ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р.Справа № 916/3464/13За
позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Енергозберігаючі
технології 2010"

до відповідача: Олександрівської
сільської ради Ширяївського району
Одеської області

про стягнення 36396,94 грн.

Суддя Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь
представники:

Від позивача: Старченко Ю.Л.,
довіреність від 20.03.2013р.

Від відповідача: не з`явився

В засіданні 05.02.2014 р. приймали участь
представники:

Від позивача: Старченко Ю.Л.,
довіреність від 20.03.2013р.

Від відповідача: не з`явився

Суть спору: про стягнення з
Олександрівської сільської ради
Ширяївського району Одеської області
на користь ТОВ „Енергозберігаючі
технології 2010" заборгованості за
договором підряду №770 від 20.05.2013р. в
сумі 36396,94грн., із яких 34986грн. основний
борг, 1146,39грн. пеня, 264,55грн. три проценти
річних.

Позивач заявлені позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, в їх
обґрунтування зазначає, що 20.05.2013р. між
Олександрівською сільською радою
Ширяївського району Одеської області
та ТОВ „Енергозберігаючі технології
2010" було укладено договір №770, за
умовами якого позивач виконав ремонтні
роботи, в підтвердження чого сторонами
погоджено, підписано та скріплено
печатками акт здачі-приймання робіт та
довідку про вартість виконаних робіт
на загальну суму 34986грн. При цьому,
роботи відповідачем прийняті без
претензій до їх якості або
прострочення строку здачі. 13.11.2013р.
позивач надіслав відповідачу вимогу
про сплату вищевказаної
заборгованості, однак, відповідачем
заборгованість не погашено, що і стало
підставою для позивача звернутись до
суду із даним позов за захистом своїх
порушених прав та інтересів.

Відповідач у судові засідання не
з`явився, відзив на позов не надав, у
зв'язку з чим справу розглянуто за
наявними в ній матеріалами відповідно
до ст.75 ГПК України.

Клопотання сторін від 10.01.2014р. за
вх.№298/14, від 28.01.2014р. за вх.№2207/14 про
долучення документів до матеріалів
справи було судом задоволено.

Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи, оцінивши пояснення
представника позивача та його правову
позицію, суд встановив наступне:

20.05.2013р. між ТОВ „Енергозберігаючі
технології 2010" (підрядник) та
Олександрівською сільською радою
Ширяївського району Одеської області
(замовник) було укладено договір №770,
згідно якого замовник доручає, а
підрядник зобов'язується виконати
власними і залученими силами і
засобами такі види робіт: поточний
ремонт, гідродинамічне очищення
артезіанської свердловини №2 в с.
Олександрівна Ширяївського району
Одеської області. Замовник
зобов'язується своєчасно прийняти та
оплатити роботи, зазначені в п.1.1. цього
договору (п.п.1.1., 1.2. договору).

Відповідно до п.п.2.1., 2.2. договору №770
від 20.05.2013р. загальна сума договору
складає 34986грн., у т.ч. ПДВ 5831грн. Кінцева
сума договору може змінюватись,
виходячи з фактичного обсягу виконаних
робіт, про що зазначається в акті
виконаних робіт №КБ-2в та довідці №КБ-3.

За положеннями п.п.3.1., 3.2., 3.3. договору
№770 від 20.05.2013р. сторони передбачили, що
за виконані роботи згідно п.1.1. цього
договору замовником сплачується
підряднику сума, яка буде обумовлена
актами виконаних робіт. Виконання
робіт підрядником та прийняття їх
результатів оформлюється актами
виконаних робіт за формою КБ-2в та КБ-3.
Оплата здійснюється протягом 10
календарних днів з моменту підписання
обома сторонами актів виконаних робіт
в безготівковій формі шляхом
перерахування замовником грошових
коштів на поточний рахунок підрядника,
але не пізніше 01.09.2013р.

У разі несвоєчасної оплати замовником
вартості виконаних підрядником робіт
замовник сплачує підряднику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожен день прострочення терміну
сплати від суми не перерахованих
коштів (п.6.4. договору №770 від 20.05.2013р.).

