ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.02.14р. Справа № 904/8246/13

За позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства теплових
мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий
Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 5 238 161,40 грн.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача - представник не з'явився

від відповідача - представник не
з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулось до
господарського суду з позовом до
комунального підприємства теплових
мереж "Криворіжтепломережа" про
стягнення 5 238 161 грн.40 коп., з яких 2659 181
грн. 48 коп. - основний борг, сума на яку
збільшився борг внаслідок інфляційних
процесів у розмірі 1 252 051 грн. 58 коп.,
сума 3% річних у розмірі 326 836 грн. 25 коп.
та пеня у розмірі 1 000 092 грн. 09 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору №06/10-2380БО-5 від 20.12.2010 року
на закупівлю природного газу за
державні кошти, в частині оплати
поставленого природного газу.

Ухвалою господарського суду від 10.12.2013
року, порушено провадження у справі, а
розгляд справи призначено на 14.01.2014р.

14.01.2014 року представник позивача в
судове засідання не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином, до судового засідання
надіслав на адресу суду телеграму,
якою просив суд відкласти розгляд
справи, у зв'язку з неможливістю явки
представника в судове засідання.(а.с.165)

Представник відповідача до судового
засідання надав відзив на позовну
заяву, яким частково заперечив проти
позову, просив суд зменшити розмір пені
до 25% (250 023 грн. 02 коп.), у зв'язку з тим, що
споживання газу по договору №06/10-2380БО-5
від 20.12.2010 року на закупівлю природного
газу за державні кошти, здійснювалось
виключно для потреб установ та
організацій, що фінансуються з
державного та місцевих бюджетів, а
також інших суб'єктів господарювання.
Відповідач зазначає, що за 2013 рік
дебіторська заборгованість
відповідача становить - 192 071, 1 тис. грн.
У відзиві на позов, відповідач просив
суд позов задовольнити частково,
стягнути з комунального підприємства
теплових мереж "Криворіжтепломережа"
борг в сумі 2659 181 грн. 48 коп., 25% пені - 250
023 грн. 02 коп., сума 3% річних у розмірі
326 836 грн. 25 коп. та 1 230 778 грн. 12 коп. -
інфляційних втрат.(а.с.166)

Ухвалою господарського суду від 14.01.2014
року розгляд справи відкладено на
04.02.2014р., у зв'язку з неявкою
представника позивача в судове
засідання.

04.02.2014р. в судовому засіданні в
присутності представників сторін
оголошено перерву до 06.02.2014 року.

06.02.2014 року представники сторін в
судове засідання не з'явились, про час
та місце проведення судового засідання
повідомлені належним чином, що
підтверджується протоколом судового
засідання від 04.02.2014 року.

Згідно з п. 3.9.1. Постанови Вищого
господарського суду України від 26.12.11р.
№ 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.У разі
присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
ГПК), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

Суд вважає, що позивач та відповідач не
скористалися своїм правом на участь у
судовому засіданні та вважає можливим
розглянути справу за відсутності
представників сторін, оскільки останні
повідомлені про час та місце судового
засідання належним чином, а матеріали
справи містять достатньо документів
необхідних для вирішення спору по суті
та прийняття обґрунтованого рішення.

Відповідно до п.3.9.2. Постанови Вищого
господарського суду України від 26.12.11р.
№ 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

06.02.2014р. в порядку ст. 85 ГПК України, у
судовому засіданні прийнято рішення.

Дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між дочірньою компанією "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (постачальник) та
комунальним підприємством теплових
мереж "Криворіжтепломережа" (покупець)
укладено договір №06/10-2380-БО-5 від 20.12.2010
року про закупівлю природного газу за
державні кошти, відповідно до умов
якого постачальник зобов'язується
поставити покупцеві імпортований
природний газ, а покупець
зобов'язується прийняти і оплатити
природний газ в обсязі, зазначеному у
пункті 1.2 цього договору. Газ, що
постачається за даним договором,
використовується покупцем виключно
для вироблення теплової енергії для
потреб установ та організацій, що
фінансуються з державного та місцевих
бюджетів, а також інших суб'єктів
господарювання. Використання газу
покупцем для інших потреб не є
предметом даного договору. (а.с. 113-118)

