ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" січня 2014 р.Справа № 916/3312/13

Господарський суд Одеської
області у складі:

судді Брагіної Я.В.

секретаря с/з Галюк Т.В.

Представники:

від позивача: Гашина Ю.В. згідно
довіреності від 16.12.2013р. за №16/12-13-436;

від відповідача: не з'явився.

Розглянув справу

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Виробничо-торгівельна фірма
„САРЕПТА" (м. Донецьк);

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (с.
Виноградівка, Болградського району,
Одеської обл.);

про стягнення 3168,74грн.

29.11.2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю
„Виробничо-торгівельна фірма
„САРЕПТА" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, в якій просить
стягнути з відповідача заборгованість
за поставлений товар в сумі 3168,74грн. та
витрати, пов'язані із сплатою судового
збору в сумі 1720,50грн.

Ухвалою господарського суду від 02
грудня 2013р. порушено провадження у
справі №916/3312/13 за вищезазначеним
позовом.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав викладених в позовній заяві та
надав акт звірки взаєморозрахунків
станом на 20.01.2014р. Пояснив, що
відповідач не сплатив борг, просив
закінчувати розгляд справи та
задовольнити позов.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про розгляд
справи був повідомлений вчасно і
належним чином за місцем реєстрації.

Отже, відповідач вважається належним
чином повідомлений про дату, час і
місце судового засідання, оскільки до
повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Така правова позиція Вищого
господарського суду України, викладена
у п.32 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України №01-08/530 від
10.12.09.

Таким чином, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами на підставі
ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

15.07.2011р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю
„Виробничо-торгівельна фірма
„САРЕПТА" (позивач) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (відповідач)
було укладено договір поставки
№219-15/07-11/У.

Предметом договору є зобов'язання
постачальника постачати та передавати
у власність покупцю товари медичного
призначення, медикаменти, а покупця -
приймати та оплачувати товар.

Найменування, одиниці вимірювання та
загальна кількість товару, що підлягає
поставці по договору, його часткове
співвідношення визначаються
видатковими накладними, які є
невід'ємною частиною договору.

Право власності на товар у покупця
з'являється з моменту його сплати
постачальнику (п.1.5 договору).

Згідно п. 3.1 договору ціна за одиницю
товару вказується в накладних, які є
невід'ємною частиною договору.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що
покупець зобов'язується сплатити
шляхом перерахування на розрахунковий
рахунок продавця вартість поставлених
товарів в строки, передбачені
договором.

Відповідно п. 3.6 договору у випадку
прострочки покупцем сплати товару до
покупця застосовується штрафна
санкція у вигляді пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день прострочення з дня, коли
товари повинні були бути сплачені, до
дня фактичної сплати товарів покупцем.

Згідно розділу 4 договору постачальник
зобов'язується передати товар покупцю
згідно з накладними, рахунками або
іншими документами, підписаними
представниками сторін, які є
невід'ємною частиною договору.

Щодо покупця, 4 розділом договору
передбачено, що останній
зобов'язується прийняти товар не
пізніше п'яти годин з моменту його
поставки на склад. Оплатити прийнятий
товар згідно з умовами договору.

Відповідно п. 10.1, договір вважається
укладеним та вступає в силу з моменту
його підписання сторонами. Строк дії
договору закінчується 31.12.2014р. (п.10.2).

Позивач виконав умови договору
№№219-15/07-11/У від 15.07.2011р. належним чином,
бо позивачем були здійсненні поставки
товару відповідачу та останній їх
отримав на суму 3668,74грн., про що
свідчать видаткові накладні, а саме:

- О-00001511 від 22.11.2011р. на суму 178,32грн.

- О-00001512 від 22.11.2011р. на суму 79,57грн.

- О-00001513 від 31.10.2011р. на суму 1626,81 грн.

- О-00001949 від 31.10.2011р. на суму 1784,04грн.

24.12.2013р. до господарського суду
надійшло клопотання від Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Виробничо-торгівельна фірма
„САРЕПТА" про долучення до справи
довідки про стан заборгованості,
згідно якої відповідачем частково було
сплачено борг у сумі 500грн. Тобто у
відповідача утворилась заборгованість
за отриманий товар в сумі 3168,74грн.

24.07.2012р. позивач на адресу відповідача
направив вимогу щодо оплати
заборгованості за поставлений товар у
сумі 3168,74грн, яку відповідач залишив
без задоволення та без відповіді.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу
України, однією із підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків є договір,
а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

У відповідності до ст.626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства. За
приписами ч.1 ст.525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистим, сімейним,
домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти і оплатити за
нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 ЦК
України).

Отже, відповідач неналежно виконав
зобов'язання за договором №219-15/07-11/У
від 15.07.2011р., бо не розрахувався у
повному обсязі з позивачем за
отриманий товар по договору поставки №
219-15/07-11/У в сумі 3168,74грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач позовні вимоги не
спростував, відзив не надіслав та
доказів сплати заборгованості не
надав.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд задовольняє позов у
повному обсязі, оскільки вимоги
підтверджуються матеріалами справи та
відповідають вимогам чинного
законодавства.

На підставі ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача .

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути із Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний № НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Виробничо-торгівельна фірма
„САРЕПТА" (83054, м. Донецьк, вул.
Поліграфічна, 18, ):

- 3168,74грн. - боргу,

- 1720,50грн. - витрат, пов'язаних із
сплатою судового збору.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст
рішення підписано 30 січня 2014р.

Суддя
Брагіна Я.В.