Відповідно до п.12.1. договору №770 від
20.05.2013р. договір вступає в силу з
моменту його підписання обома
сторонами і діє до 31.12.2013р., а в частині
виконання взятих на себе зобов'язань -
до повного їх виконання сторонами.

Позивачем були виконані ремонтні
роботи на користь відповідача на суму
34986грн., що підтверджують підписані
сторонами та скріплені їх печатками
акт приймання виконаних робіт за
травень 2013р. від 24.05.2013р., довідка про
вартість виконаних будівельних робіт
за травень 2013р. від 24.05.2013р.

Як вбачається із фіскального чеку №4422
від 13.11.2013р. та опису вкладення від
13.11.2013р. позивачем було надіслано
відповідачу вимогу про оплату вартості
виконаних робіт №1529 від 13.11.2013р.

Відповідач на підтвердження
реєстрації в УДКСУ у Ширяївському
районі бюджетного зобов'язання по
договору №770 від 20.05.2013р., а також
відсутність коштів у сільському
бюджеті, подав до суду копії реєстрів
бюджетних зобов'язань бюджетних коштів
№47 від 11.10.2013р., №77 від 11.10.2013р., рішення
Олександрівської сільської ради
Ширяївського району №289-VI від 13.09.2013р.

Проаналізувавши обставини справи,
правову позицію позивача, подані ним
документи, суд дійшов висновку щодо
задоволення заявленого позивачем
позову з врахуванням наступного.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно п.1 ст. 853 Цивільного кодексу
України замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Пунктом 1 ст. 857 Цивільного кодексу
України визначено, що робота, виконана
підрядником, має відповідати умовам
договору підряду, а у разі їх
відсутності або неповноти - вимогам, що
звичайно ставляться до роботи
відповідного характеру.

Якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково (п.2 ст.854
Цивільного кодексу України).

Положеннями ч.4 ст.882 ЦК України
передбачено, що передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною.

За положеннями ч.2 ст.530 ЦК України якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов,визначних змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Особа, яка порушила зобов'язання,
звільняється від відповідальності за
порушення зобов'язання, якщо вона
доведе, що це порушення сталося
внаслідок випадку або непереборної
сили. Не вважається випадком, зокрема,
недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника, відсутність на
ринку товарів, потрібних для виконання
зобов'язання, відсутність у боржника
необхідних коштів (ст.610, ч.1 ст.612, ч.ч.1, 2
ст.614, ст.617 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.49 Бюджетного кодексу
України розпорядник бюджетних коштів
після отримання товарів, робіт і послуг
відповідно до умов взятого бюджетного
зобов'язання приймає рішення про їх
оплату та надає доручення на
здійснення платежу органу, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, якщо інше не передбачено
бюджетним законодавством, визначеним
пунктом 5 частини першої статті 4 цього
Кодексу.

Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, здійснює платежі за
дорученнями розпорядників бюджетних
коштів у разі: наявності відповідного
бюджетного зобов'язання для платежу у
бухгалтерському обліку виконання
бюджету; наявності затвердженого в
установленому порядку паспорта
бюджетної програми (у разі
застосування програмно-цільового
методу у бюджетному процесі); наявності
у розпорядників бюджетних коштів
відповідних бюджетних асигнувань (ч.2
ст.49 Бюджетного кодексу України).

Частиною 1 ст.47 Бюджетного кодексу
України передбачено, що до
затвердженого розпису бюджету
розпорядники бюджетних коштів
одержують бюджетні асигнування, що є
підставою для затвердження кошторисів.
Порядок складання, розгляду,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Згідно п.2 ст.22 Бюджетного кодексу
України головними розпорядниками
бюджетних коштів можуть бути виключно:
за бюджетними призначеннями,
визначеними законом про Державний
бюджет України, - установи,
уповноважені забезпечувати діяльність
Верховної Ради України, Президента
України, Кабінету Міністрів України в
особі їх керівників; міністерства,
Конституційний Суд України, Верховний
Суд України, вищі спеціалізовані суди
та інші органи, безпосередньо
визначені Конституцією України, в
особі їх керівників, а також
Національна академія наук України,
Національна академія аграрних наук
України, Національна академія медичних
наук України, Національна академія
педагогічних наук України, Національна
академія правових наук України,
Національна академія мистецтв України,
інші установи, уповноважені законом
або Кабінетом Міністрів України на
реалізацію державної політики у
відповідній сфері, в особі їх
керівників; за бюджетними
призначеннями, визначеними рішенням
про бюджет Автономної Республіки Крим,
- уповноважені юридичні особи (бюджетні
установи), що забезпечують діяльність
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим та Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, а також міністерства
та інші органи влади Автономної
Республіки Крим в особі їх керівників;
за бюджетними призначеннями,
визначеними іншими рішеннями про
місцеві бюджети, - місцеві державні
адміністрації, виконавчі органи та
апарати місцевих рад (секретаріат
Київської міської ради), структурні
підрозділи місцевих державних
адміністрацій, виконавчих органів
місцевих рад в особі їх керівників.
Якщо згідно із законом місцевою радою
не створено виконавчий орган, функції
головного розпорядника коштів
відповідного місцевого бюджету
виконує голова такої місцевої ради.

Таким чином, надані позивачем акт
виконаних підрядних робіт, довідка про
вартість виконаних підрядних робіт,
надіслана 13.11.2013р. відповідачу вимога
про сплату заборгованості, свідчать
про виникнення у відповідача
заборгованості за виконані позивачем
за договором підряду №770 від 20.05.2013р.
ремонтні роботи в сумі 34986грн., у зв'язку
з чим позовні вимоги про її стягнення
підлягають судом задоволенню.

При цьому, реєстрація фінансових
зобов'язань у органі ДКСУ не свідчить
про неналежне виконання обов'язку
відповідачем по здійсненню
розрахунків за договором №770 від
20.05.2013р., з врахуванням того, що УДКСУ не
є зобов'язаною стороною договору та з
огляду на функцію казначейської служби
в даних правовідносинах як фінансової
установи, що здійснює платежі за
дорученнями розпорядників бюджетних
коштів, яким є Олександрівська
сільська рада. Передача відповідачем
до казначейської служби реєстрів
бюджетних зобов'язань розпорядників
(одержувачів) бюджетних коштів,
зареєстрованих та взятих на облік
УДКСУ в Ширяївському районі, не є
підставою звільнення боржника від
відповідальності за порушення
зобов'язань у вигляді стягнення в
судовому порядку даної заборгованості.

Відповідна правова позиція викладена у
Постанові ВСУ від 15.05.2012р. у справі
№11/446, де зазначено, що „...касаційний
суд обґрунтовано відхилив заперечення
МНС щодо неоплати продукції за
відсутності бюджетних коштів на
реєстраційному рахунку відповідача,
оскільки на підставі частини другої
статті 617 ЦК України, частини другої
статті 218 ГК України та рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України" від 18 жовтня 2005 року
відсутність бюджетних коштів
передбачених у видатках Державного
бюджету України на 2009 рік не
виправдовує бездіяльність МНС і не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання".

Згідно ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.4 ГПК України
господарський суд вирішує
господарські спори на підставі
Конституції України, цього Кодексу,
інших законодавчих актів України,
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Господарський суд не
застосовує акти державних та інших
органів, якщо ці акти не відповідають
законодавству України. Якщо в
міжнародних договорах України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, встановлені
інші правила, ніж ті, що передбачені
законодавством України, то
застосовуються правила міжнародного
договору. Господарський суд у випадках,
передбачених законом або міжнародним
договором, застосовує норми права
інших держав. Господарський суд
вирішує господарські спори у сфері
державних закупівель з урахуванням
особливостей, визначених Законом
України "Про здійснення державних
закупівель". Забороняється відмова у
розгляді справи з мотивів неповноти,
неясності, суперечливості чи
відсутності законодавства, яке регулює
спірні відносини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди повинні застосовувати
Конвенцію та практику Європейського
суду як джерело права.

