номер провадження справи 4/124/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2014
Справа № 908/4082/13

за позовом Спеціалізованого
комунального підприємства "Запорізька
ритуальна служба", (69039, м. Запоріжжя,
вул. Солідарності, буд. 104)

до відповідача Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
(69107, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 164)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача- Фізична особа-підприємець
ОСОБА_2, (АДРЕСА_1)

про визнання недійсним рішення від
16.10.2013 р. № 47-рш

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача -Козар М.В., довіреність б/н
від 27.12.2013р.;

Від відповідача -Голубова І.О.,
довіреність №43 від 23.08.2013р.;

Чечель К.І.,
довіреність №52 від 09.01.2014р.;

Від третьої особи - не з'явився.

16.12.2013р. до господарського суду
Запорізької області звернулося
Спеціалізоване комунальне
підприємство "Запорізька ритуальна
служба", м. Запоріжжя з позовною заявою
до відповідача Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Запоріжжя про визнання недійсним
рішення від 16.10.2013 р. № 47-рш.

Згідно протоколу автоматичного
розподілу заяви між суддями від 16.12.2013
р. справу № 908/4082/13 призначено до
розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 16.12.2013р.
порушено провадження у справі №908/4082/13,
справі присвоєно номер провадження
4/124/13, судове засідання призначено на
15.01.2014 р., у сторін витребувані
документи і докази, необхідні для
вирішення спору. Ухвалою суду від 15.01.2014
р., на підставі ст. 27 ГПК України,
залучено до участі у справі у якості
третьої особи на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, фізичну
особу-підприємця ОСОБА_2, м.Запоріжжя
розгляд справи відкладено до 03.02.2014р.

В судовому засіданні 03.02.2014р. справу
розглянуто, прийнято та оголошено, на
підставі ст. 85 ГПК України, вступну і
резолютивну частини рішення.

За письмовими клопотаннями
представників сторін розгляд справи
здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються
на ст., ст. 1, 54-57 ГПК України і полягають
в тому, що 16.10.2013 року адміністративною
колегією Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
було прийнято рішення № 47-рш у справі
03/39-13 «Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції».
Відповідно до рішення адміністративна
колегія прийшла до висновку про
порушення СКП «Запорізька ритуальна
служба» законодавства про економічну
конкуренцію, яке полягає у
безпідставній відмові СКП «Запорізька
ритуальна служба» в укладанні договору
про надання ритуальних послуг з
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, та
у зв'язку з цим зобов'язала СКП
«Запорізька ритуальна служба»
припинити порушення шляхом укладання
зазначеного договору. Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до
СКП «Запорізька ритуальна служба» с
заявами від 29.08.2012 р. та від 10.01.2012 р. про
укладення договору про надання
ритуальних послуг. Відповідно до п. 8.1
Типового положення про ритуальну
службу, затвердженого Наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
19 листопада 2003 року № 193, «протягом 14
робочих днів з дня отримання заяви
територіальна ритуальна служба
укладає з суб'єктом господарювання
договір про надання послуг при
наявності всього переліку документів.
Безпідставна відмова в укладанні
договору не допускається, вона повинна
бути аргументована». При відмові ФОП
ОСОБА_2 СКП «Запорізька ритуальна
служба» посилалася на рішення Комісії
міськвиконкому з питань моніторингу та
контролю ринку ритуальних послуг від
23.12.2011 р. відповідно до якого СКП
«Запорізька ритуальна служба», було
рекомендовано не укладати договори про
надання ритуальних послуг з суб'єктами
господарювання, якими не надавалися
ритуальни послуги протягом 2011 р. ФОП
ОСОБА_2 протягом 2011 року, незважаючи на
укладений договір про надання
ритуальних послуг, ритуальні послуги
не надавалися. Відповідно до рішення
комісії з моніторингу від 04.09.2012 р. СКП
«Запорізька ритуальна служба» було
рекомендовано призупинити укладання
договорів про надання ритуальних
послуг до затвердження типової форми
договору рішенням виконавчого
комітету Запорізької міської ради.
Таким чином, відмова ФОП ОСОБА_2 була
обгрунтованою, а тому висновки
відповідача про порушення з боку
ритуальної служби законодавства про
захист економічної конкуренцї шляхом
безпідставної відмови в укладанні
договору - необґрунтовані. Також
необґрунтованими є висновки
відповідача щодо, визнання
антиконкурентними діями органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, у вигляді
вчинення дій, які призвели до обмеження
конкуренції на ринку ритуальних послуг
у м. Запоріжжі. Оскільки, Ритуальною
службою повідомлялося відповідачу, що
у 2012-2013 роках на ринку ритуальних
послуг у м. Запоріжжі відповідно до
укладених з СКП «Запорізька ритуальна
служба» договорів про надання
ритуальних послуг, діяло майже 30
суб'єктів господарювання. Отже, відмова
ФОП ОСОБА_2 в укладанні договору про
надання послуг не призвела та не могла
призвести до обмеження конкуренції на
ринку ритуальних послуг в м. Запоріжжі.
Крім того, при прийнятті оскаржуваного
рішення, адміністративна колегія
перевищила свої повноваження, оскільки
зобов'язуючи СКП «Запорізька ритуальна
служба» укласти договір про надання
ритуальних послуг з ФОП ОСОБА_2,
адміністративна колегія по суті
розглянула переддоговірний спір та
прийняла у ньому рішення, що є
порушенням ст. 187 ГК України та
перевищенням повноважень
адміністративної колегії. Враховуючи
викладене та норми чинного
законодавства, позивач просить суд
позов задовольнити та визнати
недійсним рішення адміністративної
колегії Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
16.10.2013 р. № 47-рш у справі 03/39-13 «Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції».

