ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року Справа № 908/3118/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого судді:Картере
В.І.,суддів:Барицької Т.Л., Євсікова
О.О.,розглянувши касаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства "Дочірній банк Сбербанку
Росії"на постанову Донецького
апеляційного господарського суду від
19.11.2013та на ухвалугосподарського суду
Запорізької області від
19.09.2013прозабезпечення позовуу
справі№908/3118/13 господарського суду
Запорізької областіза
позовомПриватного підприємства
"Діапазон"доПублічного акціонерного
товариства "Дочірній банк Сбербанку
Росії"за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Товариства
з обмеженою відповідальністю "СТС -
Сервіс"за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу
ОСОБА_4провизнання виконавчого напису
нотаріуса №7670 від 15.08.2013 таким, що не
підлягає виконаннюв судовому
засіданні взяли участь представники: -
позивача повідомлений, але не з'явився;
- відповідача Ярошенко А.С., - ТОВ "СТС -
Сервіс" повідомлений, але не з'явився; -
приватного нотаріуса повідомлений, але
не з'явився; Розпорядженням заступника
секретаря першої судової палати від
04.02.2014 №02-05/43 змінено склад колегії
суддів, в провадженні якої знаходилась
дана справа та сформовано наступний
склад суддів для розгляду даної справи:
головуючий суддя - Картере В.І., судді:
Барицька Т.Л (доповідач), Євсіков О.О.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 19.09.2013 (суддя
Місюра Л.С.), залишеною без змін
постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 (судді:
Ушенко Л.В., Марченко О.А., Склярук О.І.),
вжито заходів до забезпечення позову
шляхом зупинення стягнення на підставі
виконавчого напису від 15.08.2013 №7670,
вчиненого Приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 на іпотечному договорі
№20-Н/08/08/ЮО-2 від 28.08.2008, за виконавчим
провадженням ВП №39573209, відкритим
Ленінським відділом державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції за заявою
стягувача - ПАТ "Дочірній банк
Сбербанку Росії" до набрання чинності
рішенням у даній справі.

Публічне акціонерне товариство
"Дочірній банк Сбербанку Росії" (надалі
відповідач/скаржник/банк), не
погоджуючись із прийнятими у даній
справі судовими рішеннями, звернулося
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
процесуального права, просить увалу та
постанову скасувати, а справу передати
на розгляд до господарського суду
Запорізької області.

Сторони належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
даної справи.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм процесуального
права при прийнятті оскаржуваних
судових актів, вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Статтею 67 ГПК України визначені заходи
забезпечення позову, серед яких,
зокрема, зупинення стягнення на
підставі виконавчого документа або
іншого документа, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку.

Приписами постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 16 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" унормовано, що відповідно до
статті 66 Господарського
процесуального кодексу України заходи
до забезпечення позову застосовуються
господарським судом за заявою сторони,
прокурора або з ініціативи
господарського суду як гарантія
реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням: -
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; - забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; - наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; - імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; - запобігання порушенню
у зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, виходячи з наведеного, при
вирішенні питання про забезпечення
позову суди мають здійснити оцінку
обґрунтованості доводів позивача щодо
необхідності вжиття заходів
забезпечення позову з урахуванням
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору у даній справі є вимога
позивача визнати таким, що не підлягає
виконанню виконавчий напис №7670 від
15.08.2013 (надалі - спірний виконавчий
напис), вчинений Приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 (третьою особою у справі
на стороні відповідача) на іпотечному
договорі №20-Н/08/08/ЮО-2 від 28.08.2008,
укладеному між позивачем та
відповідачем, на виконання якого
(виконавчого напису) Ленінським
відділом державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції 02.09.2013 було винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження.

Вживаючи ухвалою від 19.09.2013 за
клопотанням позивача заходи
забезпечення позову шляхом зупинення
стягнення на підставі спірного
виконавчого напису, господарський суд
першої інстанції, з висновками якого
правомірно погодився суд апеляційної
інстанції у постанові від 19.09.2013, дійшов
підставного висновку про можливість
існування небезпеки в заподіянні шкоди
правам та інтересам позивача, та
обґрунтовано припустився, що невжиття
заходів до забезпечення позовних вимог
може ускладнити чи зробити неможливим
виконання рішення суду у разі
задоволення позовних вимог позивача,
чим фактично буде нівельована функція
судового рішення як механізму дійсного
поновлення порушених прав та
інтересів.

Виносячи ухвалу про вжиття заходів
забезпечення позову шляхом зупинення
стягнення на підставі виконавчого
напису №7670 від 15.08.2013 (правомірність
вчинення якого є предметом розгляду у
даній справі), місцевий господарський
суд, прийнявши до уваги
обґрунтованість доводів позивача,
встановивши безпосередній зв'язок між
конкретними заходами забезпечення
позову та предметом позову, правильно
застосував ст. 66 ГПК України та
підставно обрав заходи до забезпечення
позову, які відповідають положенням ст.
67 ГПК України. Як наслідок, ухвала
місцевого господарського суду, так
само як постанова суду апеляційної
інстанції, якою залишена без змін
ухвала місцевого суду, відповідають
нормам процесуального права, є
законними та обґрунтованими.

Доводи скаржника, наведені в
касаційній скарзі, які є аналогічними
доводам, викладеним в апеляційній
скарзі та яким апеляційний
господарський суд дав належну правову
оцінку, не спростовують висновків
судів попередніх інстанцій, викладених
в оскаржуваних судових рішеннях, та не
свідчать жодним чином про порушення
судами норм матеріального чи
процесуального права, а тому не є
підставою для їх скасування.

В силу ст.ст. 42, 43, 47 ГПК України
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами;
судове рішення ухвалюється суддею за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Судами попередніх судових інстанцій
використано у повному обсязі свої
повноваження, передбачені
процесуальним законом щодо повного та
всебічного з'ясування обставин справи,
пов'язаних з предметом доказування у
даній справі.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів вважає оскаржувані судові
рішення законними та обґрунтованими, а
доводи касаційної скарги такими, що не
спростовують висновків судів.

Відповідно до ст. 1119 ГПК України,
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
залишити рішення першої інстанції та
постанову апеляційної інстанції без
змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Дочірній банк
Сбербанку Росії" залишити без
задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 та
ухвалу господарського суду
Запорізької області від 19.09.2013 у справі
№908/3118/13 залишити без змін.

Головуючий суддя
В.І. Картере

Судді
Т.Л. Барицька

О.О. Євсіков