ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р.
Справа № 923/113/13-г

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючого судді
Марка Р.І.

суддів
Бойко С.М.

Костів Т.С.

при секретарі судового засідання
Томкевич Н.М.

за участю представників:

від позивача - Шпак Т.Г.;

від відповідача - не з'явились,

розглянувши матеріали апеляційної
скарги товариства з обмеженою
відповідальністю "СОЛАРЕНЕРГО", вих. №
170 від 23.10.2013р. (вх. № 05-05/2316/13 від 28.10.2013р.).

на рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 08.05.2013р.

у справі № 923/113/13-г, суддя Шіляк М.А.

за позовом: публічного акціонерного
товариства "ЕРДЕ БАНК", м. Київ

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "СОЛАРЕНЕРГО", м.
Рогатин

про стягнення заборгованості в сумі 1
943 043,75 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області від 08.05.13р. у
справі № 923/113/13-г позовні вимоги
задоволено.

Не погодившись з рішенням
господарського суду
Івано-Франківської області від 08.05.2013р.
у справі № 923/113/13-г, товариство з
обмеженою відповідальністю
"СОЛАРЕНЕРГО" звернулось до
Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, вих. № 170 від 23.10.2013р. (вх. №
05-05/2316/13 від 28.10.2013р.). Згідно
автоматичного розподілу справ КП
"Документообіг господарських судів",
28.10.2013р. справу за № 923/113/13-г розподілено
до розгляду судді - доповідачу Марку
Р.І.
Розпорядженням в.о.голови суду від
28.10.2013р. у склад колегії для розгляду
справи № 923/113/13-г введено суддів Бойко
С.М. та Бонк Т.Б. Ухвалою
Львівського апеляційного
господарського суду від 28.10.13
апеляційну скаргу у справі № 923/113/13-г
прийнято до провадження, справу
призначено до розгляду на 25.11.13.

Ухвалами Львівського апеляційного
господарського суду розгляд справи
відкладався з підстав, викладених у
них.

В даному судовому засіданні
представник позивача підтримала
доводи, викладені у відзиві на
апеляційну скаргу і висловила свої
міркування з питань, що виникли в ході
розгляду справи.

Відповідач в судове засідання участі
свого представника повторно не
забезпечив.

Враховуючи те, що сторін не було
позбавлено конституційного права на
захист охоронюваних законом інтересів,
а також те, що їх своєчасно та належним
чином було повідомлено про час та місце
розгляду справи, судова колегія дійшла
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності представника
відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення
місцевим господарським судом,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного судового рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що у задоволенні
вимог апеляційної скарги слід
відмовити, оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
залишити без змін, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Як встановлено місцевим господарським
судом та вбачається з матеріалів
справи, 05.10.11 між Публічним акціонерним
товариством "ЕРДЕ БАНК" (Кредитодавець)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "СОЛАРЕНЕРГО"
(Позичальник) було укладено "Договір
зростання" Кредитний договір № 179/11-КЛ
(кредитна лінія), відповідно до п. 1.1.
якого Кредитодавець надає
Позичальнику у тимчасове користування
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти
(Кредит) на умовах, визначених цим
Договором та Додатковими
договорами/угодами до нього, що
складають невід'ємну частину Договору.

Згідно з п.п. 1.1.1. п. 1.1 Договору Кредит
надається у формі кредитної лінії з
максимальним лімітом кредитування в
сумі 2 000 000 гривень.

Термін остаточного повернення Кредиту
- 4 жовтня 2013 року включно (п.п. 1.1.2. п. 1.1.
Договору).

Відповідно до п.п. 1.1.3. п. 1.1 Договору
процентна ставка за користування
Кредитом складає 22 проценти річних.

Підпунктом 3.3.5 п. 3.3. Договору
передбачено, що Позичальник
(відповідач) зобов'язаний на вимогу
Кредитодавця (позивача) достроково
повернути наявну заборгованість за
Кредитом та сплатити проценти за його
користування, комісії, можливі штрафні
санкції у випадках, визначених п.п. 2.9.,
4.4., 5.2. Договору.

Відповідно до п.п. 2.9.1. п. 2.9. Договору
Кредитодавець має право призупинити
надання Кредиту (Траншів) та/або
вимагати дострокового погашення
заборгованості за Договором у повному
обсязі у разі наявності простроченої
заборгованості за Кредитом (Траншами),
нарахованими процентами та комісіями,
штрафними санкціями, передбаченими
Договором.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивач виконав свої зобов'язання по
Договору у повному обсязі, що
підтверджується випискою з
позичкового рахунку № 2063.7.21343.001 (а.с.
19-37, т І ). Перерахування коштів
відбувались кількома траншами
відповідно до меморіальних ордерів на
загальну суму 1 778 600,00 грн. (а.с. 11-18, т І).

Станом на 18.01.13 заборгованість по
договору складає: 1 778600,00 грн. - основна
сума кредиту; 163 371,72 грн. - прострочені
проценти за користування кредитом; 1
072,03 - пеня за прострочене тіло кредиту,
загальна сума заборгованості складає 1
943 043,75 грн., що підтверджується
розрахунком позивача (а.с. 38, т І), який
не спростовано відповідачем.

З метою досудового врегулювання спору
відповідачу направлялась вимога про
усунення порушень по Кредитному
договору № 179/11-КЛ від 05.10.11 та погашення
заборгованості (вх. № 33 від 03.01.13),
відповідно до якої Кредитодавець
вимагав дострокового погашення
Кредиту, сплати процентів за фактичний
час користування Кредитом, а
Позичальник зобов'язаний виконати цю
вимогу за реквізитами та в строк до
17.01.13 включно. Докази направлення та
вручення вимоги наявні в матеріалах
справи (а.с. 39, т І).

Вказану вимогу відповідач залишив без
відповіді та задоволення.

У зв'язку з порушенням відповідачем
своїх зобов'язань в частині повернення
отриманих кредитних коштів та сплати
відсотків за користування кредитом,
позивач звернувся до суду з позовом у
даній справі.

Згідно зі ст. ст.1054, 1050 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умова, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит і сплатити відсотки. Якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
кредиту, він зобов'язаний сплатити
грошову суму за вимогою кредитора.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином, зокрема, у
відповідності до умов договору та
вимог чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 598 цього Кодексу
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

У відповідності до вимог ст. 599 ЦК
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

У даному випадку, відповідачем
всупереч вказаних норм права порушено
умови договору щодо повернення кредиту
та сплати відсотків за користування
кредитом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1049 ЦК України
позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Відповідачем не подано суду доказів
повернення кредиту.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції про наявність правових
підстав для задоволення позовних вимог
про стягнення з відповідача 1 943 043,75 грн.
заборгованості, а саме: 1 778600,00 грн. -
основної суми кредиту; 163 371,72 грн. -
прострочених процентів за
користування кредитом та 1 072,03 - пені за
прострочене тіло кредиту.

Доводи скаржника про порушення та
неправильне застосування місцевим
господарським судом норм
процесуального права є безпідставними,
оскільки не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні.

З врахуванням викладеного, судова
колегія не вбачає підстав для
задоволення вимог апеляційної скарги
та зміни чи скасування оскаржуваного
судового рішення.

Відповідно до ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 08.05.13р. у
справі № 923/113/13-г залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору
за перегляд рішення в апеляційному
порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повна постанова складена 13 лютого 2014 р.

Головуючий суддя
Марко Р.І.

Суддя
Бойко С.М.

Суддя
Костів Т.С.