м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
до Приватного акціонерного
товариства "Акціонерна страхова
компанія "Інго-Україна"
про визнання договору
страхування недійсним
Суддя: Домнічева І.О.
Від позивача не з'явились
Від відповідача Петренко Р.О. - за дов.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
"Авіакомпанія "Буковина" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства "Акціонерна страхова
компанія "Інго-Україна" про визнання
договору страхування недійсним.
Ухвалою від 18.11.13 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 10.12.13 р.
09.12.13р. через відділ діловодства суду
відповідачем подано відзив на позовну
заяву в якому просить у задоволенні
позовних вимог відмовити.
Судове засідання 10.12.13 р. не відбулося.
Ухвалою від 10.12.13 р. розгляд справи
призначено на 13.01.14 р.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 13.01.2014 р. у зв'язку з
перебуванням судді Домнічевої І.О. на
лікарняному, справу передано для
розгляду судді
Ухвалою від 13.01.14р. суддя Літвінова
прийняла справу до свого провадження
та призначила до розгляду на 28.01.14р.
Розпорядженням заступника голови
господарського суду міста Києва Бойка
Р.В. від 27.01.14 р. у зв'язку з виходом судді
Домнічевої І.О. з лікарняного та з метою
дотримання процесуальних строків,
справу передано для розгляду судді
В судовому засіданні 28.01.201р. судом було
оголошено вступну і резолютивну
частини рішення у справі.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши усні пояснення
представника відповідача, оглянувши
надані оригінали документів, копії
яких долучені до матеріалів справи, суд
11.06.2009 між акціонерною страховою
компанією "Інго Україна"
(правонаступником якої є приватне
акціонерне товариство "Акціонерна
страхова компанія "Інго Україна",
Відповідач), як страховиком, та
Позивачем, як страхувальником, було
укладено договір обов'язкового
страхування відповідальності
експлуатанта повітряного
судна/повітряного перевізника за
шкоду, заподіяну третім особам,
пасажирам, багажу, ручній поклажі
вантажу та пошти № 272800226 (далі - Договір,
Договір страхування).
Відповідно до п. 1 Договору, страховик
відповідно до Порядку і правил
проведення обов'язкового авіаційного
страхування цивільної авіації,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 жовтня 2002 року
№ 1535 приймає на страхування
відповідальність страхувальника за
шкоду, заподіяну третім особам,
пасажирам, багажу, пошті, вантажу в
межах, у терміни і на умовах цього
Об'єктами страхування за Договором є
майнові інтереси Страхувальника, які
виникають внаслідок зобов'язання
відшкодовувати у порядку,
встановленому законодавством, шкоду,
заподіяну третім особам, під час
експлуатації повітряного судна, а
також майнові інтереси Страхувальника,
які виникають внаслідок зобов'язання
відшкодовувати у порядку,
встановленому законодавством,
пасажирам (спадкоємцям) збитки,
заподіяні внаслідок страхового
Розділ 3 Договору страхування визначає
страхові суми, тарифи, умови
страхування та географічні межі дії
цього Договору, а розділом 4
встановлено розміри страхових
платежів та терміни їх внесення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Відповідач зокрема не мав права
укладати договір такого виду, так як на
час його укладення не був членом
Авіаційного страхового бюро.
Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 103
Повітряного кодексу України,
повітряний перевізник і виконавець
повітряних робіт зобов'язані
страхувати членів екіпажу і
авіаційного персоналу, які перебувають
на борту повітряного судна, власні,
орендовані та передані їм в
експлуатацію повітряні судна, а також
свою відповідальність щодо
відшкодування збитків, заподіяних
пасажирам, багажу, пошті, вантажу,
прийнятим для перевезення; іншим
користувачам повітряного транспорту, а
усі експлуатанти - третім особам, не
нижче за рівень, встановлений Урядом
Обов'язкове страхування, передбачене
частиною 1 ст. 103 Повітряного кодексу
України, здійснюється страховиками,
які визнані такими відповідно до
законодавства України, одержали в
установленому порядку ліцензії на
здійснення цього виду страхування і є
членами Авіаційного страхового бюро.
