ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
Справа № 915/219/13-г

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді: Бритавської
Ю.С.,

при секретарі судового засідання:
Мартиненко М.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Павленко І.В.,
довіреність №3545 від 27.12.2013р.

від відповідача: Петровський Д.О.,
довіреність №364 від 28.12.2011р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні позовну заяву: Державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України» (01135, м. Київ, проспект
Перемоги, 14, ) в особі
Філії «Дельта-Лоцман» Державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України» (54017, м. Миколаїв, вул.
Лягіна, 27, )

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю
Сільськогосподарське підприємство
«НІБУЛОН» (54030, м. Миколаїв, Каботажний
спуск, 1, )

про: стягнення 282224,63 грн., -

Суть спору: 04.02.2013р. Державне
підприємство «Дельта-Лоцман»
звернулось до господарського суду
Миколаївської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
Сільськогосподарське підприємство
«НІБУЛОН» про стягнення 222153,90 грн., з
яких: 153619,07 грн. заборгованості з
канального збору, 67126,95 грн. збору за
послуги служб регулювання руху суден
(далі - СРРС), 1007,55 грн. трьох відсотків
річних та 400,33 грн. індексу інфляції.

Позовні вимоги ДП «Дельта-Лоцман» були
обґрунтовані невиконанням
відповідачем своїх зобов'язань в
частині сплати канального збору та
збору за послуги служби регулювання
руху суден, нарахованих за проходження
Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом
під час здійснення вантажних
комерційних рейсів протягом
вересня-грудня 2012 року суден (барж та
буксирів), що належать ТОВ СП «НІБУЛОН».

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 19.04.2013р. у
справі №915/219/13-г позовні вимоги ДП
«Дельта-Лоцман» про стягнення з ТОВ СП
«Нібулон» 222153,90 грн. були задоволені
частково; з відповідача на користь
позивача стягнуто 67126,95 грн.; в іншій
частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням місцевого
господарського суду, до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційними скаргами звернулись ТОВ
СП «Нібулон» та ДП «Дельта-Лоцман».

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 16.07.2013р.
замінено ДП «Дельта-Лоцман» його
правонаступником ДП «Адміністрація
морських портів України».

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 30.07.2013р.
рішення господарського суду
Миколаївської області від 19.04.2013р. у
справі №915/219/13-г було залишено без змін,
апеляційні скарги ТОВ СП «Нібулон» та
ДП «Адміністрація морських портів
України» без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду
України від 12.11.2013р. касаційні скарги ДП
«Адміністрація морських портів
України» та ТОВ СП «Нібулон»
задоволено частково; рішення
господарського суду Миколаївської
області від 19.04.2013р. та постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 30.07.2013р. у справі №915/219/13-г
скасовано; справу направлено на новий
розгляд до господарського суду
Миколаївської області.

У постанові від 12.11.2013р. Вищий
господарський суд України вказав, що
судами першої та апеляційної інстанції
при вирішенні спору не враховані
приписи п.18 Положення про портові
збори, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №1544 12.10.2000р.
( яке було чинним на момент вирішення
спору), згідно з яким нарахування
канального збору здійснюється за кожне
проходження каналу судном не залежно
від того, чи йшло судно каналом весь
час, чи перетинало його, в тому числі
вимушено; судами не враховано, що ч.3 ст.
530 ЦК України не передбачає форму
вимоги про виконання зобов'язання, а
відтак суд зобов'язаний надати оцінку
будь-якому документу, на який
посилається позивач як на вимогу;
судами не взято до уваги та не надано
належної правової оцінки всім доказам
у справі в їх сукупності. При цьому
Вищий господарський суд України
вказав, що під час нового розгляду
справи господарському суду необхідно
врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати і перевірити всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінити
докази, що мають юридичне значення
для її розгляду і вирішення спору по
суті, і в залежності від встановленого,
правильно визначити норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняти обґрунтоване і законне
судове рішення.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 09.12.2013р.
справу №915/219/13-г прийнято до
провадження суддею Бритавською Ю.С.

На виконання вимог ухвал суду
сторонами надані витребувані судом
документи та письмові пояснення.

