ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

27 січня 2014 року
Справа № 915/2057/13

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Олейняш Е.М. при
секретарі судового засідання Атаманюк
В.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг", вул.
Дегтярівська, 27 Т, м. Київ, 04119

до відповідача Виробничого
кооперативу "Віра", вул. Дорожна, 5, смт
Воскресенське, Миколаївська область,
57210

про стягнення заборгованості за
Договором фінансового лізингу №
120510-11/ФЛ-Ю-А від 10.05.2012 року в сумі 22 212, 53
грн.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг"
звернулось до господарського суду
Миколаївської області з позовними
вимогами до відповідача Виробничого
кооперативу "Віра" про стягнення
заборгованості за Договором
фінансового лізингу № 120510-11/ФЛ-Ю-А від
10.05.2012 року в сумі 22 393, 52 грн.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 15.11.2013 року
позовну заяву прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі, розгляд
справи в судовому засіданні призначено
на 03.12.2013 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 03.12.2013 року
розгляд справи відкладено на 17.12.2013
року у зв'язку з неявкою представників
сторін.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 17.12.2013 року
розгляд справи відкладено на 24.12.2013
року у зв'язку з неявкою представників
сторін.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 24.12.2013 року
продовжено строк вирішення спору на 15
днів та відкладено розгляд справи на
27.01.2014 року у зв'язку з неявкою
представників сторін.

18.12.2013 року до канцелярії
господарського суду Миколаївської
області від позивача надійшла заява, в
якій позивач повідомляє, що ним
допущено помилку у позовній заяві при
нарахуванні 30 % річних, на підставі ст.
625 ЦК України позивачем нараховано 3 %
річних. Таким чином, позовні вимоги
складають 22 212, 53 грн., з яких: 10 638, 15 грн. -
основна заборгованість за лізинговими
платежами; 87, 15 грн. - пеня; 20, 11 грн. - 3 %
річних; 11 467, 12 грн. - штраф (арк. справи
44-45).

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 24.12.2013 року
вказана заява розцінена судом як заява
про зменшення розміру позовних вимог
та прийнята судом до розгляду.

В поданій суду заяві позивач також
повідомив, що 18.11.2013 року відповідачем
було здійснено оплату в сумі 12 176, 01 грн.
(платіжне доручення № 282 від 18.11.13 року),
на підставі чого просив суд: припинити
провадження у справі в частині
стягнення пені, штрафу, 3 % річних та
основного боргу в сумі 601, 63 грн.;
стягнути з відповідача основний борг в
сумі 10 036, 52 грн. В судовому засіданні
24.12.2013 року розгляд вказаного
клопотання позивача відкладався судом
до наступного судового засідання.

Позивач явку повноважного
представника у судове засідання 27.01.2014
року не забезпечив, хоча про дату, час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення, яке
наявне в матеріалах справи (арк. справи
55). В обґрунтування заявлених позовних
вимог у позовній заяві зазначено
наступне.

10.05.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг", як
Лізингодавцем, та Виробничим
кооперативом "Віра", як
Лізингоодержувачем, був укладений
Договір фінансового лізингу №
120510-11/ФЛ-Ю-А (далі - Договір), відповідно
до умов якого Лізингодавець набуває у
свою власність і передає на умовах
фінансового лізингу у платне володіння
та користування предмет лізингу
Автомобіль Nissan X-Trail SE-H 2.0 CVT, 2012 року
випуску, за ціною 238 898, 33 грн. (далі -
Предмет лізингу), а Лізингоодержувач
зобов'язується прийняти Предмет
лізингу та сплачувати лізингові
платежі на умовах цього Договору. По
закінченню строку лізингу, до
Лізингоодержувача переходить право
власності на Предмет лізингу згідно
умов цього Договору (за виключенням
випадків, передбачених договором
та/або законодавством).

Позивач належним чином виконав свої
зобов'язання за Договором та передав в
користування відповідачу Предмет
лізингу на підставі підписаного 15.05.2012
року сторонами Акту прийому-передачі
майна.

