ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 січня 2014 р. Справа №
903/1517/13

за позовом публічного акціонерного
товариства "Луцьксантехмонтаж № 536", м.
Луцьк

до відповідача департамент житлово -
комунального господарства та
будівництва Волинської обласної
державної адміністрації, м. Луцьк

третя особа на стороні відповідача без
самостійних вимог: головне управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області, м. Луцьк

про стягнення 725338,37грн.

Суддя Слободян П. Р.

За участю представників сторін:

від позивача: Будь П. В. - представник
(довіреність у справі)

від відповідача: н/з.

третя особа: Вербич М. Ю. - представник
(довіреність у справі)

Суть спору: позивач - публічне
акціонерне товариство
"Луцьксантехмонтаж № 536", м. Луцьк
звернувся в господарський суд з
позовною заявою до відповідача -
департаменту житлово - комунального
господарства та будівництва
Волинської обласної державної
адміністрації, м. Луцьк, в якій просить
стягнути 725338,37грн. заборгованості по
договору підряду № 1/13-р/20 від 19.05.2010р.

Відповідач в поясненні № 56/6.1.4 від
11.01.2014р. позов не визнає з тих підстав,
що у 2011-2013 роках були відсутні бюджетні
призначення цільового характеру, у
відповідача не було законних підстав
для здійснення розрахунку за виконанні
у 2010 році роботи.

Головне управління Державної
казначейської служби України у
Волинській області в поясненні №
15-09/48-282 від 13.01.2013р. повідомило, що у 2011
році по КПКВК 7731700 - отримано з
державного бюджету 9313900,00грн. та
здійснено касові видатки на проведення
першочергових аварійно - відновних
робіт з ліквідації наслідків
надзвичайної ситуації на території
Святогорського монастиря в с. Зимне
Володимир - Волинського району
Волинської області на суму 8588561,63грн. За
2012 -2013 роки надходження та використання
коштів державного бюджету за КПКВК 7731700
відсутні.

До початку розгляду справи по сутті від
відповідача надійшло клопотання №
154/1.15 від 23.01.2014р. про відкладення
розгляду справи, в зв'язку з
неможливістю прибути в судове
засідання.

Суд вважає, що у відповідача існувало
достатньо часу для направлення в
судове засідання у встановлений день
та час свого повноважного
представника.

Суд звертає увагу, що у відповідності
до п. 3.14. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26.12.2011р. з урахуванням обставин
справи господарський суд може залишити
відповідне клопотання (заяву, скаргу)
без задоволення, приєднавши його (її) до
матеріалів справи і зазначивши про це
в описовій частині рішення, прийнятого
по суті справи (або в ухвалі, якою
закінчується розгляд справи).
Відповідна практика, спрямована на
умисне затягування судового процесу,
порушує права інших учасників судового
процесу та суперечить вимогам статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
упродовж розумного строку. При цьому
під затягуванням судового процесу
розуміються дії або бездіяльність
учасника судового процесу, спрямовані
на: неможливість початку розгляду
судом порушеної провадженням справи;
неможливість прийняття судом рішення в
даному судовому засіданні; створення
інших перешкод у вирішенні спору по
суті з метою недосягнення результатів
такого вирішення протягом
установлених законом процесуальних
строків.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифікована Законом України від
17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на
розгляд його справи упродовж розумного
строку, закінчення встановленого ст. 69
ГПК України строку вирішення спору,
відсутність клопотання щодо
продовження строку вирішення спору,
суд не оцінює вказану обставину як
підставу для подальшого відкладення
розгляду справи. Спір розглядається за
наявними матеріалами відповідно до ст.
75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, третьої особи, враховуючи
письмове пояснення відповідача,
господарський суд, встановив:

19 травня 2010 року між головним
управлінням містобудування,
архітектури та житлово - комунального
господарства Волинської обласної
державної адміністрації
(правонаступник департамент житлово -
комунального господарства та
будівництва Волинської обласної
державної адміністрації) та ВАТ
"Луцьксантехмонтаж № 536" (перейменоване
на ПАТ "Луцьксантехмонтаж № 536") було
укладено договір підряду № 1/13-р/20,
згідно якого позивач взяв на себе
зобов'язання виконати роботи з
ліквідації наслідків надзвичайної
ситуації на території Святогорського
монастиря в с. Зимне Володимир -
Волинського району Волинської області,
а відповідач зобов'язувався прийняти
виконанні роботи та оплатити їх
вартість.

14 грудня 2010 року між сторонами було
укладено додаткову угоду № 1 згідно
якої сторони встановили загальну
вартість усіх робіт у розмірі 8412728,00грн.

Факт, що позивач виконав роботи згідно
договору і відповідач їх прийняв
підтверджується актими приймання
виконаних підрядних робіт від 30.06.2010р.,
від 29.07.2010р., за серпень 2010 року, за
вересень 2010 року, за жовтень 2010 року,
№№ 1-7 за грудень 2010 року, довідки про
вартість виконаних підрядних робіт за
червень 2010 року, за липень 2010 року, за
серпень 2010 року, за вересень 2010 року, за
жовтень 2010 року, за грудень 2010 року, на
загальну суму 8407527,49грн.

Відповідач вартість виконаних робіт
оплатив частково, внаслідок чого
заборгованість відповідача на момент
розгляду справи складає 725338,37грн., що
підтверджується актом звірки від
29.11.2013р.

Згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Даний борг підлягає до стягнення з
відповідача відповідно до ст. 193 ГК
України, оскільки суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 530 ЦК України якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно п. 1.14 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" з урахуванням
пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" моментом виконання грошового
зобов'язання є дата зарахування коштів
на рахунок кредитора або видачі їх йому
готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8
цього Закону банк зобов'язаний
виконати доручення клієнта, що
міститься в розрахунковому документі,
який надійшов протягом операційного
часу банку, в день його надходження. При
цьому порушення банком, що обслуговує
платника (боржника), строку
перерахування коштів до банку, який
обслуговує кредитора, або несвоєчасне
зарахування банками коштів на рахунок
кредитора, в зв'язку з чим сталося
прострочення виконання грошового
зобов'язання, не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання цього
зобов'язання, однак надає боржникові
право звернутися до банку, який його
обслуговує, з вимогою щодо сплати пені
відповідно до пункту 32.2 статті 32
названого Закону (див. також частину
третю статті 343 ГК України).

Згідно ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідачем у справі не доведено
належним чином та не представлено
відповідних доказів в підтвердження
обставин, що стали підставою для
заперечень і на які останній
посилається у своєму поясненні № 56/6.1.4
від 11.01.2014р.

Приймаючи до уваги викладене, позов
підставний і підлягає до задоволення.

Оскільки спір до суду доведений з вини
відповідача, витрати по сплаті
судового збору, слід віднести за
рахунок останнього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 509, 526, 837 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 173, 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 33, 34, 49, 82, 84
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Волинської
області, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з департаменту житлово -
комунального господарства та
будівництва Волинської обласної
державної адміністрації, (м. Луцьк, м-н.
Київський 9, код 38527672) на користь
публічного акціонерного товариства
"Луцьксантехмонтаж № 536", (м. Луцьк, вул.
Клима Савури 29, код 30248307) 725338,37грн.
заборгованості, 14506,76грн. судового
збору.

Повний текст рішення

складено 31.01.14

Суддя
П. Р. Слободян