ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2014 р.
Справа № 5008/1137/2012

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого судді
Орищин Г.В.

суддів
Галушко Н.А.

Михалюк О.В.

розглянув апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Сузір'я" від 08.11.2013 р.

на рішення господарського суду
Закарпатської області від 30.10.2013 р.

у справі № 5008/1137/2012

за позовом прокурора Голосіївського
району міста Києва в інтересах держави
в особі Міністерства фінансів України,
м. Київ, публічного акціонерного
товариства „Акціонерний комерційний
банк „Київ", м. Київ

до товариства з обмеженою
відповідальністю „Сузір'я", с.Солочин
Свалявського району Закарпатської
області

про розірвання договору про
організацію спорудження об'єкта
будівництва від 20.04.2007 року, укладеного
між товариством з обмеженою
відповідальністю „Сузір'я" та
публічним акціонерним товариством
„Акціонерний комерційний банк „КИЇВ",
та зобов'язання ТОВ „Сузір'я"
перерахувати кошти, необхідні для
розрахунків з довірителями фонду
фінансування будівництва в сумі 3586757,45
грн.

за участю представників:

- прокурор - Макогон Ю.І.

- від позивача (ПАТ «АКБ «Київ») -
Оберемко Р.А.

- від відповідача - Олійник Р.Б.

Права та обов'язки сторін, передбачені
ст.ст. 20, 22, 29 ГПК України роз'яснено.

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 30.10.2013р. у
справі №5008/1137/2012 (суддя Мокану В.В.)
повністю задоволено позов прокурора
Голосіївського району м. Києва в
інтересах держави в особі Міністерства
фінансів України та публічного
акціонерного товариства „Акціонерний
комерційний банк „Київ" (надалі - ПАТ
«АКБ «Київ»), розірвано договір про
організацію спорудження об'єкта
будівництва від 20.04.2007р., укладений між
товариством з обмеженою
відповідальністю (надалі - ТзОВ)
«Сузір'я» та ПАТ «АКБ «Київ»;
зобов'язано відповідача перерахувати
на рахунок ПАТ «АКБ «Київ» кошти,
необхідні для розрахунків з
довірителями фонду фінансування
будівництва (надалі - ФФБ) в сумі 3586757,45
грн., стягнуто з відповідача в доход
Державного бюджету України 2294,00 грн.
судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції виходив із того, що ст.18
Закону України «Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю» та п.5.2 спірного договору
передбачено право управителя вимагати
розірвання договору в разі наявності
істотних порушень, визначених цим
договором і наявність яких встановлена
судом. Вимогу позивачів про
зобов'язання ТзОВ «Сузір'я»
перерахувати кошти, необхідні для
розрахунків з довірителями ФФБ слід
визнати обґрунтованою, зважаючи на
ст.653, 1212 ЦК України, ч.2 ст.18 Закону
України «Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю», п.3.2.7 спірного договору а
також на докази, які містяться в
матеріалах справи та підтверджують
суму заборгованості.

Дане рішення оскаржив відповідач,
оскільки вважає, що при його прийнятті
суд першої інстанції порушив норми
матеріального права та неповно
дослідив обставини справи, у зв'язку з
чим просить оскаржуване рішення
скасувати в частині зобов'язання
перерахувати на рахунок ПАТ «АКБ
«Київ» кошти для розрахунків з
довірителями ФФБ - ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на суму 2369727,65
грн. Відповідач зазначив, зокрема, що
прокурором обрано неналежний спосіб
захисту прав позивача та заявлено
вимогу про перерахування коштів на
рахунок ПАТ «АКБ «Київ»; немає підстав
для задоволення позову в частині
перерахування коштів для розрахунку з
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки існують
судові рішення в інших справах про
стягнення з відповідача цих коштів, що
призводе до подвійного стягнення. Крім
того, вважає, що суд першої інстанції
невірно визначив початок перебігу
строку позовної давності та
безпідставно не застосував позовну
давність.

