ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року Справа №
5002-3/51-2011(5002-11/51-2011)

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги
О.М.,суддівКостенко Т.Ф., Фролової
Г.М.розглянувши матеріали касаційної
скаргиФізичної особи - підприємця
ОСОБА_4, м. Сімферополь, АР Кримна
постановуСевастопольського
апеляційного господарського суду від
18.11.2013 рокуу справі за заявою про
перегляд за нововиявленими
обставинамигосподарського суду
Автономної Республіки Крим Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4, м.
Сімферополь, АР Крим рішення
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 24.02.2011 рокуза
позовомФізичної особи - підприємця
ОСОБА_4, м. Сімферополь, АР
КримдоДонської сільської ради
Сімферопольського району Автономної
Республіки Крим, м. Донське, АР
Кримпростягнення 1 847 281,90 грн.

за участю представників

позивача: не з'явився,

відповідача: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець
ОСОБА_4 (далі за текстом - ФОП
ОСОБА_4) звернувся до господарського
суду Автономної Республіки Крим з
позовом до Донської сільської Ради про
стягнення 1 847 281,90 грн., з яких:

- 798 314,03 грн., які складаються з 39
559,78 грн. витрат, які позивачу не
відшкодовані у зв`язку з розірванням
договору про надання послуг з
водопостачання в с. Кленівка; 518 540,25 грн.
збитків, понесених позивачем в
результаті невідшкодування Донською
сільрадою різниці в тарифах, за період
з березня 2008 по серпень 2009, коли послуги
надавалися позивачем, як концесіонером
за тарифом нижче економічно
обґрунтованого; 240 214,00 грн. збитків,
понесених внаслідок не повернення
Донською сільською Радою майна
позивача, а саме: матеріалів та
устаткування, які використовувались
для роботи на концесійних об`єктах при
наданні позивачем послуг
централізованого водопостачання;

- 410 136,95 грн., в тому числі: 22 078,32
грн. заборгованості за отриманні
послуги по водопостачанню; 388 058,63 грн.
суми активів у вигляді заборгованості
населення, які Донська сільська Рада
витребувала у позивача та передала
третій особі, якій було передано право
на надання послуг по водопостачанню;

- 638 830,72 грн., в тому числі: 66 439,86
грн. збитків у вигляді втраченої вигоди
за консультаційні послуги, пов'язані з
розірванням договору; 572 390,86 грн.
збитків у вигляді упущеної вигоди , на
які розраховував позивач до кінця
періоду дії концесійного договору -
червня 2015 року.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 24.02.2011
року у справі № 5002-11/51-2011 позовні вимоги
ФОП ОСОБА_4 в частині: 39 559,78 грн. витрат,
пов'язаних з відміною договору за
надання послуг з водопостачання в селі
Кленівка, 22 078,32 грн. заборгованості за
отримані послуги водопостачання,
наданих позивачем в рамках
концесійного договору і договору від
10.01.2004 року, 66 439,86 грн. упущеної вигоди, 98
742,03 грн. збитків внаслідок не
відшкодування Донською сільською
Радою різниці в тарифах - провадження
по справі було припинено; в інший
частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
18.05.2011 року апеляційну скаргу ФОП
ОСОБА_4 залишено без задоволення, а
рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 24.02.2011
року - без змін.

Ухвалою Вищого господарського
суду України від 04.07.2011 року касаційну
скаргу ФОП ОСОБА_4 на постанову
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 18.05.2011 року у
справі повернуто скаржнику.

24.04.2012 року до господарського суду
Автономної Республіки Крим від
ФОП ОСОБА_4 надійшла заява про перегляд
рішення господарського суду
Автономної республіки Крим від 24.02.2011
року за нововиявленими обставинами.

Заяву про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами мотивовано
наявністю рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 18.06.2013
року по справі № 5002-17/2058-2011, що набрало
законної сили, яким підтверджено той
факт, що ФОП ОСОБА_4 не заподіяв збитків
відповідачу - Донській сільській Раді
внаслідок невиконання договору
концесії, а також постановою про
порушення кримінальної справи СВ
Сімферопольського РВ УМВС України в АР
Крим від 18.05.2008 року та постановою про
закриття кримінальної справи № 3,
висновком № 105 судово-економічної
експертизи від 28.03.2008 року за
матеріалами кримінальної справи.

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 01.10.2013
року залишеною без змін постановою
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 18.11.2013 року
заяву ФОП ОСОБА_4 про перегляд рішення
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 24.02.2011 року по
справі № 5002-11/51-11 за нововиявленими
обставинами, з урахуванням уточнень
від 08.07.2013 року, залишено без
задоволення, рішення господарського
суду Автономної Республіки Крим від
24.02.2011 року по справі № 5002-11/51-11 залишено
без змін.

Вищезазначені судові акти
мотивовано тим, що рішення
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 18.06.2013 року по
справі № 5002-17/2058-2011, яким підтверджено
той факт, що ФОП ОСОБА_4 не заподіяв
збитків відповідачу - Донській
сільській Раді внаслідок невиконання
договору концесії, не є нововиявленою
обставиною у розумінні статті 112
Господарського процесуального кодексу
України, так як не впливає на оцінку
правовідносин сторін, тобто не має
суттєвого значення для вирішення
даного спору, оскільки позивачем в
межах цієї справи заявлені позовні
вимоги з приводу заподіяння саме йому
збитків, та, як наслідок, стягнення цих
збитків з відповідача - Донської
сільської Ради.