Отже, суд, задовольняє заявлені
позивачем позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача 34986 грн.
заборгованості в повній мірі.

Крім того, прокурором заявлено до
стягнення з відповідача 264,55грн. три
проценти річних за період з 02.09.2012р. по
02.12.2013р.

У відповідності до п. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно п.3.1. Постанови Пленуму ВГСУ №14
від 17.12.2013р. „Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" інфляційні
нарахування на суму боргу, сплата яких
передбачена частиною другою статті 625
ЦК України, не є штрафною санкцією, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення коштів
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інший їх розмір
не встановлений договором або законом),
так само як й інфляційні нарахування,
не мають характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові (п.4.1. Постанови
Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013р.).

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права" передбачене
законом право кредитора вимагати
сплати боргу з урахуванням індексу
інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові... Тієї ж позиції
дотримується ВСУ у постановах від
04.07.2011 по справі №13/210/10, від 12.09.2011р. по
справі № 6/433-42/183 та ВГСУ у постанові від
16.03.2011 по справі № 11/109.

Перевіривши розрахунок трьох
процентів річних, здійснений
позивачем, суд встановив, що він
зроблений вірно, відповідно до
економічних формул, у зв'язку з чим
позовна вимога про їх стягнення, з
врахуванням проаналізованого судом
законодавства та судової практики,
підлягає судом задоволенню в повній
мірі.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення з відповідача 1146,39грн. пені,
нарахованої за період з 02.09.2013р. по
02.12.2013р.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України
виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися передбачені законом
або такі, що йому не суперечать, види
забезпечення виконання зобов'язань,
які звичайно застосовуються у
господарському (діловому) обігу. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст.546
Цивільного кодексу України виконання
зобов'язань може забезпечуватись
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу
України встановлено, що правочин, щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Так, згідно з ч.1 ст.233 ГК України у разі
якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій. При цьому
повинно бути взято до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

З врахуванням того, що відповідачем,
який фінансується за рахунок бюджетних
коштів, вживались дії щодо своєчасної
реєстрації зобов'язання по договору
№770 від 20.05.2013р. в УДКСУ в Ширяївському
районі, фінансування з бюджету має
особливий порядок формування, що
впливає на майновий стан боржника, суд
не вбачає вини відповідача у
несвоєчасній оплаті, а тому не підлягає
застосуванню до відповідач штрафна
санкція у вигляді пені, у зв'язку з чим у
задоволенні позовної вимоги позивача
про стягнення з відповідача 1146,39грн.
пені відмовляє.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК
України).

За таких обставин, суд частково
задовольняє заявлені позивачем
позовні вимоги, у зв'язку з чим на
користь останнього стягненню з
Олександрівської сільської ради
Ширяївського району Одеської області
підлягає 34986грн. заборгованості,
264,55грн. три проценти річних. В решті
частині позовних вимог позивача суд
відмовляє.

Позивачу за рахунок відповідача згідно
ст. 49 ГПК України відшкодовуються
судові витрати пропорційно до розміру
задоволених вимог, а саме, 1666,31грн.
судового збору.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82- 85 ГПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов позивача
частково.

2.Стягнути з Олександрівської
сільської ради Ширяївського району
Одеської області (66811, Одеська область,
Ширяївський район, с. Олександрівна,
вул. Шкільна,4, код 04379002) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Енергозберігаючі
технології 2010" (01015, м. Київ, вул.
Цитадельна,7, код 37100186) 34986 (тридцять
чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят
шість) грн. заборгованості, 264 (двісті
шістдесят чотири) грн. 55коп. три
проценти річних, 1666 (одну тисячу
шістсот шістдесят шість) грн. 31коп.
судового збору.

3. Відмовити позивачу у задоволенні
решти частини заявлених позивачем
позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає
законної сили згідно зі ст. 85 ГПК
України, після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК
України.

Повний текст рішення складено 10.02.2014 р.

Суддя
Малярчук І.А.