18.12.2013р. за вх.№25047/13 до суду від
позивача надійшла заява про збільшення
позовних вимог, відповідно до якої він
просить стягнути з відповідача окрім
заявлених 222153,90 грн. також 59789,02 грн., з
яких: 36876,79 грн. заборгованості з
канального збору, 22912,23 грн. збору за
послуги служб регулювання руху суден
(далі - СРРС) та 682,04 грн. трьох відсотків
річних.

27.01.2014р. позивач у заяві за вх.№1316/14
уточнив позовні вимоги, виключивши із
заявлених до стягнення з відповідача
сум суму індексу інфляції у розмірі 400,33
грн., та просить стягнути з відповідача
280535,04 грн. основної заборгованості та
1689,59 грн. трьох відсотків річних, що
складає 282224,63 грн.

У судових засіданнях представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та наполягав на їх
задоволенні з підстав, викладених у
позові та наданих до суду заяві про
збільшення позовних вимог та письмових
поясненнях.

Представник відповідача у судових
засіданнях проти задоволення позову
заперечив та просив відмовити у
задоволенні позову з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву
та додаткових письмових поясненнях.

У відповідності до ст. 77 ГПК України у
судовому засіданні 21.01.2014р.
оголошувалась перерва до 27.01.2014р. о 14:00.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд встановив:

З матеріалів справи вбачається, що
протягом вересня-грудня 2012 року та
травня-червня 2013 року судна (баржі та
буксири), що належать ТОВ СП «НІБУЛОН»,
проходили
Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом
під час здійснення вантажних
комерційних рейсів, за що відповідно до
вимог чинного законодавства ДП
«Дельта-лоцман» (правонаступником
якого є ДП «Адміністрація морських
портів України» в особі філії ДП
«Дельта-лоцман») було нараховано
канальний збір, а також під час
проходження каналом цим суднам
надавались послуги служби регулювання
руху суден, за що нарахований збір за
послуги служби регулювання руху суден.

Факт проходження суднами відповідача
каналом та надання відповідачу послуг
підтверджується наявними в матеріалах
справи квитанціями СРРС, виписками та
копіями з вахтового журналу, записами
