Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" лютого 2014 р. Справа № 17/5007/133/11.

Господарський суд Житомирської
області у складі:

Судді: Маріщенко Л.О.

Розглянувши скаргу Комунального
підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради (м. Житомир)
на дії відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України у справі за позовом Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (м. Київ)

до Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради (м. Житомир)

про стягнення 27 636 365,90грн.

За участю представників сторін::

від стягувача: не з'явився

від скаржника (боржника):Борушевська
А.А. - довіреність від 08.01.14р. № 25/16

від органу ДВС: Фещенко Д.М. довіреність
- від 25.12.13р. № 44-03/4.4/1778

В судовому засіданні 28.01.2014 р.
оголошувалась перерва до 12:30 год. 06.02.2014
р. з викликом сторін.

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 02.02.2012р., по
справі 17/5007/133/11 позов задоволено;
стягнуто з Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради на користь
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" - 24220214,93грн.
заборгованості, 1067037,10грн. пені,
682532,27грн. інфляційних нарахувань,
599544,50грн. 3% річних, 56460,00грн. витрат по
сплаті судового збору.

На виконання вищезазначеного рішення
21.02.2012р. виданий наказ.

15.04.2013р. за вх. №02-19/82/13 (вих. №1742/16 від
12.04.2013р.) до господарського суду
Житомирської області від Комунального
підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради надійшла
скарга на дії органу Державної
виконавчої служби України, в якій
боржник просить визнати
неправомірними дії відділу
примусового виконання рішень ДВС
України, які полягають у винесенні
постанови про стягнення виконавчого
збору від 27.03.2013р. ВП №32276114; визнати
незаконною та скасувати постанову про
стягнення виконавчого збору від
27.03.2013р. ВП №32276114; зобов`язати об`єкт
оскарження припинити дії в частині
виконання рішення по стягненню
заборгованості у сумі 24220214,93 грн., в
зв`язку з фактичним виконанням.

Ухвалою господарського суду від 30.05.13р.,
залишеною без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 02.08.13р.,
прийнято відмову скаржника від п.4
прохальної частини скарги; провадження
по п.4 прохальної частини скарги
припинено; скаргу Комунального
підприємства
"Житомиртеплоко-муненерго"
Житомирської міської ради на дії
органу державної виконавчої служби
відхилено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 04.11.13р. ухвалу
господарського суду Житомирської
області від 30.05.13р. та постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 02.08.13р. у справі
№17/5007/133/11 скасовано, а справа передана
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Згідно повторного автоматичного
розподілу від 04.12.13р. справу передано
судді Маріщенко Л.О.

Ухвалою господарського суду від 05.12.13р.
скаргу на дії органу ДВС України
прийнято до свого провадження та
призначено засідання суду.

28.01.2014р. Комунальне підприємство
"Житомиртеплокомуненерго" надало
уточнення вимог скарги на дії органу
виконавчої служби, в якій просить
визнати незаконною та скасувати
постанову про стягнення виконавчого
збору від 27.03.2013 № ВП 32276114. (т.3 а.с. 15,16).

В судовому засіданні представник
скаржника вимоги скарги підтримав в
повному обсязі.

Стягувач свого представника в судове
засідання не направив, але 31.01.14р. від
нього надійшов лист, в якому повідомив,
що станом на 31.12.2013 р. залишок боргу
Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго" за наказом
від 21.02.2012 р. №17/5007/133/11 складає 2 405 573,87
грн.

Представник Державної виконавчої
служби України в судовому засіданні
заперечив проти вимог скарги на дії
органу ДВС України та надав
клопотання про долучення до матеріалів
справи документів на підтвердження
своїх заперечень.

Заслухавши пояснення представника
скаржника та ДВС, дослідивши матеріали
виконавчого провадження,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

ДК "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафта газ
України" звернулась в господарський
суд Житомирської області з позовною
заявою до КП
"Житомиртеплокомуненерго", в якій
просила стягнути 27 636 365,90 грн.

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 02.02.12 р. (т. 1,
а.с. 79-80) позов задоволено.

На виконання рішення господарського
суду Житомирської області від 02.02.12 р.
виданий наказ від 21.02.2012р..

19.04.2012р. державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження за вищевказаним
виконавчим документом. Копія постанови
була надіслана відділом ДВС України
боржнику і одержана останнім 03.05.2012р.,
що підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (т. 2,
а.с. 93).

Пунктом 2 постанови від 19.04.12р. про
відкриття виконавчого провадження
встановлено строк для самостійного
виконання виконавчого документа
протягом 7 днів з моменту винесення
постанови.

Пунктом 3 постанови від 19.04.12р.
передбачено, що у разі ненадання
боржником документального
підтвердження виконання рішення, буде
розпочато примусове виконання цього
рішення із стягнення з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій.

23.05.2012р. скаржник (боржник) звернувся до
начальника відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби із заявою про відкладення
провадження виконавчих дій до
вирішення Господарським судом
Житомирської області питання про
відстрочку виконання рішення (т. 2, а.с.
97).

11.06.12р. відділ примусового виконання
рішень ДВСУ листом № 12-0-14-134/5-40/5
повідомив боржника, що відкласти
провадження виконавчих дій за обставин
визначених у заяві № 1979/16 від 10.05.12р. не
виявляється можливим, оскільки ст. 35 ЗУ
"Про виконавче провадження" не
передбачено такої обставини для
відкладення виконавчого провадження
до вирішення господарським судом
Житомирської області питання про
відстрочку виконання рішення.

З матеріалів виконавчого провадження
№401/5 № за ЄДРВП 32276114 вбачається, що
боржником у строк наданий для
добровільного виконання наказ
господарського суду Житомирської
області №17/5007/133/11 від 21.02.2012р. не був
виконаний (т. 2, а.с.83-132).

Однак, в порушення вимог Закону України
"Про виконавче провадження" державним
виконавцем не було винесено постанову
про стягнення виконавчого збору у
встановлений строк, тобто 10.05.12р. (строк
обчислення розпочатий з дня вручення
постанови про відкриття виконавчого
провадження).

Листом від 04.01.13 р. боржник повідомив
ДВС України про те, що він в
добровільному порядку частково
виконав рішення в сумі 24 220 214,93 грн.(т.3
а.с.40)

27.03.2013р. старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби видано
постанову ВП №32276114 про стягнення
виконавчого збору у розмірі 2 662 578,88грн.
(а.с.131 том 2).

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, боржник звернувся до
господарського суду зі скаргою за
захистом свого порушеного права.

Відповідно абзацу перший підпункту 9.1
пункту 9 Постанови пленуму ВГСУ від 17
жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
(в редакції постанови пленуму ВГСУ від
17.12.2013 р. N 13), за змістом цієї статті ГПК
скарги на дії чи бездіяльність органів
державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів розглядає
виключно місцевий господарський суд,
яким відповідну справу розглянуто у
першій інстанції, тобто той
господарський суд, що видав виконавчий
документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж
складі суду (якщо цьому не
перешкоджають об'єктивні обставини,
як-от звільнення судді, його
захворювання, перебування у відпустці
тощо).

Відповідно до ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Згідно зі ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Частиною 2 ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до частини 2 ст. 27 Закону
України "Про виконавче провадження" у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Згідно зі ст. 32 Закону України "Про
виконавче провадження" заходами
примусового виконання рішень є: 1)
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; 2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення
в боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; 4) інші
заходи, передбачені рішенням.

Частиною 1 ст. 28 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
у разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п. 3 частини 1 ст. 43 Закону
України "Про виконавче провадження"
розподіл стягнутих державним
виконавцем з боржника за виконавчим
провадженням грошових сум (у тому числі
одержаної від реалізації майна
боржника) здійснюється у такому
порядку: у першу чергу повертається
авансовий внесок сторін та інших осіб
на організацію та проведення
виконавчих дій; у другу чергу
компенсуються витрати державної
виконавчої служби, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій, не покриті авансовим
внеском сторін та інших осіб; у третю
чергу задовольняються вимоги
стягувача та стягується виконавчий
збір у розмірі 10 відсотків фактично
стягнутої суми; у четверту чергу
стягуються штрафи, накладені державним
виконавцем відповідно до вимог цього
Закону. Отже, з приписів даної статті
вбачається, що виконавчий збір
стягується у розмірі 10 відсотків
фактично стягнутої суми.

13.12.12р. між сторонами був укладений
договір № 1038/517з-ГУ про організацію
взаєморозрахунків з погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи органами
місцевого самоврядування, яким було
погашено заборгованість в сумі 24 220 214,93
грн. боржника перед стягувачем.

04.01.13р. листом боржника, а 30.01.13р.
повідомленням стягувача № 31/10-222 від
17.01.13р. Державна виконавча служба
України була повідомлена про те, що КП
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради в
добровільному порядку частково
виконало рішення в сумі 24 220 214,93 грн., та
залишок заборгованості станом на
31.12.12р. складає 2 405 573,87 грн.

З доданої представником ДВС відповіді
від 19.12.2012 р. на запит до податкової
служби України щодо номерів рахунків,
відкритих у банках та інших фінансових
установах за кодом
вбачається, що державний виконавець
отримав відповідь по ЄДРВП № 34351744,
тобто почав фактично здійснювати
виконання рішення суду 18.12.12р. по іншому
виконавчому провадженню (а.с. 29-30 т.3).

