м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
УХВАЛА

Справа № 50/318-б-46/536-2012 03.02.2014

За заявоюТовариства з обмеженою
відповідальністю "Кофе-Ательє"До
Приватного підприємства "Розмарин"
(ідентифікаційний код
25397777)Пробанкрутство
Суддя
Омельченко Л.В.

Представники:

Від боржникаКучак Ю.Ф. - ліквідатор Від
голови комітету кредиторів:
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпровська
плодоовочева база" - не з'явився;Від
кредитора Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кофе-Ательє" -
Калинюк Ю.Ю. за довіреність
(довіреність від 25.04.2012 р.)Від осіб, які
заявили кредиторські вимоги до
боржника: 1. Публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк" - Титаренко О.О. (довіреність від
21.11.2013 р.); 2. Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк" -
Капацин А.В. (довіреність від 17.12.2013 р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду
міста Києва знаходиться справа №
50/318-б-46/536-2012 про банкрутство Приватного
підприємства "Розмарин" на стадії
ліквідації боржника, визнаного
банкрутом постановою від 22.07.2013 р. у
порядку ст. 22 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з ухвалою від 13.01.2014 р. розгляд
справи № 50/318-б-46/536-2012 та розгляд по суті
заявлених до банкрута кредиторських
вимог Публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк" і
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" було відкладено на 03.02.2014
р., зобов'язано вказаних осіб та
ліквідатора банкрута надати суду
витребувані, але не подані додаткові
докази у справі.

У судове засідання, призначене на 03.02.2014
р., з'явився ліквідатор банкрута -
арбітражний керуючий Кучак Ю.Ф. та
представники Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кофе-Ательє",
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" і Публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк".

У ході розгляду заяви Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
від 22.10.2013 р. представник банку
підтримав заявлені вимоги та просив
суд:

- внести окремо до реєстру вимог
кредиторів Приватного підприємства
"Розмарин" відомості про нерухоме майно
боржника, яке на підставі іпотечного
договору від 16.11.2007 р. № 02-10/3835,
укладеного між Публічним акціонерним
товариством "Укрсоцбанк" та Приватним
підприємством "Розмарин", є предметом
забезпечення виконання зобов'язань
Калити Андрія Миколайовича за
договором кредиту від 16.11.2007 р. № 10-29/4658,
а саме: нежилі приміщення у літ. "А" з № 1
по № 18, № 13-а, № 17-а (групи приміщень №
66), загальною площею 248,50 кв.м., що
знаходяться за адресою: м. Київ, вул.
Алма-Атинська, 54;

- не включати до складу
ліквідаційної маси Приватного
підприємства "Розмарин" майно банкрута,
що є предметом забезпечення на
підставі іпотечного договору від 16.11.2007
р. № 02-10/3835;

- продаж нерухомого майна
Приватного підприємства "Розмарин", що
є предметом забезпечення на підставі
іпотечного договору від 16.11.2007 р. №
02-10/3835, здійснити в установленому
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" порядку
виключно після отримання попереднього
погодження від ПАТ "Укрсоцбанк" щодо
ціни та способу реалізації заставного
майна;

- кошти, отримані від реалізації в
установленому порядку нерухомого
майна Приватного підприємства
"Розмарин", що є предметом забезпечення
на підставі іпотечного договору від
16.11.200 р. № 02-10/3835, використати виключно
для задоволення вимог щодо погашення
заборгованості Калити А.М. за договором
кредиту від 16.11.2007 р. № 10-29/4658.

Згідно зі звітом ліквідатора та
наданим ним поясненнями у ході
судового засідання, вимоги Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
визнаються правомірними, розрахунок
банку - обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, до
реєстру вимог кредиторів, поданого до
суду 25.11.2013 р., ліквідатор вніс окремо
вимоги Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" до Калити А.В.
на суму 3 907 802,97 грн., які забезпечені
заставою майна Приватного
підприємства "Розмарин".

На заяву Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" судом було
отримано заперечення від кредитора у
справі - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кофе-Ательє",
представник якого у ході розгляду
вимог банку категорично заперечував
проти їх задоволення посилаючись на ст.
33 Закону України "Про іпотеку" та
зазначаючи, що Публічне акціонерне
товариство "Укрсоцбанк" не подало
жодного документу, який би
встановлював його право на іпотечне
майно, на невідповідність вимог банку,
заявлених до Приватного підприємства
"Розмарин", ст. 35 Закону України "Про
іпотеку", на неподання банком доказів
вручення Калиті А.М. та Приватному
підприємству "Розмарин" доказів
вручення вимог про сплату боргу за
кредитним договором, на неподання
банком оцінки іпотечного майна, що
перешкоджає зверненню стягнення на
предмет іпотеки.

Крім того, представник Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кофе-Ательє" вимагав застосувати
строки позовної давності до вимог
банку, заявлених до боржника.

Заслухавши пояснення представників та
ліквідатора, дослідивши матеріали
справи та вивчивши подані докази, суд
встановив, що 16.11.2007 р. між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку "Укрсоцбанк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Укрсоцбанк", в
якості кредитора та Калитою Андрієм
Миколайовичем в якості позичальника
було укладено договір кредиту № 10-29/4658,
за умовами якого кредитор зобов'язався
надати позичальнику грошові кошти на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання у сумі 300 000,0
доларів США, зі сплатою 13,5 процентів
річних та комісій. Строк повернення
кредиту - 15.11.2017 р.

Згідно з п. 1.3 договору в якості
забезпечення виконання позичальником
своїх зобов'язань перед кредитором
щодо повернення кредиту, сплати
нарахованих процентів, комісій,
можливої неустойки (пені, штрафу), а
також інших витрат щодо задоволення
вимог кредитора за договором, кредитор
укладає іпотечний договір з майновим
поручителем Закритим акціонерним
товариством "Розмарин",
правонаступником якого є боржник у
справі № 50/318-б-46/536-2012, де предметом
іпотеки виступає нерухоме майно:
нежитлове приміщення, площею 248,5 кв.м.,
що розташоване за адресою: м. Київ, вул..
Алма-Атинська, 54, заставною вартістю 2
550 250,00 грн.

16.11.2007 р. між банком, позичальником та
його майновим поручителем - Закритим
акціонерним товариством "Розмарин",
правонаступником якого є Приватне
підприємство "Розмарин" укладено
іпотечний договір № 02-10/3835
(реєстраційний номер 4395), за умовами
якого іпотекодавець (боржник у справі)
передає в іпотеку іпотекодержателю
(банк) в якості забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за основним
зобов'язанням (договором кредиту №
10-29/4658 від 16.11.2007 р.), укладеним між
іпотекодержателем і позичальником
(Калитою А.М.), нерухоме майно, а саме:
нежилі приміщення з № 1 (один) по № 18
(вісімнадцять), № 13-а (тринадцять літера
"А"), № 17-а (сімнадцять літера "А") група
приміщень № 66 (шістдесят шість),
загальною площею 248,50 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Алма-Атинська, 54.

Згідно з п. 1.2 іпотечного договору
заставна вартість предмету іпотеки за
згодою сторін становить 2 550 250,00 грн.,
що еквівалентно 505 000,00 доларів США.

Виходячи з положень п. 1.4 та п. 1.5
іпотечного договору переданим в
іпотеку майном забезпечується
виконання зобов'язань позичальника
кредитних коштів перед банком щодо
повернення кредиту у розмірі 300 000,00
доларів США, сплати відсотків за
користування кредитом, сплата можливої
неустойки (пені, штрафу), а також
витрати іпотекодержателя, пов'язані зі
зверненням стягнення на предмет
іпотеки, на утримання і збереження і
страхування предмету іпотеки і можливі
збитки.

Реєстрація обтяження майна боржника за
вищевказаним іпотечним договором
підтверджується наявним у матеріалах
справи витягом з Державного реєстру
іпотек та витягом з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна.

Виконання банком обов'язку з надання
кредитних коштів позичальнику також
підтверджується наявними у матеріалах
справи належними доказами -
меморіальним ордером № 12-23 від 16.11.2007 р.

