КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2014 р. Справа№ 925/1406/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Ільєнок Т.В.

Корсакової Г.В.

при секретарі: Дмитрина Д.О.

за участю представників:

від позивача: Петренко А.С. -
представник за довіреністю №9/10 від
17.01.2014р.;

Ткаченко Р.Ю. - представник за
довіреністю №2/10 від 08.01.2014р.;

від відповідача: Круглов С.С. -
представник за довіреністю №163 від
05.12.2013р.;

Іліка Н.І. - представник за довіреністю
№162 від 05.12.2013р.;

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України"

на рішення Господарського суду
Черкаської області від 15.10.2013р. (дата
підписання - 18.10.2013р.)

у справі №925/1406/13 (суддя - Анісімов І.А.)

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "БМБ Маргарин"

про стягнення 52 967,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013р. Дочірня компанія "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (надалі -
позивач) звернулась до Господарського
суду Черкаської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БМБ Маргарин" (надалі
- відповідач) про стягнення 52 967,33 грн.
боргу у вигляді неоплаченої
відповідачем вартості придбаного у
позивача природного газу, в тому числі
46 611 грн. 76 коп. основний борг, 3 557 грн. 76
коп. пеню, 156 грн. 86 коп. інфляційні
втрати, 2 640 грн. 95 коп. 3 % річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за укладеним між сторонами
Договором №55/350/11 поставки природного
газу від 30.08.2011р. в частині повної та
своєчасної оплати вартості
поставленого протягом спірного
періоду природного газу.

Ухвалою Господарського суду
Черкаської області від 03.09.2013р. позовну
заяву прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі №925/1406/13.

Відповідач позов у заявленому до
стягнення розмірі заперечив, визнавши
наявними свої грошові зобов'язання
перед позивачем лише на суму 709
грн. 85 коп. Обґрунтовуючи свої
твердження, відповідач вказував, що між
позивачем та відповідачем раніше були
укладені Договір на поставку
природного газу №01/398/10 від 17.11.2010р. та
Договір на поставку природного газу
№01/019/11 від 04.01.2011р., у ході виконання
яких відповідач переплатив 45 901 грн. 91
коп. Оскільки, зобов'язання позивача з
повернення цієї суми відповідачу та
зобов'язання відповідача перед
позивачем за Договором №55/350/11 від
30.08.2011р є зустрічними та однорідними, а
отже здатними до зарахування,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "БМБ Маргарин" на
адресу позивача надіслало заяву про
зарахування зустрічних грошових вимог
№133 від 01.10.2013р., яка була отримана
представником Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" 04.10.2013р., що
підтвержується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Погодившись із доводами відповідача,
господарський суд рішенням від 15.10.2013р.
у справі №925/1406/13 (суддя - Анісімов І.А.)
позов задовольнив частково. Стягнув з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БМБ Маргарин" (19602,
Черкаська область, Черкаський район,
с.руська Поляна, "Урочище Кленове", б.5,
код 32606706) на користь Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (04116, м.Київ,
Шевченківський район, вул. Шолуденка,
б.1, код 31301827) - 709 грн. 85 коп. основного
боргу, 02 грн. 82 коп. інфляційних, 39 грн. 03
коп. річних, 24 грн. 41 коп. судового збору.
Щодо заявлених позовних вимог в сумі
45 901 грн. 91 коп. (основний борг) -
провадження припинив. В задоволенні
решти позовних вимог в сумі 6 313 грн. 72
коп. (пеня, річні, інфляційні) відмовив.

Перевіривши виконаний позивачем
розрахунок інфляційних втрат, трьох
відсотків річних, господарський суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позову у цій частині вимог,
здійснивши власний перерахунок
інфляційних та трьох відсотків річних,
що підлягали до стягнення із
відповідача. Між тим, у частині
стягнення пені, суд відмовив,
пославшись на умови договору щодо
неустойки, які не відповідають порядку,
встановленому чинним законодавством,
зокрема, ч. 6 ст. 232 ГК України, ч. 2 ст. 260
ЦК України та ст. 261 ЦК України.

