ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2014 р.
Справа № 921/1084/13-г/6

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

Головуючого-судді:
Данко Л.С.,

Суддів:
Давид Л.Л.,

Юрченко Я.О.,

При секретарі судового засідання:
Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська торгова
компанія» від 27.12.2013 № 1/170 (вх. № 01-05/202/14;
01-05-204/14 від 14.01.2014 р.),

на ухвалу господарського суду
Тернопільської області від 20 грудня 2013
року

у справі № 921/1084/13-г/6 (суддя І.П.
Шумський),

порушеній за позовом

Позивача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська торгова
компанія» (вул. Оболоня, 4, м. Тернопіль,
46008),

До відповідача: Виконавчого комітету
Тернопільської міської ради (вул.
Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001),

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_2
(АДРЕСА_1),

Про: визнання недійсними рішення
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради від 18 липня 2012 року № 1151
«Про оформлення права власності за
ОСОБА_2» з врахуванням змін внесених до
нього рішенням виконавчого комітету
Тернопільської міської ради від 05
вересня 2012 року № 1448 «Про внесення змін
в п. 1 рішення виконавчого комітету
Тернопільської міської ради від 18
липня 2012 року № 1151 «Про оформлення
права власності за ОСОБА_2»; в порядку
забезпечення позову до ухвалення
рішення по справі заборонити третій
особі без самостійних на предмет спору
на стороні відповідача СПД-ФО ОСОБА_2
вчиняти будь-які дії щодо нежитлової
будівлі магазину непродовольчих
товарів по АДРЕСА_2; судові витрати
покласти на відповідача.

За участю представників:

Від апелянта/ позивача: не прибув,

Від відповідача: не прибув,

Від третьої особи: СПД-ФО ОСОБА_2

Права та обов'язки, які сторін
визначені ст. ст. 20, 22, 27, 28 ГПК України
представнику третьої особи зрозумілі.
Заяв та клопотань про відвід суддів - не
надходило.

Представник третьої особи, подав
письмове клопотання про відмову від
здійснення технічної фіксації
судового процесу.

Відповідно до протоколу розподілу
справ КП «Документообіг господарських
судів» від 14.01.2014р., дану справу
розподілено до розгляду судді -
доповідачу Данко Л.С.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
15.01.2014 р. у склад колегії для розгляду
справи № 921/1084/13-г/6 господарського суду
Тернопільської області введено суддів
- Давид Л.Л. та Юрченко Я.О.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 16.01.2014 року
відновлено апелянту встановлений для
апеляційного оскарження строк по даній
справі (а.с. 140), ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду від
16.01.2014 року прийнято апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська торгова
компанія» до провадження та розгляд
скарги призначено на 29.01.2014 року, про що
сторони були належним чином
повідомлені рекомендованою поштою
(докази - оригінали повідомлень про
вручення - знаходяться в матеріалах
справи).

Апелянта/позивач повноважного
представника у судове засідання не
направив, через канцелярію суду за вх.
№ 01-04/521/14 від 29.01.2014 р. поступило
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю
забезпечення участі у справі
повноважного представника та
підготовку документів, в апеляційній
скарзі просить скасувати ухвалу
господарського суду Тернопільської
області від 20.12.2013 року у справі №
921/1084/13-г/6 та задовольнити позовні
вимоги, витрати по справі віднести на
відповідача (а.с. 145-147).

Представник відповідача повноважного
представника у судове засідання не
направив, про причини неприбуття суд не
повідомив, відзиву на апеляційну
скаргу не подав (не надіслав), був
належним чином 20.01.2014 р. повідомлений
рекомендованою поштою № 430 про
день, час та місце розгляду справи (а.с.
143).

Представник третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору
прибув, у судовому засіданні надав усні
пояснення, просить ухвалу
господарського суду Тернопільської
області від 20.12.2013 року у справі №
921/1084/13-г/6 залишити без змін.

Враховуючи, що сторін не було
позбавлено конституційного права на
захист охоронюваних законом
інтересів, а також, що сторони
своєчасно та належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, судова колегія дійшла висновку
про можливість розгляду скарги за
відсутності представників апелянта
позивача та відповідача, виходячи з
такого.

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України,
про прийняття апеляційної скарги до
провадження господарський суд
виносить ухвалу, в якій повідомляється
про час і місце розгляду скарги.
Питання про прийняття апеляційної
скарги до провадження або відмову у
прийнятті до провадження апеляційний
господарський суд вирішує не пізніше
трьох днів з дня надходження
апеляційної скарги.

