м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Першого заступника
прокурора міста Києва в інтересах
держави в особі Київської міської ради;
до Департаменту комунальної
власності міста Києва виконавчого
Київської міської ради
(Київської міської державної
Комунального підприємства
"Київський метрополітен" (відповідач 2);
Фізичної особи-підприємця
Леонідовича(відповідач 3);
про визнання недійсним
Від прокуратури: Зозуля Н. В., старший
прокурор, посвідчення № 019391 від 07.08.2013
Від позивача: Палій Є. В.,
представник, довіреність № 225-КР-1467 від
Від відповідача 1: Захарченко К. П.,
представник,довіреність №062/2/5-229 від
Від відповідача 2: не з'явився;
Від відповідача 3: Пігулко О. В.,
представник, довіреність № б/н від
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Перший заступник прокурора міста Києва
звернувся в інтересах держави в особі
позивача з позовною заявою, у якій
просить визнати недійсним договір № 970
від 14.12.2012 року про передачу в оренду
майна територіальної громади м. Києва,
що знаходиться за адресою: станція
метро "Оболонь" (вестибюль № 1),
загальною площею 29,1 кв.м, а також
покласти на відповідачів витрати по
сплаті судового збору з мотивів,
вказаних у позовній заяві.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.11.2013 року порушено
справи призначено на 05.12.2013 року.
Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
для розгляду судді Борисенко І. І.
Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
для розгляду судді Мандриченку О. В.
Ухвалою Господарського суду міста
призначено до слухання на 17.12.2013 року.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.12.2013 року відкладено
розгляд справи до 21.01.2014 року.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.01.2014 року відкладено
розгляд справи до 06.02.2014 року.
У судовому засіданні 06.02.2014 року
представники від прокуратури та
позивача позовні вимоги підтримали,
просили позов задовольнити у повному
Представники від відповідача 1 та
відповідача 3 у судовому засіданні та у
своїх письмових відзивах на позовну
заяву проти позовних вимог
заперечували, просили у позові
Відповідач 2 був належним чином
повідомлений про час, день і місце
розгляду справи, що підтверджується
поштовими повідомленням, яке
повернулось на адресу суду і
підтверджують факт направлення ухвал
господарського суду на адресу
відповідача, зазначену у витязі з
Відповідач 2 повноважних представників
в судове засідання 06.02.2014 р. не направив,
однак у своєму письмовому відзиві на
позовну заяву проти позовних вимог
заперечував, у задоволенні позову
просив відмовити повністю.
Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд
Між Головним управлінням комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
(надалі-орендодавець), Фізичною особою -
підприємцем Лисаком Володимиром
Леонідовичем (надалі-орендар) та
Комунальним підприємством «Київський
метрополітен» (надалі-підприємство,
отримувач коштів) 14.12.2012 року було
укладено договір № 970 про передачу
майна територіальної громади міста
Відповідно до п. 1.1. договору,
орендодавець на підставі протоколу
постійної комісії Київради з питань
власності від 22.10.2012 № 132 передає, а
орендар приймає в оренду нерухоме
майно ( частину переходу, що належиться
до комунальної власності
територіальної громади міста Києва та
визначена відповідно до проектної
документації, розробленої ДП «ПІ
Укрметротунельпроект», тимчасовими
конструкціями (кіоскам) орендаря, що
знаходиться за адресою: станція метро
«Оболонь» (вестибюль №1), б/н, для
торгівлі непродовольчими товарами.
Згідно п. 2.1. договору, об'єктом оренди є
частина переходу визначена відповідно
до проектної документації, розробленої
ДП «ПІ Укрметротунельпроект»,
тимчасовими конструкціями (кіоскам)
орендаря, загальною площею 29,1 кв.м. та
зазначена в викопіюванні зі схем
тимчасового розташування МАФ, що
складає невід`ємну частину цього
Вартість об'єкта оренди згідно із
затвердженим орендодавцем висновком
про вартість майна станом на 31.07.2012
становить 565 560,00 грн. (п. 2.2. договору)
Відповідно до п. 3.1. договору, за
користування об'єктом оренди орендар
сплачує підприємству орендну плату,
розрахунок якої здійснюється на
підставі методики розрахунки орендної
плати за користування майном
територіальної громади м. Києва,
затвердженої рішенням Київради від
22.09.2011 р. № 34/6250 та на дату підписання
договору згідно з розрахунком, який є
невідємною частиною цього договору,