Таким чином, Відповідач зобов'язаний
був сплачувати чергові лізингові
платежі 15 числа кожного місяця в
розмірі, визначеному в Графіку сплати
лізингових платежів.

В порушення умов Договору відповідач
зобов'язання щодо сплати лізингових
платежів виконує не в повному обсязі,
внаслідок чого за жовтень 2013 року
виникла заборгованість в сумі 10 638, 15
грн.

Із посиланням на приписи ст. 525, 526, 625, 629
Цивільного кодексу України та на умови
Договору позивач у позовній заяві
просить суд з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог від
18.12.13 року припинити провадження у
справі в частині стягнення пені,
штрафу, 3 % річних та основного боргу в
сумі 601, 63 грн. у зв'язку з частковою
оплатою відповідачем боргу після
порушення провадження у справі та
стягнути з відповідача основний борг в
сумі 10 036, 52 грн.

Відповідач не скористався наданим йому
ст. 22 ГПК України правом та
повноважного представника в судові
засідання 03.12.13 року, 17.12.13 року, 24.12.13
року та 27.01.2014 року не направляв, хоча
про дату, час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином, про що
свідчать поштові повідомлення, які
наявні в матеріалах справи (арк. справи
31, 34, 54, 56), причини неявки суду не
повідомляв, вимоги ухвал суду щодо
подання письмового відзиву по суті
спору не виконав.

Явка повноважного представника
відповідача не визнавалась судом
обов'язковою.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод від 04.11.1950 року кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Судом здійснено усі заходи щодо
повідомлення належним чином
відповідача про дату, час та місце
судових засідань.

При цьому, судом враховано, що
відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 з
останніми змінами від 17.12.13 року у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Суд дійшов висновку про достатність у
матеріалах справи документальних
доказів для вирішення спору по суті за
відсутності повноважного представника
відповідача.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши усі подані у
справу докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд встановив наступне.

10.05.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг" (далі -
позивач, Лізингодавець) та Виробничим
кооперативом "Віра" (далі - відповідач,
Лізингоодержувач) був укладений
Договір фінансового лізингу №
120510-11/ФЛ-Ю-А (далі - Договір) (арк. справи
9).

Відповідно до п. 1.1 Загальних умов
договору, які є додатком до Договору
фінансового лізингу (далі - Загальні
умови) Лізингодавець набуває у свою
власність і передає на умовах
фінансового лізингу у платне володіння
та користування Предмет лізингу (далі -
Предмет лізингу), найменування, марка,
модель, комплектація, рік випуску, ціна
одиниці, кількість і загальна вартість
якого на момент укладення Договору
наведені в Додатку «Специфікація», а
Лізингоодержувач зобов'язується
прийняти Предмет лізингу та сплачувати
лізингові платежі на умовах цього
Договору. По закінченню строку лізингу,
до Лізингоодержувача переходить право
власності на Предмет лізингу згідно
умов цього Договору (за виключенням
випадків, передбачених Договором
та/або законодавством) (арк. справи 12).

Відповідно до Специфікації до Договору
Предметом лізингу є Автомобіль Nissan X-Trail
SE-H 2.0 CVT, 2012 року випуску, за ціною 238 898, 33
грн. (арк. справи 11).

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між
сторонами на підставі Договору виникли
зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 806 ЦК України за
договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг),
або майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий
лізинг), на певний строк і за
встановлену плату (лізингові платежі).
До договору лізингу застосовуються
загальні положення про найм (оренду)
з урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом та
законом. До відносин, пов'язаних з
лізингом, застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж та
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом.
Особливості окремих видів і форм
лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 292 ГК України
залежно від особливостей здійснення
лізингових операцій лізинг може бути
двох видів - фінансовий чи оперативний.
За формою здійснення лізинг може бути
зворотним, пайовим, міжнародним тощо.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
фінансовий лізинг» фінансовий лізинг
(далі - лізинг) - це вид
цивільно-правових відносин, що
виникають із договору фінансового
лізингу. За договором фінансового
лізингу (далі - договір лізингу)
лізингодавець зобов'язується набути у
власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Умовами Договору сторони передбачили
наступне.