Не погоджуючись із висновками
місцевого господарського суду та
мотивами прийнятого ним рішення,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просив
скасувати рішення Господарського суду
Черкаської області від 15.10.2013р. у даній
справі в частині відмови у задоволенні
суми основного боргу, пені, трьох
відсотків річних та інфляційних втрат
та прийняти новий судовий акт про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

У доводах апеляційного оскарження
позивач вказував на допущені судом
першої інстанції порушення норми
матеріального та процесуального права,
зокрема, положень ст.ст. 4, 4-3, 32, 33, 43 ГПК
України та ст. ст. 174, 175, ГК України,
ст.ст. 202, 203, 205, 207, 601 ЦК України.

На думку скаржника, господарським
судом неправильно застосовані норми
матеріального права про припинення
зобов'язань зарахуванням, адже,
вважав, апелянт, зарахування
зустрічних однорідних вимог може
здійснюватись за заявою однієї із
сторін у разі відсутності заперечень
іншої сторони з таким зарахуванням.
Тоді як, позивач своєї згоди на
зарахування не надавав. Крім того,
скаржник вважав непридатними до
зарахування вимоги сторін у зв'язку
з відсутністю однорідності
зустрічних вимог.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
13.11.2013р. для розгляду апеляційної
скарги Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" сформовано колегію
суддів у складі: головуючий суддя -
Кропивна Л.В. (доповідач), судді: Тищенко
А.І., Отрюх Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.11.2013р. у
справі №925/1406/13 (головуючий суддя -
Кропивна Л.В. (доповідач), судді: Тищенко
А.І., Отрюх Б.В.) апеляційну скаргу
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" прийнято до
провадження, а її судовий розгляд
призначено на 27.11.2013р.

22.11.2013р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшли доповнення до апеляційної
скарги, в яких останній просив суд
скасувати рішення Господарського суду
Чернігівської області від 15.10.2013р. у
справі №925/1406/13 в частині припинення
провадження зі стягнення основного
боргу та відмови у задоволенні пені,
трьох відсотків річних та інфляційних
збитків; прийняти в цій частині нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю; судові витрати
покласти на відповідача.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
26.11.2013р. у зв'язку із перебуванням
суддів Тищенко А.І., Отрюха Б.В. у
відпустці, доручено здійснити розгляд
справи №925/1406/13 колегією суддів у
складі: головуючого судді Кропивної
Л.В., суддів Корсакова Г.В.,
Яковлєва М.Л.

27.11.2013р. до початку судового засідання
через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшов відзив на апеляційну скаргу, в
якому останній просив рішення
Господарського суду Чернігівської
області від 15.10.2013р. у справі №925/1406/13
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відхилити як необґрунтовану. За
оцінкою відповідача, суд першої
інстанції належним чином дослідив всі
фактичні обставини справи, вірно
застосував норми матеріального права,
які підлягали застосуванню до спірних
правовідносин, та дійшов правильного
висновку про наявність підстав для
припинення провадження щодо вимог про
стягнення заборгованості на суму
45 901 грн. 91 коп. Крім того,
відповідач просив Київський
апеляційний господарський суд взяти до
уваги, що посилання позивача на
неоднорідність правовідносин згідно
договорів по яким здійснювались
взаєморозрахунки є необґрунтованими,
оскільки розрахунки за договорами
поставки природного газу
здійснювались виключно у грошовій
формі, і по суті є однорідними .

В судовому засіданні 27.11.2013р. колегією
суддів оголошено перерву до 18.12.2013р.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 18.12.2013р. у
зв'язку із перебуванням судді
Яковлєва М.Л. у відпустці, доручено
здійснити розгляд справи №925/1406/13
колегії суддів у складі головуючого
судді Кропивної Л.В., суддів Ільєнок
Т.В., Корсакова Г.В.

В судовому засіданні 18.12.2013р. колегією
суддів оголошено перерву до 22.01.2014р.

У судовому засіданні 22.01.2014р.
представники позивача підтримали
доводи апеляційного оскарження,
просили скасувати рішення
Господарського суду Черкаської
області від 15.10.2013р. у справі №925/1406/13 в
частині припинення провадження зі
стягнення основного боргу та відмови у
задоволенні пені, трьох відсотків
річних та інфляційних збитків;
прийняти в цій частині нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити
повністю.