становить без ПДВ 290,94 грн. за 1 кв.м.
орендованої площі, що в цілому складає 8
Зазначений договір є укладеним з
моменту підписанням його сторонами і
діє до 12.12.2015 року (п. 9.1 договору).
На виконання умов договору,
орендодавець передав, а орендар
прийняв в орендне користування згідно
з договором оренди № 970 від 14.12.2012 року
частину приміщення переходу, що
перебуває на балансі КП « Київський
метрополітен», загальною площею 29,1
кв.м., розташованого за адресою: м. Київ,
станція метро «Оболонь» (перехід
вестибюлю № 1), що підтверджується
актом приймання-передачі нерухомого
майна від 14.12.2012.
Перший заступник прокурора м. Києва,
обгрунтовуючи свої позовні вимоги про
визнання недійсним договору № 970 від
14.12.2012 року про передачу в оренду майна
територіальної громади м. Києва,
стверджує, що вищезазначений договір
укладений всупереч вимог чинного
законодавства України, а саме норм
Закону України «Про транспорт», Закону
України «Про пожежну безпеку» та
положень Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»,
норм Закону України «Про приватизацію
державного майна», Закону України «Про
міський електричний транспорт», Правил
пожежної безпеки в метрополітенах,
затверджених наказом Міністерства
інфраструктури України за № 335 від
20.06.2012, ДБН В.2.3-7-2010 «Споруди транспорту.
Метрополітени», затверджених наказом
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України від 22.12.2010 № 533.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ст. 626
Цивільного кодексу України).
За змістом ст. 638 Цивільного кодексу
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
У відповідності до ст. 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.
Статтею 203 Цивільного кодексу України
визначаються загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину. Так, згідно з ст. 203
ЦК України правочин є чинним за умови
дотримання його сторонами наступних
вимог: зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства (ч. 1);
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності (ч. 2); волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі (ч. 3);
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом ( ч. 4.); правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним (ч. 5); правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей (ч. 6).
Правочин може бути визнаний недійсним
з підстав, передбачених законом.
Загальні підстави і наслідки
недійсності правочинів (господарських
договорів) встановлені статтями 215, 216
ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.
Правила, встановлені цими нормами,
повинні застосовуватися
господарськими судами в усіх випадках,
коли правочин вчинений з порушенням
загальних вимог частин першої -
третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не
підпадає під дію інших норм, які
встановлюють підстави та наслідки
недійсності правочинів, зокрема,
статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 1057 1 ЦК України,
абзацу другого частини шостої статті 29
Закону України "Про приватизацію
державного майна", частини другої
статті 20 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)",
частини другої статті 15 Закону України
"Про оренду землі", статті 12 Закону
України "Про іпотеку", частини другої
статті 29 Закону України "Про
страхування", статті 78 Закону України
"Про банки і банківську діяльність",
статті 7 1 Закону України "Про передачу
об'єктів права державної та
комунальної власності" тощо.
Отже, вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.
Судом було встановлено, що Фізична
особа-підприємець Лисак Володимир
Леонідович починаючи з 2002 року орендує
нерухоме майно, а саме частину переходу
за адресою: станція метро «Оболонь»
(вестибюль №1), на підставі наступних
документів: рішення сесії Київської
міської ради № 116/1550 від 08.11.2001 року,
рішення сесії Київської міської ради №
23/3114 від 02.02.2006 року «Про передачу в
користування нежилих приміщень»,
рішення сесії Київської міської ради №
917 від 24.12.2009 року «Про питання оренди об
єктів права комунальної власності
територіальної громади м. Києва», угоди
про внесення змін до договору оренди
від 25.08.2010 року № 95-Упр (Ор)-10, укладеної
на підставі «Положення про оренду
майна територіальної громади міста
Києва від 22.09.2009 року № 34/6250, протоколу
комісії Київради з питань власності №
132 від 22.10.2012 року, яким термін оренди
для ФОП Лисак В.Л. було продовжено до
12.12.2015 року в результаті укладення
договору № 970 від 14.12.2012 року.

Прокурор у своєму позові посилається
на порушення відповідачем 3 норм ДБН
В.2.3-7-2010 "Споруди транспорту.
Метрополітени", затверджених наказом
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України від 22.12.2010 № 533,
згідно яких розміщення об'єктів
комерційного, торгівельного та
соціально-побутового призначення
забороняється на платформах та
балконах станцій та переходах
пересадочних вузлів; у підземних і
наземних вестибюлях (за винятком
автоматів з продажу газет, банкоматів,
платіжних терміналів, таксофонів за
умови, що вони розміщені поза межами
шляхів евакуації); на поверхні землі в
межах півкола 20 м від площини дверей
напрямку евакуації з центром у
середині дверної групи, яка включає всі
двері з написом «Вхід» та «Вихід». На
виходах із підземних переходів, які не
мають дверей, відлік слід виконувати
від центра площини краю останньої
сходинки.

Розміщення об'єктів комерційного,
торгівельного та соціально-побутового
призначення у під вуличних підземних
переходах, суміщених із входами
(виходами) на станції метрополітену,
дозволяється за умови їх розміщення за
межами евакуаційного проходу (6 м
згідно з 8.23 та 18.14 цього НД).

Відповідно до п. 1.1. "сфера застосування
ДБН В.2.3-7-2010 Споруди транспорту.
Метрополітени", - ці будівельні норми
встановлюють вимоги до проектування та
будівництва нових, реконструкції та
технічного переоснащення існуючих
ліній, окремих споруд та пристроїв
метрополітену.

Відповідач 2 зазначає, що станція метро
«Оболонь» була введена в експлуатацію
в 1980 році, та станом на сьогоднішній
день, роботи з реконструкції та
технічного переоснащення існуючої
лінії не передбачаються.

Відповідно до акту про введення в
експлуатацію системи кіосків
розташованої на станції метро
«Оболонь», нерухоме майно (частина
переходу) визначена відповідно до
проектної документації, розробленої ДП
«ПІ Укрметротонельпроект»,
тимчасовими огороджуючими
конструкціями (кіосками), загальною
площею 29,1 кв. м. та зазначена в
викопіюванні зі схем тимчасового
розташування МАФ - комісійно було
введено в експлуатацію 16.12.2002 року, крім
того в акті було зазначено, що кіоски
збудовані згідно проектної
документації, відповідають всім
вимогам СЕС та протипожежної безпеки.

Державна інспекція техногенної
безпеки України листом від 12.02.2013 №
26/3/760 надала роз'яснення щодо
функціонування діючих об'єктів
комерційного, торгівельного та
соціально-побутового призначення на
станціях Київського метрополітену, які
були запроектовані, збудовані та
введені в експлуатацію до 01.01.2004,
враховуючи вимоги чинних
нормативно-правових актів (державних
будівельних норм, правил тощо) та
роз'яснення Держбуду України (лист №
5/3-892 від 24.05.2004), Держтехногенбезпеки
України вважає можливим
функціонування об'єктів комерційного,
торгівельного та соціально-побутового
призначення на станціях Київського
метрополітену, які були запроектовані
і збудовані відповідно до проектної
документації, що пройшла перевірку та
введена в експлуатацію до 01.01.2004 з
отриманням відповідних дозвільних
документів до проведення
реконструкції, технічного
переоснащення існуючих ліній, окремих
споруд та пристроїв метрополітену.

Листом Держбуду України від 24.05.2004 №
5/3-892 роз'яснено що розміщення об'єктів
комерційного, торгівельного та
соціально-побутового призначення на
раніше збудованих станціях
метрополітену здійснюється відповідно
до 4.27 СНиП П-40-80 «Метрополитени». Раніше
збудовані лінії, окремі споруди та
пристрої метрополітени підпадають під
вимоги СНиП П-40-80 «Метрополитени», що
діяли до введення в дію ДБН В.2.3.-7-2003.

Матеріалами справи встановлено, що
постійною комісією з питань власності
(VI скликання) Київської міської ради
16.04.2013 № 08/283-483 повідомлено про
ухвалення рішення, яким дозволено КП
«Київський метрополітен» укладати
(продовжувати) договори оренди на
підставі яких розміщені на території
КП «Київський метрополітен» об'єкти
комерційного, торгівельного та
соціально-побутового призначення, які
були запроектовані і збудовані та
введені в експлуатацію відповідно до
проектної документації, що пройшла
перевірку, з отриманням відповідних
дозвільних документів з врахуванням
вимог діючих, на момент введення в
експлуатацію, правил пожежної безпеки
в метрополітенах до проведення
реконструкції, технічного
переоснащення існуючих ліній, окремих
споруд та пристроїв метрополітену.