За приписами ч. 3 ст. 103 Повітряного
кодексу України, Авіаційне страхове
бюро здійснює координацію діяльності
страховиків у галузі страхування
авіаційних ризиків та представляє їх
інтереси у міжнародних об'єднаннях
страховиків. Утворення Авіаційного
страхового бюро та його державна
реєстрація здійснюються в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України
"Про страхування" страховики, яким
дозволено займатися страхуванням
авіаційних ризиків, та страховики, яким
дозволено займатися страхуванням
морських ризиків, можуть створити
Авіаційне страхове бюро та Морське
страхове бюро, які мають бути
юридичними особами, що утримуються за
рахунок коштів страховиків.
Тобто вищевказаною нормою встановлено
право, а не обов'язок страховиків, яким
дозволено займатися страхуванням
авіаційних ризиків, створити Авіаційне
Проте така організація, як Авіаційне
страхове бюро, станом на час укладення
оспорюваного Договору створено не
було, що підтверджується наданим
Відповідачем витягом з ЄДРЮО та ФОП від
06.11.2013 про відсутність у реєстрі
організації з вказаною назвою, доказів
протилежного Позивачем суду надано не
Таким чином, суд приходить до висновку
про відсутність порушень Відповідачем
при укладенні Договору страхування
статті ст. 103 Повітряного кодексу
України, так як Відповідач в будь-якому
разі не міг бути членом Авіаційного
страхового бюро, через відсутність
створення такої організації в принципі
на час укладення оспорюваного
Також, як на одну з підстав недійсності
оспорюваного Договору страхування,
Позивач посилається на невизначеність
конкретної валюти страхування, в
зв'язку з посиланням на певне значення -
SDR, та що в зв'язку з цим неможливо
виконати умови Договору страхування.
Проте, відповідно до п. 3.2 Договору
страхування, єдина комбінована
страхова сума відповідальності, що
включає відповідальність за шкоду,
заподіяну третім особам, пасажирам,
поклажі, багажу, пошті та вантажу, по
кожному випадку по відношенню до ПС
McDonnel Douglas DC-9-82, UR-СHX (повітряне судно),
складає 4 185 500 000,00 гривень (еквівалент 550
000 000,00 дол.США).
Відповідно до пп. 3.2.1 - 3.2.3 та 3.2.5 - 3.2.6
Договору страхування, розмір страхових
сум за шкоду, заподіяну третім особам,
життю та здоров'ю одного пасажира,
багажу та затримку в перевезенні
багажу внаслідок авіаційної пригоди,
та за кожен кілограм пошти/вантажу, а
також, за затримку перевезення одного
пасажиру внаслідок авіаційної пригоди,
визначено сторонами Договору у валюті
Так, SDR є валютою яка має назву
"спеціальні права запозичення", та
відповідно до Закону України "Про
Національний банк України" це
міжнародний резервний актив, створений
МВФ з метою доповнення існуючих
міжнародних резервних активів, який
являє собою "кошик" із п'яти валют, склад
яких переглядається кожні п'ять років.
Вартість спеціальних прав запозичення
визначається щоденно.
Відповідно до статті 1 Конвенції про
уніфікацію деяких правил міжнародних
повітряних перевезень від 28.05.1999, м.
Монреаль (Україна приєдналась згідно
Закону від 17.12.2008 № 685-VI), ця Конвенція
застосовується до будь-якого
міжнародного перевезення пасажирів,
багажу або вантажу, яке здійснюється
повітряним судном за винагороду. Вона
застосовується також до перевезень
повітряним судном, що здійснюються
авіатранспортним підприємством
Відповідно до статей 21 та 22 вказаної
Конвенції, визначено межі
відповідальності авіаперевізника за
завдання шкоди пасажирам, пошкодження
вантажу та багажу, та дані ліміти
визначені в спеціальних правах
запозичення SDR, а стаття 23 даної
Конвенції регулює процедуру
переведення з спеціальних прав
запозичення SDR у відповідну валюту.
Відтак суд приходить до висновку, що SDR
(спеціальні права запозичення) є
валютою, яка була правомірно вказана в
Договорі страхування відповідно до
Конвенції про уніфікацію деяких правил
міжнародних повітряних перевезень від
28.05.1999, м. Монреаль (яка має перевагу
перед національним законодавством), і
валюту SDR можна перевести в іншу валюту,
зокрема гривню, визначивши таким чином
розмір страхового відшкодування та
виконати умови Договору страхування
відповідно. Відтак, доводи Позивача про
визнання Договору страхування з
наведених підстав судом відхиляються.