радіолокаційного контролю за рухом
суден відповідача Автоматизованої
інформаційної обчислювальної системи
підтримки регулювання руху суден
«Дельта-Навігатор», виписками з
радіопереговорів між ЦРРС та
капітанами суден, поясненнями сторін.

На оплату нарахованих зборів позивач
виставив відповідачу рахунки №ДЕ-03906
від 30.09.2012, №ДЕ-03926 від 30.09.2012, №ДЕ-03927 від
30.09.2012, №ДЕ-03928 від 30.09.2012, №ДЕ-03930 від
30.09.2012, №ДЕ-03931 від 30.09.2012, №ДЕ-03948 від
30.09.2012, №ДЕ-04437 від 31.10.2012, №ДЕ-04438 від
31.10.2012, №ДЕ-04439 від 31.10.2012, №ДЕ-04440 від
31.10.2012, №ДЕ-04442 від 31.10.2012, №ДЕ-04443 від
31.10.2012, №ДЕ-04444 від 31.10.2012, №ДЕ-04445 від
31.10.2012, №ДЕ-04458 від 31.10.2012, №ДЕ-04459 від
31.10.2012, №ДЕ-04460 від 31.10.2012, №ДЕ-04461 від
31.10.2012, №ДЕ-04467 від 30.11.2012, №ДЕ-04468 від
30.11.2012, №ДЕ-04469 від 30.11.2012, №ДЕ-04470 від
30.11.2012, №ДЕ-04471 від 30.11.2012, №ДЕ-04921 від
30.11.2012, №ДЕ-04929 від 30.11.2012, №ДЕ-05132 від
14.12.2012, №ДЕ-05135 від 14.12.2012, №ДЕ-05136 від
14.12.2012, №ДЕ-05137 від 14.12.2012, №ДЕ-05220 від
25.12.2012, №ДЕ-05322 від 28.12.2012, №ДЕ-05324 від
28.12.2012, №ДЕ-05370 від 31.12.2012, № ДЕ-05371 від
31.12.2012, №ДЕ-05373 від 31.12.2012, №ДЕ-05374 від
31.12.2012 на загальну суму 220746,02 грн. та
відповідно рахунки №ДЕ-01694 від 28.05.2013,
№ДЕ-01695 від 28.05.2013, №ДЕ-01696 від 28.05.2013,
№ДЕ-01697 від 28.05.2013, №ДЕ-01708 від 29.05.2013,
№ДЕ-01709 від 29.05.2013, №ДЕ-01710 від 29.05.2013,
№ДЕ-01711 від 29.05.2013, №ДЕ-01712 від 29.05.2013,
№ДЕ-01793 від 31.05.2013, №ДЕ-01794 від 31.05.2013,
№ДЕ-01798 від 31.05.2013, №ДЕ-01799 від 31.05.2013,
№ДЕ-01800 від 31.05.2013, №ДЕ-01801 від 31.05.2013,
№ДЕ-01802 від 31.05.2013, №ДЕ-01803 від 31.05.2013,
№ДЕ-01804 від 31.05.2013, №ДЕ-01805 від 31.05.2013,
№ДЕ-01806 від 31.05.2013, №ДЕ-02020 від 12.06.2013,
№ДЕ-02030 від 12.06.2013, №ДЕ-02031 від 12.06.2013,
№ДЕ-02032 від 12.06.2013, №ДЕ-02035 від 12.06.2013,
№ДЕ-02038 від 12.06.2013, №ДЕ-02039 від 12.06.2013,
№ДЕ-02040 від 12.06.2013, №ДЕ-02041 від 12.06.2013 на
загальну суму 59789,02 грн.

Вищезазначені рахунки рекомендованими
листами були направлені на адресу
відповідача. Їх отримання
підтверджується зворотними
повідомленнями про отримання поштової
кореспонденції.

Проте, вказані рахунки відповідачем
оплачені не були, у зв'язку з чим на
адресу ТОВ СП «НІБУЛОН» позивачем було
направлено претензії за вих.№6792 від
22.11.2012р., вих.№7537 від 26.12.2012р., вих.№338 від
22.01.2013р., вих.№460 від 22.07.2013р., вих.№1113 від
30.08.2013р., вих.№1320 від 16.09.2013р., вих.№2168
від 05.11.2013р., які були залишені
відповідачем без відповіді та
задоволення, що і стало підставою для
звернення позивача до господарського
суду з відповідним позовом.

У наданих до суду відзиві на позовну
заяву та письмових поясненнях
відповідач проти задоволення позову
заперечив з огляду на те, що позивач не
є морським портом у розумінні ст. 73 КТМ
України і не має території та акваторії
морського порту, справляння будь-яких
портових зборів на користь позивача є
таким, що суперечить вимогам ст. 84 КТМ
України. Відповідач вказує, що
позивачем на надано жодних доказів
застосовування ним п.3.1.25 Правил
плавання і лоцманського проведення
суден у північно-західній частині
Чорного моря,
Бузько-Дніпровсько-лиманському та
Херсонському морському каналах,
затверджених наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від
01.08.2007р. №655, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 05.10.2007р.
за № 1150/14417 (далі - Правила плавання), при
організації плавання суден ТОВ СП
«НІБУЛОН», зокрема, не надано доказів
складання та узгодження схеми
буксирування морською лоцманською
службою позивача, організації
особливого режиму плавання для
вказаних суден, а також затвердження
схеми буксирування капітаном
відповідного порту. Також відповідач
стверджує, що судна, про які йдеться у
позові і поясненнях позивача, зокрема,
буксири «Баштанський», «Лідіївський»,
«Нібулон-1», «Нібулон-2», «Нібулон-3»,
«Нібулон-4», буксир-штовхач
«Прибужанівський», несамохідні баржі
«НБЛ-001», «НБЛ-002», «НБЛ-003», «НБЛ-004»,
«НБЛ-005», «НБЛ-006», «НБЛ-007», «НБЛ-008»,
«НБЛ-009», «НБЛ-010», «НБЛ-011», «НБЛ-012»,
«НБЛ-013», «НБЛ-014», «НБЛ-015», «НБЛ-016»,
«НБЛ-017», «НБЛ-018», «НБЛ-019», «НБЛ-020»,
«НБЛ-021», «НБЛ-022», «НБЛ-023», «НБЛ-024» та
сухо монтажні несамохідні суднові
баржі «БН-01», «БН-02», «БН-03», «БН-04»
охоплюються ознаками суден групи В.
Відповідач також зазначає, що усі судна
відповідача, з приводу яких заявлено
позов, мають осадку (заглиблення) до 4,0
м, отже, зазначені судна зобов'язані
рухатись за бровками каналу, тобто не
використовуючи канал, а тому відсутні
підстави вважати, що судна відповідача
здійснювали проходження
Бузько-Дніпровсько-лиманського каналу.
Також, відповідач зауважує на те, що
його судами здійснюється поперечне
пересікання каналу, проходження каналу
в один кінець та транзитом в один
кінець не відбувається, в зв'язку з чим
відсутні підстави для сплати
канального збору, що передбачається п.18
Положення про портові збори
(нарахування канального збору за кожне
проходження каналу судном в один
кінець і кожне проходження каналу
судном транзитом в один кінець).
Позивачем не доведено здійснення
відповідачем вантажних комерційних
рейсів, переміщення власних вантажів
власними суднами у технологічних цілях
без отримання прибутку та плати, як
вважає відповідач, не є підставою
вважати таке переміщення вантажними
комерційними рейсами. Окрім того,
відповідач вважає, що позивач не довів
того, що отримання послуг з
користування
Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом
і послуг СРРС є обов'язковим і що без
отримання цих послуг плавання суден
товариства було б неможливим, а також
не довів обґрунтованості заявлених ним
позовних вимог про стягнення
канального збору та збору за послуги
СРРС. ТОВ СП «Нібулон» вказує на те, що
на даний час відсутні
нормативно-правові акти, встановлені
розмір та порядок справляння збору за
послуги СРРС та які відповідають ст. 115
КТМ України. Відповідач вважає, що
позивачем порушені вимоги щодо
допустимості та належності доказів,
зокрема, не обґрунтовано з посиланням
на чинне законодавство при посиланні
як на докази в підтвердження позовних
вимог на записи радіолокаційного
контролю за рухом суден
Автоматизованої інформаційної
обчислювальної системи підтримки
регулювання руху суден
«Дельта-Навігатор», які саме показники
відображені у записах, яким чином
записи підтверджують проходження
каналу, масштаб, що використовується у
записах, яким чином здійснюється запис
переговорів, хто саме здійснює від
імені позивача запис переговорів та
перекладає зміст переговорів у
паперовий вигляд, як саме
ідентифікувати сторін
радіопереговорів та інше. Окрім того,
відповідач вважає складений позивачем
розрахунок за суднопроходженнями
таким, що містить помилки в частині
нарахування індексу інфляції.

