КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2014 р. Справа№ 910/18420/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

за участю представників:

Від позивача: представник не з'явився.

Від відповідача: представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мостобудівельна
компанія МСУ"

на рішення Господарського суду м.
Києва від 25.11.2013 року

у справі №910/18420/13 (суддя Грєхова
О.А.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Південьзахідшляхбуд"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мостобудівельна

компанія МСУ"

про стягнення 32 347,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство "Південьзахідшляхбуд"
звернулось до Господарського суду м.
Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мостобудівельна компанія МСУ" про
стягнення 32 347,85 грн., з яких 30 521,41 грн.
основного боргу, 1 437,43 грн. 3% річних та
389,01 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору субпідряду
на виконання робіт з капітального
ремонту мосту через канал на км. 343+594
автомобільної дороги
Київ-Ковель-Ягодин (на Люблін) №4-1"б"/242
від 01.11.2011 року в частині оплати
виконаних позивачем робіт.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 25.11.2013 року у даній справі позов
задоволено частково, а саме стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мостобудівельна
компанія МСУ" на користь Публічного
акціонерного товариства
"Південьзахідшляхбуд" заборгованість у
розмірі 30 521 (тридцять тисяч п'ятсот
двадцять одну) грн. 41 коп., 3% річних у
розмірі 1 437 (одна тисяча чотириста
тридцять сім) грн. 43 коп. та витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1699
(одна тисяча шістсот дев'яносто дев'ять)
грн. 81 коп. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржуване рішення скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на затримку
бюджетного фінансування Службою
Автомобільних доріг у Рівненській
області.

Сторонами не використано наданого їм
законом права на участь їх
представників у судовому засіданні
суду апеляційної інстанції. Причин
неявки суду не повідомлено. Матеріали
справи містять докази належного
повідомлення позивача та відповідача
про час та місце судового засідання, а
саме поштові повідомлення № 09489260, №
09995009.

Згідно з пунктом 3.9.2. Постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року за №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Матеріали справи свідчать про те, що
неявка представників сторін в судове
засідання не перешкоджє розгляду
справи, оскільки в матеріалах справи
достатньо доказів для вирішення спору
по суті.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за відсутності
представників сторін за наявними в
матеріалах справи доказами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши зібрані у справі докази,
судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.11.2011 року між Товариством
"Мостобудівельна компанія МСУ"
(генпідрядник) та Публічним
акціонерним товариством
"Південьзахідшляхбуд" (замовник) було
укладено договір субпідряду на
виконання робіт з капітального ремонту
мосту через канал на км. 343+594
автомобільної дороги
Київ-Ковель-Ягодин (на Люблін) №4-1"б"/242,
за умовами якого генпідрядник доручає,
а субпідрядник зобов'язується виконати
роботи по влаштуванню
асфальтобетонного покриття при
капітальному ремонту мосту через канал
на км. 343+594 автомобільної дороги
Київ-Ковель-Ягодин (на Люблін) (далі -
Об'єкт) за рахунок коштів державного
бюджету.

Пунктом 1.2 Договору сторони
передбачили, що генпідрядник
зобов'язується передати субпідряднику
затверджену проектно-кошторисну
документацію, прийняти і оплатити
виконанні роботи на умовах,
передбачених цим Договором.

Пунктами 2.1, 2.2 Договору визначено, що
загальна вартість робіт за Договором
визначається договірною ціною, що є
невід'ємною частиною Договору, та
становить: 30 521,41 грн., в тому числі ПДВ 20%
5 086,90 грн. Договірна ціна робіт є
твердою.

У п. 4.1. Договору визначено, що
субпідрядник подає Акт виконаних
робіт (ф КБ-2в), узгоджений інженером
ВЯТК служби замовника і Довідку
вартості виконаних робіт (Ф-КБ-3) не
пізніше 25 числа поточного місяця, а
генпідрядник на протязі п'яти днів
зобов'язаний підписати його або надати
вмотивовану відмову.

Відповідно до п. 4.2 Договору розрахунки
за виконанні роботи генпідрядник
здійснює шляхом перерахування коштів
на розрахунковий рахунок
субпідрядника, що не перевищує 10
(десяти) робочих днів з моменту
підписання сторонами довідки вартості
виконаних робіт (Ф-КБ3) та акту
виконаних робіт (Ф-КБ-2в).

Згідно з п. 4.7 Договору генпідрядник
зобов'язується оплатити вартість
фактично виконаних робіт
субпідрядником.

Як передбачено п.п. 10.1, 10.2 Договору, цей
договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами. Термін дії
Договору - грудень 2011 р., але у
будь-якому разі до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за цим
Договором.

Як передбачено ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Дана норма кореспондується з
положеннями ст. 526 ЦК України.