Не погоджуючись із апеляційною скаргою
відповідача, Міністерство фінансів
України та ПАТ «АКБ «Київ» подали до
суду відзиви від 29.11.2013р. №31-15030-07-26/34938
та від 04.12.2013р. №25-02/2031, в яких просили
апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення. Крім цього,
від ПАТ «АКБ «Київ» надійшли додаткові
пояснення до відзиву на апеляційну
скаргу від 10.12.2013р. №25-02/2048 та від
22.01.2014р. №25.2/48. У своєму відзиві та
поясненнях ПАТ «АКБ «Київ» зазначив, що
зважаючи на положення ст.1212 ЦК України,
а також на ту обставину, що функції ФФБ
виконує банк, кошти слід повертати саме
на рахунок банку. Також вказав, що
згідно п. 7.1 договору судом вірно
застосовано позовну давність; подвійне
стягнення не має місця, оскільки в
даній судовій справі та в судових
справах №№907/746/13, 907/363/13 різні предмети
позовів (повернення коштів внаслідок
розірвання договору та стягнення
збитків, відповідно).

Міністерство фінансів України явку
повноважного представника в судове
засідання не забезпечило, хоча
належним чином було повідомлене про
час і місце розгляду справи, що
підтверджується поштовим
повідомленням про вручення ухвали суду
від 20.11.2013р. за його адресою (а.с. 102).
Оскільки в справі достатньо матеріалів
для розгляду апеляційної скарги по
суті, за відсутності клопотань про
відкладення розгляду справи, судова
колегія вважає за можливе розглядати
апеляційну скаргу без представника
Міністерства фінансів України.

З матеріалів справи та апеляційної
скарги вбачається наступне:

20.04.2007р. між ТзОВ „Сузір'я" (забудовник)
та АКБ „Київ" (управитель) було
укладено договір про організацію
спорудження об'єкта будівництва
(надалі - договір, а.с. 18-31, том 1),
відповідно до п.1.1 якого управитель,
який діє в інтересах довірителів ФФБ
замовляє забудовнику збудувати
належної якості багатоквартирний
житловий будинок за адресою: м. Ужгород,
вул. Д.Климпуша (надалі - об'єкт
будівництва), ввести його в
експлуатацію та передати об'єкти
інвестування (квартири) довірителям
ФФБ у власність у встановлені в цьому
договорі строки та на умовах,
визначених правилами ФФБ, а управитель
зобов'язується забезпечити своєчасне
фінансування будівництва за рахунок
грошових коштів, отриманих у довірчу
власність за укладеними з довірителями
договорами про участь у ФФБ.

В п.1.8 договору сторони визначили
початок спорудження об'єкта
будівництва (квітень 2007 року), час
введення об'єкта будівництва в
експлуатацію (червень 2008 року) та дату
передачі об'єктів інвестування
довірителям під заселення (грудень 2008
року).

Як вбачається з матеріалів справи,
довірителями фонду фінансування
будівництва багатоквартирного
житлового будинку за адресою: м.
Ужгород, вул. Д.Климпуша виступили,
зокрема, наступні особи: ОСОБА_4
(договори №07/2007 від 14.12.2007р., №08/2007 від
14.12.2007р., а.с. 99-100, 102-103, том 1), ОСОБА_6
(договір №14/2008 від 05.02.2008р. зі змінами,
а.с. 86-91, том 1), ОСОБА_5 (договори №10/2008
від 22.01.2008р., №12/2008 від 22.01.2008р., а.с. 77-80,
82-85, том 1), ОСОБА_9 (договір №22/2008 від
25.04.2008р., а.с. 71-75, том 1), ОСОБА_8 (договір
№18/2008 від 08.02.2008р. зі змінами, а.с. 18-20,
том 3), ОСОБА_7 (договір №24/2008 від 14.05.2008р.,
а.с. 93-96, том 1) та АКБ „Київ" (договір
№01/2007 від 14.06.2007р., а.с. 54-57, том 1), який
виступив довірителем фонду, уклавши
відповідний договір із Святошинською
філією АКБ «Київ» і вклавши в
будівництво власні кошти банку.

З позовної заяви у даній справі
вбачається, що в період функціонування
ФФБ управителем було залучено в
довірче управління грошові кошти на
загальну суму 6213984,53 грн. та сформовано
оперативний резерв в розмірі 10%.
Вищепереліченими довірителями до ФФБ
було внесено 3086150,04 грн., що
підтверджується виписками по особових
рахунках, які наявні в матеріалах
справи (а.с. 22-30, том 3).

Управитель свої зобов'язання за
договором щодо фінансування
будівництва виконував належним чином,
що не заперечується відповідачем та
підтверджується меморіальними
ордерами (а.с. 26-41, том 2) та банківськими
виписками по рахунку ФФБ за період з
01.01.2007р. по 01.06.2009р. та з 29.05.2009р. по
31.12.2012р. (а.с. 13-25, том 2).

