ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

04.02.2014
№ 905/720/14

Суддя господарського суду Донецької
області Огороднік Д.М. розглянувши
матеріали

за позовомЧернігівського
міжрайоннного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Державного
підприємства "Чернігівське лісове
господарство"до
відповідача:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Управління
Внештехснаб" простягнення 39 764, 84грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду
Донецької області передані позовні
вимоги Чернігівського міжрайоннного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави в особі Державного
підприємства "Чернігівське лісове
господарство" до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Управління Внештехснаб" про стягнення
заборгованності у розмірі 39 764, 84грн.

Відповідно до частини першої статті 29
Господарського процесуального кодексу
України прокурор бере участь у
розгляді справ за його позовами, а
також може вступати за своєю
ініціативою у справу, порушену за
позовом інших осіб, на будь-якій стадії
її розгляду для представництва
інтересів громадянина або держави.

Як зазначено у постанові Пленуму
Вищого господарського суду України від
16.01.2013 №2 "Про внесення до деяких
постанов пленуму Вищого
господарського суду України доповнень
і змін, що стосуються участі прокурора
у судовому процесі" у вирішенні питання
про порушення справи за позовною
заявою прокурора господарському суду
слід виходити з такого.

Згідно з абзацом четвертим частини
першої статті 2 ГПК господарський суд
порушує справи за позовами прокурорів,
які звертаються до господарського суду
в інтересах держави. Частиною другою
згаданої статті передбачено, що у
позовній заяві прокурор самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах, за відсутності ж
такого органу або відсутності у нього
повноважень зазначає про це в позовній
заяві.

Відповідно до пункту 2 резолютивної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 08.04.99 N 3-рп/99 зі справи за
конституційним поданням Вищого
арбітражного суду України та
Генеральної прокуратури України щодо
офіційного тлумачення положень статті
2 Арбітражного процесуального кодексу
України (далі - Рішення Конституційного
Суду України) під поняттям "орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах", зазначеним у частині
другій статті 2 Арбітражного
процесуального кодексу України,
потрібно розуміти орган державної
влади чи орган місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади.

Відповідні повноваження органу
місцевого самоврядування визначаються
з огляду на вимоги Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні".

Згідно з частиною другою статті 29 ГПК у
разі прийняття господарським судом
позовної заяви, поданої прокурором в
інтересах держави в особі органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах, або
в інтересах громадянина зазначений
орган чи громадянин набуває статусу
позивача, а в разі прийняття
господарським судом позовної заяви,
поданої прокурором в інтересах
держави, в якій зазначено про
відсутність органу, уповноваженого
здійснювати функції держави у спірних
правовідносинах, або про відсутність у
такого органу повноважень щодо
звернення до господарського суду,
прокурор набуває статусу позивача і як
такий зазначається у позовній заяві.

Господарський суд повинен оцінювати
правильність визначення прокурором
органу, на який державою покладено
обов'язок щодо здійснення конкретних
функцій у правовідносинах, пов'язаних
із захистом інтересів держави.

Інтереси держави мають чітко
формулюватися й умотивовуватися
прокурором.

У випадках неправильного визначення
прокурором позивача, тобто органу,
уповноваженого державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах, господарський суд на
підставі пункту 1 частини першої статті
63 Господарського процесуального
кодексу України повертає таку позовну
заяву і додані до неї документи без
розгляду.

Згідно з рішенням Конституційного суду
України від 08.04.1999 № № 3-рп/99 "У справі за
конституційними поданнями Вищого
арбітражного суду України та
Генеральної прокуратури України щодо
офіційного тлумачення положень статті
2 Арбітражного процесуального кодексу
України (справа про представництво
прокуратурою України інтересів
держави в арбітражному суді)" положення
абзацу четвертого частини першої
статті 2 Арбітражного процесуального
кодексу України в контексті пункту 2
статті 121 Конституції України треба
розуміти так, що прокурори та їх
заступники подають до арбітражного
суду позови саме в інтересах держави, а
не в інтересах підприємств, установ і
організацій незалежно від їх
підпорядкування і форм власності.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
поданої Чернігівською міжрайонною
прокуратурою з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері,
позов подано в інтересах Державного
підприємства "Внештехснаб".

Інтереси держави прокурором
мотивовані в позовній заяві та
полягають в тому, що Державне
підприємство "Чернігівське лісове
господарство" є спеціалізованим
державним лісогосподарським
підприємством та згідно Статуту
позивача Державне підприємство
"Чернігівське лісове господарство"
створене на підставі наказу
Міністерства лісового господарства
України від 31.10.1991 №133 "Про
організаційну структуру управління
лісовим господарством", засновано на
державній власності, належить до сфери
управління Державного комітету
лісового господарства України та
входить до сфери управління
Чернігівського обласного управління
лісового та мисливського господарства.

Вказуючи про порушення прав Державного
підприємства "Чернігівське лісове
господарство", прокурор не зазначив в
позовній заяві а ні орган, на який
державою покладено обов'язок щодо
здійснення конкретних функцій у
правовідносинах, пов'язаних із
захистом інтересів держави в даному
спорі, а ні вказав про відсутність
органу, уповноваженого здійснювати
функції держави у спірних
правовідносинах, або про відсутність у
такого органу повноважень щодо
звернення до господарського суду.

Дослідивши зміст позовної заяви
№62-вих-14 від 30.01.2014 та враховуючи
вищевикладене, суд приходить до
висновку, що подана Чернігівською
міжрайонною прокуратурою з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері, позовна заява
підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 1
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України з огляду на те, що
прокурором не правильно визначений
позивач тобто орган уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах,
оскільки Державне підприємство
"Чернігівське лісове господарство" є
юридичною особою, самостійним
суб'єктом підприємницької діяльності,
яке від свого імені може набувати
майнових та особистих немайнових прав,
а не є органом місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади
та не є органом уповноваженим державою
здійснювати функції у відносинах між
юридичними особами щодо чинності
господарського договору укладеному
між ними.

На підставі викладеного та керуючись п.
1 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Чернигівської
міжрайонної прокуратури з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Державного
підприємства "Чернігівське лісове
господарство" до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Управління Внештехснаб" про стягнення
заборгованності у розмірі 39 764,84 грн. та
додані до неї матеріали повернути без
розгляду.

Звернути увагу прокурора, що
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та
строки визначені Господарським
процесуальним кодексом України.

Додаток: позовна заява №62- вих-14 від
30.01.2014 та додані до неї документи на 55
аркушах на адресу прокурора..

Суддя
Д.М. Огороднік