ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року Справа № 916/1817/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,
Волковицької Н.О., Рогач Л.І.за участю
представників сторін:
позивачаКаретної Є.В., представник за
дов. від 02.01.2014рокувідповідачане
з'явився, про час і місце слухання
справи повідомлений належним
чиномрозглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства "Криворізький залізорудний
комбінат"на постановувід 07.11.2013 року
Одеського апеляційного господарського
судуу справі № 916/1817/13 господарського
суду Одеської областіза позовом
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний
комбінат"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Веста
Сервіс"простягнення 19 697,97
грн.ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року Публічне акціонерне
товариство "Криворізький залізорудний
комбінат" звернулось до господарського
суду Одеської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Веста Сервіс" про
стягнення 19 697,97 грн. штрафу за
порушення строків поставки товару
визначених умовами договору.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 04.09.2013 року (суддя
Мостепаненко Ю.І.) залишеним без змін
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 07.11.2013 року
(головуючий суддя Колоколов С.І., судді
Разюк Г.П., Петров М.С.) позовні вимоги
задоволено частково, присуджено до
стягнення з відповідача на користь
позивача 12 299,36 грн. штрафу та
відповідні витрати по сплаті судового
збору. В решті позовних вимог
відмовлено.

Публічне акціонерне товариство
"Криворізький залізорудний комбінат"
звернулось до Вищого господарського
суду України із касаційною скаргою №
53-02/8867 від 21.11.2013 року, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Одеської області від 04.09.2013 року та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 07.11.2013 року та
прийняти нове рішення яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Скаржник вважає, що рішення та
постанова господарських судів
прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а саме: статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
статтей 549, 627 та 628 Цивільного кодексу
України, статтей 230, 231 та 232
Господарського кодексу України.

Також, за твердженням заявника, судами
попередніх інстанцій необґрунтовано
здійснено перерахунок суми штрафу,
який не відповідає умовам пункту 6.2
договору, безпідставно розбито
непоставлений обсяг пального та його
вартість на частини і не враховано
останній день поставки.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
заслухавши суддю - доповідача та
присутнього у судовому засіданні
представника позивача, перевіривши в
межах вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу
України наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в постанові у даній
справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 14.02.2013 року між Публічним
акціонерним товариством "Криворізький
залізорудний комбінат" (покупець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Веста Сервіс"
(постачальник) укладено договір
поставки № 330 (а.с.8-11), за умовами якого,
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець прийняти й оплати товар, у
порядку й на умовах, передбачених даним
договором (пункт 1.1 договору).

Пунктом 6.2 договору передбачено, що за
порушення погоджених строків поставки,
а також за прострочення строку
повернення внесеної покупцем
передоплати, чи вартості товару, який
не було поставлено постачальник
сплачує покупцеві штраф, у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, від
суми не поставленого у строк товару, за
кожен день прострочення.

Постачальник зобов'язується не пізніше
доби, з моменту одержання заявки
покупця, направити покупцеві письмове
підтвердження одержання заявки за
допомогою поштового зв'язку на адресу
покупця або засобами факсимільного
зв'язку по номеру зазначеному у
реквізитах покупця (пункт 3.5 договору).

За змістом пункту 3.6 договору, заявка
також може бути подана покупцем через
представника. При цьому на
підтвердження прийняття заявки,
посадова особа постачальника вказує
свою посаду, прізвище по батькові й
проставляє свій підпис із накладенням
печатки постачальника на екземплярі
заявки покупця.

На виконання умов договору поставки,
сторонами була підписана специфікація
№ 3 від 27.03.2013 року (а.с. 13), якою сторони
погодили умови поставки товару, а саме,
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець прийняти й оплатити
дизельне пальне підвищеної якості
(ЄВРО) літня марка А, В, С ДСТУ 4840:2007 у
кількості 600 тон, за ціною 8 791,66 грн. за
тону (без ПДВ) на загальну суму 6 329 995,20
грн. (з урахуванням ПДВ). Допускається
відхилення кількості товару, що
поставляється +/- 10% (пункт 1
специфікації).

За умовами пункту 4 специфікації, строк
поставки товару: 1-2-й квартал 2013 року, 1
цистерна (55-60 тон бензовозними нормами)
протягом 1 календарного дня з моменту
направлення термінової заявки покупця,
об'єм, що залишився протягом 7-14
календарних днів з моменту заявки. За
згодою сторін поставка може
здійснюватися партіями.

