ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.01.2014 Справа № 920/1908/13

За позовом: Комунальної установи
«Сумська міська клінічна лікарня № 1»,
м. Суми

до відповідача: Сумського державного
університету, м. Суми

про стягнення 117370,41 грн.

Суддя Миропольський С.О.

Представники сторін:

від позивача: Литвяк Я.В.

від відповідача: Світайло А.О.

Секретар судового засідання Шаповал
С.М.

Суть спору: позивач просить суд
зобов'язати відповідача відшкодувати
завдану матеріальну шкоду в сумі 117370,41
грн., а також стягнути судові витрати,
пов'язані з розглядом справи.

Відповідач подав письмові заперечення
на позовну заяву, вважає вимоги
позивача про відшкодування вартості
комунальних послуг необґрунтованою,
оскільки комунальні послуги
надавались не університету, а
відповідним клінікам, які утворились
внаслідок укладеної угоди у вигляді
простого товариства без утворення
юридичної особи, тому просить
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши повноважних представників
позивача, відповідача, дослідивши та
оцінивши надані докази, суд встановив:

Відповідно до Положення про клінічний
лікувально - профілактичний заклад
охорони здоров'я, затвердженого
наказом МОЗ України від 05.06.1997р. № 174,
розпорядження голови Сумської
обласної державної адміністрації від
13.11.2000р. № 380, наказу Управління охорони
здоров'я від 06.04.2001р. № 325 "Про прийняття
до виконання Положення про клінічний
лікувально-профілактичний заклад",
15.02.2006р. між позивачем та відповідачем
було укладено Угоду про
співробітництво № 6-РД.

Згідно з п. 3.1 угоди заклад охорони
здоров'я для забезпечення якісного
науково-педагогічного процесу виділяє
Сумському державному університету
необхідну кількість приміщень та
закріпляє за кафедрою ортопедії,
травматології та НС 124 кв.м. площі, за
кафедрою сімейної медицини 20,5 кв.м.
площі, за кафедрою акушерства та
гінекології 24 кв.м. площі, з наданням
права спільно використовувати медичну
техніку та інше устаткування, яке
належить закладу охорони здоров'я.

Відповідно до пункту 3.2 вищевказаної
Угоди сторони визначили, що згідно з п.
1.5 Положення про клінічний
лікувально-профілактичний заклад
охорони здоров'я, затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 05.06.1997р. № 174
(зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 07.07.1997р. № 245/2049)
витрати, пов'язані з утриманням
матеріально-технічної бази
здійснюються за рахунок коштів закладу
(позивача).

Відповідно до п. 3.3 Угоди заклад охорони
здоров'я зобов'язується забезпечити
господарське обслуговування
приміщень, закріплених за кафедрою, а
також забезпечити роботу медичної
апаратури, механізмів,
інженерно-технічних комунікацій (
водо-, тепло- та електропостачання,
каналізація, телефонний зв'язок, крім
міжміських розмов) і будівель для
якісного проведення
лікувально-діагностичного,
навчального процесів та наукових
досліджень.

Пунктом 4.4 даної угоди було передбачено
обов'язок університету утримувати
приміщення, які спільно
використовуються в чистоті і порядку,
не допускати пошкоджень майна,
виконувати правила протипожежної
безпеки.

31.12.2010р. сторонами було підписано
Додаткову угоду № 2 про внесення змін
до Угоди про співробітництво № 6-РД від
15.02.2006р., якою змінено розмір площ
закріплених за кафедрами.

Позивач вважає, що згода сторін про те,
що витрати за електроенергію,
водопостачання та теплопостачання
здійснюються лікувальним закладом
суперечить ч. 2 ст. ст. 4, 85 Бюджетного
кодексу України від 08.07.2010р, № 2456-VI,
якими заборонено планувати та
здійснювати видатки, не віднесені до
місцевих бюджетів, пункту 20 Порядку
складання, розгляду, затвердження та
основних вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 р. № 228.

Як зазначає позивач, про вказане
порушення йде мова в акті від 28.12.2012р. №
04-07/134 ревізії фінансово-господарської
діяльності комунальної установи
«Сумська міська клінічна лікарня № 1»
за період з 01.04.2011р. по 31.10.2012р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що за вказаний
період лікарнею сплачено за спожиті
комунальні послуги кафедрами
Сумського державного університету
117370,41 грн.

Як стверджує позивач, внаслідок
вказаного порушення, позивачеві
завдано матеріальної шкоди (збитків) на
суму 117370,41 грн., понесених лікарнею на
комунальні послуги, спожиті
відповідачем (відповідно до Акту
Державної фінансової інспекції в
Сумській області від 28.12.2012р. № 04-07/134.

Відповідно до п. 1.1 Угоди № 6-РД від
15.02.2006 р. обидві сторони приймають на
себе взаємні обов'язки щодо спільної
організації, удосконалення і
забезпечення медичною допомогою
населення регіону, що обслуговується,
ефективного використання
матеріальних, кадрових, фінансових
ресурсів і наукового потенціалу
університету й закладу охорони
здоров'я, які спрямовані на поліпшення
здоров'я населення.

Таким чином, на підставі вищевказаної
угоди виникли правовідносини,
пов'язані зі спільною діяльністю з
організації навчально-наукового та
лікувально-діагностичного процесів, а
не правовідносини з утримання
університету та користування ним
нерухомим майном і комунальними
послугами.