Тому посилання ДВС на отриману
відповідь на запит до податкової
служби України про номери рахунків,
відкритих у банках та інших фінансових
установах, як доказ початку
примусового виконання державним
виконавцем судового рішення до його
часткового виконання боржником судом
до уваги не приймається.

Таким чином, постанова про стягнення
виконавчого збору винесена 27.03.13р.
після фактичного погашення
заборгованості.

Дослідивши матеріали справи,
господарський суд прийшов до висновку,
що відділ примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України в
порушення ст. 32 Закону України "Про
виконавче провадження" не здійснював
заходи по примусовому виконанню
рішення господарського суду від 02.02.12р.

Судом не приймаються до уваги
заперечення представника ДВС, що
виконавчий збір підлягає стягненню в
сумі 2 662 578,88 грн., у зв'язку з тим, що
боржником не було погашено
заборгованість у встановлені строки на
добровільне погашення, оскільки
виконавцем не здійснювались заходи по
примусовому виконанню рішення від
02.02.12р., тобто фактично не стягував борг
в сумі 24 220 214,93 грн., а тому в цій частині
не підлягає обкладенню виконавчим
збором.

Тому, доводи скаржника правомірні
частково, постанова ДВС від 27.03.13
підлягає скасуванню в частині
безпідставно зазначеної для стягнення
суми 2422021,49 грн. виконавчого збору.

При цьому судом враховується, що згідно
з п. 3 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про
виконавче провадження" щодо розподілу
стягнутих державним виконавцем з
боржника за виконавчим провадженням
грошових сум, передбачено, що
виконавчий збір стягується у розмірі 10
відсотків фактично стягнутої суми.
Відповідно істотне значення мають
обставини щодо фактичного стягнення
сум.

Крім того, виконавчий збір стягується
за постановою державного виконавця з
боржника, якщо останній не виконав
рішення добровільно в установлений для
цього строк і воно було виконано
примусово. Зазначене знайшло
відображення у п.20 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 26.12.2003р. №
14 „Про практику розгляду судами скарг
на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження".
Така ж правова позиція у Постановах
Рівненського апеляційного
господарсього суду від 26.04.2013р. та ВГСУ
від 12.08.2013р. по справі № 10/5025/2204/11.

Щодо доводів скаржника (відповідача) в
решті вимог скарги, то вони визнаються
судом неправомірними, а скарга в цій
частині підлягає відхиленню. При цьому
судом враховується, що решта суми
стягнення виконавчого збору у розмірі
240557,39 грн. (2 662 578,88 грн. - 2 422 021,49 грн.)
визначена у спірній постанові ДВС від
27.03.13р. правомірно, оскільки, рішення
господарського суду від 02.02.12р. в
частині стягнення 1067037,10грн. пені,
682532,27грн. інфляційних нарахувань,
599544,50грн. 3% річних, 56460,00грн. витрат по
сплаті судового збору боржником не
виконано.

При винесені ухвали судом також
враховується п. 9.13 Постанови Пленуму
ВГСУ від 17.10.2012р. № 9 „Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України", згідно якої за результатами
розгляду скарги виноситься ухвала, в
якій господарський суд або визнає
доводи заявника правомірними і залежно
від їх змісту визнає постанову
державного виконавця щодо здійснення
заходів виконавчого провадження
недійсною, або визнає дії чи
бездіяльність органу Державної
виконавчої служби незаконними, чи
визнає недійсними наслідки виконавчих
дій, або зобов'язує орган державної
виконавчої служби здійснити певні
виконавчі дії, якщо він ухиляється від
їх виконання без достатніх підстав, або
визнає доводи скаржника
неправомірними і скаргу відхиляє.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради на дії
відділу примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
задовольнити частково.

2. Визнати доводи Комунального
підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради викладені у
скарзі щодо скасування постанови
відділу примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
про стягнення виконавчого збору за
виконавчим провадженням №32276114 від
27.03.2013р. правомірними в частині
стягнення виконавчого збору у сумі 2 422
021,49 грн.

3. Скасувати постанову відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
про стягнення виконавчого збору за
виконавчим провадженням №32276114 від
27.03.2013р. в частині стягнення з боржника
виконавчого збору у сумі 2 422 021,49 грн.

4. Доводи Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради в решті
вимог скарги визнати неправомірними,
скаргу у цій частині відхилити.

Ухвала господарського суду
Житомирської області може бути
оскаржена у встановленому законом
порядку.

Повна ухвала складена 10.02.2014 р.

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк: Біленька Ю.П.

1 - в справу,

2,3 - сторонам (рек.з повід),

4 - відділу примусового виконання
рішень ДВС України (04053, м.Київ, вул.
Артема, 73) (рек.з повід.)