ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2014 р.
Справа № 914/4292/13

За позовом:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Суми;до
відповідача:Приватного підприємства
«Секюріті Профі», м.
Львів;про:стягнення 213 752,36 грн.

Суддя - Крупник Р.В.
Секретар - Яслик
Н.М.Представники сторін: від
позивача: ОСОБА_2 - представник
(довіреність №б/н від 25.10.2013р.);від
відповідача: Лучків Р.А. - директор ПП
«Секюріті Профі»

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді не
надходило. За клопотанням позивача
розгляд справи здійснювався в режимі
відеоконференції.

СУТЬ СПОРУ:

13.11.2013 р. на розгляд господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Приватного підприємства «Секюріті
Профі» про стягнення 213 752,36 грн.

Ухвалою суду від 14.11.2013р. порушено
провадження у справі та призначено її
до розгляду на 28.11.2013р. В подальшому
розгляд справи відкладався на 09.12.2013р.,
13.01.2014р., 23.01.2014р. та 28.01.2014р. з підстав,
зазначених у відповідних ухвалах суду.

13.01.2014р. господарським судом Львівської
області продовжено строк розгляду
справи до 28.01.2014р.

Представник позивача в судове
засідання 28.01.2014р. з'явилася, позовні
вимоги підтримала, просила позов
задоволити повністю з підстав,
зазначених в позовній заяві.

В судовому засіданні наголосила, що
03.02.2012р. між позивачем та відповідачем
було укладено Договір №03/02-12ТО про
охорону майна, відповідно до умов
котрого відповідач зобов'язався
здійснювати охорону майна позивача
шляхом спостереження за станом засобів
сигналізації в офісі за адресою:
АДРЕСА_1 та забезпечити термінове
прибуття ГМР на об'єкт у випадку
надходження на ПЦС сигналу про
спрацювання тривожної сигналізації
для встановлення причин та
відповідного реагування. Близько 21.00
год. 06.07.2013р. з об'єкту, який перебував
під охороною було викрадено грошові
кошти в розмірі 188 601,37 грн., талони на
отримання бензину, товари з вітрини,
всього на загальну суму: 213 752,36 грн. При
цьому, відповідач взагалі не зреагував
на подію, оскільки як виявилося потім
тривожна сигналізація не була
підключена до пункту централізованого
спостереження.

Як зазначила представник позивача,
пунктом 5.2.1 Договору встановлено, що
виконавець несе матеріальну
відповідальність за збиток,
спричинений крадіжками
товарно-матеріальних цінностей, що
знаходяться на об'єкті, здійсненими
внаслідок проникнення (шляхом злому на
об'єктах приміщень, що охороняються
замків, вітрин та огорож),
розкраданнями, здійсненими шляхом
грабунку в результаті незабезпечення
належної охорони. Відтак, позивач
вважає, що саме порушення відповідачем
ліцензійних вимог при виконанні взятих
на себе зобов'язань за договором і
стало причиною проникнення до
приміщення, що охоронялося
відповідачем та крадіжки у цьому
приміщенні, а тому просить суд стягнути
з відповідача збитки у розмірі 213 752,36
грн.

Представник відповідача в судове
засідання 28.01.2014р. з'явився, проти
позову заперечив, просив відмовити в
його задоволенні у зв'язку із
необгрунтованістю.

В судовому засіданні зазначив, що
відповідно до ч.2 п.2.2 Договору початком
надання послуг відповідачем
вважається дата, що вказана в Акті
вводу в експлуатацію тривожної
сигналізації, а надання послуг за цим
Договором здійснюється виконавцем -
після здачі об'єкту під охорону та
запису про це в книзі здачі під охорону.
Водночас, всупереч укладеним умовам
договору, 06.07.2013р. (в день коли начебто
сталася крадіжка) працівники позивача
об'єкт під охорону не здавали, про що
свідчить відсутність відповідного
запису в журналі.

Крім того, представник відповідача
зазначив, що долучені до матеріалів
справи Акти інвентаризації, якими
позивач обґрунтовує розмір своїх
збитків не можуть оцінюватися як
докази, адже вони складені з грубим
порушенням без участі відповідача, а
також не представлено ні відповідачу,
ні на розгляд суду відповідних
документів, накладних про походження
невідомого товару, їх марку, модель чи
інше, що не дає змоги провести їх
експертну оцінку, визначити вартість
та розглядати як доказ. Позивачем також
не виставлялися претензії та не
проводилися зняття залишків
товарно-матеріальних цінностей
спільно з керівництвом відповідача по
факту проникнення на об'єкт та
викрадення грошових коштів та майна, на
що посилається позивач.

Також у відзиві на позов, відповідач
зазначає, що ним було виставлено
рахунок №СФ-103 від 30.08.2013р. на суму 135,60
грн. за послуги охорони, які надавалися
позивачу в першій декаді липня 2013р.,
який був оплачений 06.09.2013р. згідно
платіжного доручення №403. Дане
платіжне доручення, на думку
відповідача, є підтвердженням того, що
всі зобов'язання по договору
відповідачем виконано належним чином,
і у позивача відсутні будь-які вимоги
на той момент.

Заслухавши представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.02.2012р. між ФОП ОСОБА_1 (надалі - позивач)
та ПП «Секюріті Профі» (надалі -
відповідач) укладено Договір 03/02-12ТО
(надалі - Договір) за умовами котрого
виконавець (відповідач) здійснює в
інтересах замовника (позивача)
спостереження за станом тривожної
сигналізації, яка встановлена на
об'єкті - офісне приміщення, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до розділу 2 Договору
охорона об'єкта здійснюється шляхом
спостереження за станом засобів
сигналізації на об'єкті та термінове
прибуття ГМР (групи мобільного
реагування) на об'єкт у випадку
надходження на ПЦС (пункт центру
спостереження) сигналу про спрацювання
ТС (системи тривожної сигналізації) для
встановлення причин спрацювання та
відповідного реагування.

Початком надання послуг виконавцем
вважається дата, що вказана в Акті
вводу в експлуатацію тривожної
сигналізації. Надання послуг за цим
Договором здійснюється виконавцем -
після здачі об'єкту під охорону та
запису про це в книзі здачі під охорону.

03.02.2012р. між позивачем та відповідачем
підписано Акт вводу в експлуатацію
тривожної сигналізації, в якому
сторони зазначили, що у системі
тривожної сигналізації, встановленої
на об'єкті в повному обсязі зроблені
пусконалагоджувальні, випробувальні
роботи і програмування засобів ОС. При
перевірці працездатності сигналізації
встановлено, що система сигналізації
знаходиться в працездатному стані і
підключена до ПЦС.

Відповідно до п.3.2 Договору замовник
(позивач) зобов'язаний призначити
відповідальних осіб (Додаток №2) для
взаємодії з виконавцем (відповідачем).
Кількість відповідальних осіб має бути
такою, що може забезпечити у випадку
надзвичайних ситуацій цілодобового
контакту з виконавцем (пп.3.2.1);
виконувати визначені інструкцією
правила користування ТС (пп.3.2.2);
оповіщати виконавцю про обставини, що
можуть негативно вплинути на виконання
заходів спостереження та забезпечити
конфіденційність договірних відносин
(пп.3.2.9.).

Як встановлено судом та вбачається з
підписаного сторонами Додатку №2 до
Договору, всупереч умовам пп.3.2.1
Договору позивач не призначив
відповідальних осіб для взаємодії з
відповідачем.

Також з матеріалів справи вбачається
(Додаток №3 до Договору), що відповідач
ознайомив позивача із Інструкцією про
порядок користування тривожною
сигналізацією, відповідно до якої
замовник (відповідальна особа) повинні
в разі виявлення в неохороняємий час
будь-яких пошкоджень ТС негайно
сповістити про це черговому ПЦС. Про
закриття приміщення повідомити
охоронця і записати в книгу здачі під
охорону.

Відповідно до п.4.2 Договору виконавець
(відповідач) зобов'язаний, зокрема,
здійснювати експлуатаційне
обслуговування, усувати дрібні
пошкодження засобів ТС за заявкою
замовника (пп.4.2.4); забезпечувати
якісне, своєчасне проведення
технічного обслуговування засобів ТС
(пп.4.2.6).