В силу ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

В силу ст. 853 ЦК України замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

На виконання умов Договору позивачем у
листопаді 2011 року було виконано, а
відповідачем прийнято підрядні роботи
на загальну суму 30 522,00 грн., що
підтверджується підписаними та
скріпленими печатками сторін актом
виконаних будівельних робіт №б/н за
листопад 2011 р. та довідкою про вартість
виконаних будівельних робіт за
листопад 2011 р. (а.с. 25-28).

Встановлено, що 25.04.2012 р. позивач
звернувся до відповідача із претензією
№13-5 "юр"/507, в якої просив погасити
заборгованість по сплаті виконаних та
прийнятих підрядних робіт у розмірі 30
521,41 грн.

Проте, відповідач зобов'язання за
договором не виконав, розрахунків за
виконані позивачем роботи не провів.

Отже, за відповідачем виникла
заборгованість у розмірі 30 521,41 грн.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно задоволення
позовних вимог про стягнення з
відповідача 30 521,41 грн. основного боргу.

Стосовно позовних вимог про стягнення
з відповідача інфляційних втрат та 3 %
річних судова колегія зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За приписами ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу 1 437,43
грн. 3% річних та 389,01 грн. інфляційних
втрат.

Перевіривши правильність нарахування 1
437,43 грн. 3% річних за період з 06.01.2012 року
по 31.07.2013 року за допомогою системи
«ЛІГА: ЕЛІТ», судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що вказані позовні
вимоги є обґрунтованими та вірними, а
тому підлягають задоволенню.

Крім того, судова колегія погоджується
з висновком суду першої інстанції
стосовно того, що розмір інфляційного
збільшення суми боргу за прострочення
виконання грошового зобов'язання за
перерахунком суду складає: (-) 31,44 грн.,
тобто розрахунок інфляційних втрат,
наданий позивачем, невірний та
інфляційні втрати нараховані ним
безпідставно (арифметично невірний
розрахунок), оскільки сукупний індекс
інфляції у травні, червні, липні,
серпні, листопаді 2012 р. та лютому, липні,
місяцях 2013р. мав мінусовий показник, що
має невід'ємне значення.

Отже, в частині стягнення інфляційних
втрат необхідно відмовити.

Не заслуговують на увагу посилання
апелянта на затримку бюджетного
фінансування Службою Автомобільних
доріг у Рівненській області, з огляду
на наступне.

Як передбачено п. 4.3 Договору, у разі
затримки фінансування розрахунок за
виконані роботи здійснюється у
відповідності до документів,
визначених п. 4.2 Договору, протягом 5
банківських днів з дня отримання
генпідрядником фінансування.

За змістом п.4.6 Договору у разі зміни
бюджетного фінансування Генпідрядник
письмово повідомляє про це
Субпідрядника, який зобов'язаний
негайно призупинити роботи з моменту
отримання повідомлення.

Встановлено, що відповідач, як
генпідрядник, не повідомляв позивача,
як субпідрядника, про наявність змін
бюджетного фінансування на виконання
п.4.6 Договору, з метою призупинення
субпідрядником робіт.

Окрім того, судова колегія зважає на те,
що ч. 2 ст. 218 ГК України передбачає, що
відсутність у боржника необхідних
коштів, а також порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника не
вважається обставинами, які є
підставою для звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Також, відповідно до рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України" від 18.10.2005 року
відсутність бюджетних коштів не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання. (аналогічна позиція
викладена в постанові Верховного Суду
України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446).

Аналогічної правової позиції
дотримується Верховний Суд України від
15.05.2012 р. у справі № 11/446 та Вищий
господарський суд України у постанові
від 19.11.2012 року по справі № 5015/166/12.

Також, відповідно до листа Служби
автомобільних доріг у Рівненській
області №10/1306 від 15.07.2013 року
вбачається, що станом на 01.01.2012 року
Службою автомобільних доріг у
Рівненській області (замовник)
повністю здійснено розрахунки з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Мостобудівельна
компанія" (генпідрядник) за виконані
роботи по капітальному ремонту мосту
через р. Стир на км 353+188 автомобільної
дороги Київ-Ковель-Ягодин (на Люблін).

Доказів протилежного в матеріалах
справи не міститься.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідачем належними та допустимими
доказами не спростовані встановлені
вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова
колегія вважає, що місцевим
господарським судом повно і всебічно
з'ясовані всі обставини справи та
надано їм належну правову оцінку,
рішення місцевого господарського суду,
яким позов задоволено частково,
відповідає чинному законодавству та
матеріалам справи; колегія не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування чи зміни
оскаржуваного рішення.

В силу ст. 49 ГПК України витрати по
сплаті судового збору покладаються на
відповідача пропорційно задоволеним
вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мостобудівельна компанія МСУ" на
рішення Господарського суду м. Києва
від 25.11.2013 року залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва
від 25.11.2013 року у справі № 910/18420/13 - без
змін.

3. Матеріали справи № 910/18420/13 повернути
до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
Н.М. Коршун

Судді
Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна