ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2014 р.Справа № 3/17-3747-2011
Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченко В.В.

суддів: Головея В.М., Мирошниченко М.А.

при секретарі судового засідання:
Ляшенко М.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Глиняна Г.В., Чернійчук
С.М. - за дорученням

від відповідача: Єлісєєва А.В. - за
дорученням

від 3-ї особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Котовський винзавод"

на рішення господарського суду
Одеської області

від 01 листопада 2013 року

у справі № 3/17-3747-2011

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Котовський винзавод"

до Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Одеській
області,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Міністерства
аграрної політики та продовольства
України

про зобов'язання укласти договір

Згідно ст. ст. 53, 69, 77, 99 ГПК
України строк розгляду справи в
апеляційному порядку був продовжений
на 15 днів до 02.02.2014 р. та у справі
оголошувалась перерва з 10 до 24 грудня
2013 р. та з 24 грудня 2013 р. по 30 січня 2014 р.

ВСТАНОВИЛА:

19.09.2011 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Котовський
виноробний завод" (далі позивач, ТОВ)
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
Регіонального відділення Фонду
державного майна України (далі
відповідач, Фонд) про зобов'язання
останнього внести зміни до договору
оренди від 02.10.2001 р. цілісного майнового
комплексу державного підприємства
"Котовський виноробний завод",
розташованого за адресою: Одеська обл.,
м. Котовськ, вул. 50-річчя Жовтня, 220 щодо
продовження терміну дії цього договору
оренди до 02.10.2016 р. включно.

Позов мотивований тим, що 02.10.2001
р. між сторонами у справі був укладений
договір оренди названого цілісного
майнового комплексу за умовами якого
Фонд передав, а ТОВ прийняв у строкове
платне користування вказаний об'єкт
оренди.

02.11.2006 р. сторони внесли зміни до
вищезазначеного договору оренди та
продовжили строк його дії до 02.10.2011 р.

Відповідно до п. 11.6 договору та
вимог ст. 17 Закону України „Про оренду
державного та комунального майна"
позивач має право на продовження
строку дії вищевказаного договору
оренди, оскільки своєчасно та в повному
обсязі виконує усі умови договору
оренди, зокрема, здійснив поліпшення
орендованого майна, а також з огляду на
відсутність заяви відповідача про
припинення або зміну договору після
закінчення строку його чинності
протягом одного місяця, внаслідок чого
позов підлягає задоволенню, так як Фонд
ухиляється від внесення змін до
договору оренди від 02.10.2001 р. щодо
продовження терміну дії цього договору
до 02.10.2016 р.

У відзиві на позов Фонд
підтвердив факт належного виконання
позивачем всіх своїх зобов'язань за
умовами договору оренди від 02.10.2001 р.
Але, у зв'язку з відсутністю згоди
Міністерства аграрної політики та
продовольства України (далі
Міністерство) на продовження терміну
дії договору оренди, відповідач 08.09.2011
р. направив позивачеві лист, в якому
повідомив останнього про припинення
дії цього договору, внаслідок
закінчення строку його дії та відмовою
орендодавця від його пролонгації на
новий строк. Одночасно, відповідачем до
цього листа доданий проект угоди про
порядок повернення орендодавцю
орендованого державного майна, а тому
підстави для задоволення позову -
відсутні.

Ухвалою від 21.09.2011 р. до участі в
розгляді справи в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійні вимоги на
предмет спору, на стороні відповідача
місцевим судом залучено Міністерство,
яке своїх міркувань щодо заявленого
позову до суду не надало та його
представник в судове засідання не
з'явився .

Рішенням господарського суду
Одеської області від 23.11.2011 р., яке
залишено без змін постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
17.01.2012 р. позов задоволений у повному
обсязі та Фонд зобов'язаний укласти з
ТОВ договір про внесення змін до
договору оренди цілісного майнового
комплексу ДП „Котовський виноробний
завод" від 02.10.2001 р. щодо продовження
терміну дії цього договору до 02.10.2016 р.
включно.

Постановою Вищого
господарського суду України від 15.01.2013
р. вищезазначені рішення суду першої
та апеляційної інстанції скасовані, а
справа передана на новий розгляд до
місцевого суду.