Відповідно до п. 1.2 Загальних умов строк
користування Лізингоодержувачем
Предметом лізингу (строк лізингу)
складається з періодів (місяців)
лізингу зазначених в Додатку "Графік
сплати лізингових платежів" до
Договору (далі - "Графік") та починається
з дати підписання Сторонами Акту
приймання-передачі Предмета лізингу,
але в будь-якому випадку не може бути
менше одного року.

Відповідно до 2.1.5 Загальних умов
остаточна загальна вартість Предмета
лізингу - вартість предмету лізингу,
вказана в Акті або в останньому по даті
акті коригування вартості Предмету
лізингу, направленому Лізингодавцем.

Відповідно до п. 2.2 Загальних умов усі
платежі за Договором Лізингоодержувач
зобов'язаний здійснювати в
національній валюті України (гривнях)
відповідно до Графіку та Загальних
умов шляхом перерахування грошових
коштів на поточний рахунок
Лізингодавця. Лізингові платежі
включають: платежі по відшкодуванню
(компенсації) частини вартості
Предмета лізингу; винагороду (комісію)
Лізингодавцю за отриманий у лізинг
Предмет лізингу, з врахуванням
коригування, вказаного в пунктах 2.7, 2.9,
3.4 Загальних умов (далі - Винагорода).

Відповідно до п. 2.3 Загальних умов
авансовий лізинговий платіж
Лізингоодержувач зобов'язаний
сплатити протягом трьох банківських
днів з моменту відправлення рахунку
Лізингодавцем. Лізингоодержувач має
право здійснювати авансовий
лізинговий платіж тільки на підставі
відправленого Лізингодавцем рахунку.
Здійснення авансового лізингового
платежу без отримання від Лізингодавця
рахунку або не в повному обсязі,
зазначеному в даному рахунку, не є
підставою для набуття чинності цього
Договору. В цьому випадку
Лізингодавець повертає отримані кошти
Лізингоодержувачу. Сторони домовились,
що достатнім доказом відправлення
Лізингодавцем Лізингоодержувачу
рахунку є витяг з реєстру рахунків
Лізингодавця. Дата відправлення
зазначеного рахунку визначається за
даними реєстру рахунків Лізингодавця.
Цей рахунок може бути відправлений
Лізингоодержувачу в т.ч. факсимільним
способом, поштою, кур'єрською
доставкою, вручений особисто або в
інший спосіб, який обере Лізингодавець.

Відповідно до п. 2.4 Загальних умов всі
чергові лізингові платежі, відповідно
до Графіку та Загальних умов,
Лізингоодержувач сплачує у Число
сплати в кінці кожного Періоду лізингу
з урахуванням положень пунктів 2.7-2.9
Загальних умов, починаючи з наступного
календарного місяця за календарним
місяцем, в якому був підписаний Акт.
(Наприклад: дата підписання Сторонами
Акту - 05 липня 2008 року. Черговий
лізинговий платіж 1-го періоду лізингу
сплачується 05 серпня 2008 року. Наступні
чергові лізингові платежі - кожного 05
числа календарного місяця протягом
усього строку лізингу). Якщо строк
сплати будь-якого лізингового платежу
припадає на неробочий (вихідній,
святковий або інший) день, то
Лізингоодержувач зобов'язаний
сплатити такий платіж не пізніше
останнього робочого дня, який передує
такому вихідному (святковому та ін.)
дню.

Відповідно до п. 10.1 Загальних умов
даний Договір набирає чинності
(вважається укладеним) після його
підписання Сторонами (в т.ч.
обов'язкового підписання Сторонами
Додатків «Загальні умови Договору»,
«Специфікація», «Довідка»,
«Страхування», «Акт звірки
взаєморозрахунків та переходу права
власності на Предмет лізингу», «Графік
сплати Лізингових платежів»,
«Технічний асістанс» до Договору) та
зобов'язання Сторін за цим Договором
виникають (окрім умов п. 2.3 Загальних
умов) з моменту сплати
Лізингоодержувачем авансового
лізингового платежу згідно пункту 2.3
Загальних умов і діє до моменту повного
та належного виконання Сторонами своїх
зобов'язань. При цьому умови п. 2.3
Загальних умов застосовуються до
відносин між Сторонами до набуття
чинності цим Договором, Сторони
досягли згоди про те, що в разі не
підписання Сторонами будь-якого із
вказаних Додатків до Договору, окрім
Додатку «Технічний асістанс», Договір
вважається таким, що не укладений.