Відповідач проти позову заперечив,
вважає, що позивачем не надано доказів,
які б свідчили про наявність підстав,
для визнання недійсним рішення
адміністративної колегії Запорізького
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
16.10.2013 р. № 47-рш, що мотивує наступним.
Розпорядженням адміністративної
колегії Відділення 31.07.2013р. було
розпочато розгляд справи за
результатами розгляду заяви фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 щодо відмови
їй в укладанні договору про надання
ритуальних послуг. За результатами
розгляду у даній справі встановлено, що
спеціалізованим комунальним
підприємством «Запорізька ритуальна
служба» та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 (згідно свідоцтва про шлюб від
21.05.2011р. серія НОМЕР_1 гр.ОСОБА_2 змінила
прізвище на ОСОБА_2), було укладено
договір від 15.10.2010р. № 32-2-10/РП про
надання ритуальних послуг на період з
дня його підписання до 31.12.2011 року.
Проте протягом 2011 року ритуальні
послуги ФОП ОСОБА_2 не надавалися. З
метою укладення договору про надання
ритуальних послуг на 2012 рік, ФОП ОСОБА_2
надіслала до СКП «Запорізька ритуальна
служба» заяви (вх.№20 від 10.01.2012р. та
вх.№1057 від 29.08.2012) щодо укладення
договору про надання ритуальних послуг
разом з пакетом документів,
передбачених пунктом 8.1 Типового
положення про ритуальну службу. Однак,
Листами від24.01.2012 року № 71 та від 18.09.2012
року № 946/1 СКП «Запорізька ритуальна
служба» відмовила ФОП ОСОБА_2 в
укладанні договору про надання
ритуальних послуг, посилаючись на
рішення Комісії міськвиконкому
(протокол №2 від 23.12.2011), згідно з яким
СКП «Запорізька ритуальна служба» було
рекомендовано не укладати договори про
надання ритуальних послуг з
підприємцями, якими не надавалися
ритуальні послуги протягом 2011 року та
на рішення Комісії міськвиконкому
(протокол №4 від 04.09.2012), згідно з яким
було рекомендовано призупинити
укладання договорів про надання
ритуальних послуг з суб'єктами
підприємницької діяльності до
прийняття виконавчим комітетом
Запорізької міської ради рішення «Про
затвердження типового договору про
надання ритуальних послуг».
Враховуючи, що рішення Комісії носять
рекомендаційний характер, тобто не є
обов'язковими до виконання,
законодавством України у сфері
похоронної справи не передбачено право
ритуальної служби відмовляти суб'єкту
господарювання в укладанні договору
про надання ритуальних послуг, у
зв'язку з ненаданням таких послух
протягом попереднього періоду та
відсутністю затвердженого органами
місцевого самоврядування типового
договору про надання ритуальних
послуг, відмова ФОП ОСОБА_2 в укладанні
договору про надання ритуальних послуг
не обґрунтована. Враховуючи, що суб'єкт
господарювання не може надавати
послуги, відповідно до необхідного
мінімального переліку окремих видів
ритуальних послуг, без укладання з
ритуальною службою договору про
надання ритуальних послуг,
безпідставні відмови СКП «Запорізька
ритуальна служба» Заявнику в укладанні
договору про надання ритуальних послуг
встановлюють обмеження для її вступу
на ринок ритуальних послуг у
м.Запоріжжі, що може призвести до
скорочення суб'єктів господарювання,
які діють на цьому ринку. Враховуючи
вищезазначене, 16.10.2013р.
адміністративною колегією Відділення
було прийнято рішення № 47-рш. Крім того,
твердження позивача, що Запорізьке
обласне територіальне відділення
Антимонопольного комітету України при
прийнятті зазначеного рішення,
перевищило свої повноваження
безпідставне, оскільки зазначене
рішення не є втручанням у господарську
діяльність суб'єктів господарювання, а
полягає в усуненні виявлених порушень
конкурентного законодавства.