Згідно п.5.2 Договору виконавець несе
матеріальну відповідальність за
збиток, зокрема, спричинений
крадіжками товарно-матеріальних
цінностей, що знаходяться на об'єкті
здійсненими внаслідок проникнення
(шляхом злому на об'єктах приміщень, що
охороняються, замків, вітрин та огорож)
в результаті незабезпечення належної
охорони або внаслідок невиконання
виконавцем встановленого на об'єкті, що
охороняється, розкраданнями,
здійсненими шляхом грабунку (пп.5.2.1);
завданий знищенням або пошкодженням
майна сторонніми особами, які проникли
на об'єкт, що охороняється, у результаті
неналежного виконання виконавцем
узятих за Договором зобов'язань (пп.5.2.2).

Відповідно до пп.5.2.5 п.5.2 Договору
відшкодування замовнику завданого з
вини виконавця збитку здійснюється
після надання замовником постанови
органів дізнання, слідства або вироку
суду, що встановив факт крадіжки,
грабежу, розбійництва, а також факт
знищення або пошкодження майна
сторонніми особами, які проникли на
об'єкт, що охороняється. Розмір збитку
повинен бути підтверджений
відповідними документами та
розрахунком вартості викрадених,
знищених або пошкоджених
товарно-матеріальних цінностей,
укладеними за участі виконавця та
звіреними з бухгалтерськими даними. До
збитку, що відшкодовується, входить
вартість викраденого або пошкодженого
майна, розмір зниження вартості
пошкоджених товарно-матеріальних
цінностей, витрати, здійснені на
відновлення пошкодженого майна.

Згідно умов розділу 9 Договору, він
вважається укладеним та набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами, скріплення печатками сторін
та діє протягом календарного року. Якщо
за 15 днів до закінчення дії цього
Договору жодна із сторін не вимагатиме
його припинення, Договір вважається
продовжений на той же термін, без
обмеження кількості разів продовження
дії договору.

Як встановлено судом та не
заперечується жодною із сторін, після
закінчення дії договору його строк
було продовжено, так як ніхто не
вимагав його припинення. З матеріалів
справи вбачається, що Договір
припинився 14.07.2013р., оскільки позивачем
було направлено відповідачу лист б/н
б/д з пропозицією розірвати цей договір
з вказаної дати у зв'язку з істотними
змінами обставин. Також судом
встановлено, що у зв'язку з розірванням
договору, 14.07.2013р. між сторонами було
підписано Акт здачі-приймання робіт
(надання послуг) № ОУ-0000132 від 14.07.2013р.

Як зазначає позивач в своїй заяві,
близько 21.00 год. 06.07.2013р. з об'єкту, який
перебував під охороною було викрадено
грошові кошти на суму 188 601,37 грн., талони
на отримання бензину, товари з вітрини,
а всього на загальну суму 213 752,36 грн. При
цьому, відповідач не зреагував на
подію, оскільки тривожна сигналізація
не була підключена до пункту
централізованого спостереження.
07.07.2013р. Шевченківським РВ Львівського
МУ УМВС України у Львівській області
зареєстрована заява про викрадення
майна у ЄРДР за номером 0002486.
Відтак, позивач просить стягнути
вартість викраденого майна як збитки з
відповідача.

Встановивши наведені обставини справи,
суд вважає, що в позові слід відмовити
повністю, з огляду на наступне.

За приписами ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать.

При цьому, відповідно до положень ч.1
ст.173 ГК України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

У відповідності із ст. 193 ГК України,
положення якої є аналогічні до
положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з Договору 03/02-12ТО від
03.02.2012р., такий за своєю правовою
природою являється договором про
надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Збитки, завдані замовнику невиконанням
або неналежним виконанням договору про
надання послуг за плату, підлягають
відшкодуванню виконавцем, у разі
наявності його вини, у повному обсязі,
якщо інше не встановлено договором.
Виконавець, який порушив договір про
надання послуг за плату при здійсненні
ним підприємницької діяльності,
відповідає за це порушення, якщо не
доведе, що належне виконання виявилося
неможливим внаслідок непереборної
сили, якщо інше не встановлено
договором або законом (ч.1 ст.906 ЦК
України).