Так, з метою поліпшення організації та
якості спільної роботи органів охорони
здоров'я, вищих медичних закладів
освіти III, IV рівнів акредитації,
закладів післядипломної освіти та
лікувально-профілактичних закладів
охорони здоров'я у сфері підготовки,
перепідготовки та підвищення
кваліфікації фахівців, підвищення
ефективності науково-дослідної роботи
і впровадження її результатів у
практику охорони здоров'я, наказом
Міністерства охорони здоров'я від
05.06.1997 р. № 174 було затверджено
Положення про клінічний
лікувально-профілактичний заклад
охорони здоров'я.

Клінічні кафедри, які відповідно до п.
3.1 Положення є клініками, крім
навчальної та наукової роботи надають
кваліфіковану медичну допомогу хворим,
виконують інші функції, передбачені
розділом 3 Положення про клінічний
лікувально-профілактичний заклад
охорони здоров'я.

Угодою про співробітництво
передбачено, що робота, по наданню
медичної допомоги проводиться на
площах закладу охорони здоров'я:
клінічної установи Сумської міської
клінічної лікарні № 1, які спільно
використовуються і знаходяться в
робочому стані, укомплектовані
відповідно до табельного переліку.
Спільному використанню підлягають
площа, оснащення та
лікувально-діагностична апаратура.

Навчальний заклад забезпечує
навчальну, лікувальну та наукову
роботу.

Відповідно до такого розмежування
відбувається розмежування витрат,
оскільки п. 1.5 Положення передбачає, що
витрати по забезпеченню
навчально-виховного та
науково-дослідного процесів
здійснюються за рахунок коштів на
утримання відповідного вищого
медичного закладу освіти III, IV рівнів
акредитації (закладу післядипломної
освіти, науково-дослідного інституту),
а витрати, пов'язані з утриманням
матеріально-технічної бази - за рахунок
коштів лікувально-профілактичного
закладу.

Отже, таке розмежування відповідає
вимогам ст. 1130 Цивільного кодексу
України та ст. 176 Господарського
кодексу України, відповідно до ч. 1 якої
організаційно-господарськими
визнаються зобов'язання, що виникають у
процесі управління господарською
діяльністю між суб'єктом
господарювання та суб'єктом
організаційно-господарських
повноважень, в силу яких зобов'язана
сторона повинна здійснити на користь
другої сторони певну
управлінсько-господарську
(організаційну) дію, або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку, а
згідно з ч. 4 цієї статті суб'єкти
господарювання мають право разом
здійснювати господарську діяльність
для досягнення спільної мети, без
утворення єдиного суб'єкта
господарювання, на умовах, визначених
договором про спільну діяльність.

Таким чином, витрати позивача,
пов'язані з утриманням
матеріально-технічної бази,
забезпеченням господарським
обслуговуванням приміщень є внеском у
спільну діяльність відповідно до умов
Угоди про співробітництво.

Слід зазначити, що Сумський державний
університет є державною установою
освіти, видатки на забезпечення
основної діяльності університету
фінансуються з загального та
спеціального фондів державного
бюджету України. Відповідно до ч. 6 ст. 51
Бюджетного кодексу України, будь-які
зобов'язання, взяті фізичними та
юридичними особами за коштами
Державного бюджету України без
відповідних бюджетних асигнувань або з
перевищенням повноважень,
встановлених цим кодексом та законом
про Державний бюджет України, не
вважаються бюджетними зобов'язаннями.
Витрати державного бюджету на покриття
таких зобов'язань не можуть
здійснюватись, тому університет не
може здійснювати витрати, яких вимагає
позивач.

Суд також вважає необґрунтованим
посилання позивача на ст. 85 Бюджетного
кодексу України, оскільки дана норма
регулює порядок передачі державою
права на здійснення видатків, які
віднесені до обов'язку держави та веде
мову про заборону фінансування
бюджетних установ одночасно з різних
бюджетів, в той час, як питання
співробітництва регулюється Цивільним
кодексом України.

Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу
України відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Сутність свободи
договору розкривається насамперед
через співвідношення актів цивільного
законодавства і договору: сторони
мають право врегулювати ті відносини,
які не визначені у положеннях актів
цивільного законодавства, а також
відступати від положень, що визначені
цими актами, і самостійно врегулювати
свої відносини, крім випадків, коли в
актах законодавства міститься пряма
заборона відступів від передбачених
ними положень або якщо обов'язковість
положень актів цивільного
законодавства випливає з їхнього
змісту чи суті відносин між сторонами.

Частина 2 статті 1131 Цивільного кодексу
України встановлює, що умови договору
про спільну діяльність, покриття
витрат та збитків учасників, їх участь
у результатах спільних дій та інші
умови визначаються за домовленістю
сторін, якщо інше не встановлено
законом про окремі види спільної
діяльності.

Таким чином, угодою про
співробітництво, сторони узгодили
здійснення витрат, пов'язаних з
утриманням матеріально-технічної бази
клінічних лікувально-профілактичних
закладів охорони здоров'я за рахунок
коштів цього закладу.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

З огляду на вищевикладене, враховуючи,
що угодою про співробітництво не
передбачено обов'язку відповідача
відшкодовувати витрати на комунальні
послуги, вимоги позивача про стягнення
з відповідача 117370,41 грн. за період з
01.04.2011 р. по 31.10.2012р. є необґрунтованими
та не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати по справі покладаються на
позивача.

Керуючись ст. ст. 44-49, 82-85
Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складене 13.01.2014

Суддя

С.О.Миропольський