Судом встановлено, що договір
підписано сторонами та скріплено
печатками. Крім того, на виконання п. 10.1
Загальних умов сторонами підписано
Додатки до Договору, а саме: «Загальні
умови Договору», «Специфікація»,
«Довідка», «Страхування», «Акт звірки
взаєморозрахунків та переходу права
власності на Предмет лізингу», «Графік
сплати Лізингових платежів»,
«Технічний асістанс» (арк. справи 9-22).

На виконання умов Договору, зокрема, п.
2.3, 10.1 Загальних умов позивачем був
направлений на адресу відповідача
рахунок -фактура № СФ-06178 від 10.05.2012
року, на підставі якого відповідачем
був сплачений авансовий лізинговий
платіж в сумі 67 602, 78 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 20 від 10.05.2012 року на суму 67 602, 78 грн.
(арк. справи 46, 47).

Таким чином, зобов'язання Сторін за
Договором виникли з 10.05.2012 року.

Позивач належним чином виконав свої
зобов'язання та передав в користування
відповідачу Предмет лізингу на
підставі підписаного 15.05.2012 року
сторонами Акту прийому-передачі майна
(арк. справи 23).

Отже, у відповідача виникло
зобов'язання щодо оплати чергових
лізингових платежів 15 числа кожного
місяця в розмірі, визначеному в Графіку
сплати лізингових платежів.

В порушення умов Договору відповідач
зобов'язання щодо сплати лізингових
платежів виконує не в повному обсязі,
внаслідок чого за жовтень 2013 року
виникла заборгованість в сумі 10 638, 15
грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тобто, з 15.10.2013 року (17 період лізингу)
заборгованість становить 10 638, 15 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача 3 % річних в сумі 20, 11 грн., то
слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові (постанова Верховного Суду
України від 23.01.12 року по справі № 37/64).

Позивачем нараховано відповідачу 20, 11
грн. - 3 % річних від суми заборгованості
за період з 16.10.2013 року по 07.11.2013 року.

Розрахунок суми трьох відсотків річних
є арифметично правильним, таким, що
відповідає вимогам чинного
законодавства, фактичним обставинам та
матеріалам справи. Розгорнутий
розрахунок трьох відсотків річних
наявний в матеріалах справи (арк.
справи 45). Отже, три проценти річних
входять до складу грошового
зобов'язання, не є санкціями, а відтак
три проценти річних правомірно
нараховані позивачем, є обґрунтованими
та підставними.

Щодо вимоги про стягнення пені в сумі 87,
15 грн. та штрафу в сумі 11 467, 12 грн., то
слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом та якщо внаслідок прострочення
боржника виконання зобов'язання
втратило інтерес для кредитора, він
може відмовитися від прийняття
виконання і вимагати відшкодування
збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачає, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Таким чином, договірні правовідносини
між платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань врегульовано Законом
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

Відповідно до п. 7.1.1 Загальних умов
Лізингоодержувач несе наступну
відповідальність за порушення своїх
обов'язків: за порушення обов'язку з
своєчасної сплати платежів,
передбачених даним Договором та/або
чинним законодавством України -
сплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період прострочки, від простроченої
заборгованості за платежами за кожен
день прострочки, та відшкодовує всі
збитки, завдані цим Лізингодавцеві,
понад вказану пеню. Сторони домовились,
що нарахування даної пені за
прострочення сплати платежів,
передбачених даним Договором та/або
чинним законодавством України,
припиняється через дванадцять місяців
від дня коли сплата мала відбутися.