Проте, забудовник своїх зобов'язань
належним чином не виконав та в
порушення умов договору не завершив
будівництво та не здав будинок в
експлуатацію у встановлені строки. Як
вбачається з пояснень ПАТ «АКБ «Київ»,
будівництво об'єкта зупинено з
листопада 2008 року (а.с. 4, том 1).
Відповідач вказану обставину пояснив
порушеннями з боку залученого ним
генпідрядника - ТзОВ «БК «Комфортбуд-4»
(а.с. 55-56, том 2).

Невиконання забудовником взятих на
себе зобов'язань мало наслідком вихід
довірителів з ФФБ та звернення до
управителя з вимогами про повернення
внесених коштів. Вказане
підтверджується заявами ОСОБА_9 від
23.12.2010р. (а.с. 76, том 1), ОСОБА_6 від 23.12.2010р.
(а.с. 92, том 1), ОСОБА_7 від 24.06.2009р. (а.с. 97-98,
том 1), ОСОБА_8 від 03.12.2008р. (а.с. 21, том 3),
ОСОБА_5 від 03.12.2008р. (а.с. 41-42, том 3).
Рішення про вихід банку як довірителя з
ФФБ прийнято і правлінням ПАТ „АКБ
„Київ" (протокол № 05 від 07.02.2012 р.).

Крім того, між управителем і ОСОБА_4
було укладено дві додаткові угоди від
17.12.2008р. про розірвання договору (а.с. 101,
104, том 1). Таку ж угоду було укладено і з
ОСОБА_5 (додаткова угода від 03.12.2008р., а.с.
81, том 1).

У зв'язку із ситуацією, що склалась,
банк неодноразово звертався до
відповідача із вимогами про
перерахування коштів для їх подальшого
повернення довірителям у зв'язку із
достроковим розірванням договорів про
участь у ФФБ. Вказане підтверджується
листами-вимогами від 12.12.2008р. №06-08/1485
про повернення суми 733759,95 грн. (а.с. 130-131,
том 1), від 24.12.2008р. №06-08/1990 про
повернення суми 618,604,80 грн. (а.с. 109-110,
том 1), від 11.01.2011р. №16-02/60 про повернення
суми 943383,75 грн. (а.с. 126, том 1), від 11.04.2011р.
№16-02/1436 про повернення суми 2968672,80 грн.
(а.с. 127, том 1) та від 24.05.2011р. №16-02/1910 про
повернення суми 2961772,80 грн. (а.с. 125, том
1).

21.03.2012р. управитель звернувся до
забудовника із вимогою №25-02/899 про
розірвання договору, перерахування на
рахунок ФФБ коштів, необхідних для
розрахунків з довірителями (3960775,60 грн.),
відшкодування заподіяних збитків та
сплату неустойки. Докази отримання
відповідачем вказаної вимоги наявні в
матеріалах справи (а.с. 111-123, том 1).
Вказана вимога залишилась
забудовником без задоволення
(відповідь від 10.04.2012р. №93, а.с. 124, том 1).

У зв'язку з тим, що кошти оперативного
резерву були використані на розрахунки
з довірителями, які раніше звернулись
до банку із заявами про вихід із ФФБ, а
також у зв'язку з невиконанням
забудовником своїх зобов'язань про
повернення коштів, необхідних для
розрахунків з довірителями, прокурор
Голосіївського району міста Києва в
інтересах держави в особі Міністерства
фінансів України та ПАТ „АКБ „Київ"
звернувся із позовом у даній справі.

Судова колегія, заслухавши пояснення
сторін, оцінивши подані сторонами
докази на відповідність їх фактичним
обставинам і матеріалам справи, вважає,
що підстави для задоволення
апеляційної скарги та, відповідно,
скасування оскаржуваного рішення -
відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.ст. 5, 6 Закону України
«Про фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю»,
фінансові установи створюють фонди за
власною ініціативою в порядку,
визначеному цим Законом. Залежно від
мети створення фонд може бути фондом
фінансування будівництва чи фондом
операцій з нерухомістю. Метою
створення ФФБ є отримання довірителями
ФФБ у власність житла.

Управитель здійснює управління майном
відповідно до Правил фонду та договору
управління майном.

Правилами фонду фінансування
будівництва виду А, затвердженими
рішенням правління АКБ „Київ" від
21.03.2007р. (надалі - правила ФФБ) визначено,
що забудовником об'єкту інвестування є
ТзОВ „Сузір'я". Дані правила погоджені
та підписані забудовником (а.с. 32-48, том
1).