Міністерство у письмових
поясненнях вважало позовні вимоги ТОВ
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 01.11.2013 р. (суддя
Зайцев Ю.О.) у задоволенні позову ТОВ -
відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що
Фонд за місяць до закінчення строку дії
договору оренди попередив ТОВ про
відсутність наміру продовжувати
орендні відносини та необхідність
повернення об'єкту, а тому цей договір
від 02.01.2001 р. припинив свою дію у зв'язку
з закінченням строку його дії з 02.10.2011
р., внаслідок чого підстави для
задоволення позову - відсутні.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення місцевого суду
скасувати, оскільки воно не відповідає
фактичним обставинам і матеріалам
справи, ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ТОВ у
повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що
відповідно до п. 11.6 договору та вимог
ст. 17 Закону України „Про оренду
державного та комунального майна"
позивач має право на продовження
строку дії договору, оскільки останній
повно та своєчасно виконує усі умови
договору оренди, зокрема, здійснив
поліпшення орендованого майна. Жодної
заяви відповідача про припинення або
зміну договору після закінчення строку
його дії протягом одного місяця він не
отримував, а тому позов ТОВ є
обґрунтованим та підлягає задоволенню
у повному обсязі. Крім того, місцевим
судом порушені норми процесуального
права, так як справа розглянута судом
за відсутністю представника
Міністерства. В судовому засіданні
представник позивача доводи
апеляційної скарги підтримав.

У відзиві на апеляційну скаргу
Фонду просить рішення місцевого суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
ТОВ без задоволення. В судовому
засіданні представник Фонду відзив на
апеляційну скаргу підтримав.

У письмових поясненнях на
апеляційну скаргу Міністерство
просило рішення місцевого суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
ТОВ без задоволення. В судове засідання
представник Міністерства не з'явився.

В процесі розгляду справи
апеляційним судом представником ТОВ
тричі заявлялись клопотання про
призначення по справі
судово-будівельної експертизи щодо
визначення вартості здійснених
останнім поліпшень на об'єкті оренди,
які відхилені колегією суддів з огляду
на те, що вказане питання ніяким чином
не стосується предмету спору, так як з
вимогами про відшкодування вартості
здійснених поліпшень ТОВ до суду не
звертався, а тому ці взаємовідносини
сторін знаходяться поза межами
заявленого позову.

Відхилено колегією суддів і
чергове клопотання представника ТОВ в
судовому засіданні 30.01.2014 р. про
відкладення розгляду справи на іншу
дату для надання йому можливості
ознайомитись з матеріалами справи,
оскільки воно спрямовано на штучне
затягування розгляду справи, так як з
повідомлення про вручення поштового
відправлення видно, що про розгляд
справи апеляційним судом 30.01.2014 р. ТОВ
було достеменно відомо 03.01.2014 р., а тому
строк у 27 днів є цілком достатнім та
розумним для використання можливості
додаткового ознайомлення з
матеріалами справи будь-яким
представником скаржника при існуванні
такого бажання у керівництва ТОВ.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги та заперечення на неї,
заслухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга необґрунтована та не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи і правильно встановлено судом
першої інстанції 02.10.2001 р. між сторонами
у справі укладено договір оренди
державного майна за умовами якого Фонд
за відповідним актом
приймання-передачі передав, а ТОВ
прийняв у строкове платне користування
цілісний майновий комплекс державного
підприємства „Котовський виноробний
завод", що розташований за адресою:
Одеська обл., м. Котовськ, вул. 50-річчя
Жовтня, 220.

У пункті 11.1 договору сторонами
погоджений термін дії договору оренди
до 02.10.2006 року.

Відповідно до п. 11.6 договору у
разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну
договору після закінчення строку його
чинності протягом одного місяця,
договір підлягає продовженню на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені цим договором, з
урахуванням змін у законодавстві на
дату продовження цього договору.

02.11.2006 р. сторонами внесені
зміни до договору оренди та
продовжений термін його дії до 02.10.2011 р.
включно.

Як свідчать матеріали справи та
не спростовується жодним із учасників
судового процесу на протязі всього
строку дії договору ТОВ свої
зобов'язання за укладеним договором
виконував своєчасно та належним чином,
зокрема, сплачував орендну плату в
повному обсязі, орендоване майно
застрахував та використовував за
призначенням, вживав необхідні заходи
щодо поновлення об'єкту оренди за
рахунок державних джерел фінансування
та за рахунок власних коштів, що
підтверджується довідками Фонду за
результатами щорічних перевірок 2008, 2009,
2010 років та протоколом засідання
комісії щодо ефективності
використання державного майна
цілісного майнового комплексу
„Котовський виноробний завод" від
19.07.2011 р.