Представники відповідача у судовому
засіданні 22.01.2014р. заперечували проти
задоволення апеляційної скарги,
просили рішення суду першої інстанції
у даній справі залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
30.08.2011р. між Дочірньою компанією "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (далі -
позивач, Постачальник) до Товариства з
обмеженою відповідальністю "БМБ
Маргарин" (далі - відповідач, Покупець)
був укладений Договір №55/350/11 поставки
природного газу від 30.08.2011р. (далі -
Договір).

За умовами Договору Постачальник
зобов'язується поставити Покупцеві
імпортований природний газ за кодом
згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на
митну територію України Публічним
акціонерним товариством «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України», а Покупець - прийняти і
оплатити природний газ в обсязі,
зазначеному у п. 1.2. цього договору.

Згідно з пунктом 1.2. Договору
Постачальник передає Покупцю в період
з 06.08.2011р. по 30.09.2011р. природний газ з
урахування вартості його
транспортування.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди від
11.10.2011р. пункт 1.2. Договору №55/350/13 від
30.08.2011р. викладено в наступній редакції:
«Постачальник передає Покупцю в період
з 06 серпня 2011р. по 31 жовтня 2011р.
природний газ з урахуванням вартості
його транспортування в обсязі до 13 637
тис. куб. м. згідно наведеного у цьому
пункті помісячного графіку».

Відповідно до п.4.1. Договору остаточний
розрахунок за спожитий газ з
урахуванням вартості транспортування
територією України здійснюється на
підставі акту приймання-передачі газу
(за звітний місяць) до 5 числа місяця,
наступного за місцем поставки.

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи Актів прийому-передачі
природного газу для потреб промислових
споживачів від 31.08.2011р. на суму 17 027 грн.
08 коп. (а.с. 20); від 30.09.2011р. на суму 13 042
грн. 67 коп. (а.с 93); від 31.10.2011р. на суму 16 524
грн. 01 коп. (а.с. 22), на виконання умов
Договору, позивачем передано
відповідачу природний газ протягом
серпня-жовтня 2011 року на загальну суму
46 611 грн.76 коп.

За приписами ст.526 ЦК України, ст.193 ГК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В силу ст.629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Звертаючись до господарського суду з
позовом, ПАТ НАК "Нафтогаз України"
стверджувало, що розмір заборгованості
відповідача за поставлений йому
позивачем природний газ згідно
Договору №55/350/13 від 30.08.2011р. становив 46
611, 76 грн.

Між тим, суд першої інстанції в частині
стягнення заборгованості у розмірі 45
901, 91 грн. провадження припинив за п. 1-1 ч.
1 ст. 80ГПК України.

У процесі перевірки наявності підстав
для припинення провадження у справі,
судовою колегією встановлено, що
17.11.2010р. між ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" та ТОВ "БМБ Маргарин"
був укладений Договір поставки
природного газу №01/398/10, на виконання
якого, позивач за період з 01.10.2010р. по
31.12.2010р. передав відповідачу природний
газ на загальну суму 34 335 грн. 68 коп., що
підтверджується актами
прийому-передачі природного газу, тоді
як відповідач здійснив оплату
поставленого газу за Договором №01/398/10
від 17.11.2010р. на суму більшу, ніж
вартість прийнятого ним природного
газу, що підтверджується платіжними
дорученнями: №774 від 18.11.2010 на суму 11 056
грн. 00 коп.; №11616 від 18.11.2010 на суму 3 733
грн. 66 коп.; №4595 від 22.11.2010 на суму 5 000
грн. 00 коп.; №4619 від 23.11.2010 на суму 10 000
грн. 00 коп.; №11667 від 25.11.2010 на суму 5 000
грн. 00 коп.; №812 від 06.12.2010 на суму 5 000
грн. 00 коп.; №4656 від 08.12.2010 на суму 10 000
грн. 00 коп.; №11776 від 15.12.2010 на суму 10 000
грн. 00 коп.; №843 від 21.12.2010 на суму 5 000 грн.
00 коп.; №11802 від 23.12.2010 на суму 10 000 грн. 00
коп.; №4717 від 28.12.2010 на суму 5 000 грн. 00
коп.; №11878 від 06.01.2011 на суму 8 000 грн. 00
коп.; №4755 від 12.01.2011 на суму 8 000 грн. 00
коп.; №4778 від 19.01.2011 на суму 8 000 грн. 00
коп.; №11878 від 06.01.2011 на суму 8 000 грн. 00
коп.; №260007902 з 24.01.2011 до 24.01.2011 на суму 7 587
грн. 10 коп.; №11938 від 03.02.2011 на суму 9 500
грн. 00 коп.; №12002 від 10.02.2011 на суму 6 000
грн. 00 коп.; №12025 від 15.02.2011 на суму 4 500
грн. 00 коп.; №4 від 17.02.2011 на суму 5 000 грн.
00 коп.