За нормою ч. 2 ст. 18 Закону України „Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю"
(надалі - Закон), у разі виявлення
управителем ризику порушень умов
договору управитель має право, зокрема,
вимагати розірвання договору.

Аналогічні положення передбачено і
договором про організацію спорудження
об'єкта будівництва від 20.04.2007р.,
зокрема, пунктом 3.2.7 договору
встановлено, що у разі виявлення
управителем ризику порушень умов цього
договору, він має право, зокрема,
вимагати розірвання договору.

Відповідно до п. 5.2 договору у разі
істотних порушень (зазначених в п.2.15)
забудовником умов цього договору,
управитель може вимагати розірвання
цього договору. Відповідно до п.2.15
договору до ризиків порушень умов
цього договору відносяться істотні
порушення забудовником, зокрема,
збільшення строків будівництва більш,
ніж на 90 календарних днів.

За нормою ст. 651 ЦК України договір може
бути розірваний за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

З огляду на викладене, зважаючи на
невиконання забудовником свого
обов'язку щодо будівництва
обумовленого договором будинку,
колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
вимога про розірвання договору про
організацію спорудження об'єкта
будівництва від 20.04.2007р. підлягає
задоволенню. При цьому, судом не
беруться до уваги твердження
відповідача про можливі порушення з
боку підрядної організації, оскільки
забудовник самостійно відповідає за
спірним договором (п.1.4, розділ 5
договору).

Стосовно вимоги про перерахування
відповідачем коштів, необхідних для
розрахунків з довірителями ФФБ в сумі
3586757,45 грн., судова колегія зазначає
наступне.

У разі порушення забудовником строків
спорудження об'єкта будівництва або у
разі неналежного виконання
управителем своїх обов'язків,
довіритель має право вимагати від
управителя дострокового розірвання
договору та виплати йому коштів.
Управитель зобов'язаний виплатити
довірителю кошти у сумі, що
визначається відповідно до статті 20
цього Закону при відмові довірителя
від участі у ФФБ і не може бути меншою
за суму, внесену довірителем до ФФБ (ч. 4
ст. 18 Закону).

Пунктами 5.4.3, 5.4.4, 5.4.5 правил ФФБ та ст. 17
Закону передбачено, що за наявності
відповідних підстав, управитель
повертає довірителю внесені ним кошти.
Для виплат довірителям коштів з ФФБ
управитель використовує кошти
оперативного резерву. У випадку
недостатності коштів створеного
оперативного резерву для повернення
довірителю коштів, забудовник на
письмову вимогу управителя
зобов'язаний перерахувати на рахунок
ФФБ відповідну суму. Виплата коштів
довірителю ФФБ не може здійснюватись
за рахунок іншого ФФБ або власних
коштів управителя.

За нормою ч. 2 ст. 18 Закону України „Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю"
(надалі - Закон), у разі виявлення
управителем ризику порушень умов
договору управитель має право, зокрема,
вимагати повернення забудовником усіх
спрямованих на фінансування
будівництва об'єкта коштів,
перерахування на рахунок ФФБ коштів,
необхідних для розрахунків з
довірителями відповідно до вимог
статті 20 цього Закону, що виходять із
ФФБ у зв'язку із розірванням договору
про участь у ФФБ. Аналогічні положення
передбачено і пунктом 3.2.7 договору про
організацію спорудження об'єкта
будівництва від 20.04.2007р.

Частиною 3 ст. 18 Закону закріплено
кореспондуючий обов'язок забудовника
повернути грошові кошти на рахунок ФФБ.

Як зазначалось вище, порушення
забудовником обумовлених строків
будівництва будинку мало наслідком
вихід довірителів з ФФБ та їх звернення
до управителя з вимогами про
повернення внесених коштів. Оскільки у
діях забудовника вбачаються порушення,
обумовлені п.2.15 договору, то вимога
позивача про перерахування
відповідачем коштів ґрунтується на
положеннях законодавства, правил ФФБ і
договору.

Статтею 11 Закону встановлено, що для
ФФБ виду А забудовник приймає на себе
ризик щодо недостатності залучених
коштів на спорудження об'єкта
будівництва та зобов'язаний своєчасно
ввести його в експлуатацію відповідно
до проектної документації і виконати
усі необхідні роботи для дотримання
технічних характеристик об'єктів
інвестування та об'єкта будівництва
незалежно від обсягу фінансування.