Як встановлено судом, у зв'язку з
простроченням Калити А.М. за кредитним
договором щодо сплати відсотків за
користування кредитом у червні 2013 року
Публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк" направило позичальнику та
його майновому поручителю вимоги про
виконання прийнятих на себе
зобов'язань з посиланням на п.п. 3.2.6.2
договору кредиту від 16.11.2007 р., де
встановлено, що у разі невиконання
(неналежного виконання) позичальником
своїх обов'язків кредитор має право
вимагати від позичальника
дострокового виконання ним своїх
зобов'язань протягом 30-ти календарних
днів від дня отримання позичальником
письмової вимоги про повернення
кредиту, сплати процентів, комісій, а
також можливої неустойки (пені, штрафу)
та з посиланням на п. 3.3.15 договору, де
закріплено, що позичальник на вимогу
кредитора у випадках, передбачених у
п.п. 2.10.3, 3.2.5, 3.2.6.2 кредитного договору,
достроково протягом 30-ти календарних
днів після отримання позичальником
письмової вимоги кредитора, повернути
кредит, сплатити проценти, комісії,
можливу неустойку (пеню, штраф).

Доказів належного виконання Калитою
А.М. грошових зобов'язань за кредитним
договором від 16.11.2007 р. суду подано не
було.

У письмовій вимозі, адресованій Калиті
А.М., Публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк" вимагало не пізніше 30-ти
днів з дня її отримання, виконати
порушене зобов'язання за договором
кредиту № 10-29/4658 від 16.11.2007 р. щодо
сплати грошових коштів на загальну
суму 480 239,33 долари США та посилалося на
можливість вчинення дій зі звернення
стягнення на заставлене майно.

У письмовій вимозі, адресованій
Приватному підприємству "Розмарин",
Публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк" вимагало не пізніше 30-ти
днів з дня її отримання за умови
невиконання Калитою А.М. зобов'язань за
договором кредиту, передати у
власність банку предмет іпотеки шляхом
укладення договору про задоволення
вимог іпотеко- держателя у рахунок
погашення заборгованості позичальника
за договором кредиту № 10-29/4648 від 16.11.2007
р.

В якості доказів надсилання вказаних
вимог суду було подано фіскальні чеки
від 10.06.2013 р.

Як встановлено судом, направлення
вимог Приватному підприємству
"Розмарин" відбувалося від імені банку
за двома відомими йому адресами
боржника, в тому числі, за адресою
місцезнаходження юридичної особи, але
поштові відправлення не були вручені з
незалежних від банку причин (копії
конвертів, довідок поштового
відділення про причини повернення
(досилання) поштового відправлення
форми № 20 в матеріалах справи).

Калитою А.М. вимога банку була отримана,
що підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення, копія
якого залучена до матеріалів справи.

Станом на 03.02.2014 р. від Калити А.М. або ж
від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кофе-Ательє", яке
заперечує необхідність визнання
негрошових вимог Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк",
доказів виконання законних вимог
позикодавця за договором кредиту №
10-29/4648 від 16.11.2007 р. до суду не надійшло.

Як слідує з Глави 49 Цивільного кодексу
України застава - є одним з видів
забезпечення виконання зобов'язань, до
яких відповідно до чинного
законодавства належать неустойка,
порука, гарантія, притримання і
завдаток. У свою чергу, іпотека - це вид
застави нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи, а заклад - застава
рухомого майна, що передається у
володіння заставодержателя або за його
наказом - у володіння третій особи.

Згідно зі ст. 572 Цивільного кодексу
України в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

З структурно-системного аналізу
параграфу 6 глави 49 Цивільного кодексу
України слідує, що види застави
розрізняються між собою зокрема,
майном, що передається кредиторові
(заставодержателю), способами
звернення стягнення на предмет
застави, формами вчинення тощо.

Спеціальним нормативним актом -
Законом України "Про іпотеку" у ч. 1 ст. 5
визначено, що предметом іпотеки може
бути, зокрема, нерухоме майно належить
іпотекодавцю на праві власності.