Частиною другою ст. 102 ГПК України
визначено, що апеляційна скарга на
ухвалу місцевого господарського суду
розглядається протягом п'ятнадцяти
днів з дня постановлення ухвали про
прийняття апеляційної скарги до
провадження.

Нормами чинного законодавства України
не обмежено коло осіб, які можуть
представляти особу в судовому процесі.
Тому неможливість одного з
представників сторін бути присутнім у
судовому засіданні не перешкоджає
реалізації права учасника можливості
скористатися правами ст. 28 ГПК України
та ст. 244 ЦК України.

Як зазначено вище, чинним
законодавством України чітко
визначено строки розгляду апеляційних
скарг на ухвали місцевого
господарського суду, що розширеному
тлумаченню не підлягає.

Частиною третьою статті 69 ГПК України
передбачено, що у виняткових випадках
за клопотанням сторони, з урахуванням
особливостей розгляду спору,
господарський суд може продовжити
строк розгляду спору, але не більш як на
п'ятнадцять днів.

У поданому через канцелярію суду
апелянтом клопотанні від 28.01.2014 № 1/20
(вх. № 01-04/521/14 від 29.01.14 р.) про
відкладення («перенесення») розгляду
справи у зав'язку із неможливістю
забезпечити участь представника,
відсутнє прохання сторони щодо
продовження строків розгляду спору, не
обгрунтовано виняткового випадку та не
подано жодних документів в розумінні
статей 33 та 34 ГПК України, які б
засвідчували неможливість прибуття
представника в судове засідання.

Порушення національним судом розумних
строків розгляду справ заявників слід
розуміти як порушення пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

Щодо неподання апелянтом документів,
зазначених в ухвалі Львівського
апеляційного господарського суду від
16.01.2014 р. (а.с. 141-142), а саме: доказів, які
підтверджують юридичний статус
апелянта та документів, які
підтверджують викладене в апеляційній
скарзі, то належить зазначити таке.

Статтею 75 ГПК України визначено, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відтак, не виконання вимог ухвали суду
не перешкоджає розгляду справи по суті.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 передбачено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки,
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК
України, відкладення розгляду справи є
правом та прерогативою суду, основною
умовою для якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні
(правова позиція викладена у постанові
Вищого господарського суду України від
15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Крім того, в ухвалі суду від 16.01.2014 р.
участь повноважних представників
судом обов'язковою не визнавалася (а. с.
141-142).

З огляду на вищенаведене колегія
суддів не вбачає підстав для
відкладення розгляду апеляційної
скарги по справі № 921/1084/13-г/6.

Відповідно до ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи та наявні в ній докази,
перевіривши правильність застосування
матеріального та процесуального
законодавства, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а ухвалу місцевого
господарського суду у даній справі без
змін, виходячи з наступного.

Господарський суд Тернопільської
області від 20.12.2013 року у справі №
921/1084/13-г/6 (суддя І.П. Шумський)
постановив ухвалу, якою ухвалив:
Провадження у справі припинити (пункт
перший резолютивної частини ухвали). В
клопотанні про забезпечення позову
відмовити (пункт другий резолютивної
частини ухвали) (а.с. 130-131).

Не погоджуючись з ухвалою місцевого
суду Товариство з обмеженою
відповідальністю «Українська торгова
компанія» звернулось до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, просить
задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу
господарського суду Тернопільської
області від 20.12.2013р. у справі № 921/1084/13-г/6
скасувати та задовольнити позовні
вимоги.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
місцевим господарським судом при
прийнятті даної ухвали, порушено норми
матеріального та процесуального права,
за неповним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи,
недоведеністю обставин, які суд визнав
встановленими.

Апелянт в апеляційній скарзі
стверджує, що місцевий суд
безпідставно послався в ухвалі від
20.10.2013 р. у даній справі на рішення
господарського суду Тернопільської
області від 18.04.2013 р. у справі № 921/153/13-г
та постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 23.07.2013 р. у тій
же справі, так як, на думку апелянта,
підстави звернення і обґрунтування
позовних вимог у справі № 921/1084/13-г є
іншими, як у справі № 921/153/13-г.

Апелянт зазначає, що у справі № 921/153/13-г
підставою для залишення в силі рішення
господарського суду Тернопільської
області від 18.04.2013 р. була відповідність
оспорюваних рішень діючим нормативним
актам, зокрема, п.п. 8.1., 8.2. Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації прав власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 р.,
поскільки СПД ОСОБА_2 подано до
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради із заявою копію договору
оренди земельної ділянки від 30.04.2012 р.,
підписаного ним з Тернопільською
міською радою.

