ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

30 січня 2014 року
Справа № 915/95/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Олейняш Е. М.
розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Голови АГК «Зоряний»
Бугрова Георгія Володимировича, вул.
Лазурна, буд. 14-а, кв. 54, м. Миколаїв

до відповідача Члена правління АГК
«Зоряний» Макєєва Миколи Аполоновича,
вул. Київська, 8-а, кв. 20, м. Миколаїв

про захист ділової репутації та
стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

28.01.14 року до господарського суду
Миколаївської області із позовною
заявою звернувся Голова АГК «Зоряний»
Бугров Георгій Володимирович до
відповідача Члена правління АГК
«Зоряний» Макєєва Миколи Аполоновича,
в якій заявник просить суд:

1. Зобов'язати відповідача спростувати
інформацію щодо шахрайського та
незаконного зайняття ним посади голови
АГК «Зоряний» на Загальних зборах
членів кооперативу.

2. Стягнути з відповідача моральну
шкоду на користь позивача в розмірі 20
000 грн.

3. Допитати в якості свідків: Фоміна О.
В., Кравченко В. Д., Зубенко В. П.,
Гончарова В. С., Рожкова С. В., Яшвили Г.
М., Нікітенко В. Я.

Подана позовна заява мотивована
наступним.

26.09.13 року рішенням правління АГК
«Зоряний» позивача Бугрова Г. В. було
обрано на посаду Голови АГК «Зоряний».

В позовній заяві зазначено, що
відповідач Макєєв М. А., який також є
членом правління, здійснює дії, які
наносять шкоду діловій репутації
позивача, а саме розпускає чутки про те,
що позивач шахрайським шляхом став
головою кооперативу, розклеює
листівки, які висвітлюють позивача з
негативного боку. Таким чином, ділова
репутація позивача була підірвана, що
негативно позначається на виконанні
позивачем його функцій, тому, що довіра
людей умисними діями відповідача
Макєєва М. А. була дискредитована. Факт
розповсюдження недостовірної
інформації може бути підтверджено
показами свідків.

Із посиланням на приписи ст. 23, 299 ЦК
України позивач звернувся до суду за
захистом своїх прав, при цьому,
вказуючи, що згідно постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами корпоративних спорів»
від 24.10.08 року № 13 даний спір є
корпоративним.

При цьому, судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 61 ГПК України питання
про прийняття позовної заяви
вирішується суддею, якому вона була
передана у порядку, встановленому
частиною третьою статті 2-1 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Отже, позивачами і відповідачами в
судовому процесі у господарських судах
можуть бути підприємства та
організації, зазначені в ст. 1 ГПК
України, в тому числі, підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи, фізичні особи-підприємці.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 24.10.11
року № 10 «Про деякі питання
підвідомчості та підсудності справ
господарським судам» з останніми
змінами від 17.12.13 року підвідомчість
- це визначена законом
сукупність повноважень господарських
судів щодо розгляду справ,
віднесених до їх компетенції
(стаття 12 Господарського
процесуального кодексу України,
далі - ГПК).

Відповідно до п. 3.1 вищевказаної
Постанови № 10 господарський спір
підвідомчий господарському суду,
зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта
господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше,
господарських відносин, врегульованих
Цивільним кодексом України,
Господарським кодексом України, іншими
актами господарського і цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про
право, що виникає з відповідних
відносин;

- наявність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення спору
господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення такого спору
судом іншої юрисдикції.

Відповідно до п. 14 вищевказаної
Постанови № 10 якщо в законодавчому
акті підвідомчість спорів визначена
альтернативно: суду чи господарському
суду, або зазначено, що спір
вирішується в судовому порядку,
господарському суду слід виходити з
суб'єктного складу учасників спору та
характеру спірних правовідносин.

При цьому, судом враховано наступне.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК України в
порядку цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
справ, свобод чи інтересів, що
виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ за
Кодексом адміністративного
судочинства (ст. 17), Господарським
процесуальним кодексом України (ст. ст.
1, 12), Кримінально процесуальним
кодексом України або Кодексом про
адміністративні правопорушення
віднесено до компетенції
адміністративних, господарських судів,
до кримінального провадження або до
провадження у справах про
адміністративні правопорушення.

Критеріями відмежування справ
цивільної юрисдикції від інших є,
по-перше, наявність у них спору про
право цивільне, по-друге - суб'єктний
склад такого спору (однією із сторін у
спорі є, як правило, фізична особа).

Перелік справ, підвідомчих
господарським судам, визначений ст. 12
ГПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України
господарським судам підвідомчі,
зокрема, справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його
учасником (засновником, акціонером), у
тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств,
що пов'язані із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.

