ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2014 р.Справа № 922/4789/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула
Д.В.

розглянувши справу

за позовом Валківського міжрайонного
прокурора м. Валки, 3-я особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Кабінет
міністрів України, м. Київ; до
відповідача 1: Коломацької районної
державної адміністрації, смт. Коломак ,
відповідача 2: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків про
скасування розпорядження та визнання
недійсними договорів за участю :

прокурора - не з'явився;

представника 3-ї особи - Балавацька Д.А.,
за довіреністю № 5 від 08.01.2014;

представника відповідача 1 - Троян А.О.,
за довіреністю № 01-40/3655 від 16.12.2013;

відповідача 2 - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2013 року Валківський
міжрайонний прокурор звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
відповідача 1 - Коломацької районної
державної адміністрації, відповідача 2
- Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1. У
позовній заяві прокурор просить суд
визнати незаконним та скасувати
розпорядження голови Коломацької
районної державної адміністрації № 83
від 24.03.2009 року "Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення в натурі (на
місцевості) меж земельної ділянки зі
ставком ФОП ОСОБА_1 та оформлення права
користування на умовах оренди
(УКЦВЗ-1.11.6) із земель запасу на
території Коломацької селищної ради та
Шляхівської сільської ради"; визнати
недійсними договір оренди земельної
ділянок від 24.03.2009 року, укладених між
Коломацькою районною державною
адміністрацією Харківської області та
ФОП ОСОБА_1, площею 51,6859 га, яка
розташована за межами населеного
пункту на території Коломацької
селищної ради Коломацького району
Харківської області; визнати
недійсними договір оренди земельної
ділянок від 24.03.2009 року, укладених між
Коломацькою районною державною
адміністрацією Харківської області та
ФОП ОСОБА_1, площею 6,8360 га, яка
розташована за межами населеного
пункту на території Шляхівської
сільської ради Коломацького району
Харківської області та скасувати
рішення про його державну реєстрацію. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на ст.ст. 20, 207, 208 ГК України,
ст. 152 ЗК України, статті 16, 215, 216 ЦК
України.

В судовому засіданні 14.01.2014 судом було
оголошено перерву до 23.01.2014.

Прокурор в призначене на 23.01.2014 судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив. Про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
особистий підпис прокурора Хряк О.О.
на судовому повідомленні про дату, час
та місце наступного судового
засідання. В судових засіданнях, яких
був присутній прокурор, він позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив задовольнити позов з підстав
наведених у позовній заяві та раніше
наданих суду правових обґрунтуваннях
до позовних вимог (т. І, вх.47323, а.с. 56-64), в
яких в обґрунтування своєї позиції по
справі зазначає, що при прийнятті
Коломацькою райдержадміністрацією
оскаржуваного розпорядження був
відсутній проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, що
суперечить вимогам чинного земельного
законодавства України на момент
прийняття розпорядження №83 від 24.02.2009
та укладення спірних договорів оренди
землі, крім того в розпорядженні
Коломацької райдержадміністрації від
24.03.2009, так і договорі оренди земельної
ділянки, загальною площею 58,5219 га,
відсутні будь-які дані про площу
прибережних захисних смуг; укладені
договори оренди землі не погоджено з
відповідними державними органами, при
передачі земельних ділянок в оренду
фактично порушено їх цільове
використання; в договорах оренди землі
відсутні умови щодо передачі у заставу
та внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки.

Представник третьої особи на стороні
позивача позовні вимоги підтримує в
повному обсязі з підстав, наведених у
письмових поясненнях, наданих суду
14.01.2014 за вх. № 1072, в яких зазначає, що
надання в оренду відповідачу 2
земельної ділянки площею 58,5219 га для
комерційної діяльності суперечить
нормам Земельного кодексу України,
якими закріплене цільове використання
земель, у зв'язку з чим просить
задовольнити позов.