Згідно норм ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до приписів ст.ст. 611, 623 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків та моральної
шкоди. Боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Крім цього, статтею 22 ЦК України та
статтею 224 ГК України визначено, що
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

З огляду на викладене, суд відзначає, що
за змістом статей 22, 611, 612, 614, 623 ЦК
України, а також статей 224, 225 ГК України
для застосування такого засобу
відповідальності, як стягнення
збитків, необхідною є наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, а саме: протиправна
поведінка, збитки, причинний зв'язок
між протиправною поведінкою боржника
та завданими збитками та вина.
Відсутність хоча б одного із
зазначених елементів, утворюючих склад
цивільного правопорушення, звільняє
боржника від відповідальності,
оскільки його поведінка не може бути
кваліфікована, як правопорушення.
Водночас, на позивача покладається
обов'язок довести наявність збитків,
протиправність поведінки заподіювача
збитків та причинний зв'язок такої
поведінки із заподіяними збитками.
Натомість, вина боржника у порушенні
зобов'язання презюмується та не
підлягає доведенню кредитором, тобто
саме відповідач повинен довести, що в
його діях відсутня вина у заподіянні
збитків.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач, зазначаючи про факт
заподіяння їй збитків покликається на
крадіжку майна, яка відбулася 06.07.2013р. і
відомості про котру 07.07.2013р.
Шевченківським РВ Львівського МУ УМВС
України у Львівській області було
внесено у ЄРДР за номером 0002486.

Водночас суд зазначає, що в матеріалах
справи відсутні належні докази того, що
в Шевченківському РВ Львівського МУ
УМВС України у Львівській області
зареєстрована заява позивача про
крадіжку майна за номером 0002486.
Незважаючи на неодноразові вимоги суду
надати постанову органу дізнання,
слідства або вирок суду, що встановлює
факт крадіжки, як цього вимагають
положення п.5.2.5 Договору, позивач
вказаних доказів не надав, як і не надав
витяг з кримінального провадження за
номером 0002486.

Натомість, на підтвердження позовних
вимог, позивачем до матеріалів справи
було долучено витяг з кримінального
провадження за номером 0003979, з
якого вбачається, що 30.10.2013р. до ЄРДР
внесено відомості про виявлення о/у
СДСБЕЗ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС
України у Львівській області порушення
керівником ПП «Секюріті Профі»
Лучківим Р.А. обов'язків щодо охорони
майна ФОП ОСОБА_1

Разом з тим, суд не вважає доданий
позивачем витяг з кримінального
провадження 0003979 належним
доказом, що встановлює факт крадіжки
майна позивача, оскільки в казаного
витягу відповідних відомостей не
вбачається.

Більше того, суд зазначає, що витяги з
кримінального провадження про
внесення до ЄРДР відомостей про
вчинення кримінального правопорушення
не можуть вважатися ні постановою
органу дізнання або слідства, що
встановлює факт крадіжки, як це
передбачено положеннями п.5.2.5 Договору,
ні іншим належним доказом заподіяння
позивачу збитків, так як відповідно до
ч.1 ст.214 КПК України вказані витяги
свідчать про початок досудового
розслідування відомостей, які можуть
вказувати про вчинення кримінального
правопорушення і, які підлягають
обов'язковому внесенню в ЄРДР не
пізніше 24 годин після подання заяви.
Водночас, згідно ст. 283 КПК України
однією із форм закінчення досудового
розслідування може бути закриття
кримінального провадження в разі, якщо
встановлена відсутність події
кримінального правопорушення.

Відтак, за відсутності постанови
органу дізнання або слідства, що
встановлює факт крадіжки, згідно пп.5.2.5
Договору, відсутні і правові підстави
для відшкодування збитків
відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач стверджує, що протиправність
поведінки відповідача полягає в
неналежному виконанні своїх
зобов'язань за договором, оскільки
після вчинення крадіжки при перевірці
працездатності системи сигналізації
встановлено, що система сигналізації
знаходилася в непрацездатному стані і
не була підключена до ПЦС, що
підтверджується Актом про виявлені
дефекти від 08.07.2013р., котрий складено
працівниками позивача і від підпису
якого відповідач відмовився.

Проаналізувавши вказаний акт, суд
критично його оцінює, як доказ що
свідчить про протиправність поведінки
відповідача, так як зазначені в ньому
факти спростовуються іншими
матеріалами справи.

Зокрема, як вже зазначалося, 03.02.2012р. між
позивачем та відповідачем підписано
Акт вводу в експлуатацію тривожної
сигналізації, в якому сторони
зазначили, що при перевірці
працездатності сигналізації
встановлено, що система сигналізації
знаходиться в працездатному стані і
підключена до ПЦС.

