м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного
акціонерного товариства "Дніпрогаз"до
Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"про
стягнення 1 333 392,53 грн.Суддя Стасюк С.В.
Представники сторін:
від позивача Кондратенко Д.А. (дов. №
260 юр від 17.12.2013 року)від відповідача
Чеботарьова І.Г. (дов. № 14-352 від 16.03.2012
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 16 січня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Публічне акціонерне товариство
"Дніпрогаз" (надалі по тексту - позивач)
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(надалі по тексту - відповідач) про
стягнення 13 351 607,22 грн., з яких 12 018 214,69
грн. основної заборгованості за
договором на розподіл природного газ №
9814/21/143762 від 17.01.2013 року, 1 090 221,97 грн.
пені, 12 018,21 грн. інфляційних
втрат, 231 152,35 грн. три проценти річних, а
також просить суд покласти на
відповідача судові витрати.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.09.2013 року порушено
слухання справи призначено на 25.10.2013
24.10.2013 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду.
25.10.2013 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду.
Представник відповідача у судовому
засіданні 25.10.2013 року надав документи
на часткове виконання вимог ухвали
суду та усні пояснення по суті спору в
яких проти позову заперечив.
31.10.2013 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшло заперечення на
Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 31.10.2013 року справу
розгляду судді Гулевець О.В., у зв'язку з
перебуванням судді Стасюка С.В. у
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.10.2013 року суддя Гулевець О.В.
провадження, розгляд справи призначено
Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
для розгляду судді Стасюку С.В., у
зв'язку з його виходом з відпустки.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.11.2013 року суддя Стасюк С.В.
провадження, розгляд справи призначено
відповідно до ухвали Господарського
суду міста Києва від 31.10.2013 року.
28.11.2013 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшло клопотання про
зменшення розміру позовних вимог, у
зв'язку зі сплатою відповідачем суми
основного боргу, відповідно до якого
позивач просить суд стягнути з
відповідача 1 090 221,97 грн. пені, 12 018,21 грн.
інфляційних втрат, 231 152,35 грн. три
У відповідності до статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог. До
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Подана позивачем заява про зменшення
позовних вимог приймається судом до
розгляду, позовні вимоги розглядаються
з урахуванням заяви поданої 28.11.2013 року.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.11.2013 року розгляд справи
було відкладено на 19.12.2013 року, у зв'язку
з необхідністю подання додаткових
доказів у справі.

У судовому засіданні 19.12.2013 року
представник позивача надав клопотання
про зменшення розміру позовних вимог
та усні пояснення по суті спору, в яких
просить суд задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні 19.12.2013 року надав додаткові
документи по справі та усні пояснення
по суті спору в яких проти позову
заперечив.

Розглянувши подане позивачем 19.12.2013
року клопотання про продовження
строків розгляду спору, суд приходить
до висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.12.2013 року строки розгляду
даної справи продовжено на п'ятнадцять
днів, розгляд справи відкладено на
16.01.2014 року.

У судовому засіданні 16.01.2014 року
представник позивача підтримав позов,
з урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог, у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні 16.01.2014 року надав суду
контррозрахунок пені, три проценти
річних та інфляційних втрат.

Розглянувши подані сторонами
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -

В С Т А Н О В И В:

17.01.2013 року між Публічним акціонерним
товариством "Дніпрогаз"
(газорозподільне підприємство) та
Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (замовник) було
укладено договір на розподіл
природного газу №
9814/21/143762 (надалі по тексту - Договір), за
умовами якого газорозподільне
підприємство зобов'язалось у 2013 році
надати замовнику послуги з
транспортування природного газу
газорозподільними мережами до межі
балансової належності об'єктів
замовника або його споживачів (надалі -
пункт призначення) відповідно до актів
розмежування балансової належності
газопроводів та експлуатаційної
відповідальності сторін.

Відповідно до пункту 3.6. Договору обсяг
протранспортованого природного газу
ГРМ підтверджується підписаним
сторонами актом наданих послуг з
транспортування природного газу ГРМ
(далі - акт наданих послуг), що
оформлюється на підставі даних
комерційних вузлів обліку.