Представник відповідача 1 (Коломацької
райдержадміністрації) позовні вимоги
визнає в повному обсязі з підстав,
наведених у наданому суду 14.01.2014
відзиві на позовну заяву за вх. № 930, в
якому представник відповідача 1
зазначає, що спірні договору оренди
землі укладені з порушенням вимог
чинного законодавства.

Відповідач 2 в судове засідання 23.01.2014
свого повноважного представника не
направив, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про що свідчить особистий підпис
представника відповідача на судовому
повідомленні про дату, час та місце
наступного судового засідання. В
судовому засіданні 14.01.2014 представник
відповідача 2 заперечував проти
задоволення позовних вимог в повному
обсязі та надав суду письмові
заперечення на позовну заяву (вх. 1070).

Крім того, в судовому засіданні 14.01.2014
представником відповідача було надано
суду клопотання про залучення у справі
в якості 3-ї особи на стороні позивача,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Державну інспекцію
сільського господарства в Харківській
області (вх.1077), яке залишається судом
без задоволення, як безпідставне та
необґрунтоване, виходячи з наступного:

Відповідно до положень ст.ст. 6, 7, 9, 10 ЗУ
"Про державний контроль за
використанням та охороною земель", які
визначають повноваження зазначеного
органу, не передбачено повноважень
щодо звернення до суду, щодо участі в
судових засіданнях про визнання
незаконними (недійсними) рішень
органів державної влади та місцевого
самоврядування щодо розпорядження
землею, визнання недійсними правочинів
щодо відчуження чи передачі у
користування земельних ділянок
державної та комунальної власності, а
також їх повернення з чужого
незаконного володіння.

Не передбачено таких повноважень і
Положенням про Державну Інспекцію
сільського господарства України,
затвердженим Указом Президента
України від 13.04.2011 № 459/201 1.

У відповідно до частини 2 статті 2,
частини 2 статті 29 Господарського
процесуального кодексу України
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, у позовній заяві самостійно
визначає, у чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган. уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах. У разі відсутності
такого органу або відсутності в нього
повноважень щодо звернення до
господарського суду прокурор зазначає
про це в позовній заяві, і в такому
випадку прокурор набуває статусу
позивача.

По даній справі в якості позивача,
враховуючи положення вищевикладених
норм, виступає прокурор.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу, всебічно
та повно вивчивши надані учасниками
судового процесу докази і таким чином
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, суд установив наступне.

24 березня 2009 року Коломацькою районною
державною адміністрацією Харківської
області (відповідач 1 по справі) видано
розпорядження № 83 "Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення в натурі (на
місцевості) меж земельної ділянки зі
ставком ФОП ОСОБА_1 та оформлення права
користування на умовах оренди
(УКЦВЗ-1.11.6) із земель запасу на
території Коломацької селищної ради та
Шляхівської сільської ради", яким
розглянувши технічну документацію з
землеустрою щодо встановлення в натурі
(на місцевості) меж земельної ділянки
та складання документів, що
посвідчують право користування на
умовах оренди на земельну ділянку зі
ставком гр. ОСОБА_1 для іншої
комерційної діяльності затверджено цю
технічну документацію та надано в
оренду ОСОБА_1 земельну ділянку
загальною площею 58,5219 га, в тому числі
під водою 38,4611 га для іншої комерційної
діяльності терміном на 49 років.

На підставі зазначеного розпорядження
24.03.2009 між Коломацькою районною
державною адміністрацією Харківської
області (відповідачем 1) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(відповідачем 2) був укладений договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 51,6859 га, у тому числі 33,9703 га під
ставком, 1,4576 га болото, 15,4102 га пасовища,
1,0050 га під гідротехнічними спорудами,
0,0348 га під господарськими шляхами та
прогонами, зареєстрований у
Коломацькому районному відділі
Харківської регіональної філії ДП
"Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 21 травня 2009
року за № 14.