При цьому, суд апеляційної
інстанції в обґрунтування своїх
мотивів залишення без змін рішення
першої інстанції посилався на
постанову ВГС України від 10.07.2013 р. у
справі № 4/30/5022-308/2012, якою були
скасовані попередні судові рішення та
справу направлено на новий розгляд.

Новим судовим рішенням у справі №
4/30/5022-308/2012 від 31.10.2013 р. визнано
недійсним рішення Тернопільської
міської ради від 30.03.2013 р. № 6/20/50 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,0144 га за адресою вул. Київська ОСОБА_2»
та визнано недійсним договір оренди
землі від 20.04.2012 р., підписаний між
Тернопільською міською радою та ОСОБА_2
на оренду земельної ділянки площею 0,0144
га для обслуговування торговельного
павільйону по вул. Київська, м.
Тернопіль.

З огляду на наведене апелянт вважає
безпідставним відхилення місцевим
господарським судом заяви
апелянта/позивача про зупинення
провадження у даній справі до набрання
законної сили рішенням у справі №
4/30/5022-308/2012 від 31.10.2013 р., оскільки вважає,
що справа № 921/1084/13-г та справа №
4/30/5022-308/2012 є пов'язаними.

Разом з тим, апелянт вважає, що місцевим
господарським судом ухвалою від 20.12.2013
р. не було вирішено клопотання позивача
про забезпечення позову.

Колегією суддів встановлено, що
апелянт/позивач: Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Українська торгова компанія» є
юридичною особою, ідентифікаційний код
ЄДРПОУ юридичної особи 21138263,
місцезнаходження: п. і. 46008, м. Тернопіль,
вул. Оболоня, 4, що підтверджується
Довідкою з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
серії АВ № 549281 (а. с. 33).

Відповідач: Виконавчий комітет
Тернопільської міської ради є
юридичною особою, йому присвоєно , місцезнаходження
юридичної особи: п. і. 46000, вул.
Листопадова, 5, м. Тернопіль (а. с. 34).

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_2 є Суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою, місце
проживання приватного підприємця:
АДРЕСА_1.

Щодо клопотання апелянта/позивача в
частині зупинення провадження у справі
№ 921/1084/13-г/6 до набрання законної сили
рішенням у справі № 4/30/5022-308/2012 від
31.10.2013 р., оскільки, як стверджує
апелянт, справа № 921/1084/13-г та справа №
4/30/5022-308/2012 є пов'язаними, слід зазначити
наступне.

Відповідно статті 4 ГПК України та
виходячи із змісту частини 1 статті 79
ГПК України, господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.

Виходячи з предмету судового
дослідження у справі № 921/1084/13-г та у
справі № 4/30/5022-308/2012, змісту викладеного
у клопотанні позивача поданого
місцевому господарському суду за № 1/154
від 20.12.13 р. /вх. № 21036/ (а.с. 118),
обґрунтування апелянтом зазначених
вимог, яке викладено в апеляційній
скарзі і стосується зупинення
провадження у даній справі, заявником
не доведено факту неможливості
розгляду справи № 921/1084/13-г/6 до
завершення апеляційного провадження
по справі № 4/30/5022-308/2012.

У зв'язку з цим, місцевий господарський
суд прийшов до правомірного висновку
про відсутність підстав для зупинення
провадження у даній справі.

Є необгрунтованим твердження апелянта
про те, що місцевим господарським судом
не розглянуто його вимоги про
забезпечення позову (п. 3 прохальної
частини позовної заяви).

Як вбачається з мотивувальної частини
ухвали господарського суду
Тернопільської області від 20 грудня 2013
року по справі № 921/1084/13-г/6 (а.с. 130/зворот
-131), місцевий господарський суд в
повному обсязі, відповідно до ст. 43 ГПК
України, дослідив обставини справи, які
мають значення для вирішення питання
про забезпечення позову та встановив,
що рішенням виконавчого комітету
Тернопільської міської ради від 18.07.2012
року № 1151 постановлено :

« 1. Оформити за ОСОБА_2 право власності
на споруду магазину непродовольчих
товарів загальною площею 63,8 кв.м по
АДРЕСА_2.

2. Товариству з обмеженою
відповідальністю «Міське бюро
технічної інвентаризації"
зареєструвати право власності згідно з
п.1» (а.с. 14).