Перевіривши розрахунок розміру пені,
судом встановлено, що позивачем
здійснено нарахування пені в сумі 87, 15
грн. за період з 16.10.2013 року по 07.11.2013
року. Розрахунок пені здійснено
арифметично правильно відповідно до
вимог чинного законодавства та умов
Договору. Нарахування здійснено
позивачем, виходячи з подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення. Період нарахування
визначено позивачем правильно.
Детальний розрахунок пені наявний в
матеріалах справи (арк. справи 39). Отже,
вимога про стягнення пені в сумі 87, 15
грн. є обґрунтованою та підставною.

Відповідно до п. 7.1.3 Загальних умов
Лізингоодержувач несе наступну
відповідальність за порушення своїх
обов'язків: за ненадання при
інспектуванні для огляду або при
поверненні (вилученні) Предмета
лізингу, технічної документації,
отриманої Лізингоодержувачем разом з
Предметом лізингу, порушення умов
пунктів 2.16, 4.1.2, 5.2, 10.2 Загальних умов -
сплачує штраф у розмірі 1 (один)
відсоток Остаточної загальної
вартості Предмета лізингу, за кожен та
будь-який випадок із зазначених
порушень. Сторони погодили, що даний
штраф є визначеною грошовою сумою, яка
не змінюється (після встановлення
Остаточної загальної вартості
Предмету лізингу) протягом строку дії
Договору, та для зручності Сторін
визначається як 1 (один) відсоток від
розміру Остаточної загальної вартості
Предмета лізингу.

Відповідно до п. 5.2.1 Загальних умов
Лізингоодержувач зобов'язаний
щоквартально (не пізніше 10 календарних
днів з моменту закінчення відповідного
звітного кварталу) письмово
інформувати Лізингодавця про стан та
адресу базування Предмета лізингу
шляхом направлення Лізингодавцю
звіту у формі, встановленій Додатком
"Довідка" до Договору.

Відповідно до 2.1.5 Загальних умов
остаточна загальна вартість Предмета
лізингу - вартість предмету лізингу,
вказана в Акті або в останньому по даті
акті коригування вартості Предмету
лізингу, направленому Лізингодавцем.

Остаточна загальна вартість предмету
лізингу згідно Акту прийому-передачі
майна від 15.05.2012 року становить - 286 678, 00
грн. (арк. справи 23).

Відповідачем не подано суду доказів
виконання умов п. 5.2.1 Загальних умов
щодо щоквартального письмового
інформування Лізингодавця про стан та
адресу базування Предмета лізингу
шляхом направлення звіту у формі,
встановленій Додатком "Довідка" до
Договору. Тобто, відповідачем порушено
виконання зобов'язання, покладеного на
нього п. 5.2.1 Загальних умов, що має
наслідком право лізингодавця
нараховувати штраф.

Позивачем здійснено нарахування
штрафу за четвертий квартал 2012 року та
перший, другий та третій квартал 2013
року, тобто за 4 квартали в сумі 11 467, 12
грн. (286 678, 00 х 1 % х 4 факти порушення).

Перевіривши розрахунок розміру штрафу,
судом встановлено, що розрахунок
здійснено арифметично правильно
відповідно до умов Договору.

Отже, вимога про стягнення штрафу в
сумі 11 467, 12 грн. є обґрунтованою та
підставною.

При цьому, судом встановлено, що 18.11.2013
року, тобто після порушення
провадження у справі, відповідачем
сплачено 12 176, 01 грн., що
підтверджується копією платіжного
доручення № 282 від 18.11.2013 року (арк.
справи 48).

Відповідно до п. 2.11 Загальних умов
Лізингоодержувач здійснює погашення
заборгованості перед Лізингодавцем у
наступному порядку:

- сплата нарахованих штрафних
санкцій за порушення
Лізингоодержувачем обов'язків за даним
Договором;

- сплата комісії за адміністрування
простроченої заборгованості;

- сплата простроченої заборгованості з
нарахованої Винагороди;

- сплата суми поточної заборгованості з
нарахованої Винагороди;

- сплата простроченої заборгованості з
відшкодування частини вартості
Предмета лізингу;

- сплата поточної заборгованості з
відшкодування частини вартості
Предмета лізингу.