Відповідно до п. 1.2 договору (в редакції
додаткової угоди № 4 від 30.08.2011 року)
постачальник передає покупцю в період
з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року природний
газ (надалі - газ) з урахуванням
вартості його транспортування в обсязі
до 80310,112 тис.м3, в тому числі по місяцях:
у січні - 12999,454 тис.м3, у лютому - 13507,198
тис.м3, у березні - 11361,166 тис.м3, у квітні -
3078,055 тис.м3, у травні - 1310,644 тис.м3, у
червні - 580,219 тис.м3, у липні - 494,855 тис.м3,
з 1 по 5 серпня - 74,521тис.м3, у вересні - 0,000
тис.м3, у жовтні - 6195,000 тис.м3, у листопаді
- 12970,000 тис.м3, у грудні - 17739,000 тис.м3,
разом 80310,112тис.м3. Постачання
природного газу з 06.08.2011 року по 30.09.2011
року буде здійснюватись за окремим
договором у зв'язку із набуттям
чинності Закону України від 07.07.2011 року
№ 3609-VІ.

Цей договір набирає чинності з дати
підписання та скріплення печатками
сторін, але не раніше ніж через 14 днів
(п'ять робочих днів у разі застосування
процедури закупівлі з підстав,
визначених пунктом 3 частини другої
Закону України "Про здійснення
державних закупівель") з дня
опублікування у державному офіційному
друкованому виданні з питань державних
закупівель відомостей про рішення
Уповноваженого органу про погодження
процедури закупівлі в одного учасника,
поширює свою дію на відносини, що
фактично склалися між сторонами з
01.01.2011 року і діє у частині поставки
газу по 31.12.2011 року включно, а у частині
розрахунків за газ - до їх повного
здійснення (п.10.1 договору).

Додатковою угодою № 5 від 03.10.2011 року
сторони домовились вважати договір
№06/10-2380-БО-5 від 20.12.2010 року припиненим в
частині поставки природного газу з
01.10.2011 року. (а.с.125)

Відповідно до п. 5.2. договору, сторони
узгодили місце поставки газу, а саме:
постачальник передає газ покупцеві на
комерційному вузлі/вузлах обліку газу
покупця або за відсутності їх у покупця
- на вузлі/вузлах обліку
газотранспортного підприємства
(надалі - пункти приймання-передачі).

Право власності на газ переходить від
постачальника до покупця в пунктах
приймання - передачі. Після переходу
права власності на газ покупець несе
всі ризики і бере на себе всю
відповідальність, пов'язану з правом
власності на газ. (п. 5.2.1 договору)

На підставі п.6.1.2 договору, покупець
зобов'язаний підписувати акт
приймання-передачі газу, поставленого
постачальником покупцеві у
відповідному місяці поставки.

На виконання вимог укладеного між
сторонами договору, позивач передав, а
відповідач прийняв обумовлений
договором природний газ на загальну
суму 135 783 252 грн. 43 коп., про що між
сторонами підписані акти
приймання-передачі природного газу для
вироблення теплової енергії для потреб
установ та організацій, що
фінансуються з державного та місцевих
бюджетів, а також інших суб'єктів
господарювання:

- за січень 2011 року від 31.01.2011 року на
суму 39959905,61 грн. (а.с. 126-127);

- за лютий 2011 року від 28.02.2011 року на суму
41520694,43 грн. (а.с. 128-129);

- за березень 2011 року від 31.03.2011 року на
суму 34923860,72 грн. (а.с. 130-131);

- за квітень 2011 року від 30.04.2011 року на
суму 10578511,66 грн. (а.с. 132-133);

- за травень 2011 року від 31.05.2011 року на
суму 4504358,39грн. (а.с. 134-135);

- за червень 2011 року від 30.06.2011 року на
суму 1994068,81 грн. (а.с. 136-137);

- за липень 2011 року від 31.07.2011 року на
суму 2000581,98 грн. (а.с. 138-139);

- за серпень 2011 року від 31.08.2011 року на
суму 301270,83 грн. (а.с.140-141).

Відповідно до пункту 4.1 договору,
розрахунки проводяться шляхом
поетапної оплати у такому порядку:

- перша оплата в розмірі 34% від вартості
запланованих місячних обсягів
постачання газу проводиться не пізніше
10 числа місяця поставки;

- подальші оплати проводяться
плановими платежами по 33% від вартості
запланованих місячних обсягів
постачання газу проводяться до 20 та 30
(31) числа місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
спожиті обсяги газу здійснюється на
підставі акта приймання-передачі газу
до 10 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи відповідач розрахувався за
отриманий природний газ частково, на
загальну суму 133 124 070 грн. 95 коп. та з
порушенням строку, встановленого п.4.1.
договору, що і стало підставою для
звернення позивача до господарського
суду.