26.08.2011 р. Міністерство направило
Фонду лист № 37-11-3-15/12943 в якому
заперечувало проти продовження строку
дії договору оренди.

08.09.2011 р. відповідач направив
позивачеві лист № 11-05-04131, в якому
повідомив останнього про відсутність
наміру продовжувати орендні відносини
та про прийняте рішення щодо
припинення дії договору оренди.

19.10.2011 р. відповідач повторно
направив позивачеві лист № 11-09-04802 в
якому повідомив позивача про те, що дія
договору оренди від 02.10.2001 р.
закінчилась 02.10.2011 р. та на новий термін
продовжена не буде. Одночасно,
відповідачем до листа доданий проект
угоди про порядок повернення
орендодавцю орендованого державного
майна.

У п. 5 договору про внесення змін
до договору оренди від 02.10.2001 р.
сторонами погоджено, що цей договір діє
до 02.10.2011 р. включно.

Відповідно до ст. 763 ЦК України
договір найму укладається на строк,
встановлений договором. При цьому,
згідно ст. 284 ГК України, строк оренди є
істотною умовою договору оренди.

Оскільки, об'єктом оренди є
державне майно, то до спірних
правовідносин сторін повинні бути
застосовані приписи Закону України
„Про оренду державного та
комунального майна", ст. 17 якого
встановлено, що у разі відсутності
заяви однієї із сторін про припинення
або зміну умов договору оренди
протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору він
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором. Після
закінчення терміну договору оренди
орендар, який належним чином виконував
свої обов'язки за договором, має
переважне право, за інших рівних умов,
на укладення договору оренди на новий
термін, крім випадків, якщо орендоване
майно необхідне для потреб його
власника. У разі якщо власник має намір
використовувати зазначене майно для
власних потреб, він повинен письмово
попередити про це орендаря не пізніше
ніж за три місяці до закінчення терміну
договору.

Із системного аналізу
зазначеної вище норми права
вбачається, що законодавцем
встановлено максимально допустимий
термін, а саме - один місяць після
закінчення терміну дії договору оренди
для реалізації свого права на відмову у
подальшій пролонгації дії договору.
Натомість, положення цього закону не
містять заборони повідомлення
орендаря раніше встановленого строку,
як і не містять такого положення умови
договору оренди від 02.10.2001 р., оскільки
реалізація цього права пов'язана із
покладенням на ініціюючу сторону
обов'язку попередньо повідомити
контрагента про своє бажання припинити
відносини оренди з метою мінімізації
тих збитків, які можуть виникнути в
нього у зв'язку із припиненням оренди.

Як вбачається з матеріалів
справи та правильно встановлено
місцевим судом за місяць до закінчення
строку дії договору, а саме 08.09.2011 р. з
боку відповідача мало місце
повідомлення позивача про відсутність
наміру продовжувати орендні відносини
та необхідність повернення
орендованого майна орендодавцю.

Позивач не заперечує факт
отримання листа Фонду № 11-05-04131 від
08.09.2011 р. про що прямо зазначає як в
позовній заяві, так і в своїх письмових
поясненнях.

Враховуючи, те що до закінчення
строку дії договору орендодавцем було
заявлено про відсутність наміру
продовжувати орендні відносини та
необхідність повернення об'єкту оренди
та позивач був обізнаний про це за
місяць до закінчення строку дії
договору, то місцевий суд дійшов до
правильного та обґрунтованого
висновку, що підстави для задоволення
позову - відсутні, так як ч. 1 ст. 316 ЦК
України визначено, що правом власності
є право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб, а
відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд і ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Доводи скаржника про те, що суд
першої інстанції порушив норми
процесуального права, оскільки
розглянув справу за відсутністю
представника Міністерства є
безпідставними, оскільки, по-перше,
останнє було своєчасно та належним
чином повідомлено про день, час та
місце розгляду справи місцевим судом, а
по-друге, приймати участь у розгляді
справи господарським судом є правом, а
не обов'язком сторони, внаслідок чого
протилежні доводи скаржника до уваги
прийнятими бути не можуть.

При викладених обставинах
колегія суддів вважає, що рішення
місцевого суду прийнято з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, відповідає фактичним обставинам
і матеріалам справи, а підстави,
передбачені ст. 104 ГПК України, для його
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 105
ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Одеської області від 01.11.2013 року у
справі № 3/17-3747-2011- залишити без змін, а
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Котовський винзавод" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 30.01.2014 року.

Головуючий суддя:
Шевченко В.В.

Судді:
Мирошниченко М.А.

Головей В.М.