У випадку перерахування
Лізингоодержувачем платежів за цим
Договором (як чергових лізингових
платежів, так і комісій, штрафних
санкцій і простроченої заборгованості)
у порушення вищевказаної черговості,
Лізингодавець має право самостійно
перерозподілити отримані від
Лізингоодержувача кошти, у
відповідності з черговістю, викладеною
в цьому пункті, шляхом проведення
відповідних бухгалтерських проводок, а
Лізингоодержувач підтверджує свою
згоду на це підписуючи цей Договір.

Позивачем розподілено вказані кошти
відповідно до п. 2.11 Загальних умов, а
саме кошти в сумі 12 176, 01 грн. зараховані
в рахунок погашення пені в сумі 87, 15
грн., 3 % річних в сумі 20, 11 грн., штрафу в
сумі 11 467, 12 грн., основної
заборгованості за лізинговими
платежами в сумі 601, 63 грн.

Основна заборгованість за лізинговими
платежами в сумі 10 036, 52 грн. залишилась
несплаченою.

Отже, станом на день розгляду справи
відповідачем оплачені пеня, штраф, 3%
річних та сума основної заборгованості
за лізинговими платежами в розмірі 601, 63
грн.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, провадження
в частині стягнення з відповідача пені
в сумі 87, 15 грн., 3% річних в сумі 20, 11 грн.,
штрафу в сумі 11 467, 12 грн., основної
заборгованості за лізинговими
платежами за Договором фінансового
лізингу № 120510-11/ФЛ-Ю-А від 10.05.2012 року в
сумі 601, 63 грн. підлягає припиненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України про
припинення провадження у справі
виноситься ухвала, в якій мають бути
вирішені питання про розподіл між
сторонами господарських витрат, про
повернення судового збору з бюджету, а
також можуть бути розв'язані питання
про стягнення штрафів, передбачених у
пунктах 4 і 5 частини другої статті 83
цього Кодексу.

При зверненні до суду із позовом
позивачем було сплачено 1 720, 50 грн.
судового збору, що підтверджується
оригіналом платіжного доручення № 6228
від 07.11.2013 року (арк. справи 6).

Пунктом 5.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 року з останніми змінами від 17.12.13
року "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
передбачено наступне.

Статтею 7 Закону України "Про судовий
збір" передбачено підстави повернення
судового збору, перелік яких є
вичерпним. У їх числі не зазначено
такої підстави, як припинення
провадження у справі (стаття 80 ГПК).
Водночас закриття провадження у
справі, про яке йдеться у пункті 5
частини першої цієї статті Закону, є
поняттям цивільного і
адміністративного судочинства,
передбаченим відповідно статтею 205
Цивільного процесуального кодексу
України і статтею 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які господарським судам у
здійсненні судочинства не
застосовуються. Таким чином,
припинення провадження у справі з
підстав, передбачених статтею 80 ГПК, не
тягне за собою наслідків у вигляді
повернення сплаченої суми судового
збору.

Таким чином, оскільки спір виник з вини
відповідача, то у відповідності до ст. 49
ГПК України судовий збір в сумі 942, 18
грн. слід відшкодувати позивачу з
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
Законом України "Про судовий збір", ст.
22, 33, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 80, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

Припинити провадження у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг" (код
33880354) до Виробничого кооперативу "Віра"
(код 23088380) про стягнення заборгованості
за Договором фінансового лізингу №
120510-11/ФЛ-Ю-А від 10.05.2012 року в частині
стягнення пені в сумі 87, 15 грн., 3 % річних
в сумі 20, 11 грн., штрафу в сумі 11 467, 12
грн., основної заборгованості за
лізинговими платежами в сумі 601, 63 грн. у
зв'язку з відсутністю предмета спору.

Стягнути з відповідача Виробничого
кооперативу "Віра", вул. Дорожна, 5, смт
Воскресенське, Миколаївська область,
57210 (код 23088380) на користь позивача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг", вул.
Дегтярівська, 27 Т, м. Київ, 04119 (код 33880354):

- 942, 18 грн. (дев'ятсот сорок дві грн. 18
коп.) - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання
ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена відповідно
до ст. 93-95, 106 ГПК України.

Суддя
Е.М. Олейняш