На підставі пункту 7.3.1 договору, у разі
порушення покупцем умов пункту 4.1 цього
договору покупець зобов'язується (крім
суми заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу, позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі 1
000 092 грн. 09 коп.

На підставі статті 625 Цивільного
кодексу України, у зв'язку з порушенням
відповідачем строків оплати за
прийнятий природний газ, позивач
нарахував відповідачу 3% річних у сумі
326 836 грн. 25 коп. та суму на яку
збільшився борг внаслідок інфляційних
процесів у розмірі 1 252 051 грн. 58 коп.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, з наступних підстав:

Сторони є суб'єктами господарювання,
тому відповідно до положень ст.ст. 4,
173-175 і 193 ГК України до прав і обов'язків
сторін, що виникли на підставі
зазначеного договору і є
господарськими зобов'язаннями, мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином і у
встановлений договором строк, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк. (ст. 530 ЦК України
)

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідно до
наявного у справі відзиву на позов
(а.с.166), комунальне підприємство
теплових мереж "Криворіжтепломережа"
визнало суму основного боргу у розмірі
2 659 181 грн. 48 коп.

Право відповідача визнати позов
повністю або частково передбачено
статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно зі статтею 78 Господарського
процесуального кодексу України
визнання позову відповідачем
викладається в адресованій
господарському суду письмовій заяві,
що долучається до справи.

Відповідно до частини 5 статті 78
Господарського процесуального кодексу
України, у разі визнання відповідачем
позову господарський суд приймає
рішення про задоволення позову за
умови, що дії відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Дії відповідача в частині визнання
суми основного боргу не суперечать
законодавству, не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб, з огляду на що господарський суд
приймає визнання позову відповідачем в
частині суми основного боргу.

Враховуючи викладене, суд вважає
правомірними та такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі позовні
вимоги про стягнення з відповідача на
користь позивача основного боргу в
сумі 2 659 181 грн. 48 коп.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача суми на яку
збільшився борг внаслідок
інфляційних процесів у розмірі 1 252 051
грн. 58 коп. та сума 3% річних у розмірі 326
836 грн. 25 коп., суд зазначає наступне:

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Тому підставою відповідальності за
грошовим зобов'язанням є сам факт
порушення зобов'язання, який полягає в
неповерненні відповідних грошових
коштів у строк, і цей факт є вирішальним
для застосування такої
відповідальності.

Суд, перевіривши наданий позивачем
розрахунок інфляційних втрат за період
з лютого 2011 року по червень 2013 року,
доходить до висновку, що позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
інфляційних втрат у розмірі 1252051 грн. 58
коп. підлягають задоволенню частково
на суму 1251976 грн. 85 коп.

Контррозрахунок суми інфляційних
збитків (а.с.170), наданий відповідачем,
не приймаються судом, оскільки
позивачем заявлений до стягнення
період з лютого 2011 року по червень 2013
року, а відповідачем проведений
розрахунок за період з лютого 2011 року
по вересень 2013 року, тобто включаючи
період, який не заявлений позивачем.

Виходячи з того, що факт отримання
відповідачем природного газу від
позивача є доведеним матеріалами
справи, а оплата за поставлений
природний газ відповідачем проведена
була з порушенням встановленого у
договорі строку, що доведено позивачем
шляхом надання належних доказів та не
заперечується відповідачем,
перевіривши наданий позивачем
розрахунок 3% річних за неналежне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань, суд вважає, що позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача суми 3% річних у розмірі 323
836 грн. 25коп. - підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача пені у розмірі
1 000 092 грн. 09 коп. суд
враховує наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 216-217, 230-231
ГК України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до статті 611 ЦК України
одним із наслідків порушення
зобов'язання є сплата неустойки.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

На підставі п.7.3.1 договору, яким
передбачено, що у разі порушення
покупцем умов пункту 4.1 цього договору
покупець зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

Строк позовної давності за цим
договором та до вимог про стягнення
неустойки встановлюється тривалістю у
3 роки. Неустойка нараховується за
шість місяців, що передують моменту
звернення з претензією або позовом
(пункт 9.3 договору).