Третя особа в судове засідання 03.02.2014р.
не прибула, про поважність причин
неявки уповноваженого представника
суд не попереджала.

Ухвала суду від 15.01.2014 р. у справі №
908/4082/13, яка направлялася на адресу
третьої особи, повернулася на адресу
господарського суду Запорізької
області з відміткою відділення
поштового зв'язку: " За зазначеною
адресою не проживає".

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. зазначено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

За таких обставин, суд вважає, що ним
були вжиті достатні заходи для
повідомлення третьої особи про дату,
час та місце розгляду справи № 908/4082/13.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги, що вся відповідальність за
несвоєчасне повідомлення органів
реєстрації про зміну місцезнаходження
покладається на юридичну особу, суд
вирішив за доцільне розглянути справу
по суті за наявними в ній матеріалами,
яких достатньо для вирішення спору по
суті, за відсутністю третьої особи.

Проаналізувавши матеріали та фактичні
обставини справи, оцінивши надані
сторонами письмові докази у їх
сукупності, вислухавши пояснення
представників сторін, суд вважає
позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено,
що 16.10.2013 року адміністративною
колегією Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
було прийнято рішення № 47-рш у справі
03/39-13 «Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції».

Згідно з вказаним рішенням дії
спеціалізованого комунального
підприємства «Запорізька ритуальна
служба», які полягають у безпідставних
відмовах Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_2 в укладанні договору про
надання ритуальних послуг у 2012 році,
визнано порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції,
передбаченим п.3 ст. 50, ч.1 ст.15 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді
антиконкурентних дій органів
адміністративного-господарського
управління та контролю, шляхом
вчинення дій, які можуть призвести до
обмеження конкуренції на ринку
ритуальних послуг у м. Запоріжжі.
Зобов'язано спеціалізоване комунальне
підприємство «Запорізька ритуальна
служба» припинити порушення, шляхом
укладання договору про надання
ритуальних послуг з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 за її
зверненням та наданням необхідних для
укладання договору документів.

Підставами даного позову є
встановлення обставин з якими закон
пов'язує можливість визнання вказаного
рішення № 47-рш від 16.10.2013 р. недійсним.

Розглянувши оскаржуване рішення суд
приходить до висновку, що рішення
адміністративної колегії Запорізького
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
прийнято у межах компетенції та у
відповідності до норм чинного
законодавства, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що з
метою укладення договору про надання
ритуальних послуг на 2012 рік, ФОП ОСОБА_2
надіслала до СКП «Запорізька ритуальна
служба» заяви (вх.№20 від 10.01.2012р. та
вх.№1057 від 29.08.2012) щодо укладення
договору про надання ритуальних послуг
разом з пакетом документів,
передбачених пунктом 8.1 Типового
положення про ритуальну службу. Однак,
Листами від24.01.2012 року № 71 та від 18.09.2012
року № 946/1 СКП «Запорізька ритуальна
служба» відмовила ФОП ОСОБА_2 в
укладанні договору про надання
ритуальних послуг.

Свою відмову, щодо укладання договору
про надання ритуальних послуг СКП
«Запорізька ритуальна служба»
мотивувала рішенням Комісії
міськвиконкому з питань моніторингу та
контролю ринку ритуальних послуг,
згідно з яким СКП «Запорізька
ритуальна служба» було рекомендовано
не укладати договори про надання
ритуальних послуг з підприємцями,
якими не надавалися ритуальні послуги
протягом 2011 року, та рекомендацією цієї
ж комісії призупинити укладання
договорів про надання ритуальних
послуг з суб'єктами підприємницької
діяльності до прийняття виконавчим
комітетом Запорізької міської ради
рішення «Про затвердження типового
договору про надання ритуальних
послуг», (протокол №2 від 23.12.2011р. та
протокол №4 від 04.09.2012р.).