За твердженнями Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк",
Калита А.М. порушив грошові
зобов'язання за договором кредиту та
заборгував 488 903,16 доларів США, що
еквівалентно 3 907 802,97 грн., а оскільки
Приватне підприємство "Розмарин" є
майновим поручителем позичальника
грошових коштів - Калити А.М., банк має
бути включений до реєстру вимог
кредиторів боржника окремо у порядку
абз. 2 ч. 6 ст. 14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Розмір заявлених до боржника вимог
наведений у заяві Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк",
розрахунком який було проведено станом
на 29.05.2013 р., що включає в себе наступні
сумі:

- 270 000,00 доларів США, що
еквівалентно 2 158 110,00 грн. кредитних
коштів;

- 176 413,35 доларів США, що
еквівалентно 1 410 071,91 грн. відсотків
за користування кредитом;

- 19 032,78 доларів США, що
еквівалентно 152 128,99 грн. пені за
несвоєчасне повернення кредиту;

- 23 457,03 доларів США, що
еквівалентно 187 492,07 грн. пені за
несвоєчасне повернення відсотків.

28.11.2013 р. Публічним акціонерним
товариством "Укрсоцбанк" було подано до
суду детальний розрахунок суми
заборгованості Калити А.М. з
відображенням періодів нарахування
всіх складових заборгованості та
штрафних санкцій станом на 21.11.2013 р., де
суми відтоків та пені є більшими.

Заперечень щодо розрахунку банку судом
отримано не було.

У ст. 554 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 572 Цивільного кодексу
України в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
ст. 12 цього Закону.

У разі порушення провадження у справі
про відновлення платоспроможності
іпотекодавця або визнання його
банкрутом або при ліквідації юридичної
особи - іпотекодавця іпотекодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет іпотеки незалежно від настання
строку виконання основного
зобов'язання, якщо іпотекодержатель і
правонаступник іпотекодавця не
досягнуть згоди про інше (ч. 2 ст. 33).

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 26 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" усі види
майнових активів (майно та майнові
права) банкрута, які належать йому на
праві власності або повного
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси, за винятком
об'єктів житлового фонду, в тому числі
гуртожитків, дитячих дошкільних
закладів та об'єктів комунальної
інфраструктури, які в разі банкрутства
підприємства передаються в порядку,
встановленому законодавством, до
комунальної власності відповідних
територіальних громад без додаткових
умов і фінансуються в установленому
порядку.

Речі, визначені родовими ознаками, що
належать банкруту на праві володіння
або користування, включаються до
складу ліквідаційної маси.

Майно банкрута, що є предметом застави,
включається до складу ліквідаційної
маси, але використовується виключно
для першочергового задоволення вимог
заставодержателя.

З системного аналізу наведених вище
положень законодавства слідує, що в
межах провадження у справі Приватного
підприємства "Розмарин" Публічним
акціонерним товариством "Укрсоцбанк"
не заявлялися до боржника
безпідставні грошові вимоги за
договором кредиту № 10-29/4648 від 16.11.2007 р.,
а були правомірно заявлені вимоги про
включення до реєстру вимог кредиторів
окремо як до майнового поручителя
Калити А.М.

У зв'язку з порушенням провадження у
справі про банкрутство майнового
поручителя боржника та відкриття щодо
нього ліквідаційної процедури,
спеціальними по відношенню до
правовідносин іпотедодавця та
іпотеекодержателя стають норми Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", якими
регулюється порядок реалізації
активів підприємства - боржника, у
зв'язку з чим, всі заперечення
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кофе-Ательє"
видаються недоречними та
безпідставними.

Крім того, вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кофе-Ательє" із застосування строків
позовної даності до заяви Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
судом відхиляються, оскільки
відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 267
Цивільного кодексу України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Сторонами спірних правовідносин за
договором кредиту № 10-29/4648 від 16.11.2007 р.
та іпотечним договором № 02-10/3835 від
16.11.2007 р. не було подано до суду заяву
про застосування наслідків спливу
строків позовної давності.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кофе-Ательє" не є
стороною спірних правовідносин за
договором кредиту № 10-29/4648 від 16.11.2007 р.
та іпотечним договором № 02-10/3835 від
16.11.2007 р., а тому суд не вбачає правових
підстав для застосування у даному
випадку приписів ч. 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України.