Як чітко зазначено в оспорюваній
ухвалі місцевого суду та вбачається з
матеріалів даної справи, іншим
рішенням виконавчого комітету
Тернопільської міської ради № 1448 від
05.09.2012 року внесено зміни в пункт 1
рішення виконкому від 18.07.2012 року № 1151
та викладено його в такій редакції:
«Оформити право власності за ОСОБА_2 на
будівлю магазину непродовольчих
товарів загальною площею 63,8 кв.м. по
АДРЕСА_2. Видати свідоцтво.» (а.с. 15).

Рішення виконкому від 18.07.2012 року № 1151
зі змінами, внесеними до нього рішенням
того ж виконавчого комітету за № 1448 від
05.09.2012 року і оспорюється позивачем у
даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
встановлено місцевим господарським
судом та зазначено в оспорюваній
ухвалі, в якості підстав для
задоволення заявленої вимоги ТзОВ
«Українська торгова компанія» вказує
на порушення відповідачем при прийняті
оскаржуваного акта норм ст.ст.19,124,129
Конституції України, інших
законодавчих актів, в тому числі щодо
невиконання судових рішень, які є
обов'язковими на всій території
України, а саме на:

- встановлені в 2011 році рішеннями
господарського суду Тернопільської
області у справі № 17/7/5022-217/2011 та
загального суду у справі № 2-4680/11 факти
самочинного будівництва ОСОБА_2
магазину по вул. Київська у м. Тернополі
та зобов'язання його знести
(демонтувати). Названі обставини
(вимоги) не були враховані (виконані)
відповідачем при прийнятті свого
рішення від 18.07.2012 року № 1151, зі змінами
від 05.09.2012 року;

- порушення відповідачем п. 8.1,
чинного на той час Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07 лютого 2002 року №
7/5 і зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18 лютого 2002 р. за №
157/6445. Яке полягало в оформлені за
ОСОБА_2 права власності на нерухоме
майно (будівлю), за відсутності у нього
документа, що посвідчує право на землю.
Відсутність у третьої особи по справі
такого права підтверджується рішенням
Тернопільської міської ради від 26.04.2013
року № 6/31/94 "Про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,0144 га по АДРЕСА_2 гр.
ОСОБА_2".

Як випливає з ухвали місцевого
господарського суду, що під час
слухання даного спору, судом з'ясовано,
що в провадженні господарського суду
Тернопільської області вже
знаходилась справа № 921/153/13-г за
позовом ТзОВ «Українська торгова
компанія» до відповідача №1 -
Виконавчого комітету Тернопільської
міської ради відповідача № 2 - ТзОВ
"Міське бюро технічної
інвентаризації», а також третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору № 1 - СПД ОСОБА_2, № 2 -
Відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Тернопільського міського
управління юстиції про визнання
недійсними:

- рішень виконавчого комітету
Тернопільської міської ради від 18.07.2012
року № 1151, від 05.09.2012 року № 1448;

- свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 20.09.2012 року САЕ 631322;

- запису про реєстрацію права
власності на нерухоме майно за 20.09.2012
року.

Підставою для заявлення того позову
було недотримання відповідачем вимог
ст.ст. 19,129 Конституції України, інших
законодавчих актів, в тому числі щодо
основних засад судочинства про
обов'язковість рішень суду, а саме:

- порушення відповідачем п.8.1,
чинного на той час Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07 лютого 2002 року №
7/5 і зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18 лютого 2002 р. за №
157/6445. Яке полягало в оформлені за
ОСОБА_2 права власності на нерухоме
майно (будівлю), за відсутності у нього
документа, що посвідчує право на землю.
Відсутність у третьої особи по справі
такого права підтверджувалось
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 29.11.2012 року у
справі № 4/30/5022-308/2012, якою було визнано
недійсним договір оренди земельної
ділянки по вул. Київська у м. Тернополі
від 20.04.2012 року, укладений між
Тернопільською міською радою та
ОСОБА_2;

- неврахування відповідачем
рішень господарських судів у справі №
17/7/5022-217/2011, якими ОСОБА_2 зобов'язано
знести (демонтувати) самочинно
збудовану будівлю по вул. Київська у м.
Тернополі.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 18.04.2013 року
у справі № 921/153/13-г, залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 23.07.2013 року, в
задоволенні позову ТзОВ «Українська
торгова компанія» відмовлено.