Суд погоджується з доводами
відповідача, що таку відмову СКП
«Запорізька ритуальна служба» ФОП
ОСОБА_2 в укладанні договору не можна
визнати обґрунтованою, а дії позивача,
які полягають у необґрунтованих
відмовах ФОП ОСОБА_2 є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченої п. 3 ст. 50
статті 15 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» у вигляді
антиконкуреньтних дій органів
адміністративно господарського
управління та контролю, які можуть
призвести до обмеження конкуренції на
ринку ритуальних послуг у м. Запоріжжя,
з огляду на таке.

Спеціалізоване комунальне
підприємство «Запорізька ритуальна
служба» з квітня 2005 року має статус
ритуальної служби, засновником та
власником якого є територіальна
громада м.Запоріжжя в особі
Запорізької міської ради.

Законом України «Про поховання та
похоронну справу» визначено загальні
правові засади здійснення в Україні
діяльності з поховання померлих.

Частиною 1 та пунктом 2 частини 2 статті 8
Закону України "Про поховання та
похоронну справу" встановлено, що
організація діяльності в галузі
поховання померлих здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері житлово-комунального
господарства, іншими центральними
органами виконавчої влади, місцевими
органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування та їх
виконавчими органами.

Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері житлово-комунального
господарства, в межах своєї
компетенції затверджує необхідний
мінімальний перелік вимог щодо порядку
організації поховання і ритуального
обслуговування населення.

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про поховання та
похоронну справу» надання ритуальних
послуг відповідно до необхідного
мінімального переліку окремих видів
ритуальних послуг здійснюється
ритуальними службами або за договором
про надання ритуальних послуг
суб'єктами господарювання інших форм
власності.

Відповідно до пунктів 5, 8 «Типового
положення про ритуальну службу в
Україні», затвердженого наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
19.11.2003 № 193, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 8 вересня
2004 року за № 1110/9709, ритуальна служба
здійснює функції, делеговані органами
місцевого самоврядування (утримання
кладовищ, реєстрування поховання та
перепоховання, безоплатне виділення
місця для поховання тощо), та
забезпечує укладання договорів про
надання ритуальних послуг із
суб'єктами господарювання, які виявили
бажання працювати на ринку ритуальних
послуг.

Відповідно до пункту 8.1 «Типового
положення про ритуальну службу в
Україні суб'єкт господарювання, що
виявив бажання працювати на ринку
ритуальних послуг, має подати до
територіальної ритуальної служби
відповідну заяву щодо укладання
договору про надання ритуальних послуг
на ім'я її керівника та долучити до
заяви (засвідчені в установленому
порядку копії) такі документи: копію
довідки про включення до ЄДРПОУ для
юридичної особи або довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера
для фізичної особи; копію свідоцтва про
державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності; перелік
послуг, що пропонуються для надання
суб'єктом господарювання; режим роботи
та номер телефону. Протягом 14 робочих
днів з дня отримання заяви
територіальна ритуальна служба
укладає з суб'єктом господарювання
договір про надання послуг при
наявності всього переліку документів,
передбачених цим пунктом. Безпідставна
відмова в укладанні договору не
допускається, вона повинна бути
аргументована.

Рішення Комісії міськвиконкому, на які
посилається позивач, носять
рекомендаційний характер, тобто не є
обов'язковими до виконання.
Законодавством України у сфері
похоронної справи не передбачено право
ритуальної служби відмовляти суб'єкту
господарювання в укладанні договору
про надання ритуальних послуг, у
зв'язку з тим, що він не надавав таких
послуг в попередньому періоді.

Відповідно до статті 179 Господарського
кодексу України при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі примірного договору,
рекомендованого органом управління
суб'єктам господарювання для
використання при укладенні ними
договорів, коли сторони мають право за
взаємною згодою змінювати окремі
умови, передбачені примірним
договором, або доповнювати його зміст.

Примірний договір про надання
ритуальних послуг наведений у додатку
до Типового положення про ритуальну
службу в Україні.

Отже, при відсутності затвердженого
органами місцевого самоврядування
типового договору про надання
ритуальних послуг, суб'єкти
господарювання можуть укладати
зазначені договори з ритуальною
службою на підставі Примірного
договору.

Враховуючи, що рішення Комісії носять
рекомендаційний характер, тобто не є
обов'язковими до виконання,
законодавством України у сфері
похоронної справи не передбачено право
ритуальної служби відмовляти суб'єкту
господарювання в укладанні договору
про надання ритуальних послуг, у
зв'язку з відсутністю затвердженого
органами місцевого самоврядування
типового договору про надання
ритуальних послуг, відмову ФОП ОСОБА_2 в
укладанні договору про надання
ритуальних послуг не можливо вважати
обґрунтованою.