Позивач проти доводів відповідача
заперечив, із посиланням на те, що саме
на нього покладено функції із
забезпечення лоцманського проведення
та регулювання руху суден на
судноплавних шляхах у територіальних
водах, на фарватерах, каналах, на
акваторіях, підхідних каналах,
внутрішніх і зовнішніх рейдах портів
та терміналів усіх форм власності за
рахунок зборів за послуги лоцманських
служб і постів (служб) регулювання руху
суден. Позивач вказує, що об'єктивно, з
урахуванням географічного
розташування терміналів, навігаційних
умов та природних глибин судноплавних
шляхів, а також Правил плавання і
лоцманського проведення суден у
північно-західній частині Чорного
моря, Бузько-Дніпровсько-лиманському
та Херсонському морському каналах -
проходження суднами будь-якої осадки з
портів Херсонського регіону до
перевантажувального причалу ТОВ СП
«НІБУЛОН» є неможливим без проходження
Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом.
Твердження відповідача про те, що судна
відповідача здійснювали некомерційні
рейси не заслуговують на увагу,
оскільки основними видами діяльності
ТОВ «СП «НІБУЛОН» є виготовлення та
реалізація продукції вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність, а отже на думку позивача
ТОВ СП «НІБУЛОН» здійснює комерційну
господарську діяльність (господарська
діяльність з метою одержання прибутку).
Позивач вважає безпідставними
посилання відповідача на п.20 Положення
про портові збори, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.10.2000р. №1544 (з наступними змінами
та доповненнями) (далі - Положення про
портові збори), оскільки вказаний пункт
стосується каналу Прорва, а позивачем
нарахований відповідачу канальний
збір за проходження саме
Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом,
а не каналом Прорва. Щодо збору за
послуги СРРС позивач зазначає, що рух
суден цілодобово регулюється службою
регулювання руху суден ДП
«Дельта-Лоцман», до складу якої
входять: ЦРРС «Руська Коса», ПРРС
«Іллічівськ», «Одеса», «Южний»,
«Очаків» та «Широка Балка». Оскільки
судна відповідача постійно здійснюють
плавання в межах зони РС РРС заявку на
рух судна вони подають в усному порядку
по робочому каналу радіозв'язку за 30
хвилин до початку руху судна. Отже,
відповідно до чинного законодавства, з
метою забезпечення безпеки
судноплавства, на думку позивача
проходження судном в зоні дії Правил
плавання є неможливим без користування
послугами служби регулювання руху
суден.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов висновку про задоволення
позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 3 Кодексу
торговельного мореплавства України
(далі - КТМ України) держава здійснює
регулювання торговельного
мореплавства через центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сферах морського і
річкового транспорту, інші центральні
органи виконавчої влади та національну
комісію, що здійснює державне
регулювання у сфері транспорту. Згідно
з цим Кодексом, іншими актами
законодавства та міжнародними
договорами України центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
транспорту, в межах своїх повноважень
за участю заінтересованих центральних
органів виконавчої влади розробляє та
затверджує нормативні документи з
питань торговельного мореплавства,
інструкції, правила перевезень
вантажів, пасажирів, пошти і багажу,
правила перевезень у прямому змішаному
та прямому водному сполученні, які є
обов'язковими для всіх юридичних та
фізичних осіб.

Згідно зі ст. 4 КТМ України до цивільних,
адміністративних, господарських та
інших правовідносин, що виникають із
торговельного мореплавства і не
врегульовані цим Кодексом, відповідно
застосовуються правила цивільного,
адміністративного, господарського та
іншого законодавства України.

Статтею 84 КТМ України встановлено, що у
морському порту справляються такі
цільові портові збори: корабельний,
причальний, якірний, канальний,
маяковий, вантажний, адміністративний
та санітарний. Інші види зборів можуть
встановлюватися законодавчими актами
України. Розмір портових зборів
установлюється Кабінетом Міністрів
України. Використання портових зборів
допускається виключно за їх цільовим
призначенням.

Розмір портових зборів встановлений
Положенням про портові збори,
відповідно до якого портові збори
(корабельний, канальний, маяковий,
причальний, якірний, адміністративний
та санітарний) справляються у морських
портах із суден зазначених груп і
плавучих споруд, що плавають під
Державним прапором України та
іноземним прапором.

У відповідності до п.18 Положення про
портові збори нарахування канального
збору здійснюється за кожне
проходження каналу судном в один
кінець і кожне проходження каналу
судном транзитом в один кінець за 1 куб.
метр об'єму судна за відповідними
ставками.

Згідно з Приміткою 2 до п.18 Положення
про портові збори за проходження
Бузько-Дніпровсько-лиманського і
Херсонського морського каналу без
заходження в морські порти (причали)
канальний збір сплачується суднами за
визначеними ставками відповідно
державному підприємству
«Дельта-лоцман» та морським
торговельним портам Миколаїв і Херсон
у розмірах, установлених для портів
Миколаїв (морський) і Херсон (морський).

Відповідно до Примітки 2 до п.1
Положення про портові збори судна груп
В (буксири та баржі), Д та Е, що виконують
комерційні вантажні рейси, належать до
групи А.

У відповідності до Примітки 3 до п.18
Положення про портові збори для суден,
що згідно з обмірним свідоцтвом з
повним вантажем мають осадку не більш
як 4,5 метра, ставки канального збору
застосовуються з коефіцієнтом 0,38, крім
Білгород-Дністровського порту, каналу
Прорва, підхідного каналу порту заводу
«Азовсталь».

