м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24180/13 23.01.14

За позовомПублічного акціонерного
товариства «Київенерго»
доКомунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Святошинського району міста Києва
простягнення 4 403 953,80 грн.Суддя Бойко
Р.В.

Представники сторін:

від позивача:Кучкова Ю.В.від
відповідача:Сенчил В.В.ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» (надалі - «Товариство»)
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Святошинського району
міста Києва (надалі - «Підприємство»)
про стягнення 4 403 953,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання вимог договору на постачання
теплової енергії у гарячій воді №1410158
від 01.10.1997 р. позивач поставив теплову
енергію, а відповідач грошові
зобов'язання по оплаті поставленої
енергії належним чином не виконав, в
зв'язку з чим виникла заборгованість у
розмірі 4 129 885,98 грн. Крім того,
позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 274 067,82 грн. за прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13.12.2013 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 26.12.2013 р.

В судовому засіданні 26.12.2013 р.
оголошувалась перерва до 23.01.2014 р.

Представник позивача в судове
засідання з'явилася, вимоги ухвали суду
виконала, позовні вимоги підтримала та
просила задовольнити їх у повному
обсязі.

В судове засідання представник
відповідача з'явився, проти
задоволення позовних вимог
заперечував.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.1997 р. між Акціонерною
енергопостачальною компанією
«Київенерго», правонаступником якої є
Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» (енергопостачальна
організація) та Комунальним
підприємством по утриманню житлового
господарства Святошинського району
міста Києва (споживач) укладено договір
на постачання теплової енергії у
гарячій воді №1410158 (надалі - «Договір»).

Відповідно до п.п. 2, 3, 11 Договору
енергопостачальна організація
зобов'язується поставити теплову
енергію у гарячій воді споживачу для
потреб опалення, вентиляції та
гарячого водопостачання, кількість
якої встановлюється в залежності від
температури зовнішнього повітря та
поставляти гаряче водопостачання по
наданому споживачем графіку
навантаження, погодженого з
енергопостачальною організацією.

Згідно з п. 13 Договору всі розрахунки по
договору проводяться на підставі
рахунків, виписаних споживачу
енергопостачальною організацією

Пунктами 8.1 Договору та 1.2. Додатку №1 до
Договору визначено, що споживач
зобов'язується дотримуватись
кількості споживання теплової енергії
за кожним параметром в обсягах, які
визначені у Додатку №1.

Згідно з п. 2 Додатку №2 до Договору у
разі встановлення у споживача
будинкових комерційних приладів
обліку теплової енергії - кількість
спожитої ним теплової енергії в
розрахунковому періоді визначається
відповідно до показників цих приладів,
встановлених на межі поділу балансової
належності, та відповідно до п. 5 даного
Додатку споживач, що має будинкові
прилади обліку, щомісячно надає
постачальнику звіт по фактичному
споживанню теплової енергії не пізніше
двох робочих днів місяця, наступного за
звітним.

Відповідно до п. 10 Додатку №2 до
Договору споживач щомісячно:
забезпечує не пізніше 10 числа місяця,
наступного за розрахунковим, оплату
коштів від населення за фактично
спожиту теплову енергію на
розрахунковий рахунок постачальника
або транзитний рахунок ГІОЦ КМДА; до 25
числа поточного місяця, сплачує
вартість теплової енергії, яка
використовується орендарями, на
рахунок постачальника згідно з його
розрахунком.

Позивач вказує, що за період з 01.11.2011 р.
по 01.11.2013 р. у відповідача виникла
заборгованість за використану теплову
енергію, розмір якої станом на 01.11.2013 р.
становить 4 129 885,98 грн. та
підтверджується відомостями обліку
споживання теплової енергії,
обліковими картками (табуляграмами) та
довідкою про надходження коштів за
спожиту згідно Договору теплову
енергію у вказаний період.

Спір виник у справі у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за Договором по сплаті
спожитої теплової енергії.

Договір є договором енергопостачання,
а тому права та обов'язки сторін
визначаються в тому числі положеннями
параграфу 3 глави 30 Господарського
кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Заборгованість Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Святошинського району
міста Києва перед Публічним
акціонерним товариством «Київенерго»
у розмірі 4 129 885,98 грн. підтверджується
матеріалами справи та наданим
представником відповідача розрахунком
про нарахування та сплату опалення за
договором №1410158.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
відпущену енергію.

Додатком №2 до Договору сторони
погодили, що споживач щомісячно:
забезпечує не пізніше 10 числа місяця,
наступного за розрахунковим, оплату
коштів від населення за фактично
спожиту теплову енергію на
розрахунковий рахунок постачальника
або транзитний рахунок ГІОЦ КМДА; до 25
числа поточного місяця, сплачує
вартість теплової енергії, яка
використовується орендарями, на
рахунок постачальника згідно з його
розрахунком.

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, Додатку №2
до Договору, строк виконання грошового
зобов'язання відповідача по оплаті
спожитої за Договором теплової енергії
на момент розгляду справи настав.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доказів оплати відповідачем боргу за
використану теплову енергію у розмірі

4 129 885,98 грн. не надано, наявність
заборгованості відповідачем не
спростовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідачем був наданий розрахунок
про нарахування та сплату опалення у
спірний період, з якого вбачається, що
Підприємство визнає наявність
заборгованості перед Товариством у
розмірі 4 129 885,91 грн., а розбіжність у
розмірі 0,07 грн. з наданим позивачем
розрахунком, представник відповідача у
судовому засіданні не зміг пояснити.

Посилання відповідача на зазначені
обставини судом відхиляються з огляду
на відсутність будь-яких доказів на
підтвердження такої розбіжності та
спростовуються наданими позивачем
випискою з облікової картки
відповідача, відомостями обліку
споживання теплової енергії та
довідкою про надходження коштів.

Таким чином, вимога позивача в частині
стягнення основного боргу у розмірі

4 129 885,98 грн. є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 3% річних у розмірі 274 067,82
грн. згідно доданого до позову
розрахунку за прострочення виконання
грошового зобов'язання у період з 01.11.2011
р. по 01.11.2013 р.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання (в т.ч.
у період, який вказано позивачем), тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевірив та погоджується з
наданим позивачем розрахунком 3%
річних, а тому вимога позивача про
стягнення 3% річних у розмірі 274 067,82 грн.
підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог та стягнення з
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Святошинського району міста Києва на
користь ПАТ «Київенерго»
заборгованості у розмірі 4 129 885, 98 грн.
та 3% річних у розмірі 274 067,82 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Святошинського району
міста Києва (03179, м. Київ, вул. Прилужна,
буд. 6; ідентифікаційний код 3366552) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» (01001, м. Київ,
пл. І.Франка, буд. 5; ідентифікаційний
код 00131305) заборгованість у розмірі 4 129
885 (чотири мільйони сто двадцять дев'ять
тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 98
коп., 3% річних у розмірі 274 067 (двісті
сімдесят чотири тисячі шістдесят сім)
грн. 82 коп. та судовий збір у розмірі 68 820
(шістдесят вісім тисяч вісімсот
двадцять) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 28.01.2014 р.

Суддя
Р.В. Бойко