ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року Справа № 910/16431/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М.
(доповідач у справі),суддів:Воліка І.М.,
Кролевець О.А.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Державної іпотечної установина
рішення та постановугосподарського
суду міста Києва від 07.11.2013 р.
Київського апеляційного
господарського суду від 24.12.2013 р. у
справі№ 910/16431/13 господарського суду
міста Києваза позовомДержавної
іпотечної установидоПублічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Надра"простягнення 20 563 941,60 грн.,
за участю представників: від позивача
Данилов Е.О.від відповідачаСитий
В.О.ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Державна іпотечна
установа звернулась до господарського
суду міста Києва з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Надра" (далі - ПАТ "КБ
"Надра") про стягнення 20 470 556,16 грн.
процентів за користування кредитом
рефінансування та 93 385,44 грн. трьох
процентів річних, нарахованих на
проценти за користування кредитом
рефінансування.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 07.11.2013 р. у справі № 910/16431/13
(суддя Пінчук В.І.), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 24.12.2013 р.
(колегія суддів у складі: Шапрана В.В. -
головуючого, Андрієнка В.В., Буравльова
С.І.), у позові Державної іпотечної
установи відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду міста Києва від
07.11.2013 р. та постановою Київського
апеляційного господарського суду від
24.12.2013 р. у справі № 910/16431/13, Державна
іпотечна установа звернулася до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, у якій просить суд
скасувати оскаржувані судові акти та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити у повному обсязі. В
обґрунтування своїх вимог скаржник
посилається на те, що оскаржувані
рішення та постанова прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 21.01.2014 р. колегією суддів у
складі: Демидової А.М. - головуючого
(доповідач у справі), Воліка І.М.,
Кролевець О.А. прийнято зазначену
касаційну скаргу Державної іпотечної
установи до касаційного провадження та
призначено її розгляд у судовому
засіданні на 28.01.2014 р. о 10 год. 30 хв.

Заслухавши представників сторін,
розглянувши матеріали справи, оцінивши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи із наступного.

Як встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій, 15.10.2008 р. між
позивачем та відповідачем був
укладений кредитний договір № 7/1 під
заставу майнових прав за іпотечними
житловими кредитами (далі - Договір).

На підставі Договору відповідачу був
наданий кредит рефінансування в сумі 700
000 000 грн.

Факт надання відповідачу кредиту в
розмірі 700 000 000 грн. встановлений
рішенням господарського суду міста
Києва у справі № 54/267 (4/397) за позовом
Державної іпотечної установи до ПАТ "КБ
"Надра".

Згідно з п. 1.2 Договору кредит
рефінансування надається позичальнику
на строк до 10.04.2009 р.

Відповідно до п. 1.4.1 Договору відсотки
за користування кредитом
рефінансування розраховуються в
розмірі 9,9% річних.

У п. 1.4.2 Договору встановлено, що
відсотки нараховуються за методом
"факт/факт" на фактичний залишок
заборгованості за кредитом
рефінансування за фактичний час
користування ним, починаючи з першого
дня видачі кредиту рефінансування до
настання терміну, зазначеного у п. 1.2
Договору.

Відповідно до п. 1.4.3 Договору остання
сплата відсотків здійснюється
позичальником не пізніше дати,
зазначеної в п. 1.2 Договору, тобто до
10.04.2009 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що залишкова сума кредиту
рефінансування в розмірі 693 595 080 грн.
була повернута відповідачем позивачу
тільки 31.01.2013 р., а тому з урахуванням
положень ст. 1048 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) відповідач
повинен сплатити позивачу за період з
27.08.2010 р. по 12.01.2011 р. (включно) проценти
за користування кредитом
рефінансування у розмірі ставки
Національного банку України, що
складає 20 470 556,16 грн., а також три
проценти річних, відповідно до вимог
ст. 625 ЦК України, які нараховані на
проценти за користування кредитом
рефінансування за Договором за період
з 27.08.2010 р. по 12.01.2011 р. (включно), у
розмірі 93 385,44 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Згідно з положеннями ст.ст. 627, 628 ЦК
України сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

З урахуванням положень ст.ст. 627, 628, 1048,
1054 ЦК України та п.п. 1.4.2, 1.4.3
Договору, колегією суддів касаційної
інстанції визнаються обґрунтованими
висновки господарських судів
попередніх інстанцій про те, що сторони
при укладенні Договору дійшли згоди, що
відсотки за користування кредитом
рефінансування нараховуються до 10.04.2009
р., та встановили кінцевий термін
сплати відсотків до цієї дати.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли вірних висновків про
те, що нарахування позивачем процентів
за користування кредитом
рефінансування за період з 27.08.2010 р. по
12.01.2011 р. є безпідставним, оскільки
суперечить умовам Договору.

За таких обставин, місцевий
господарський суд, з яким погодився
апеляційний господарський суд,
правомірно відмовив у задоволенні
позовної вимоги про стягнення 20 470 556, 16
грн. процентів за користування
кредитом рефінансування.

Також, з огляду на викладене, судом
першої інстанції правомірно
відмовлено у задоволенні позовної
вимоги про стягнення 93 385,44 грн. трьох
процентів річних, нарахованих на
проценти за користування кредитом
рефінансування за період з 27.08.2010 р. по
12.01.2011 р. включно, у зв'язку з
безпідставністю нарахування
зазначених процентів.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК
України та ч.ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України
касаційна інстанція на підставі вже
встановлених фактичних обставин
справи перевіряє судові рішення
виключно на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та
повноти їх встановлення в рішенні та
постанові господарських судів.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Твердження скаржника про порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті рішення та постанови не
знайшли свого підтвердження, у зв'язку
з чим підстав для зміни чи скасування
законних та обґрунтованих судових
актів колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
залишити рішення першої інстанції або
постанову апеляційної інстанції без
змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної іпотечної
установи залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 24.12.2013 р. та
рішення господарського суду міста
Києва від 07.11.2013 р. у справі №
910/16431/13 залишити без змін.

Головуючий суддя
А.М. Демидова

Судді
І.М. Волік

О.А. Кролевець