Газорозподільне підприємство до 12-го
(дванадцятого) числа місяця, наступного
за звітним, направляє замовнику два
примірники оригіналу акта наданих
послуг за звітний місяць, які підписані
уповноваженим представником та
скріплені печатками газорозподільного
підприємства. Замовник протягом двох
днів з дня одержання акта наданих
послуг зобов'язується повернути
газорозподільному підприємству один
примірник оригіналу акта, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою замовника (для
юридичних осіб), або надати у письмовій
формі мотивовану відмову від
підписання акта наданих послуг. У
випадку відмови від підписання акта
наданих послуг розбіжності підлягають
урегулюванню відповідно до
законодавства (пункти 3.7., 3.8. Договору).

Згідно з пунктом 3.10. Договору акти
наданих послуг є підставою для
остаточних розрахунків замовника з
газорозподільним підприємством.

Пунктом 5.1. сторони погодили, що
розрахунки за послуги з
транспортування газу ГРМ здійснюються
за тарифом на транспортування газу
газорозподільними трубопроводами за
1000 куб.м, встановленим для
газорозподільного підприємства
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики України. На момент
укладення Договору тариф становить 145,70
грн., крім того ПДВ 29,14 грн. Всього разом
з ПДВ - 174,84 грн.

Згідно з пунктом 11.1 Договір набирає
чинності з дня його підписання та
скріплення підписів уповноважених
представників сторін печатками, та
розповсюджує свою дію на відносини
сторін, що склались з 01.01.2013 року і діє в
частині надання послуг до 31.12.2013 року, а
в частині проведення розрахунків за
надані газорозподільним підприємством
послуги - до повного виконання
замовником своїх зобов'язань за цим
Договором.

20.07.2013 року між сторонами було укладено
Додаткову угоду № 1 до Договору, якою
сторони погодили пункт 5.1. Договору
викласти в наступній редакції: "з 1
липня 20123 року розрахунки за послуги з
транспортування газу ГРМ здійснюються
за тарифом на транспортування газу
газорозподільними трубопроводами за
1000 куб.м, встановленим для
газорозподільного підприємства
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики України. На момент
укладення Договору тариф становить 160,20
грн., крім того ПДВ 32,04 грн. Всього разом
з ПДВ - 192,24 грн."

27.08.2013 року між сторонами було укладено
Додаткову угоду № 2 до Договору, якою
сторони погодили пункт 5.1. Договору
викласти в наступній редакції: "з 1
липня 20123 року розрахунки за послуги з
транспортування газу ГРМ здійснюються
за тарифом на транспортування газу
газорозподільними трубопроводами за
1000 куб.м, встановленим для
газорозподільного підприємства
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики України. На момент
укладення Договору тариф становить 160,20
грн., крім того ПДВ 32,04 грн. Всього разом
з ПДВ - 192,24 грн."

У відповідності до пункту 5.5. Договору
розрахунки за надані послуги
здійснюються замовником у
безготівковій формі шляхом
перерахування відповідних сум на
розрахунковий рахунок
газорозподільного підприємства на
підставі акту наданих послуг,
зазначеного в пункті 3.6. Договору.
Остаточний розрахунок за фактичного
надані послуги здійснюється до 20-го
числа місяця наступного за місяцем
надання послуг.

На виконання умов Договору, за період з
січня 013 року по серпень 2013 року позивач
передав, а відповідач прийняв
природний газ на загальну суму 56 941 445,00
грн., що підтверджується наступними
актами приймання - передачі природного
газу:

- акт приймання - передачі природного
газу від 31.01.2013 року на суму
17 947 251,17 грн.;

- акт приймання - передачі природного
газу від 28.02.2013 року на суму
14 496 393,53 грн.;

- акт приймання - передачі природного
газу від 31.03.2013 року на суму
12 018 214,69 грн.;

- акт приймання - передачі природного
газу від 30.04.2013 року на суму
3 917 280,76 грн.;

- акт приймання - передачі природного
газу від 31.05.2013 року на суму
2 544 145,09 грн.;

- акт приймання - передачі природного
газу від 30.06.2013 року на суму
2 182 093,76 грн.;

- акт приймання - передачі природного
газу від 31.07.2013 року на суму
1 935 259,90 грн.;

- акт приймання - передачі природного
газу від 31.08.2013 року на суму
1 900 806,26 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач вказує на неналежне виконання
відповідачем своїх зобов'язань в
частині оплати за отриманий природний
газ за Договором, у зв'язку з чим у
останнього тривалий час існує
заборгованість перед Публічним
акціонерним товариством "Дніпрогаз", що
є підставою для стягнення з Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
основної заборгованості у розмірі 12 018
214,69 грн., 1 090 221,97 грн. пені, 12 018,21 грн.
інфляційних втрат, та 231 152,35
грн. три проценти річних.