Суд перевіривши нарахування позивачем
пені за порушення відповідачем строків
оплати за спірним договором,
відповідно до наявного у справі
розрахунку (а.с.52-67) на загальну суму 1 000
092 грн. 09 коп., вважає що вона підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Однак, враховуючи надане відповідачем
клопотання, яким відповідач просить
суд зменшити розмір пені до 25%,
обґрунтовуючи своє клопотання тим, що
споживання газу по договору №06/10-2380БО-5
від 20.12.2010 року на закупівлю природного
газу за державні кошти, здійснювалось
виключно для потреб установ та
організацій, що фінансуються з
державного та місцевих бюджетів, а
також інших суб'єктів господарювання.
Також, відповідач звертає увагу, що за
2013 рік дебіторська заборгованість
відповідача становить - 192 071, 1 тис. грн.
Таким чином, як вказує відповідач, у
зв'язку з тим, що бюджетні та
госпрозрахункові організації мають
заборгованість за спожиті послуги
теплопостачання перед відповідачем,
підприємство відповідача не змогло
розрахуватися з позивачем вчасно та в
повному обсязі.

Дослідивши вищезазначене клопотання
відповідача, суд доходить до висновку,
що воно підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до статті 233 Господарського
кодексу України та пункту 3 частини 1
статті 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд має право зменшити
розмір штрафних санкцій (штрафу, пені).

Санкції за прострочку виконання
грошових зобов`язань передбачені
статтями 217, 230, 231 Господарського
кодексу України. При цьому, частина 1
статті 229 Господарського кодексу
України встановлює виняток із
загального правила статті 218
Господарського кодексу України та
статті 614 Цивільного кодексу України,
які закріплюють принцип вини як
підставу відповідальності боржника. За
невиконання грошового зобов`язання
боржник відповідає, хоч би його
виконання стало неможливим не тільки в
результаті його винних дій або
бездіяльності, а і внаслідок дії
непереборної сили або простого
випадку. Тобто, боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання чи
неналежне виконання грошового
зобов'язання за будь-яких обставин.

Вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551 Цивільного
кодексу України і статтею 233
Господарського кодексу України (пункт
3.17.4 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Приймаючи до уваги майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні, враховуючи статус
відповідача (основним предметом
діяльності підприємства є постачання
пари, гарячої води та кондиційованого
повітря), який використовує придбаний
газ виключно для потреб опалення, а
також те, що сплата штрафних санкцій у
повному обсязі, в даному випадку,
зачіпає не лише майнові інтереси
відповідача, а й інші інтереси, зокрема,
можливість постачання теплової
енергії населенню, бюджетним установам
та організаціям, також враховуючи той
факт, що позовні вимоги про стягнення
основного боргу - визнані відповідачем,
господарський суд вважає за можливе на
підставі пункту 3 частини 1 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України зменшити розмір пені на 50 % від
належної до стягнення, що буде
становити 500 046 грн. 06 коп.

Отже, факт неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за договором,
щодо своєчасної оплати за поставлений
природний газ встановлено судом та
доведено матеріалами справи.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
судовий збір у разі зменшення судом
розміру неустойки покладається на
відповідача повністю, без урахування
зменшення неустойки.

Згідно з ч.2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача,
без урахування зменшення неустойки,
так як зазначена сума зменшена на
підставі п.3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України. Таким
чином, з відповідача підлягає
стягненню судовий збір в розмірі 68
820 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства
теплових мереж "Криворіжтепломережа"
(50000, Дніпропетровська область, м.
Кривий Ріг, пр. Дежньова, 9 ) на користь Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України» (04116, м.
Київ, вул. Шолуденка, 1, №7001 в
Київській ФПАТКБ «Південпромбанк» м.
Київ, МФО 320876, ) суму
основного боргу у розмірі 2 659 181 грн. 48
коп., інфляційні втрати у розмірі 1 251 976
грн. 85 коп., суму 3% річних у розмірі 326 836
грн. 25 коп. пеню у розмірі 500 046 грн. 06 коп.
та суму сплаченого судового збору у
розмірі 68 820 грн. 00 коп.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскаржене протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Л.П. Кармазіна Повне рішення
складено 06.02.2014р.