Відповідно до Інструкції про порядок
користування тривожною сигналізацією
(Додаток №3 до Договору) та положень
п.3.2.9 Договору позивач в разі виявлення
будь-яких пошкоджень ТС повинен
негайно сповістити про це черговому
ПЦС, а також повинен повідомляти
відповідача про обставини, що можуть
негативно вплинути на виконання
заходів спостереження.

Водночас, як зазначив відповідач, та не
заперечується представником позивача,
з моменту підключення системи
сигналізації до ПЦС і протягом всього
існування договірних відносин від
позивача жодних зауважень щодо
виявлення будь-яких пошкоджень цієї
системи, а також щодо неналежного
виконання обов'язків відповідачу не
надходило. Більше того, з матеріалів
справи, зокрема актів здачі-приймання
робіт (надання послуг), які між
сторонами підписувалися в останні дні
звітних місяців, вбачається, що позивач
підписував вказані акти без будь-яких
претензій до відповідача.

14.07.2013р., тобто через вісім днів з того
часу коли за твердженням позивача
трапилася крадіжка, у зв'язку із
припиненням договірних відносин, між
позивачем та відповідачем було
підписано Акт здачі-приймання робіт
№ОУ-0000132 в якому сторони зазначили, що
виконавцем були надані послуги -
спостереження за станом сигналізації
згідно Договору №03/02-12ТО. Загальна
вартість робіт (послуг) без ПДВ 113,00 грн.,
з ПДВ 135,60 грн. Сторони претензій одна до
одної не мають. Як зазначає відповідач
та вбачається з платіжного доручення
№403, 06.09.2013р. ФОП ОСОБА_1 заплатила кошти
в розмірі 135,60 грн. за послуги надані
відповідачем в липні 2013р.

З огляду на викладене, доводи позивача
про неналежне виконання відповідачем
своїх обов'язків за договором
спростовуються матеріалами справи.

Крім цього, відповідно до розділу 2
Договору надання послуг за цим
Договором здійснюється виконавцем
після здачі об'єкту під охорону та
запису про це в книзі здачі під охорону.
На необхідності ставити приміщення під
охорону, а також про закриття
приміщення повідомляти охоронця і
записуватися в книгу здачі під охорону
наголошується в Інструкції про порядок
користування тривожною сигналізацією
(Додаток №3 до Договору) з якою позивача
було ознайомлено.

Разом з тим, як зазначає відповідач та
вбачається з витягу з журналу здачі під
охорону за 06.07.2013р. позивачем не було
поставлено об'єкт під охорону в день
коли за словами позивача було вчинено
крадіжку, що підтверджується
відсутністю відповідного запису про це
в журналі. Будь-яких інших доказів того,
що об'єкт було поставлено працівниками
позивача під охорону останнім не
надано і такі докази відсутні в
матеріалах справи.

А тому суд зазначає, що позивачем під
час розгляду справи не було доведено
такі елементи складу цивільного
правопорушення як протиправність
поведінки заподіювача збитків та
причинний зв'язок такої поведінки із
заподіяними збитками.

З приводу розміру завданих збитків, то
суд звертає увагу позивача, що додані
ним акти про результати інвентаризації
наявних коштів, акти списання товарів,
прибуткові касові ордери та накладні,
не можуть вважатися належними
доказами, які визначають такий розмір,
оскільки складені з порушенням вимог
пункту 5.2.5 Договору.

Так, згідно даного пункту розмір збитку
повинен бути підтверджений
відповідними документами та
розрахунком вартості викрадених,
знищених або пошкоджених
товарно-матеріальних цінностей,
укладеними за участі виконавця та
звіреними з бухгалтерськими даними.

Водночас, як вбачається з актів про
результати інвентаризації та актів
списання товарів, такі складені лише
працівниками позивача без участі
представників відповідача. Докази
повідомлення відповідача про
складання 08.07.2013р. таких актів в
матеріалах справи відсутні. При цьому,
відповідач заперечує про те, що позивач
повідомляв його про складання таких
актів.

Відповідно до положень ст.ст. 4-3, 33, 34 ПК
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обгрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оскільки під час судового розгляду
справи позивачем не було доведено
наявність у діях відповідача усіх
чотирьох елементів складу цивільного
правопорушення (протиправної
поведінки, збитків, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою та
збитками і вини), відтак, відсутні
правові підстави для стягнення
збитків.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93
ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано
03.02.2013р.

Суддя
Крупник Р.В.