В процесі розгляду даної справи, від
позивача надійшло клопотання про
зменшення розміру позовних вимог, у
зв'язку зі сплатою відповідачем суми
основного боргу, відповідно до якого
позивач просить суд стягнути з
відповідача 1 090 221,97 грн. пені, 12 018,21 грн.
інфляційних втрат, 231 152,35 грн. три
проценти річних.

Відповідач, керуючись нормами статті 233
Господарського кодексу України та
статтею 83 Господарського
процесуального кодексу України
просить суд зменшити розмір пені до
1 (однієї) гривні.

Окрім того, в матеріалах справи
міститься контррозрахунок
відповідача, згідно якого сума пені
становить 338 507,34 грн., три проценти
річних 70 141,18 грн., інфляційні втрати
складають - 15 274,66 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
із підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Судом встановлено, що між сторонами у
справі було укладено Договір на
розподіл природного газу (на
транспортування природного газу
газорозподільними мережами)
№ 9814/21/143762 від 17.01.2013 року, відповідно
до умов якого позивач зобов'язався у 2013
році надати відповідачу послуги з
транспортування природного газу
газорозподільними мережами до межі
балансової належності об'єктів
споживачів замовника

Статтею 901 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець), зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться (частина 1). Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу
(частина 2). Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань (частина 7).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

З наданих позивачем доказів та
пояснень сторін вбачається, що позивач
взяті на себе зобов'язання щодо надання
послуг з транспортування газу виконав
належним чином, зауважень щодо
поставки газу від відповідача не
надходило, тоді як відповідач у
визначений Договором строк оплату за
надані послуги здійснював з порушенням
строків, зазначених у Договорі.

Вищевказані обставини підтверджуються
реєстрами обсягів реалізації
природного газу з ресурсів
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", актами наданих
послуг з транспортування газу, які
підписані уповноваженими особами
позивача та відповідача та скріплені
печатками Публічного акціонерного
товариства "Дніпрогаз" та Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України",
супровідними листами та кур'єрськими
накладними, які свідчать про
направлення на адресу відповідача
рахунків та актів наданих послуг з
транспортування газу за Договором
(належним чином засвідчені копії
містяться в матеріалах справи).

Згідно з пунктом 5.5. Договору
розрахунки за надані послуги
здійснюються замовником у
безготівковій формі шляхом
перерахування відповідних сум на
розрахунковий рахунок
газорозподільного підприємства на
підставі акту наданих послуг,
зазначеного в пункті 3.6. Договору.
Остаточний розрахунок за фактичного
надані послуги здійснюється до 20-го
числа місяця наступного за місяцем
надання послуг.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений
статтею 231 Господарського кодексу
України. Відповідно до частини 6 статті
231 Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

У відповідності до частини 1 статті 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Розглянувши клопотання відповідача
про зменшення розміру штрафних санкцій
на 99%, яке мотивоване недоотриманням
Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" коштів від
споживачів та несвоєчасним
проведенням розрахунків за спожитий
газ, а також скрутним фінансовим
становищем відповідача, суд зазначає
наступне.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу
України передбачає можливість
зменшення за рішенням суду розміру
неустойки, що стягується з боржника за
порушення зобов'язання, якщо розмір
неустойки значно перевищує розмір
збитків. При цьому відсутність чи
невисокий розмір збитків може бути
підставою для зменшення судом розміру
неустойки, що стягується з боржника.

Разом з тим, пунктом 1 статті 233
Господарського кодексу України
закріплено, що суд має право зменшити
розмір санкцій, якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Частина 3 статті 83 Господарського
процесуального кодексу України надає
господарському суду право, ухвалюючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.
Отже, якщо порушення зобов'язання
учасника господарських відносин не
потягло за собою значні збитки для
іншого господарюючого суб'єкта, то суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

У пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 року № 18 зазначено, що вирішуючи,
в тому числі й з власної ініціативи,
питання про зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання (пункт 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами, відповідач
невчасно здійснював розрахунки за
Договором.