З вищевикладеного вбачається, що
спірний об'єкт оренди було введено в
експлуатацію у відповідності до діючих
на час введення в експлуатацію норм та
правил.

Відповідно до п. 1.1. укладеного договору
орендодавець на підставі протоколу
постійної комісії Київради з питань
власності від 22.10.2012 № 132 передав, а
відповідач (орендар) прийняв в оренду
нерухоме майно (частину переходу, що
належить до комунальної власності
територіальної громади міста Києва
та визначена відповідно до
проектної документації, розробленої
ДП «ПІ Укрметротунельпроект»,
тимчасовими конструкціями (кіоскам)
орендаря.

Листом від 24.10.2012 № 959-ВО структурний
підрозділ «Служба воєнізованої
охорони» надав свої позитивні висновки
щодо подовження договору оренди
частини переходу станції метро
«Оболонь» (загальною площею 29,1 кв. м) з
урахуванням вимог ДБНВ.2.3.-7-2010 "Споруди
транспорту. Метрополітени" та НАПБ
В.01.039-2012/510 «Правила пожежної безпеки з
метрополітенах» із зазначенням, що МАФ
відповідача 3 в підземному переході
станції метро «Оболонь»
встановлено згідно проектної
документації, розробленої ДП «ПІ
Укрметротунельпроект» на підставі
нормативно-правових актів з питань
пожежної безпеки, які діяли на час
проектування в т.ч. і СНиП П-40-80
«Метрополитени». На проектну
документацію отримано позитивні
експертні висновки Управління
пожежної безпеки при ГУ МВС України в м.
Києві від 18.09.2002 № 16/5/3727 по станції
метро «Оболонь». МАФ комісійно
прийнято в експлуатацію (акт
приймальної комісії від 16.12.2002 по
станції метро «Оболонь») за участю
представників органів ДПН.

Структурним підрозділом «Служба
воєнізованої охорони» проведено
розрахунки пропускної спроможності
вестибюлів станцій та прилеглих
підземних переходів при евакуації
пасажирів зі станцій метрополітену
максимальний розмір 15-ти хвилинного
пасажиропотоку в підземному переході
станції метро «Оболонь» становить 1847
чол., розрахункова ширина шляху
евакуації становить 3,25 м за наявної 4,1
м, виходи зі станції через підземні
переходи розсереджені.

Проведені розрахунки були здійснені на
підставі п.п. 6.3, 6.5 ДБН В.2.3.-7-2010 «Споруди
транспорту. Метрополітени».

Отже, договір оренди від 14.12.2012 № 970 було
укладено на підставі рішення Київської
міської ради (протокол постійної
комісії Київради з питань власності
від 22.10.2012 № 132) після надання
відповідних позитивних висновків, що
стосуються пожежної безпеки.

Суд відзначає, що прокурор, при
обґрунтуванні підстав щодо визнання
договору оренди від 14.12.2012 р. № 970
недійсним, не надав жодного належного
обґрунтування, доказу які норми
законодавства були порушені при
укладанні спірного договору, не довів
суперечність укладеного договору
оренди інтересам держави і
суспільства, в чому саме полягає
порушення договірних зобов'язань, а
також підстави для визнання правочину
недійсним в порядку ст.ст. 173. 193. 207 ГК
України, ст. ст. 202, 203, 215 ЦК України.

З огляду на викладене, господарський
суд вважає за необхідне у задоволенні
позову першого заступника прокурора м.
Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради до Департаменту
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (КМДА), Комунального підприємства
«Київський метрополітен», Фізичної
особи-підприємця Лисака Володимира
Леонідовича про визнання недійсним
договору № 970 від 14.12.2012 року про
передачу майна територіальної громади
м. Києва в оренду - відмовити повністю.

Прокурор звільнений від сплати
судового збору в установленому законом
порядку, тому розподіл судового збору
не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 43, 49, 82-85, Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко Дата
складання рішення 12.02.2014 р.