Пунктом 1 наказу Міністерства
транспорту України від 15.04.2004р. №312 «Про
забезпечення лоцманського проведення
і регулювання руху суден у
територіальних, внутрішніх водах та на
внутрішніх водних шляхах України»
покладено на державне підприємство
«Дельта-лоцман» з 00 годин 00 хвилин
01.05.2004р. функції з забезпечення
лоцманського проведення та
регулювання руху суден на судноплавних
шляхах у територіальних водах, на
фарватерах, каналах, на акваторіях,
підхідних каналах, внутрішніх і
зовнішніх рейдах портів та терміналів
усіх форм власності за рахунок зборів
за послуги лоцманських служб і постів
(служб) регулювання руху суден.

Відповідно до паспорту
Бузько-Дніпровсько-лиманського каналу
Бузько-Дніпровсько-лиманський канал
слугує для підходу до Очаківського
портопункту, Очаківського морського
рибного порту, Дніпро-Бузького порту,
порту Ніка-Тера, спеціалізованому
порту Октябрьськ, Миколаївському
річковому і морським торговельним
портам, терміналу НІБУЛОН,
Херсонському морському та річковому
портам. Траса каналу проходить по
Дніпро-Бузькому лиману та річці
Південний Буг. Характерною рисою цього
є його мілководність.

Зі змісту п.3.1.18 Правил плавання
вбачається, що на колінах
Бузько-Дніпровсько-лиманського каналу
є ділянки, на яких зони забровкового
плавання взагалі відсутні, окрім того,
зони забровкового плавання на різних
колінах каналу знаходяться то справа,
то зліва.

Згідно з п.3.1.19 Правил плавання на
ділянках каналу, де зони забровкового
плавання відсутні, судна зобов'язані
рухатись каналом.

Таким чином, судна відповідача при
здійсненні ними перевезень до/від
портів Херсонського регіону, не
зважаючи на осадку цих суден, за
будь-яких яких умов рухались каналом.

За проходження каналом відповідно до
п.18 Положення про портові збори
нараховується канальний збір.

При цьому, нарахування канального
збору не ставиться в залежність від
того, чи йшло судно каналом весь час, чи
частково, чи пересікало його один або
кілька разів. Канальний збір
нараховується з 1 куб м. об'єму судна за
визначеними ставками.

Аналогічна правова позиція викладена і
у постановах Вищого господарського
суду України від 19.08.2013р. у справі
№17/212/10, від 01.10.2013р. у справі №5024/1862/2011
та від 19.11.2013р. у справі №923/89/13-г.

Водночас господарський суд вважає, що
судна відповідача, які проходили
каналом, відносяться до групи А,
оскільки відповідачем здійснювались
перевезення зернових культур, що дає
підстави дійти висновку, що суднами
відповідача здійснювались
вантажно-комерційні рейси.

Аналогічна правова позиція викладена і
у постановах Вищого господарського
суду України від 19.08.2013р. у справі
№17/212/10, від 01.10.2013р. у справі №5024/1862/2011
та від 19.11.2013р. у справі №923/89/13-г.

Іншого відповідачем не доведено.

Не приймаються до уваги суду і
посилання відповідача на п.20 Положення
про портові збори, згідно з яким судна
груп В, Д та Е, а також судна групи Г
(крім барж), що проходять каналом
Прорва, звільняються від сплати
канального збору, оскільки позивачем
нарахований відповідачу канальний
збір за проходження саме
Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом,
а не каналом Прорва.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача канального збору є
правомірними та підлягають
задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення з відповідача збору за
послуги служби регулювання руху суден
слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 115 КТМ України із
суден, що користуються послугами
служби регулювання руху суден,
справляється збір, порядок справляння
і розмір якого встановлюються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері транспорту, за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики
економічного розвитку.

Відповідно до п.4.1 Типового положення
про службу регулювання руху суден,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту України від 28.05.2011р. №340,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.06.2001р. за №545/5736 (з
наступними змінами і доповненнями),
СРРС створюються для надання послуг з
регулювання руху суден, які
перебувають у зоні дії СРРС, з метою
забезпечення безпеки мореплавства,
ефективності судноплавства, охорони
людського життя на морі, запобігання
забрудненню довкілля з суден.

За п.3.6 цього Положення утримання СРРС
здійснюється за рахунок коштів від
збору за послуги СРРС.