Приписами статті 4 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»
встановлено, що органи
адміністративно-господарського
управління та контролю зобов'язані
сприяти розвитку конкуренції та не
вчиняти будь - яких неправомірних дій,
які можуть мати негативний вплив на
конкуренцію.

Відповідно до частини першої статті 15
Закону України «Про захист економічної
конкуренції» антиконкурентними діями
органів влади, органів місцевого
самоврядування, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю є прийняття
будь яких актів (рішень, наказів,
розпоряджень, постанов тощо), надання
письмових чи усних вказівок, укладання
угод або будь - які інші дії чи
бездіяльність органів влади, органів
місцевого самоврядування, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, які призвели
або можуть призвести до недопущення,
усунення, обмеження чи спотворення
конкуренції.

За таких обставин, суд погоджується з
доводами відповідача, що дії СКП
«Запорізька ритуальна служба», які
полягають у безпідствних відмовах ФОП
ОСОБА_2 в укладанні договору про
надання ритуальних послуг, є
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
пунктом 3 статті 50, частиною першою
статті 15 Закону України «Про захист
економічної конкуренції», у вигляді
антиконкурентних дій органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, які можуть
призвести до обмеження конкуренції на
ринку ритуальних послуг у м. Запоріжжя.

Суд вважає безпідставними доводи
позивача, щодо того що адміністративна
колегія перевищила свої повноваження
при прийняті рішення від 16.10.2013 р. №
47-рш, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
визначено, що Антимонопольний
комітет України є державним органом із
спеціальним статусом, метою діяльності
якого є забезпечення державного
захисту конкуренції у підприємницькій
діяльності.

Згідно з преамбулою Закону України "Про
захист економічної конкуренції" даний
Закон визначає правові засади
підтримки та захисту економічної
конкуренції, обмеження монополізму в
господарській діяльності і
спрямований на забезпечення
ефективного функціонування економіки
України на основі розвитку
конкурентних відносин.

На підставі статті 48 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
за результатами розгляду справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення, в тому числі про:
визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції; припинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції; зобов'язання органу влади,
органу місцевого самоврядування,
органу адміністративно-господарського
управління та контролю скасувати або
змінити прийняте ним рішення чи
розірвати угоди, визнані
антиконкурентними діями органів влади,
органів місцевого самоврядування,
органів
адміністративно-господарського
управління та контролю; визнання
суб'єкта господарювання таким, що
займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку; примусовий поділ
суб'єкта господарювання, що займає
монопольне (домінуюче) становище на
ринку; накладення штрафу; блокування
цінних паперів; усунення наслідків
порушень законодавства про захист
економічної конкуренції, тощо.

Отже, доводи позивача про те, що
прийнявши рішення відповідач фактично
вирішив переддоговірний спір є
необґрунтованими. Оскільки відповідач
лише в межах наданої йому компетенції
визнав необґрунтованими причини
відмови в укладанні договору з
ФОП ОСОБА_2 та зобов'язав позивача
припинити порушення законодавства про
захист економічної конкуренції.

Частиною 1 ст. 59 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
передбачено, що підставами для зміни,
скасування чи визнання недійсними
рішень органів Антимонопольного
комітету України є: неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
справи; недоведення обставин, які мають
значення для справи і які визнано
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
Порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для зміни,
скасування чи визнання недійсним
рішення тільки за умови, якщо це
порушення призвело до прийняття
неправильного рішення.

Також у п.2 роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 26.01.2000 р.
№ 02-5/35 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсним актів державних чи
інших органів" зазначено: "Підставами
для визнання акта недійсним є
невідповідність його вимогам чинного
законодавства та /або визначений
законом компетенції органі, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі."

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано належних та
обґрунтованих доказів, які б свідчили
про наявність підстав, для визнання
недійсним рішення адміністративної
колегії Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
47-рш від 16.10.2013 р.

Заперечення відповідача враховані
судом при вирішенні спору.

З урахуванням вищенаведеного, заявлені
позовні вимоги є необґрунтованими,
документально не доведені та
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, в задоволені
позову відмовляється повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України,
враховуючи міру та ступінь вини кожної
із сторін у доведені спору до суду,
судові витрати залишаються за
позивачем та до відшкодування не
присуджуються.

Керуючись ст., ст. 22, 32, 33, 34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Спеціалізованого
комунального підприємства "Запорізька
ритуальна служба", м. Запоріжжя до
Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Запоріжжя відмовити повністю.

Повне рішення оформлено і підписано у
відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК
України "06" лютого 2014 р.

Суддя
Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.