ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 р. Справа № 909/106/14
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Максимів Т. В. ,
при секретарі судового засідання
Конашенко О. В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: державного підприємства
"Делятинське лісове господарство",
вул.16-Липня, 11, смт. Делятин,
Надвірнянський район,
Івано-Франківська область, 78442

до відповідача: приватного
акціонерного товариства "Серін-Ліс",
вул.Руднєва,95,смт.Делятин,
Надвірнянський район,
Івано-Франківська область,78442

про стягнення 151371,80 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: представник Куций О.С.,
(довіреність № 225 від 25.02.13 )

від відповідача: представник Солонина
Р.Д., (довіреність № 100214/1 від 10.02.14 )

ВСТАНОВИВ:

державне підприємство "Делятинське
лісове господарство" звернулося до
господарського суду з позовом до
приватного акціонерного товариства
"Серін-Ліс" про стягнення 151371,80
грн.

Позовні вимоги мотивовано порушенням
виконання відповідачем прийнятих на
себе зобов"язань згідно договорів №57-А
купівлі-продажу необробленої деревини
від 19.03.13 та №97-А купівлі-продажу
необробленої деревини від 18.06.13 щодо
строку оплати вартості отриманої
лісопродукції та обґрунтовано
приписами статей 509, 538, 610,693
Цивільного та 173,193, 230 та 231
Господарського кодексів України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлений позов з
підстав, викладених у позовній заяві,
та пояснив, що в ході ревізії
фінансово-господарської діяльності ДП
"Делятинський лісгосп" за період з 01.01.11
по 01.09.13 Контрольно-ревізійним
управлінням в Івано-Франківській
області виявлено порушення вимог п.7.1
договорів №57-А та 97-А купівлі-продажу
необробленої деревини щодо строків
оплати ПрАТ "Серін Ліс" отриманої
лісопродукції, тому, керуючись ч.2 ст.231
ГК України позивачем нараховано пеню в
розмірі 0,1% на суму 151371,80 грн. за
вказаними договорами.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у відзиві на позов
вх.№2150/14 від 11.02.14 щодо позову
заперечив в частині стягнення пені,
вказав на те, що відповідачем були
порушені строки оплати отриманої
деревини, тобто зобов"язання
відповідача перед позивачем є
грошовими, а положення ч.2 ст.231 ГК
України застосовуються у випадку
прострочення не грошового
зобов"язання.

Розглянувши матеріали справи із
врахуванням вимог Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
стосовно розгляду справи упродовж
розумного строку, всебічно і повно
з"ясувавши всі обставини, на яких
ґрунтуються вимоги, давши оцінку
доказам, які мають значення для справи,
вислухавши представників сторін, суд
вважає за правильне взяти до уваги
наступне.

19.03.13 та 18.06.13 між сторонами у справі
укладено договори купівлі-продажу
необробленої деревини №57-А та №97-А.

За умовами даних договорів продавець
(позивач) за результатами проведених
аукціонів із продажу ресурсів
необробленої деревини заготівлі
другого та третього кварталів 2013 року
зобов"язався передати у власність на
умовах франко-верхній склад продавця
лісопродукцію, а покупець (відповідач),
у свою чергу, зобов"язався прийняти
товар і оплатити його вартість в
порядку і на умовах, які передбачені
цими договорами (п.1.1договорів).

Пунктами 7.1 даних договорів сторони
погодили порядок розрахунків, згідно
яких платіж (передоплата 100% вартості)
здійснюється шляхом банківського
переказу коштів на розрахунковий
рахунок продавця за кожну партію
товару, згідно виставленого
рахунку-фактури протягом 5-ти
календарних днів з дати пред"явлення
рахунку до сплати.

З матеріалів справи (зокрема, акта
звірки заборгованості станом на 30.11.13
та банківських виписок) та пояснень
представника позивача у судовому
засіданні вбачається, та не
заперечується відповідачем, що
розрахунки за отриману лісопродукцію
відповідачем здійснено у повному
обсязі, однак з порушенням строку
розрахунків, визначеного п.7.1 спірних
договорів.