Також на підставі розпорядження № 83
від 24.03.2009 між відповідачем 1 та
відповідачем 2 був укладений договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 6,8360 га, у тому числі 4,4908 га під
ставком, 0,1920 га болото, 2,1532 га пасовища,
зареєстрований у Коломацькому
районному відділі Харківської
регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про
що у Державному реєстрі земель вчинено
запис від 21 травня 2009 року за № 00.

Відповідно до п. 8 договорів вони
укладені на 49 років.

В п. 15 договорів оренди сторони
визначили, що земельна ділянка
передається в оренду для іншої
комерційної діяльності.

Відповідно до п. 16 договорів цільове
призначення земельних ділянок з землі
водного фонду.

Факт передачі відповідачу 2 в оренду
земельних ділянок підтверджується
підписаними сторонами договорів
актами приймання-передачі від 24.03.2009.

Прокурор у позовній заяві та наданих
суду правових обґрунтуваннях до неї
(т.І, вх.47323, а.с. 56-64) зазначає, що в ході
перевірки було встановлено, при
прийнятті Коломацькою
райдержадміністрацією оскаржуваного
розпорядження були відсутні проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, що суперечить вимогам чинного
земельного законодавства України на
момент прийняття розпорядження та
укладення спірних договорів оренди
землі, розпорядження щодо розроблення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельних
ділянок взагалі не приймалось; крім
того в розпорядженні Коломацької
райдержадміністрації № 83 від 24.03.2009,
так і договорі оренди земельної
ділянки, загальною площею 58,5219 га,
відсутні будь-які дані про площу
прибережних захисних смуг; укладені
договори оренди землі не погоджено з
відповідними державними органами, при
передачі земельних ділянок в оренду
фактично порушено їх цільове
використання; в договорах оренди землі
відсутні умови щодо передачі у заставу
та внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки.

Такі обставини на думку прокурора
свідчать про порушення прав та
охоронюваних законом інтересів
держави та є підставою для їх захисту у
спосіб, вказаний в позовній заяві.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них, суд
виходить з наступного.

Згідно ст. 13 Конституції України, ст. 373
Цивільного кодексу України, ст. 1
Земельного кодексу України земля, її
надра, атмосферне повітря, водні та
інші природні ресурси, які знаходяться
в межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією (ст. 14 Конституції
України).

Відповідно ст. 116 Земельного кодексу
України (в редакції, що діяла станом на
момент винесення відповідачем 1
спірного розпорядження та укладення
спірного договору оренди землі)
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України
"Про місцеві державні адміністрації" (в
редакції, що діяла на момент винесення
спірного розпорядження) розпорядження
голови державної адміністрації, що
суперечать Конституції України,
законам України, рішенням
Конституційного Суду України, іншим
актам законодавства або є
недоцільними, неекономними,
неефективними за очікуваними чи
фактичними результатами, скасовуються
Президентом України, Кабінетом
Міністрів України, головою місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або в судовому порядку.

В даному випадку нормам, котрим мало
відповідати спірне розпорядження
Коломацької райдержадміністрації
Харківської області від 24.03.2009р. №83, є
такі.

Частиною 1 ст. 124 Земельного кодексу
України (в редакції, що діяла станом на
момент винесення відповідачем 1
спірного розпорядження та укладення
спірних договорів оренди землі)
передбачено, що передача в оренду
земельних ділянок, які перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Згідно зі статтею 123 Земельного кодексу
України надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: зміни цільового
призначення земельних ділянок; надання
в користування земельних ділянок, межі
яких не встановлені в натурі (на
місцевості).

Надання у користування земельної
ділянки, межі якої встановлені в натурі
(на місцевості), без зміни її цільового
призначення, здійснюється на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо складання документа, що посвідчує
право користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Земельного
кодексу України особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності за проектом її
відведення, звертається з клопотанням
про вибір місця розташування земельної
ділянки до відповідної сільської,
селищної, міської, районної, обласної
ради, Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевої державної адміністрації.