Не погоджуючись з судовими актами
попередніх інстанцій, ФОП ОСОБА_4
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 18.11.2013 року та
ухвалу господарського суду Автономної
Республіки Крим від 01.10.2013 року та
прийняти нове рішення у справі, яким
задовольнити заяву про перегляд
рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 24.02.2011
року по справі № 5002-11/51-11 за
нововиявленими обставинами.

Відповідачем відзиву на касаційну
скаргу подано не було.

Розпорядженням від 03.02.2014 року № 03-05/117
сформовано наступний склад колегії
суддів: головуючий суддя - Сибіга О.М.,
судді - Костенко Т.Ф., Фролова Г.М.

Сторін згідно з приписами ст. 1114 ГПК
України було належним чином
повідомлено про день, час і місце
розгляду касаційної скарги, однак вони
не скористались передбаченим
процесуальним законом правом на участь
у розгляді справи касаційною
інстанцією.

Приймаючи до уваги межі перегляду
справи в суді касаційної інстанції,
перевіривши повноту встановлення
господарськими судами обставин справи
та правильність застосування судами
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого
господарського суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з огляду на
наступне.

Перегляд рішень, ухвал, постанов
господарського суду за нововиявленими
обставинами врегульовано розділом
ХІІІ Господарського процесуального
кодексу України.

Відповідно до ст. 112 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправильний
висновок експерта, завідомо
неправильний переклад, фальшивість
документів або речових доказів, що
потягли за собою ухвалення незаконного
або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, вини судді у вчиненні
злочину, внаслідок якого було ухвалено
незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке
стало підставою для ухвалення рішення
чи постановлення ухвали, що підлягають
перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом
України неконституційність закону,
іншого правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Як вказано в п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
перегляду судами у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішень,
ухвал, постанов у цивільних справах, що
набрали законної сили" від 27.02.1981 року №
1, не можуть бути визнані
нововиявленими нові, тобто такі, що
виникли чи змінилися після
постановлення рішення обставини, а
також обставини, на які посилалася
особа, яка брала участь у справі, у
своїх поясненнях, касаційній скарзі
або які могли бути встановлені при
виконанні судом вимог процесуального
закону.

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто
підтверджені належними і допустимими
доказами.

Не може вважатися нововиявленою
обставина, яка ґрунтується на
переоцінці тих доказів, які вже
оцінювалися господарським судом у
процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи,
заявник посилається на рішення
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 18.06.2013 року по
справі № 5002-17/2058-2011, яким
підтверджено той факт, що ФОП ОСОБА_4 не
заподіяв збитків відповідачу -
Донській сільській Раді внаслідок
невиконання договору концесії.

Однак господарськими судами
попередніх інстанцій вірно зазначено,
що відсутність факту заподіяння шкоди
самим позивачем не може вплинути на
прийняття рішення у даній справі,
оскільки як раз позивачем заявлені
позовні вимоги з приводу заподіяння
саме йому збитків, та, як наслідок,
стягнення цих збитків з відповідача -
Донської сільської Ради.

Крім того, в пункті 2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
„Про деякі питання практики перегляду
рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставнинами" від 26.12.2011
року № 17 роз'яснено, що до
нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

До того ж, виникнення нових або зміна
обставин після вирішення спору або
розгляду справи про банкрутство не
можуть бути підставою для зміни або
скасування судового рішення за
правилами розділу ХІІІ Господарського
процесуального кодексу України (п. 3
постанови пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання практики перегляду
рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами" від 26.12.2011
року № 17).

З урахуванням викладеного,
колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що рішення
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 18.06.2013 року у справі
№5002-17/2058-2011, яким, підтверджено той
факт, що ФОП ОСОБА_4 не заподіяв збитків
Донській сільській Ради внаслідок
невиконання договору концесії не є
нововиявленою обставиною у розумінні
статті 112 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки не впливає на оцінку
правовідносин сторін, тобто не має
суттєвого значення для вирішення
даного спору.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого господарського суду України
приходить до висновку, що ухвала
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 01.10.2013 року та
постанова Севастопольського
апеляційного господарського суду від
08.11.2013 року є законними та
обґрунтованими, при винесені судових
актів фактичні обставини встановлено
на основі повного, всебічного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів, висновки судів відповідають
цим обставинам і їм надана вірна
юридична оцінка з правильним
застосуванням норм процесуального
права.

Посилання ФОП ОСОБА_4 в касаційній
скарзі на порушення судами норм
процесуального права не приймаються
судом касаційної інстанції до уваги,
оскільки зводяться до переоцінки
наявних у справі доказів, ґрунтуються
на неправильному тлумаченні
скаржником норм процесуального права
та не спростовують висновків
господарських судів попередніх
інстанцій.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
залишити рішення першої інстанції або
постанову апеляційної інстанції без
змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без
задоволення, коли суд визнає, що
рішення місцевого та постанова
апеляційного господарських судів
прийняті з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права,
з'ясуванням всіх обставин, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого господарського суду України
погоджується з висновками місцевого та
апеляційного господарських судів, які
відповідають матеріалам справи та
чинному законодавству, у зв'язку з чим
підстав для скасування чи зміни
оскаржуваних судових актів не
вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без
задоволення.

2. Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
18.11.2013 року у справі № 5002-3/51-2011 -
залишити без змін.

Головуючий суддя
О.М. Сибіга

Судді:
Т.Ф. Костенко

Г.М. Фролова