Поданою заявкою № 53-15/кт-387 від 27.03.2013
року (а.с. 24) позивач просив відповідача
здійснити поставку 55-60 тон дизельного
палива на протязі 1 календарного дня -
27.03.2013 року., 540-545 тон - до 05.04.2013 року,
згідно поданої специфікації та на
умовах вищевказаного договору.

Як встановлено місцевим та апеляційним
господарським судом відповідачем
порушено строки поставки товару, а
саме:

- з 29.03.2013 по 31.03.2013 року прострочення
склало 3 дні на суму 123 688,10 грн. на яку
нарахована сума штрафу у розмірі 152,49
грн.;

- 11.04.2013 року недопоставлений обсяг
палива становить 429,608 тон на суму 4 532
360,96 грн., на яку нарахована сума штрафу
у розмірі 1 862,61 грн.;

- з 12.04.2013 року по 17.04.2013 року
недопоставлений обсяг палива
становить 393,56 тон на суму 4 152 254,85
грн. та нарахована сума штрафу у
розмірі 10 327,94 грн.;

-18.04.2013 року недоставлений обсяг палива
склав 10.684 тон на суму 112 716,11 грн. та
штраф складає 46,32 грн.

Таким чином, судами попередніх
інстанцій встановлено, що відповідач в
період з 28.03.2013 по 19.04.2013 року поставив
позивачу дизельне пальне в загальному
обсязі 598,268 тон, яке останнім прийнято
та підтверджується видатковими
накладними (а.с.16-25).

Позивач звернувся із позовом до
господарського суду Одеської області
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Веста Сервіс" штрафу
у розмірі 19 697,97 грн. за порушення
строків поставки товару.

Господарські суди попередніх
інстанцій задовольнили позовні вимоги
частково шляхом стягнення з
відповідача штрафу в розмірі 12 299,36 грн.,
оскільки позивачем здійснено невірний
розрахунок штрафу відносно строків
порушення зобов'язання поставки товару
встановивши невірний період
прострочення, але при цьому, ні суд
першої інстанції ні апеляційний суд не
врахували вимоги пункту 6.2 договору,
згідно з яким за порушення погоджених
строків поставки, а також за
прострочення строку повернення
внесеної "Покупцем" передоплати, чи
вартості товару, який не було
поставлено, "Постачальник" сплачує
"Покупцеві", штраф у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, від суми не
поставленого у строки товару, за кожен
день прострочення, та не встановили
строк у який товар повинен бути
поставлений.

Так, суди не звернули увагу на те, що
згідно пункту 3 договору, специфікація,
яка містить базові умови поставки,
передбачає поставку об'єму, що
залишився протягом 7-14 календарних днів
з моменту заявки.

Позивач кінцевий строк поставки
зазначив 10.04.2013 року. В свою чергу суди
ці доводи не спростували, але
зобов'язання, виконане з порушенням
вказаного строку враховували при
розрахунку суми штрафу, яка підлягає
стягненню.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що господарськими судами
першої та апеляційної інстанції при
розгляді справи та прийнятті судових
рішень не взято до уваги та не надано
належної правової оцінки всім доказам
у справі в їх сукупності, що, враховуючи
суть спору, свідчить про порушення норм
процесуального права, які
унеможливлюють встановлення обставин,
що є суттєвими для вирішення спору по
суті, а касаційна інстанція позбавлена
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені попередніми судовими
інстанціями чи відхилені ними,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази рішення та постанова у
справі підлягають скасуванню з

передачею справи на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Заперечення позивача стосовно дня
фактичного виконання зобов'язання,
який на його думку, є днем прострочення
касаційна інстанція не приймає до
уваги, оскільки воно суперечить пункту
1.9 Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" № 14 від
17.12.2013 року.

Під час нового розгляду справи
господарському суду необхідно
врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати і перевірити всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінити
докази, що мають юридичне значення
для її розгляду і вирішення спору по
суті, і в залежності від встановленого,
правильно визначити норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняти обґрунтоване і законне
судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, пунктом 3 статті 1119,
статтею 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської
області від 04.09.2013 року та постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 07.11.2013 року у справі № 916/1817/13
господарського суду Одеської області
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
господарського суду Одеської області.

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" задовольнити
частково.

Головуючий суддя
Т. Дроботова

С у д д і
Н. Волковицька

Л. Рогач