У зв"язку з порушенням відповідачем
договірних зобов"язань, керуючись ст.231
Господарського кодексу України,
позивачем нараховано 151371,80 грн. пені ( з
яких 104185,70грн. згідно договору №67-А за
період з 01.04.13 по 31.07.13 та 47186,13грн. згідно
договору №97-А за період з 08.07.13 по 15.11.13).

В силу статті 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки

виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно ст.173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
відносин у сфері господарювання з
підстав, передбачених ГК України, в
силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші тощо), а
інший суб'єкт (управнена сторона, у тому
числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Наведена правова норма
кореспондується зі ст.509 Цивільного
кодексу України: зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна

сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов"язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом; зобов"язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230
ГК України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктами 9.2. спірних договорів
встановлено, що у випадку
ненадходження коштів на рахунок
продавця протягом терміну,
передбаченого у п.7.1 договорів,
покупець втрачає право на придбання
неоплаченої партії товару. Неоплачена
партія товару не буде поставлена в
наступних декадах кварталу, протягом
яких діють договори.

Частиною 2 ст. 231 ГК України, на підставі
якої позивачем здійснено розрахунок
штрафних санкцій, передбачено, що у
разі якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо
якості (комплектності) товарів (робіт,
послуг) стягується штраф у розмірі
двадцяти відсотків вартості неякісних
(некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1 відсотка вартості товарів (робіт,
послуг), з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

Застосування до боржника, який порушив
господарське зобов'язання, штрафної
санкції передбаченої абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК
України допускається за сукупності
таких умов: якщо інший розмір певного
виду штрафних санкцій не передбачений
договором або законом; якщо, порушено
господарське зобов'язання, в якому хоча
б одна сторона є суб'єктом
господарювання, що належить до
державного сектора економіки; якщо
допущено прострочення виконання не
грошового зобов'язання, пов'язаного з
обігом (поставкою) товарів, виконанням
робіт, наданням послуг, з вартості яких
і вираховується у відсотковому
відношенні розмір пені.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного суду України від
20.12.2010р. у справі № 06/113-38 та від 06.12.2010р. у
справі № 42/562 та постановах Вищого
господарського суду України від 06.02.13 у
справі №5011-19/10975-2012 та від 23.07.13 у справі
№5006/11/235/2012.

Таким чином, наявність прострочення
виконання не грошового зобов'язання є
однією з умов застосування абз. 3 ч. 2 ст.
231 ГК України при визначенні розміру
штрафних санкцій.

Однак, оскільки у спірних
правовідносинах має місце саме
порушення грошового зобов'язання
(порушення відповідачем строків оплати
отриманого товару, встановлених
договором), то підстави для
застосування вказаної норми щодо
визначення розміру санкцій відсутні, а
договорами від 19.03.13 та 18.06.13 №57-А та
№97-А купівлі-продажу необробленої
деревини конкретного виду
відповідальності у вигляді пені у
певному розмірі за порушення грошового
зобов'язання не передбачено.

Враховуючи вимоги закону та беручи до
уваги встановлені господарським судом
обставини, відсутні правові підстави
для стягнення з відповідача штрафних
санкцій.

Судові витрати, відповідно до приписів
ст.49 ГПК України, залишити за позивачем.

На підставі вищевикладеного, у
відповідності до ст.124 Конституції
України, Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ст.ст.11, 509, 525, 526, 610 Цивільного Кодексу
України, ст.ст.173, 216, 230, 231
Господарського кодексу України,
керуючись ст.ст. 49, ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

в позові державного підприємства
"Делятинське лісове господарство" до
приватного акціонерного товариства
"Серін-Ліс" про стягнення 151371,80 грн.
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 14.02.14

Суддя
Максимів Т. В.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"________________
Максимів Т. В. 14.02.14