Як вже було зазначено вище, пунктом 1
наказу Міністерства транспорту
України від 15.04.2004р. №312 «Про
забезпечення лоцманського проведення
і регулювання руху суден у
територіальних, внутрішніх водах та на
внутрішніх водних шляхах України» саме
на державне підприємство
«Дельта-лоцман» покладено з 00 годин 00
хвилин 01.05.2004 функції з забезпечення
лоцманського проведення та
регулювання руху суден на судноплавних
шляхах у територіальних водах, на
фарватерах, каналах, на акваторіях,
підхідних каналах, внутрішніх і
зовнішніх рейдах портів та терміналів
усіх форм власності за рахунок зборів
за послуги лоцманських служб і постів
(служб) регулювання руху суден.

Згідно з п.2.2.2 Правил плавання у районі
дії Правил рух суден цілодобово
регулюється службою регулювання руху
суден ДП «Дельта-Лоцман», до складу
якої входять: ЦРРС «Руська Коса», ПРРС
«Іллічівськ», «Одеса», «Южний»,
«Очаків» та «Широка Балка». Рух суден у
зоні дії ЦРРС/ПРРС, вхід до зони дії,
постановка на якір, зняття з якоря,
відхід від причалу виконуються суднами
тільки з дозволу відповідного
ЦРРС/ПРРС. Дозвіл повинен бути
отриманий не менш ніж за 30 хвилин до
початку зазначеної дії. Дозвіл
анулюється і повинен бути одержаний
знову, якщо судно не почне зазначені
дії протягом 30 хвилин.

Пунктом 2.3.1 Правил плавання
встановлено, що кожне судно за 30 хвилин
до входу в район дії Правил повинно
встановити радіозв'язок з відповідним
ЦРРС/ПРРС (канали зв'язку і позивні ПРРС
та МЛС зазначені в додатку 2, канали
зв'язку з портами, портпунктами, ІДПН - у
додатку 3). Судна осадкою до 4,0 м,
капітани яких мають право на плавання
без лоцмана, які прямують до БДЛК по
РШ-59 та РШ-2, повинні завчасно
встановити радіозв'язок з ПРРС
«Очаків» та повідомити прізвище
капітана.

Пунктом 1.3 Правил плавання визначено,
що послуги СРРС - інформаційні послуги,
навігаційна допомога (радіолокаційне
проведення), радіолокаційний контроль
за рухом та стоянкою суден на якорі,
організація руху та регулювання руху
суден.

Відповідно до п.п. 2.2.8, 2.2.3 Правил
плавання ЦРРС/ПРРС надають суднам такі
послуги: інформаційне обслуговування,
надання навігаційної допомоги
(радіолокаційне проведення),
регулювання руху суден. ЦРРС/ПРРС
зобов'язані надавати суднам
інформацію, рекомендації, вказівки
щодо безпеки судноплавства та
регулювання руху суден. Для кораблів і
суден Військово-Морських Сил Збройних
Сил України послуги ЦРРС/ПРРС у
північно-західній частині Чорного
моря, Бузько-Дніпровсько-лиманському
та Херсонському морському каналах
надаються безкоштовно. Усі судна, які
проходять через зони дії ЦРРС/ПРРС,
зобов'язані отримувати інформацію,
виконувати рекомендації та вказівки
ЦРРС/ПРРС.

У відповідності до п.п. 2.4.1, 2.4.2 Правил
плавання ЦРРС/ПРРС здійснюють такі
види обслуговування:

а) радіолокаційний контроль за
безпекою судноплавства, а також за
місцезнаходженням суден на якірних
місцях в очікуванні транзитного
проходу або проведення
перевантажувальних операцій;

б) регулювання руху суден;

в) радіолокаційне проведення суден
(надання навігаційної допомоги);

г) надання допомоги суднам під час
аварійно-рятувальних операцій;

ґ) інформування про рух суден, стан
засобів навігаційного облаштування,
гідрометеорологічні умови та інші
фактори, що впливають на безпеку
судноплавства;

д) надання суднам та стороннім
організаціям навігаційної та
комерційної інформації.
Радіолокаційний контроль за рухом
суден та стоянкою суден на якорі
здійснюється постійно.

Пунктом 3.2 Правил плавання визначена
організація руху суден на БДЛК і ХМК у
зоні дії РС РРС Дніпро-Бузького
регіону.