Розроблений проект відведення
земельної ділянки погоджується з
територіальним органом виконавчої
влади з питань земельних ресурсів,
органом містобудування і архітектури
та охорони культурної спадщини,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами, а
також з відповідним територіальним
органом виконавчої влади з питань
лісового або водного господарства (у
разі вилучення (викупу), надання, зміни
цільового призначення земельних
ділянок лісогосподарського
призначення чи водного фонду) (Частина 6
ст. 123 ЗК України).

Погоджений проект відведення
земельної ділянки після одержання
позитивного висновку державної
землевпорядної експертизи у випадках,
передбачених законом, подається разом
з клопотанням про надання земельної
ділянки до відповідної державної
адміністрації, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим або
сільської, селищної, міської, районної,
обласної ради, які розглядають його в
місячний строк і в межах своїх
повноважень, визначених цим Кодексом,
приймають рішення про надання
земельної ділянки у користування
(Частина 7 ст. 123 ЗК України).

Крім того, у відповідності до положень
ст. 51 Видного кодексу України (в
редакції, що діяла на момент укладення
спірних договорів оренди землі) у
користування на умовах оренди водні
об'єкти (їх частини) місцевого значення
та ставки, що знаходяться в басейнах
річок загальнодержавного значення,
можуть надаватися водокористувачам
лише для риборозведення, виробництва
сільськогосподарської і промислової
продукції, а також у лікувальних і
оздоровчих цілях.

За таких підстав, надання в оренду
земельної ділянки здійснюється тільки
за проектом відведення земельної
ділянки. Єдиний випадок, коли земельна
ділянка надається без проекту
відведення - це надання в оренду землі
без зміни її цільового призначення,
межі якої встановлені в натурі.

Відповідно до п. 5 Постанови Кабінету
Міністрів України від 25.12.1998 № 2073 "Про
затвердження Порядку державної
реєстрації договорів оренди землі", що
діяла на момент винесення спірного
розпорядження та укладення спірних
договорів оренди землі між
відповідачами, для державної
реєстрації договорів оренди юридична
або фізична особа (заявник) подає
особисто або надсилає поштою до
відповідного державного органу
земельних ресурсів:

- заяву про державну реєстрацію
договору оренди;

- договір оренди (у трьох примірниках);

- план (схему) земельної ділянки, яка
надається в оренду (у трьох
примірниках);

- рішення органу виконавчої влади або
органу місцевого самоврядування про
надання в оренду земельної ділянки, що
перебуває у державній або комунальній
власності;

- результати конкурсу чи аукціону - у
разі набуття права на оренду земельної
ділянки на конкурентних засадах;

- копію державного акта на право
власності на землю, що перебуває у
власності фізичних або юридичних осіб.

Крім зазначених документів до заяви
додаються:

- акт перенесення меж земельної
ділянки, яка надається в оренду, на
місцевість - у разі невизначення їх у
натурі;

- проект відведення земельної ділянки -
у разі надання її в оренду із зміною
цільового призначення.

Як вбачається з матеріалів справи межі
земельних ділянок водного фонду
загальною площею 58,5219 га (51,6859 га та 6,8360
га відповідно), розташовані за межами
населених пунктів на території
Коломацької селищної ради та
Шляхівської сільської ради
Коломацького району Харківської
області, не були визначені в натурі (на
місцевості) до надання дозволу на
виготовлення технічної документації.

За договорами оренди земельні ділянка
з водними об'єктами була передані для
іншої комерційної діяльності, коли
Водним кодексом України встановлені
вищевказані обмеження щодо
використання водних об'єктів та
вичерпний перелік видів їх цільового
використання. яким не передбачена
передача в оренду водного об'єкту для
іншої комерційної діяльності.

