м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 23/50 28.01.14
За позовом публічного акціонерного
товариства «Київенерго» в особі
структурного відокремленого
підрозділу «Енергозбут
«Київенерго»докомунального
«Оболоньжитлоексплуатація»простягнен
Суддя Кирилюк Т.Ю.
позивача: юрисконсульт Іващенко О.В.
(довіреність № 91/2013/11/27-1 від 27.11.2013 року)
відповідача: представник Височанська
Т.М. (довіреність від 02.01.2014 року)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Акціонерна енергопостачальна
компанія «Київенерго» в особі
структурного відокремленого
підрозділу «Енергозбут «Київенерго»
звернулась до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою про
стягнення з комунального підприємства
«Оболоньжитлоексплуатація» 33 392, 34 грн.
(у тому числі: 25 594, 16 грн. - основного
боргу, 6 542, 49 грн. - інфляційні втрати та
1 255, 70 грн. - 3 % річних).
Позовну заяву обґрунтовано тим, що
Відповідач неналежним чином виконує
зобов'язання за договором від 29.10.2004
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.12.2009 року порушено
провадження у справі № 23/50 та
призначено її розгляд на 28.01.2010 року.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.01.2010 року зупинено
провадження у справі № 23/50 до
остаточного розгляду справи № 8/586
Окружним адміністративним судом м.
Через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва 14.10.2013
року представник позивача подав
клопотання про поновлення провадження
у справі № 23/50.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.11.2013 року поновлено
провадження у справі № 23/50 та
призначено її розгляд на 02.12.2013 року.
Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
02.12.2013 року у зв'язку з відпусткою судді
Кирилюк Т.Ю. справу № 23/50 передано для
розгляду судді Грєховій О.А.
У зв'язку з тим, що суддя Кирилюк Т.Ю.
повернулась з відпустки,
розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
03.12.2013 року справу № 23/50 передано для
розгляду судді Кирилюк Т.Ю.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.12.2013 року справу № 23/50
прийнято до свого провадження.
Акціонерна енергопостачальна
компанія "Київенерго" в порядку статті
22 Господарського процесуального
кодексу України подала заяву,
відповідно до якої просила змінити
назву акціонерної енергопостачальної
компанії "Київенерго" на публічне
акціонерне товариство "Київенерго".
Ухвалою суду від 21.01.2014 року змінено
назву акціонерної енергопостачальної
компанії "Київенерго" на публічне
акціонерне товариство "Київенерго".
Через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва 17.01.2014
року від Відповідача надійшло
клопотання про витребування у Позивача
Суд відмовив у задоволенні поданого
клопотання у зв'язку з його
У судовому засіданні з 21.01.2014 року до
28.01.2014 року відповідно до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України оголошувалась перерва.
Представник Позивача у судовому
засіданні 28.01.2014 року підтримав вимоги,
викладені в позовній заяві та просив їх
задовольнити у повному обсязі.
Представник Відповідача у письмову
відзиві зазначив про те, що останнім
направлено Позивачу лист від 12.05.2005
року про розірвання договору, тому за
твердженням Відповідача договір
вважається розірваним, у зв'язку з чим
відсутні підстави для нарахування
коштів за теплову енергію в період з
листопада 2006 року по листопад 2009 року,
тобто після фактичного розірвання
Крім того, судовому засіданні
представник Відповідача зазначив про
те, що будинок за адресою: м. Київ,
вулиця Юнкерова, 50 не перебуває у
господарському віданні Відповідача.
Судом у відповідності з вимогами
статті 811 Господарського
процесуального кодексу України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.
У судовому засіданні 28.01.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду.
Заслухавши пояснення представників
Позивача та Відповідача, дослідивши
наявні у матеріалах справи докази
Господарський суд міста Києва, -
Позивачем та Відповідачем укладено
договір на постачання теплової енергії
у гарячій воді № 9793222 від 29.10.2004 року.
Відповідно до пункту 1.1 договору №
9793222 від 29.10.2004 року Позивач
зобов'язався виробляти та постачати
теплову енергію Відповідачу для потреб
опалення та гарячого водопостачання.
Відповідач відповідно до пункту 2.3.1
договору № 9793222 від 29.10.2004 року
зобов'язався дотримуватись кількості
споживання теплової енергії за кожним
параметром в обсягах, які визначені у
додатку № 1 до договору, не допускаючи
їх перевищення, своєчасно сплачувати
вартість спожитої теплової енергії в
терміни та за тарифами, зазначеними у
Договір № 9793222 від 29.10.2004 року на
постачання теплової енергії у гарячій
воді є договором енергопостачання.