Так, за п.п. 3.2.1, 3.2.7 Правил плавання
регіональна служба регулювання руху
суден Дніпро-Бузького регіону ДП
«Дельта-лоцман» організовує
суднопотік у зоні своєї дії шляхом
завчасного планування руху суден.
Кожне судно, яке прямує до БДЛК і/або
ХМК, повинно одержати дозвіл на
плавання в зоні дії РС РРС. Зона дії РС
РРС поділяється на сектори, які
закріплені за ЦРРС «Руська Коса», ПРРС
«Очаків» і «Широка Балка», що входять
до її складу. Судна, що постійно
здійснюють плавання в межах зони дії РС
РРС (буксири місцевого базування, судна
портового флоту портів регіону, судна
днопоглиблювальних караванів, що
ведуть роботи в зоні дії РС РРС та ін.),
подають заявку на рух не менш, ніж за 30
хвилин до передбачуваного часу початку
руху на робочому каналі радіозв'язку
ЦРРС/ПРРС, у зоні дії якого вони
перебувають.

Згідно з п.2.4.7 Правил плавання
радіообмін ЦРРС/ПРРС із суднами, а
також поточні навігаційні обставини
документально фіксуються.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги наявні в матеріалах справи
документи, в т.ч. записи
радіолокаційного контролю за рухом
суден відповідача Автоматизованої
інформаційної обчислювальної системи
підтримки регулювання руху суден
«Дельта-Навігатор», господарський суд
приходить до висновку, що судна
відповідача, здійснюючи рух по
Бузько-Дніпровсько-лиманському каналу,
дійсно користувались послугами СРРС,
які надавались позивачем та за умовами
законодавства вказані послуги мають
бути оплачені за встановленими
ставками.

Аналогічна правова позиція викладена і
у постановах Вищого господарського
суду України від 19.08.2013р. у справі
№17/212/10, від 01.10.2013р. у справі №5024/1862/2011
та від 19.11.2013р. у справі №923/89/13-г.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, всебічно і
повно з'ясувавши і перевіривши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, що мають юридичне
значення для розгляду даної справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
ДП «Адміністрація морських портів
України» в особі Філії «Дельта-Лоцман»
ДП «Адміністрація морських портів
України» про стягнення з відповідача
заборгованості з канального збору та
збору за послуги служб регулювання
руху суден в розмірі 280535,04 грн. є
правомірними та підлягають
задоволенню.

Наявні в матеріалах справи документи
вищевикладених висновків суду не
спростовують.

Іншого відповідачем не доведено.

Окрім того, задоволенню підлягають і
позовні вимоги про стягнення з
відповідача трьох процентів річних в
розмірі 1689,59 грн. на підставі ч.2 ст. 625 ЦК
України.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Господарський суд приймає до уваги
розрахунки трьох відсотків річних,
надані позивачем до суду в додатку до
позовної заяви та в додатку до заяви
про збільшення позовних вимог за
вх.№25047/13 від 18.12.2013р., вважає їх
обґрунтованими та такими, що зроблені з
повним дотриманням норм чинного
законодавства України.

За таких обставин слід задовольнити
позовні вимоги ДП «Адміністрація
морських портів України» в особі Філії
«Дельта-Лоцман» ДП «Адміністрація
морських портів України» в повному
обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України
судові витрати позивача по сплаті
судового збору покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» задовольнити.

2.Стягнути Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
«НІБУЛОН» (54030, м. Миколаїв, Каботажний
спуск, 1, ) на користь
Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» (01135, м. Київ, проспект
Перемоги, 14, ) в особі
Філії «Дельта-Лоцман» Державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України» (54017, м. Миколаїв, вул.
Лягіна, 27, ) 280535 (двісті
вісімдесят тисяч п'ятсот тридцять
п'ять) грн. 04 коп. заборгованості, 1689
(одну тисячу шістсот вісімдесят
дев'ять) грн. 59 коп. трьох процентів
річних та 5644 (п'ять тисяч шістсот сорок
чотири) грн. 49 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Згідно з ч.5 ст. 85 ГПК України рішення
господарського суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Одеського апеляційного господарського
суду через господарський суд
Миколаївської області.

Повне рішення складено 03 лютого 2014
року.

Суддя
Ю.С. Бритавська