Зазначені земельні ділянки передані
відповідачу 2 в оренду без розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, що суперечить
вищевикладеним нормам права.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про невідповідність Закону
(ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України,
ст. 15 Закону України "Про оренду землі",
ст. 51 Водного кодексу України)
розпорядження Коломацької районної
державної адміністрації Харківської
області від 24.03.2009р. №83 "Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо встановлення в
натурі (на місцевості) меж земельної
ділянки зі ставком ФОП ОСОБА_1 та
оформлення права користування на
умовах оренди (УКЦВЗ-1.11.6) із земель
запасу на території Коломацької
селищної ради та Шляхівської сільської
ради".

Крім того, суд також зазначає, що у
відповідності до ст. 5 Водного кодексу
України, водні об'єкти поділяються на
загальнодержавного та місцевого
значення. До водних фондів
загальнодержавного значення належать
поверхневі води (озера, водосховища,
річки канали), що знаходяться та
використовуються на території більш як
однієї області, а також їх притоки всіх
порядків; водні об'єкти в межах
територій природно-заповідного фонду
загальнодержавного значення, а також
віднесені до категорії лікувальних.

В Листі від 07.10.2013 №1609 Харківське
обласне управління водних ресурсів
звертає увагу, що у зв'язку із тим, що
наказом Держводгоспу України від 3
червня 1997 року № 41 "Про затвердження
Переліку річок та водойм, що віднесені
до водних об'єктів місцевого значення",
зареєстрованого в Мінюсті України від 6
січня 1998 року за № 2/242/2, затверджений
перелік водних об'єктів місцевого
значення, відповідно до якого усі водні
об'єкти у межах Харківської області
віднесені до водних об'єктів
загальнодержавного значення.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 14 Водного
кодексу України (в редакції, що діяла на
момент винесення спірного
розпорядження) до відання Кабінету
Міністрів України у галузі управління
і контролю за використанням і охороною
вод та відтворенням водних ресурсів
належить розпорядження водними
об'єктами загальнодержавного значення.

Стаття 51 Водного кодексу України також
визначає що, орендодавцями водних
об'єктів загальнодержавного значення є
Кабінет Міністрів України та місцеві
державні адміністрації. Розподіл
повноважень щодо передачі водних
об'єктів загальнодержавного значення
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Всупереч вимог ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України (судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень)
відповідач 1 не надав суду доказів
делегування йому повноважень Кабінету
Міністрів України щодо розпорядження
землями загальнодержавного значення,
до яких відносяться і спірні земельні
ділянки.

У зв'язку з цим суд приходить до
висновку, що наявність наведених
порушень відповідно до ст. 43 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації" свідчить про
достатність правових підстав для
визнання незаконним та скасування
розпорядження Коломацької районної
державної адміністрації № 83 від 24.03.2009
як, рішення органу державної влади, що
суперечить законодавству та ущемляє
права та законні інтереси держави.
Таким чином позов в цій частині
підлягає задоволенню.

Вирішуючи господарський спір в частині
визнання недійсними договорів оренди
земельних ділянок суд виходить з
наступного.

Пленум Верховного Суду України в п.7
Постанови від 06.11.2009р. №9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
роз'яснив, що правочин може бути
визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом. При цьому суд
повинен встановити наявність тих
обставин з якими закон пов'язує
настання певних юридичних наслідків.
Отже, в даній справі необхідною умовою
для визнання договорів оренди
земельних ділянок водного фонду від
24.03.2009р. недійсними є встановлення
обставин, визначених ст. 203 ЦК України -
невідповідності договору вимогам
Закону.

Отже, у відповідності ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.
203 ЦК України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Зазначені положення ЦК України
узгоджуються з положеннями ч.1 ст. 207 ГК
України, відповідно до якої
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Відповідно до ч.1 статті 124 Земельного
кодексу України, передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Тобто, встановлений вище судом факт
незаконності розпорядження
Коломацької районної державної
адміністрації від 24.03.2009р. №83, яким
було надано зазначену земельну ділянку
водного фонду в оренду, та його
скасування судом, означає відсутність
передбаченої нормою ч.1 статті 124
Земельного кодексу України
обов'язкової передумови для укладення
договору оренди землі - рішення
відповідного органу виконавчої влади.
В свою чергу це означає
невідповідність спірних договорів
вимогам Закону і, як наслідок,
необхідність визнання їх недійсними на
підставі ч.1 ст. 203, ст. 215 ЦК України, ст.
207 ГК України.