Таким чином, згідно Договору №01/398/10 від
17.11.2010р. відповідачем було здійснено
оплату у розмірі 136 376,76 грн., тоді як
вартість переданого йому газу
становила 34 335,68 грн. (різниця 102 041 грн.
08 коп.)

Крім того, 04.01.2011р. між ДК "Газ України"
НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "БМБ
Маргарин" був укладений ще один Договір
поставки природного газу №01/019/11

На виконання вказаного Договору
позивачем за період з 01.01.2011р. по 31.10.2011р.
поставлено природного газу на суму 180 639
грн. 17 коп., що підтверджується актами
прийому-передачі природного газу для
потреб промислових споживачів: від
31.01.2011 на суму 24 619 грн. 42 коп.; від 28.02.2011
на суму 36 045 грн. 34 коп.; від 31.03.2011 на
суму 33 853 грн. 61 коп.; від 30.04.2011 на суму 21
180 грн. 73 коп.; від 31.05.2011 на суму 18 709 грн.
71 коп.; від 30.06.2011 на суму 17 307 грн. 51 коп.;
від 31.07.2011 на суму 23 148 грн. 87 коп.; від
31.08.2011 на суму 3 428 грн. 27 коп.; від 31.10.2011
на суму 2 345 грн. 71 коп.

Відповідач здійснив оплату за
Договором №01/019/11 від 04.01.2011р. у розмірі
124 500 грн. 00 коп., що підтверджується
платіжними дорученнями: №17 від 22.02.2011
на суму 4 500 грн. 00 коп.; №12127 від 10.03.2011 на
суму 7 000 грн. 00 коп.; №73 від 15.03.2011 на суму
14 000 грн. 00 коп.; №260007902 з 04.03.2011 до 04.03.2011
на суму 7 000 грн. 00 коп.; №244 від 06.04.2011 на
суму 6 000 грн. 00 коп.; №275 від 13.04.2011 на
суму 6 000 грн. 00 коп.; №316 від 19.04.2011 на
суму 5 000 грн. 00 коп.; №384 від 29.04.2011 на
суму 5 000 грн. 00 коп.; №521 від 01.06.2011 на
суму 5 000 грн. 00 коп.; №565 від 15.06.2011 на
суму 5 000 грн. 00 коп.; №599 від 22.06.2011 на
суму 5 000 грн. 00 коп.; №638 від 06.07.2011 на
суму 5 000 грн. 00 коп.; №674 від 13.07.2011 на
суму 2 000 грн. 00 коп.; №678 від 14.07.2011 на
суму 3 000 грн. 00 коп.; №704 від 22.07.2011 на
суму 5 000 грн. 00 коп.; №768 від 09.08.2011 на
суму 10 000 грн. 00 коп.; №795 від 18.08.2011 на
суму 5 000 грн. 00 коп.; №812 від 26.08.2011 на
суму 5 000 грн. 00 коп.; №870 від 09.09.2011 на
суму 10 000 грн. 00 коп.; №4 від 13.09.2011 на суму
10 000 грн. 00 коп.