Як встановлено місцевим господарським
судом, випливає з матеріалів справи та
зазначено в ухвалі суду, що
оспорюється, станом на 20.12.2013 року
судові рішення у справі № 921/153/13-г в
касаційному порядку не оскаржувались і
термін для цього сплинув.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються доводи і заперечення
учасників процесу у даній справі,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду спору, місцевий господарський
суд прийшов до правомірного висновку
про необхідність припинення
провадження у справі № 921/1084/13-г/6
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
80 ГПК України з огляду на таке.

Згідно даної норми господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо вже
є рішення господарського суду або
іншого органу, який в межах своєї
компетенції вирішив господарський
спір між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав (п. 4.5
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18).

Під предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення (п. 3.12
згаданої постанови Пленуму Вищого
господарського суду України).

Як вбачається зі справи № 921/153/13-г
суб'єктний склад її сторін і третіх
осіб та заявлені позивачем вимоги
(предмет позову), охоплюють аналогічні
складові справи № 921/1084/13-г/6.

Підстави позову в обох справах є також
однаковими.

Так, у відповідності до змісту ст. 22 ГПК
України, право визначати підстави і
предмет позову належить виключно
позивачу. Змінити їх заявник може лише
до початку розгляду справи по суті,
шляхом подання відповідної письмової
заяви.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, встановлено місцевим
господарським судом та зазначено в
ухвалі місцевого суду, що після початку
розгляду справи № 921/1084/13-г/6
по суті, позивач не змінив підстави і
предмету позову.

За п. 3.12 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18, підставу позову
становлять обставини, якими позивав
обґрунтовує свої вимоги щодо захисту
права та охоронюваного законом
інтересу.

Відтак зміна підстав позову - це зміна
обставин, на яких ґрунтується вимога
позивача. Разом з тим не вважаються
зміною підстав позову доповнення його
новими обставинами при збереженні в
ньому первісних обставин та зміна
посилання на норми матеріального чи
процесуального права ( абз.7 п. 3.12
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18, п. 20 листа Вищого
господарського суду України від 29.09.2009
року № 01-08/530).

Як зазначалось у вищезгаданому описі
двох звернень позивача до суду, ТзОВ
«Українська торгова компанія» лише
частково доповнила (змінила) докази і
норми Конституції України на
підтвердження своїх підстав в тексті
позову у справі № 921/1084/13-г/6, не змінивши
при цьому їх суті і змісту в порівнянні
з такими ж підставами у справі №
921/153/13-г, рішення у якій набрало
законної сили.

Враховуючи вищенаведені обставини
справи, колегія Львівського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про те, що
провадження у справі № 921/1084/13-г/6 на
підставі п. 2 ч. І ст. 80 ГПК України
підлягає припиненню.

У зв'язку із припиненням провадження у
справі на підставі п. 2 ч. І ст. 80 ГПК
України, про що зазначено в ухвалі
місцевого суду у даній справі, у
місцевого господарського суду
відсутні підстави для зупинення
провадження у справі та забезпечення
позову.

З огляду на це, зміст ст. 66 ГПК України
та п.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 16, обставини справи та
подані докази, місцевий господарський
суд прийшов до правильного висновку, що
в задоволенні клопотання позивача про
забезпечення позову слід відмовити.

Інші твердження апелянта, які
викладені в апеляційній скарзі до
уваги не приймаються, оскільки вони не
обґрунтовані належними та допустимими
доказами.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, належними та
допустимими доказами (ст. 34 ГПК
України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, колегія суддів
прийшла до висновку, апеляційну скаргу
апелянта/позивача залишити без
задоволення, ухвалу господарського
суду Тернопільської області від
15.11.2012р. у справі № 6/60/5022-747/2012 - без змін.

Судовий збір за перегляд судового
рішення в апеляційному порядку
покласти на апелянта/позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44 - 49, 99, 101, 103,
105, 106 Господарського процесуального
кодексу України, Львівський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду
Тернопільської області від 20 грудня 2013
року у справі № 921/1084/13-г/6 залишити без
змін, апеляційну скаргу - без
задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору
за перегляд судового рішення в
апеляційному порядку покласти на
апелянта/позивача.

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути
господарському суду Тернопільської
області.

Головуючий суддя
Данко Л.С.

Суддя
Давид Л.Л.

Суддя
Юрченко Я.О.

29.01.2014 року проголошено вступну і
резолютивну частини постанови. Повний
текст постанови складено та підписано
30.01.2014 р.