Окрім того, суд вважає, що добровільне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань перед позивачем щодо
сплати суми основного боргу свідчить
про визнання останнім факту наявності
відповідної заборгованості.

Водночас, недоотримання Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
коштів від споживачів, несвоєчасне
проведення розрахунків за спожитий
газ, відсутність вини відповідача у
виникненні боргу, а також тяжкий
фінансовий стан відповідача не є
достатніми підставами для зменшення
розміру неустойки у спірних відносинах
в розумінні статті 83 Господарського
процесуального кодексу України, статті
233 Господарського кодексу України та
статті 551 Цивільного кодексу України.

Здійснивши перерахунок пені
нарахованої в межах заявлених позовних
вимог, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги у цій частині
підлягають частковому задоволенню, а
саме, до стягнення з відповідача на
користь позивача підлягає пеня на
загальну суму 1 060 258,74 грн.

Також позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача 12 018,21 грн.
інфляційних втрат та 231 152,35 грн. 3 %
річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625
Цивільного кодексу України встановлює
виняток із загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені
приписи Цивільного кодексу України
щодо наявності у позивача права за
порушення грошового зобов'язання
відповідачем вимагати сплати останнім
3% річних від простроченої суми,
перевіривши здійснений позивачем
розрахунок, з урахуванням періодів,
вказаних позивачем суд дійшов висновку
про часткове задоволення позовних
вимог щодо стягнення з відповідача 3%
річних, на загальну суму 224 237,76 грн.

Разом з тим, враховуючи положення
частини 2 статті 625 Цивільного кодексу
України, перевіривши здійснений
позивачем розрахунок інфляційних
втрат, суд вважає, що позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Дніпрогаз" про стягнення з Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
інфляційних нарахувань, за період з
01.05.2013 року по 30.05.2013 року, на загальну
суму 12 018,21 грн. є обґрунтованими.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Таким чином, позовні вимоги щодо
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"
заборгованості підлягають частковому
задоволенню а саме, у розмірі 1 060 258,74
грн. пені, 224 237,76 грн. 3 % річних та 12 018,21
грн. збитків від інфляції.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір" від 08.06.2011 року
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Згідно статті 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік" від
06.12.2012 року, з 1 січня 2013 року мінімальна
заробітна плата у місячному розмірі
становить 1 147,00 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4
Закону України "Про судовий збір", за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору встановлюється в
розмірі 2 відсотків ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальної заробітної плати
у місячному розмірі.

Як вбачається з платіжного доручення №
7395 від 26.09.2013 року, позивач, керуючись
вищевказаними нормами законодавства
сплатив судовий збір за подання позову
у даній справі на загальну суму 68 820,00
грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7
Закону України "Про судовий збір",
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

Приймаючи до уваги те, що 28.11.2013 року
позивачем зменшено позовні вимоги до 1
333 392,53 грн., відповідно до частини
статті 7 Закону України "Про судовий
збір", позивачу підлягає поверненню з
Державного бюджету України 42 152,15 грн. (68
820,00 грн. - 26 667,85 грн.)

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати з судового збору покладаються
на сторони пропорційно задоволених
позовних вимог.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Дніпрогаз"
(49029, м. Дніпропетровськ,
вул. Володарського, буд. 5, ) 1 060 258 (один мільйон шістдесят
тисяч двісті п'ятдесят вісім) грн. 74 коп.
пені, 224 237 (двісті двадцять чотири
тисячі двісті тридцять сім) грн. 76 коп.
три проценти річних, 12 018 (дванадцять
тисяч вісімнадцять) грн. 21 коп. збитків
від інфляції, 25 930 (двадцять п'ять тисяч
дев'ятсот тридцять) грн. 29 коп. судового
збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Повернути Публічному акціонерному
товариству "Дніпрогаз" (49029,
м. Дніпропетровськ, вул.
Володарського, буд. 5, ) з
Державного бюджету України 42 152 (сорок
дві тисячі сто п'ятдесят дві) грн. 15 коп.
судового збору як такий, що внесений у
більшому розмірі, ніж передбачено
законом, перерахований за платіжним
дорученням № 7395 від 26.09.2013 року.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.01.2014 року

Суддя
С.В. Стасюк