Відповідно до п. 3.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
24.10.11 року № 10 «Про деякі питання
підвідомчості та підсудності справ
господарським судам» з останніми
змінами від 17.12.13 року справи, що
виникають з корпоративних відносин, -
це спори між господарським
товариством та його учасником
(засновником, акціонером), в тому
числі учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками,
акціонерами), що пов'язані зі
створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього
товариства. Предметом відповідних
позовів можуть бути вимоги про
визнання недійсними актів органів
управління господарського товариства,
визнання недійсними установчих
документів товариства або договорів
про відчуження майна тощо. Виняток
становлять трудові спори за участю
господарського товариства.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи" встановлено, що
відкриваючи провадження у справі, суд
має з'ясувати, за правилами якого
судочинства підлягає розгляду заява.
При цьому слід виходити з
компетенції суду щодо розгляду
цивільних справ, зазначеної в статті 15
ЦПК, та враховувати положення статей 1,
12 Господарського процесуального
кодексу України (далі - ГПК). Оскільки
характер спірних правовідносин є
цивільно-правовим (незалежно від
суб'єктного складу), то всі справи
зазначеної категорії (справи про
захист гідності, честі фізичної особи,
а також ділової репутації фізичної чи
юридичної особи) підлягають розгляду
в порядку цивільного судочинства, за
винятком справ про захист ділової
репутації між юридичними особами та
іншими суб'єктами підприємницької
діяльності у сфері господарювання та
іншої підприємницької діяльності, що
розглядаються в порядку
господарського судочинства. Справи
зазначеної категорії не можуть
розглядатися за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС), оскільки такі спори не
мають публічно-правового характеру,
навіть якщо стороною в ньому
виступає суб'єкт владних повноважень.

Аналогічне положення зазначено також в
п. 4 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ» № 3 від
01.03.2013 року.

Дослідивши подану суду позовну заяву
та додані до неї документи, судом
встановлено наступне.

Правовідносини, що виникли між
сторонами є цивільно-правовими, тобто в
спірному випадку суд має виходити саме
з суб'єктного складу учасників процесу,
оскільки необхідною вимогою
підвідомчості спору господарському
суду є участь у спорі суб'єктів
господарювання.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви в спірних правовідносинах
сторони виступають як фізичні особи.
Позивач і відповідач не є приватними
підприємцями, суду не подано доказів
зворотного (Свідоцтв про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця).
При цьому, позивач просить суд
зобов'язати відповідача спростувати
недостовірну інформацію, яку
відповідач начебто поширює про нього,
тобто позовна заява стосується
особистості позивача (як фізичної
особи), а спірні відносини між
сторонами виникли не в процесі
здійснення ними підприємницької
діяльності.

Посилання заявника на те, що даний спір
виник з корпоративних правовідносин, є
помилковим, оскільки правовідносини
між сторонами фізичною особою Бугровим
Г. В. та фізичною особою Макєєвим М. А.
виникли не з питань, що пов'язані зі
створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності АГК
«Зоряний», а з особистісних
правовідносин.

Суд також звертає увагу заявника, що
Господарським процесуальним кодексом
України не передбачено такого
процесуального учасника процесу як
свідок (п. 3 позовної заяви). Відтак, за
правилами господарського судочинства
свідки для допиту та надання пояснень
не викликаються. Обставини справи у
господарському процесі
підтверджуються письмовими та
речовими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
прийняття позовної заяви до розгляду,
оскільки вказана заява не може
розглядатись господарським судом
Миколаївської області, у зв'язку з тим,
що правовідносини між сторонами
виникли між фізичними особами, які не є
суб'єктами господарювання, та за своїм
характером є цивільно-правовими, а не
господарськими (зокрема,
корпоративними). Отже, подана заявником
позовна заява підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства, а
заявник може захистити своє право у
випадку його порушення, звернувшись до
суду загальної юрисдикціїї.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України
суддя відмовляє у прийнятті позовної
заяви, якщо заява не підлягає розгляду
в господарських судах України.

Пунктом 3.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.11 року з останніми змінами від 17.12.13
року встановлено, що на підставі пункту
1 частини першої статті 62 ГПК України
суддя відмовляє у прийнятті позовної
заяви, якщо спір непідвідомчий
господарському суду, зокрема, коли його
вирішення законодавством України
віднесено до компетенції іншого органу
або заява взагалі не підлягає
розглядові в судовому порядку.

За таких обставин, керуючись п. 1 ч. 1 ст.
62 ГПК України в прийнятті позовної
заяви слід відмовити.

Судом також враховано, що при зверненні
до суду із позовом заявник не сплачував
судовий збір у зв'язку зі звільненням
його на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір», оскільки
він є інвалідом ІІ групи. Відтак, в суду
відсутні правові підстави для
повернення судового збору з бюджету.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
Законом України «Про судовий збір», п. 1
ч. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського
процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

відмовити у прийнятті позовної заяви
вх. № 1440/14 від 28.01.14 року Голови АГК
«Зоряний» Бугрова Георгія
Володимировича до відповідача Члена
правління АГК «Зоряний» Макєєва Миколи
Аполоновича про захист ділової
репутації та стягнення моральної
шкоди.

Повернути заявнику Голові АГК
«Зоряний» Бугрову Георгію
Володимировичу, вул. Лазурна, буд. 14-а,
кв. 54, м. Миколаїв позовну заяву вх. №
1440/14 від 28.01.14 року і додані до неї
документи.

Ухвала може бути оскаржена відповідно
до ст. 93-95, ст. 106 ГПК України.

Додаток:

- позовна заява вх. № 1440/14 від 28.01.14 року
і додані неї документи всього на 28
аркушах.

Суддя
Е.М. Олейняш