Стаття 20 Закону встановлює, що сума
коштів, що підлягає поверненню
довірителю при відмові від участі у
ФФБ, визначається управителем,
виходячи з кількості закріплених за
довірителем вимірних одиниць об'єкта
інвестування, поточної ціни вимірної
одиниці цього об'єкта інвестування на
день передачі коштів в управління
управителю ФФБ.

Матеріалами справи, а саме: копіями
договорів про участь у фонді
фінансування будівництва, виписками по
особових рахунках, копіями
меморіальних ордерів, заявами
довірителів про відмову від участі у
фонді фінансування будівництва та
угодами про розірвання договорів,
розрахунком заборгованості ФФБ перед
довірителями (а.с. 132, том 1, а.с. 79, том 3),
підтверджено загальний розмір суми
заборгованості ФФБ перед довірителями
на загальну суму 3586757,45 грн., в тому
числі: на користь ОСОБА_4 - 374018,15 грн. та
244586,65 грн.; на користь ОСОБА_6 - 374018,15 грн.;
на користь ОСОБА_5 - 244586,65 грн. та 244586,65
грн.; на користь ОСОБА_9 - 347490,50 грн.; на
користь ОСОБА_8 - 453621,30 грн.; на користь
ОСОБА_7 - 434310,10 грн.; на користь ПАТ АКБ
„Київ" - 869539,30 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Таким чином, позовна вимога про
зобов'язання ТзОВ „Сузір'я"
перерахувати кошти, необхідні для
розрахунків з довірителями ФФБ в сумі
3586757,45 грн. є обґрунтованою і такою, що
підлягає задоволенню.

При цьому, судова колегія вважає
невірними твердження скаржника про те,
що внаслідок задоволення позовних
вимог в повному обсязі буде мати місце
подвійне стягнення через судові
рішення у справах № 907/746/13 та № 907/363/13,
якими з відповідача вже стягнено кошти
на користь позивача. Доводи про
подвійне стягнення відхиляються з
огляду на різну правову природу
стягуваних сум та, відповідно, різні
способи захисту порушених прав: в даній
справі предметом позову є зобов'язання
ТзОВ „Сузір'я" перерахувати кошти,
необхідні для розрахунків з
довірителями ФФБ згідно договору;
рішення у справах № 907/746/13 та № 907/363/13
стосуються стягнення збитків, які
позивач зазнав внаслідок стягнення з
нього коштів за рішеннями
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 19.04.2012р. та
від 14.05.2012р.

Таким чином, в даному випадку має місце
захист порушених прав декількома
способами, що не заборонено чинним
законодавством України. Зважаючи на те,
що рішення у справах № 907/746/13 та № 907/363/13
відповідачем не виконані, відсутні
підстави вважати обов'язок по
перерахуванню коштів припиненим.

Твердження скаржника про вихід судом
першої інстанції за межі позовних
вимог внаслідок незазначення в
резолютивній частині рішення номеру
банківського рахунку - безпідставні,
оскільки відповідно до ст. 2 Закону
України «Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю», фонд фінансування
будівництва - це кошти, передані
управителю ФФБ в управління, які
використані чи будуть використані
управителем у майбутньому на умовах
Правил фонду та договорів про участь у
ФФБ.

Управителем ФФБ у спірних відносинах
виступає ПАТ «АКБ «Київ», а отже
отримувачем коштів може бути тільки
він, а незазначення номеру
банківського рахунку не впливає на
зміст і обсяг задоволеної вимоги.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
підставність звернення із позовом у
даній справі прокурора в інтересах
держави в особі позивачів.

Стосовно позиції скаржника про те, що
суд неправомірно незастосував до
спірних відносин позовну давність,
судова колегія вважає її
необґрунтованою та погоджується із
тими доводами, які навів суд першої
інстанції у своєму рішенні і які
скаржником не спростовані.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія,
прийшла до висновку про
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, як такого, що прийнято
відповідно до обставин та матеріалів
справи з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Судові витрати по апеляційній скарзі, в
порядку ст.49 ГПК України, слід покласти
на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Закарпатської області від 30.10.2013 р. у
справі № 5008/1137/2012 залишити без змін, а
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Сузір'я" -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий
господарський суд.

Повний текст постанови складений
06.02.2014р.

Головуючий суддя
Орищин Г.В.

суддя
Галушко Н.А.

суддя
Михалюк О.В.