Задовольняючи позов в цій частині суд
також враховує, що спірні договори
оренди не відповідає також і іншим
приписам земельного законодавства
України, а саме, наведеним нижче.

Так, на підставі ч. 2 статті 125
Земельного кодексу України, право на
оренду земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди і його
державної реєстрації. Право оренди
землі оформляється договором, який
реєструється відповідно до закону -
частина 2 статті 126 Земельного кодексу
України.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про
оренду землі" (в редакції що діяла на
момент укладення договорів оренди
землі) встановлено перелік істотних
умов договору оренди землі. Також
частиною 2 цієї ж статті визначено, що
відсутність у договорі оренди однієї з
істотних умов, передбачених цією
статтею, порушення вимог статей 4-6, 11, 17,
19 цього Закону є підставою для відмови
у державній реєстрації договору
оренди, а також для визнання договору
недійсним відповідно до законів
України.

У відповідності до ст. 15 Закону України
"Про оренду землі" (в редакції що діяла
на момент укладення договорів оренди
землі) невід'ємними частинами договору
оренди землі є проект відведення
земельної ділянки у разі його
розроблення згідно із законом.

Згідно до п.п. 2.26. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №6
від 17.05.2011 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин у вирішенні
спорів про визнання недійсними
договорів оренди земельної ділянки"
з'ясовується наявність на момент
укладення оспорюваного договору
оренди рішення органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
про надання дозволу на розроблення
проекту відведення земельної ділянки,
оскільки його відсутність суперечить
вимогам ст. 15 Закону України "Про оренду
землі" та Порядку розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.05.2004
за № 677.

Отже, укладення спірних договорів
оренди землі не на підставі проектів
відведення земельних ділянок,
суперечить також і наведеним вище
нормам права. Це в свою чергу додатково
свідчить про невідповідність змісту
спірних договорів оренди земельних
ділянок водного фонду від 24.03.2009
вимогам Закону та наявність підстав
для визнання його недійсним на
підставі ч.1 ст. 203, ст. 215 ЦК України та
ст. 207 ГК України.

При цьому суд зауважує, що задоволення
усіх вказаних вище позовних вимог
прокурора не перешкоджає відповідачам
в майбутньому після усунення названих
вище недоліків (отримання відповідного
дозволу, розпорядження КМУ,
розроблення відповідного проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки) укласти подібний договір
оренди цієї ж земельної ділянки на
законних підставах.

Щодо вимог прокурора про скасування
рішення про державну реєстрацію
договору оренди земельної ділянки від
24.03.2009 площею 6,8360 га, розташованої за
межами населеного пункту на території
Шляхівської сільської ради
Коломацького району Харківської
області, то суд відмовляє в цій частині
заявлених позовних вимог як
безпідставних і необґрунтованих, що не
підтверджуються матеріалами справи,
оскільки прокурором не надано суду
зазначеного рішення.

Вирішуючи клопотання про забезпечення
позову суд керується ст.ст. 66, 67 ГПК
України. Згідно ст. 66 ГПК України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду. Суд також
враховує Роз'яснення ВАСУ від 23.08.94р.
№02-5/611 „Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову " та Інформаційний лист ВГСУ від
12.12.2006 р. №01-8/2776 „Про деякі питання
практики забезпечення позову ", де
зокрема, звертається увагу судів на
наступне. У вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів з
урахуванням такого: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу. Умовою
застосування заходів до забезпечення
позову є достатньо обґрунтоване
припущення, що майно (в тому числі
грошові суми, цінні папери тощо), яке є у
відповідача на момент пред'явлення
позову до нього, може зникнути,
зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

В даному разі до клопотання про
забезпечення позову шляхом накладення
заборони відповідачу використовувати
земельні ділянки прокурором не додано
доказів того, що відповідне майно може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення, а також доказів
того, що відповідач дійсно має наміри і
має можливість вчинити дії, та/або
передбачені чинним законодавством
правочини щодо відповідного майна
(земельних ділянок), які можуть
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.
Відсутні такі докази і в матеріалах
справи. Прокурором взагалі, а ні в
позовній заяві, а ні в наданих до неї
документах не обґрунтовуються
підстави необхідності вжиття заходів
забезпечення позову, немає і посилань
на відповідні норми права.