Крім того, як на ще одну підставу
недійсності Договору, Позивач
посилається на те, що при його
укладанні не була отримана згода
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
"Про страхування", страхувальники
можуть укладати із страховиками
договори про страхування третіх осіб
(застрахованих осіб) лише за їх згодою,
крім випадків, передбачених чинним
законодавством. Застраховані особи
можуть набувати прав і обов'язків
страхувальника згідно з договором
Тобто вказаною нормою Закону України
"Про страхування" передбачено
отримання згоди застрахованої особи за
умови укладання договору особистого
страхування, тоді як в даному випадку
Договір страхування не є договором
особистого страхування, а є договором
майнового страхування (страхування
відповідальності Позивача перед
третіми особами за заподіяння шкоди),
тобто в даному випадку треті особи не є
страхувальниками, страхувальником є
Відтак, зазначена Позивачем згода
третіх осіб, відповідно до положень
чинного на час укладення Договору
законодавства, потрібною не була.
Крім того, відповідно до п. 16 Порядку і
правил проведення обов'язкового
авіаційного страхування цивільної
авіації, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 12
жовтня 2002 року № 1535, об'єктом
страхування є майнові інтереси
страхувальника, які виникають
унаслідок зобов'язання
відшкодовувати у порядку,
встановленому законодавством, збитки
третім особам, заподіяні під час
експлуатації повітряного судна.
Третіми особами вважаються фізичні і
юридичні особи (їх майно), які не
пов'язані із страхувальником
договірними зобов'язаннями (в тому
числі договором на перевезення) та які
не є працівниками страхувальника або
не діють за його дорученням.
Згідно п. 9 вказаних Порядку і Правил,
відповідальність перед пасажиром
вважається застрахованою за наявності
у пасажира авіаквитка з моменту його
реєстрації та внесення до поіменного
списку перевізника до моменту, коли він
(пасажир) залишив перон аеропорту під
наглядом уповноваженої особи
повітряного перевізника.
Тобто, з огляду на визначення самого
поняття "третіх осіб" та порядку їх
страхування згідно згаданих вище
Порядку і Правил, отримання згоди на
страхування відповідальності Позивача
перед третіми особами також не
Слід зазначити, що Позивачем помилково
ототожнюються поняття "страхувальник"
та "треті особи" (застраховані особи),
які мають різний правовий зміст,
оскільки страхувальник - це особа по
Договору страхування яка страхує свою
відповідальність перед третіми
особами за завдання шкоди, а треті
особи - це особи, які є застрахованими
при завданні їм шкоди страхувальником,
та які не укладали безпосередньо
договорів страхування з страховиком.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.
У відзиві на позов Відповідач письмово
звернувся до суду про застосування до
позовних вимог про визнання Договору
страхування недійсним строку позовної
давності та, в зв'язку з цим, про відмову
Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.
Оскільки оспорюваний Договір
страхування було укладено 11.06.2009, то
строк позовної давності за позовною
вимогою про визнання його недійсним
сплив після 11.06.2012.
Про факт укладення оспорюваного
Договору страхування та зміст
останнього Позивачу було відомо саме з
моменту його підписання, позаяк
Позивач був і є стороною цього Договору
Частиною 5 ст. 267 ЦК України передбачено,
що в разі, коли суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності
порушене право підлягає захисту.
Поважності причин пропуску позовної
давності Позивачем суду обґрунтовано
та доведено не було, а тому суд, за
заявою Відповідача, застосовує позовну
Згідно зі статтею 33 ГПК України
обов'язок доказування тих обставин, на
які посилається сторона як на підставу
своїх вимог і заперечень, покладається
Відтак, оскільки Відповідачем
спростовано належними засобами
доказування обставини, на які
посилається Позивач в обґрунтування
своїх позовних вимог, суд не вбачає
підстав для їх задоволення. Крім того,
за заявою Відповідача суд застосовує
позовну давність, пропущення якої
також є підставою для відмови в
задоволенні даного позову.
Судовий збір, відповідно до статті 49
ГПК України, покладається на позивача
та йому не відшкодовується.
Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд
У задоволенні позову відмовити
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 29.01.2014

Суддя
І.О.Домнічева