Згідно з абз. 2 ч. 6 ст. 14 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
розпорядник майна зобов'язаний окремо
внести до реєстру вимоги кредиторів,
які забезпечені заставою майна
боржника, згідно з їх заявами, а за їх
відсутності, - згідно з даними обліку
боржника, а також внести окремо до
реєстру відомості про майно боржника,
яке є предметом застави згідно з
державним реєстром застав.

Оскільки до вимог заставних кредиторів
не застосовуються положення щодо
строків заявлення до суду вимог до
боржника, що підлягають окремому
внесенню до реєстру вимог кредиторів, а
також у зв'язку з тим, що на стадії
ліквідаційної процедури ведення
реєстру віднесено до повноважень
ліквідатора, суд вважає за доцільне
частково задовольнити заяву
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк", шляхом внесення окремо до
реєстру вимог кредиторів Приватного
підприємства "Розмарин" відомостей про
нерухоме майно боржника, яке на
підставі іпотечного договору від 16.11.2007
р. № 02-10/3835, укладеного між Публічним
акціонерним товариством "Укрсоцбанк"
та Приватним підприємством "Розмарин",
є предметом забезпечення виконання
зобов'язань Калити Андрія Миколайовича
за договором кредиту від 16.11.2007 р. №
10-29/4658, а саме: нежилі приміщення в літ.
"А" з № 1 по № 18, № 13-а, № 17-а (групи
приміщень № 66), загальною площею 248,50
кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ,
вул. Алма-Атинська, 54.

Зважаючи на погоджену сторонами
іпотечного договору від 16.11.2007 р. №
02-10/3835 заставну вартість переданого в
іпотеку майна, при внесенні до реєстру
вимог кредиторів відомостей про
нерухоме майно боржника, яке є
предметом забезпечення виконання
зобов'язань Калити А.М. за договором
кредиту від 16.11.2007 р. № 10-29/4658 слід
керуватися сумою у розмірі 2 550 250,00
грн., в межах якої Приватне
підприємство "Розмарин" поручилося
перед банком. У зв'язку з чим, реєстр
вимог кредиторів підлягає
дооформленню.

При цьому, решта вимог банку судом
відхилюється, оскільки майно
Приватного підприємства "Розмарин", яке
є предметом забезпечення на підставі
іпотечного договору від 16.11.2007 р. №
02-10/3835, не може не включатися до складу
ліквідаційної маси, адже підприємство
перебуває на стадії ліквідації у межах
провадження у справі про банкрутство.

Вимоги щодо продажу такого нерухомого
майна виключно після отримання
попереднього погодження від ПАТ
"Укрсоцбанк" щодо ціни та способу
реалізації заставного майна та про
спрямування отриманих від його
реалізації коштів виключно для
задоволення банку випливають з
приписів чинного законодавства,
зокрема, Цивільного кодексу України,
Закону України "Про заставу" та Закону
України "Про іпотеку", а тому винесення
з цього приводу судового рішення
видається недоцільним.

Враховуючи все вищевикладене,
керуючись Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.ст. 32, 77, 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Внести окремо до реєстру вимог
кредиторів Приватного підприємства
"Розмарин" відомості про нерухоме майно
боржника, яке на підставі іпотечного
договору від 16.11.2007 р. № 02-10/3835,
укладеного між Публічним акціонерним
товариством "Укрсоцбанк" та Приватним
підприємством "Розмарин", є предметом
забезпечення виконання зобов'язань
Калити Андрія Миколайовича за
договором кредиту від 16.11.2007 р. № 10-29/4658,
а саме: нежилі приміщення в літ. "А" з № 1
по № 18, № 13-а, № 17-а (групи приміщень №
66), загальною площею 248,50 кв.м., що
знаходяться за адресою: м. Київ, вул.
Алма-Атинська, 54.

Суддя
Л.В. Омельченко