За таких обставин суд приходить до
висновку про те, що клопотання
прокурора про забезпечення позову є
необґрунтованим, а тому правових
підстав для його задоволення немає.

Вирішуючи питання розподілу судового
збору суд керується ст. 49 ГПК України.
Таким чином судові витрати у даній
справі покладаються на відповідача-1 та
відповідача-2 в рівних частках. Тобто, з
відповідачів стягненню на користь
бюджету підлягає по 2580,75 грн. (1720,50 грн. х
3 / 2 = 2580,75 грн.) судового збору, котрий
підлягає сплаті за 3 вимоги немайнового
характеру за ставками судового збору
на дату звернення прокурора із позовом.

На підставі викладеного, на підставі
ст.ст. 6, 8, 13, 14, 19, 124, 129 Конституції, 116,
123, 124, 126 Земельного кодексу України, ст.
15 ЗУ "Про оренду землі", ст. 43 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації", ст.ст. 5, 14, 51 Водного
кодексу України, ст. 15, 16, 203, 207, 215
Цивільного кодексу України, ст. 207
Господарського кодексу України,
керуючись, ст. ст. 1, 4, 4-3, 12, 27, 32, 33, 43, 44-49,
66, 67, 75, 82- 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати
розпорядження голови Коломацької
районної державної адміністрації
Харківської області № 83 від 24.03.2009 "Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо встановлення в
натурі (на місцевості) меж земельної
ділянки зі ставком ФОП ОСОБА_1 та
оформлення права користування на
умовах оренди (УКЦВЗ-1.11.6) із земель
запасу на території Коломацької
селищної ради та Шляхівської сільської
ради".

Визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки від 24.03.2009, укладений
між Коломацькою районною державною
адміністрацією Харківської області та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1,
площею 51,6859 га, яка розташована за
межами населеного пункту на території
Коломацької селищної ради
Коломацького району Харківської
області.

Визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки від 24.03.2009, укладений
між Коломацькою районною державною
адміністрацією Харківської області та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1,
площею 6,8360 га, яка розташована за
межами населеного пункту на території
Шляхівської сільської ради
Коломацького району Харківської
області.

Стягнути з Коломацької районної
державної адміністрації Харківської
області (63100, Харківська область,
Коломацький район, смт. Коломак, вул.
Свободи, 8, код ЄДР 22685777) на користь
державного бюджету України (одержувач
коштів - Управління державної
казначейської служби України у
Дзержинському районі м. Харкова, вул.
Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача -
Головне управління державної
казначейської служби України у
Харківський області, МФО 851011, код
бюджетної класифікації 22030001) - 2580,75 грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) на
користь державного бюджету України
(одержувач коштів - Управління
державної казначейської служби
України у Дзержинському районі м.
Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166,
, рахунок 3003, банк
одержувача - Головне управління
державної казначейської служби
України у Харківський області, МФО 851011,
код бюджетної класифікації 22030001) - 2580,75
грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В частині позовних вимог прокурора про
скасування рішення про державну
реєстрацію договору оренди земельної
ділянки від 24.03.2009 площею 6,8360 га,
розташованої за межами населеного
пункту на території Шляхівської
сільської ради Коломацького району
Харківської області, відмовити в
задоволенні позову.

Повне рішення складено 28.01.2014 р.

Суддя Бринцев О.В.

Справа № 922/4789/13