеляційної
інстанції та ухвала суду першої
інстанції вимогам закону не
відповідають.

Відповідно до ст.41 ГПК України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ст.1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
мораторій на задоволення вимог
кредиторів - зупинення виконання
боржником, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до прийняття рішення про
введення мораторію.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
мораторій на задоволення вимог
кредиторів вводиться одночасно з
порушенням провадження у справі про
банкрутство, про що зазначається в
ухвалі господарського суду, тобто, з
моменту порушення справи про
банкрутство автоматично вводяться
обмеження на діючі
господарсько-правові відносини
боржника і пов'язаних з ним кредиторів.

Ухвалою господарського суду першої
інстанції від 13.01.2010 р. порушено
провадження по справі про банкрутство
СЗАТ "Ольвія", введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів та
заборонено посадовим особам боржника
або власнику майна боржника чи
уповноваженому ним органу або іншим
особам вчиняти певні дії щодо майнових
активів боржника.

Як було зазначено вище, відповідно до
умов спірної угоди № 4 від 28.01.2010 р., яка
укладена через 2 тижні після порушення
провадження по справі про банкрутство
СЗАТ "Ольвія", боржник визнав
заборгованість перед ПП
"Кімбурнпродрезерв" у розмірі 2 000 000,00
грн., що були перераховані згідно
договору поруки № 10-573 від 27.01.2010 р. та
зобов'язався повернути вказані грошові
кошти поручителю до 15.02.2010 р. і передав в
якості забезпечення виконання
зобов'язання по поверненню грошових
коштів поручителю під заставу належне
йому майно загальною вартістю 9 613 878,00
грн.

Відмовляючи ліквідатору боржника в
задоволенні заяви про визнання
недійсною угоди № 4 від 28.01.2010 р., що
укладена між СЗАТ "Ольвія" та ПП
"Кімбурнпродрезерв", господарський суд
першої інстанції належним чином не
дослідив повноваження голови
правління боржника, який одноособово,
після порушення провадження по справі
про банкрутство, введення мораторію на
задоволення вимог кредиторів та
заборони на вчинення дій щодо майнових
активів боржника уклав спірний
договір.

Згідно ч. 10 ст. 17 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
керуючий санацією в трьохмісячний
строк з дня прийняття рішення про
санацію має право відмовитися від
виконання договорів боржника,
укладених до порушення провадження у
справі про банкрутство, не виконаних
повністю або частково, якщо: виконання
договору завдає збитків боржнику;

договір є довгостроковим (понад
один рік) або розрахованим на одержання
позитивних результатів для боржника в
довгостроковій перспективі, крім
випадків випуску продукції з
технологічним циклом, більшим за
строки санації боржника;

виконання договору створює умови, що
перешкоджають відновленню
платоспроможності боржника.

Статтею 25 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачені повноваження ліквідатора
банкрута.

Зокрема, ч. 1 ст. 25 Закону передбачене
право ліквідатора боржника подавати
до господарського суду заяви про
визнання недійсними угод боржника з
підстав, передбачених ч.10 ст. 17 Закону.

Визначені у ст. 17 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
підстави для визнання угод (майнових
дій) боржника недійсними - є
спеціальними підставами для визнання
угод (майнових дій) боржника
недійсними, стосуються виключно
процедури банкрутства і мають
розглядатися в межах провадження
справи про банкрутство.

При цьому, при визнанні угод недійсними
з підстав, передбачених ст. 17 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", завдання
ліквідатора полягає у поверненні майна
до ліквідаційної маси боржника,
використовуючи засоби процедури
банкрутства.

Розглядаючи вказаний спір та
відмовляючи ліквідатору боржника в
задоволенні заяви про визнання
недійсною угоди № 4 від 28.01.2010 р.
господарській суд першої інстанції
належним чином не перевірив, чи не
порушує права та інтереси як боржника
так і кредиторів по справі про
банкрутство спірна угода, не дослідив
правомірність та відповідність
вимогам чинного законодавства умов
спірної угоди, з урахуванням вимог
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", зокрема,
питання щодо того, чи не завдає
виконання укладеної угоди, за якою
боржник визнав заборгованість перед
ПП "Кімбурнпродрезерв" у розмірі 2 000 000,00
грн. та передав в заставу майно на суму 9
613 878,00 грн., збитків боржнику і чи не
створює укладення та виконання даної
угоди умов, що перешкоджають
відновленню платоспроможності
боржника.

Крім того, згідно ч.2 ст.36 ГПК України,
письмові докази подаються суду в
оригіналі або в належним чином
засвідченій копії.

Згідно до ч. 2 ст.34 ГПК України ,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В матеріалах справи відсутній оригінал
чи належним чином засвідчена копія
спірної угоди № 4 від 28.01.2010 р., яка
укладена між СЗАТ "Ольвія" та ПП
"Кімбурнпродрезерв".

Відповідно до вимог ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обґрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Одеський апеляційний господарський
суд належної оцінки зазначеним вище
обставинам не дав і постановив судове
рішення по справі без всебічного,
повного і об'єктивного розгляду всіх
обставин справи та доказів, які мають
суттєве значення для правильного
вирішення спору.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
01.10.2013 р. та ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 28.08.2013 р. по
справі про банкрутство СЗАТ "Ольвія" не
можна визнати як такі, що відповідають
фактичним обставинам справи і вимогам
закону, а отже, вони підлягають
скасуванню, а справа направленню на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

При новому розгляді справи суду слід
врахувати вище викладене, більш повно
та всебічно перевірити дійсні
обставини справи, дати належну оцінку
зібраним по справі доказам, доводам та
запереченням сторін і в залежності від
встановленого та вимог закону
постановити законне та обґрунтоване
рішення.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст.1115, 1117-11113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 01.10.2013 р.
та ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 28.08.2013 р. по
справі № 2/5/10 скасувати.

Справу № 2/5/10 направити на новий
розгляд до господарського суду
Миколаївської області.

Головуючий -
Ткаченко Н.Г.

Судді -
Коробенко Г.П.

Куровський С.В.