Відповідно до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Відповідно до даних відомостей
обліку використання теплової енергії
за період з 01.11.2006 року по 01.11.2009 року,
довідки про надходження грошових
коштів за спожиту теплову енергію
Позивач поставив Відповідачу теплову
енергію вартістю 25 594, 16 грн.
Додатком № 2 до договору № 9793222 від
29.10.2004 року сторони погодили, що
Відповідач забезпечує не пізніше 10
числа місяця, наступного за
розрахунковим, оплату коштів від
населення за фактично спожиту теплову
енергію на транзитний рахунок ГІОЦ
КМДА; до 25 числа поточного місяця,
сплачує вартість теплової енергії, яка
використовується орендарями, на
рахунок Позивача згідно з його
Відповідач за період з 01.11.2006 року по
01.11.2009 року несвоєчасно розрахувався за
використану теплову енергію та
допустив виникнення заборгованості у
розмірі 25 594, 16 грн.
Відповідач у письмовому відзиві та
клопотанні зазначив про відсутність
заборгованості, посилаючись на те, що
договір № 9793222 від 29.10.2004 року є
розірваним. В підтвердження
зазначеного посилається на листи від
12.05.2005 року № 147, від 19.10.2005 року № 341/1,
правління Позивача, копії яких
знаходяться в матеріалах справи.
Відповідно до частини першої статті 651
Цивільного кодексу України розірвання
договору допускається лише за згодою
його сторін, якщо інше не встановлено
самим договором або законом.
Порядок зміни та розірвання
господарських договорів
регламентовано статтею 188
Господарського кодексу України, якою
передбачено, що зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються якщо інше не передбачено
законом або договором, а сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Враховуючи, що в матеріалах справи
відсутні докази того, Позивач
повідомив Відповідача про результати
розгляду пропозиції від 12.05.2005 року, а
умовами договору № 9793222 від 29.10.2004 року
не передбачено односторонньої відмови
від договору, суд не погоджується з
твердженням Відповідача про те, що
договір № 9793222 від 29.10.2004 року є
Посилання Відповідача з приводу того,
що будинок за адресою: м. Київ, вулиця
Юнкерова, 50 не перебуває на його
балансі не підтверджено належними
засобами доказування в розумінні
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України. Крім
того, з матеріалів справи вбачається,
що згідно звертання-доручення від
29.10.2004 року про укладення договору
Відповідач звертався до Позивача про
укладення договору на постачання
теплової енергії в будинку, що
знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця
Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Оскільки доказів сплати
заборгованості Відповідачем суду не
надано, позовна вимога про стягнення 25
594, 16 грн. основного боргу підлягає
Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
Беручи до уваги, що втрати, пов'язані з
інфляційними процесами в державі за
своєю правовою природою є компенсацією
за понесені збитки, спричинені
знеціненням грошових коштів, а три
відсотки річних - платою за
користування коштами, що не були
своєчасно сплачені боржником, суд
вважає, що зазначені позовні вимоги є
Перевіривши відповідні розрахунки
Позивача, суд встановив, що позовна
вимога про стягнення з Відповідача 3%
річних у сумі 1 255, 70 грн. за період з
грудня 2006 року по жовтень 2009 року
підлягає задоволенню у повному обсязі,
а позовна вимога про відшкодування
інфляційних втрат підлягає частковому
задоволенню у розмірі 6 371, 48 грн.,
оскільки Позивачем не враховано
від'ємний інфляційний показник при
здійснення розрахунку за спірний
період. Аналогічні висновки про
застосування положень статті 625
Цивільного кодексу України містяться у
постанові Вищого Господарського суду
України від 06.09.2011 року у справі № 23/94.
Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлені публічним акціонерним
товариством "Київенерго" вимоги
документально підтверджені, а отже
такі, що підлягають частковому
задоволенню у розмірі 33 221, 34 грн.
Відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, з Відповідача стягуються
понесені Позивачем витрати по сплаті
державного мита та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процессу пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись
статями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України
Господарський суд міста Києва, -
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з комунального
Київ, вулиця Червонофлотська, 16,
ідентифікаційний код 32454080) на користь
публічного акціонерного товариства
ідентифікаційний код 00131305) 25 594
(двадцять п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто
чотири) грн. 16 коп. - основного боргу, 6 371
(шість тисяч триста сімдесят одна) грн.
48 коп. - інфляційні втрати, 1 255 (одна
тисяча двісті п'ятдесят п'ять) грн. 70
коп. - 3 % річних, 359 (триста п'ятдесят
дев'ять) грн. 86 коп. державного мита та 234
(двісті тридцять чотири) грн. 79 коп. -
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.
3. В іншій частині в позові відмовити.
Повне рішення складено: 30.01.2014 року.
СуддяТ.Ю. Кирилюк