Таким чином, різниця між вартістю
поставки газу та фактичною оплатою
газу складала : 56 139 грн. 17 коп. (180 639
грн. 17 коп. - 124 500 грн. 00 коп.).

02.10.2013р. за №133 відповідач направив
позивачу заяву (копія - а.с.150, т. 1) про
зарахування зустрічних однорідних
вимог, у відповідності до якої
відповідач повідомляв про зарахування
зобов'язань з повернення позивачем
коштів зарахуванням зустрічним
зарахуванням своїх зобов'язань перед
позивачем на суму 45 901,91 грн. за
Договором №55/350/13 від 30.08.2011р.

З цим не погодився позивач, виклавши
свої заперечення суду першої
інстанції у відзиві та апеляційному
суду - в апеляційній скарзі.

Проте, судова колегія вважає, що
заперечення позивача вірно відхилені
судом першої інстанції, як такі, що не
ґрунтуються на законі.

Судовою колегією встановлено, що всі
укладені між сторонами договори
передбачали часткову попередню оплату
вартості природного газу покупцем, а
отже на правовідносини між сторонами
поширювалася частина 2 статті 693 ЦК
України. Поряд з цим, за умовами п.
4.3.,4.4. укладених між сторонами
Договорів, (або 6.3. - за Договором від
17.11.2010 р. ) "за наявності заборгованості
постачальник зараховує кошти, що
надійшли від покупця, як погашення
заборгованості за спожитий газ,
поставлений у минулі періоди за цим
договором, незалежно від зазначеного в
платіжному дорученні призначення
платежу. Кошти, які надійшли від
Покупця, будуть зараховані як
передоплата за умови відсутності
заборгованості за цим договором.

Таким чином, обов'язок постачальника
зарахувати в оплату поточної
заборгованості за поставлений газ
платежів, що здійснені покупцем у
минулих періодах, складає суть
передбаченого умовами договорів з
поставки природного газу одного із
зобов'язань постачальника,
невиконання якого фактично
призводило би до кредитування
покупцем постачальника поза
правовідносинами поставки .

Поряд з цим невиконання постачальником
цих зобов'язань не позбавляло покупця
права зарахувати існуючі
зобов'язання постачальника перед
собою на суму своїх грошових
зобов'язань перед постачальником, тим
більше, що для такого зарахування
згода останнього в силу ст.601 ЦК
України та ч. 3 ст. 203 ГК України не
вимагалася, адже припинення
зобов'язання зарахування зустрічних
однорідних вимог є одностороннім
правочином.

Закон не виключав можливості
здійснення відповідачем зарахування
зустрічних однорідних вимог і в
процесі судового розгляду.

На думку апелянта, моментом припинення
зобов'язань відповідача слід вважати
момент вручення заяви про
зарахування кредитору.

З такими доводами погодитися не можна,
адже заявлені до зарахування вимоги
вважаються погашеними не з моменту
зарахування, а з моменту настання
строку їх виконання. Припинення
зобов'язання зарахуванням саме по собі
не змінює строку виконання,
встановленого за домовленістю сторін.

Колегія суддів також погоджується з
відповідачем у тому, що зобов'язання
сторін є грошовими та однорідними за
своїм матеріальним змістом.

У розумінні ч. 1 ст. 601 ЦК України
однорідність вимог, які можуть
підлягати зарахуванню, полягає у тому,
що зараховуватися можуть вимоги про
передачу речей одного роду. У зв'язку із
зазначеним зарахування як спосіб
припинення застосовується до
зобов'язань з передачі родових речей,
зокрема грошей. Згідно із чинним
законодавством правило про
однорідність вимог розповсюджується
на їх правову природу, проте не
стосується підстави виникнення такої
вимоги.

Таким чином, вимоги ТОВ "БМБ Маргарин"
та ДК "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" є зустрічними однорідними, а
отже, відповідно до ст. ст. 598, 601 ЦК
України та ст. 203 ГК України, є
придатними для зарахування. З огляду
на це, зобов'язання ТОВ "БМБ Маргарин"
перед ДК "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" згідно Договору №55/350/13 від
30.08.2011р. в сумі 45 901,91 грн. припинилися з
моменту настання строку їх виконання.

Отже, висновок місцевого
господарського суду про припинення
провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1
ст.80 ГПК України в частині позовних
вимог про стягнення заборгованості у
сумі 45 901, 91 грн. - засноване на законі, є
підставним та обґрунтованим. З
припиненням основного зобов'язання
позивач не вправі вимагати слати пені
та штрафних санкцій за прострочку у
їх виконанні.

Разом з тим, несвоєчасне виконання
відповідачем грошових зобов'язань у
розмірі 709,85грн., як вірно відмітив суд
першої інстанції, є підставою для
визнання відповідача боржником, який
прострочив виконання з усіма
правовими наслідками, пов'язаним з
цим, на вказану суму.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Між тим, відповідно до п. 7.3.1 Договору
№55/350/11 від 30.08.2011р. у разі порушення
Покупцем умов щодо розрахунків ( пункт
4.1 цього Договору), сторони досягли
письмової домовленості про неустойку
(пеню) - у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
прострочення платежу за кожен день
прострочення платежу, яка
нараховується за шість місяців, що
передують моменту звернення з
претензією або позовом, а строк
позовної давності до вимог про
стягнення неустойки встановлюється
тривалістю у три роки. ( п. 9.3. )

Зважаючи, що розмір пені та порядок її
нарахування є істотною умовою
договору, місцевий господарський суд
правильно застосував при вирішенні
спору правові позиції, викладені у
Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів» №10 від 29.05.2013р.

Відповідно до п. 4.3. вказаної Постанови
Пленум Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» №10
від 29.05.2013р. роз'яснив, що, якщо
відповідно до чинного законодавства
або договору неустойка (пеня) підлягає
стягненню за кожний день прострочення
виконання зобов'язання, позовну
давність необхідно обчислювати щодо
кожного дня окремо за попередній рік до
дня подання позову, якщо інший період
не встановлено законом або угодою
сторін. При цьому, однак, слід мати на
увазі положення частини шостої статті
232 ГК України, за якими нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано. Даний шестимісячний строк не
є позовною давністю, а визначає
максимальний період часу, за який може
бути нараховано штрафні санкції (якщо
інший такий період не встановлено
законом або договором). Порядок
обчислення позовної давності не може
бути змінений за угодою сторін, тому,
зокрема, умови договору, за якими
сторони встановили, що така давність
обчислюється не з моменту прострочення
платежу, а з іншої дати, що визначається
шляхом зворотного відрахування шести
місяців від дати пред'явлення вимоги,
суперечать вимогам закону і не
застосовуються судом.

Отже, висновок суду першої інстанції з
приводу того, що зазначене в Договорі
положення, яким строк позовної
давності за вимогами про стягнення
неустойки починає перебіг не з моменту
прострочення платежу, а з дати, що
визначається шляхом зворотного
підрахунку шести місяців від дати
звернення з претензією або позовом,
суперечить вимогам частини шостої
статті 232 ГК України, частини другої
статті 260, сттті 261 ЦК України і
застосуванню судом не підлягає, є
вірним, а нарахування до стягнення пені
у спосіб, не передбачений домовленістю
сторін - неправомірний.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший процент не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. З цією нормою
кореспондуються і приписи ст. 193 ГК
України, що визначають загальні умови
виконання господарських зобов'язань.

Перевіривши правильність виконаних
судом першої інстанції розрахунків
інфляційних втрат, 3 % річних, на суму
709,85грн. за період з 01.09.2011р. по 30.06.2013р.
судова колегія визнала вірним
інфляційні втрати на суму 02,82грн. та 3
% річних - в обсязі 39,03грн.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для зміни або
скасування прийнятого судом першої
інстанції рішення у даній справі, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а оскаржений
судовий акт - без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір за розгляд справи у суді
апеляційної інстанції покладається на
позивача.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" на рішення
Господарського суду Черкаської
області від 15.10.2013р. у справі №925/1406/13
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду Черкаської
області від 15.10.2013р. у справі №925/1406/13 -
без змін.

2.Матеріали справи №925/1406/13 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
Т.В. Ільєнок

Г.В. Корсакова