ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року Справа № 914/3510/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючого),

Гончарука П.А. (доповідача),

Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу товариства
з обмеженою відповідальністю «ЄвроГен
- Україна» на рішення господарського
суду Львівської області від 29 жовтня 2013
року та постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 12
грудня 2013 року у справі № 914/3510/13 за
позовом приватного підприємства
«Данвіс» до товариства з обмеженою
відповідальністю «ЄвроГен - Україна»
про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року приватне
підприємство «Данвіс» звернулося до
господарського суду Львівської
області з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю «ЄвроГен -
Україна» про стягнення 50 000 грн.
основного боргу, посилаючись на
порушення відповідачем зобов'язання
щодо оплати поставленого товару по
накладній від 26 лютого 2013 року № РП-0000066
та судових витрат.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 29 жовтня 2013
року, залишеним без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 12 грудня 2013
року у справі № 914/3510/13 позов приватного
підприємства «Данвіс» задоволено
повністю. Стягнуто з товариства з
обмеженою відповідальністю «ЄвроГен -
Україна» на користь приватного
підприємства «Данвіс» 50 000 грн.
основного боргу, 1 720,50 грн. судового
збору.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення
господарськими судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить постановлені у справі судові
рішення скасувати і передати справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Сторони не скористались правом на
участь у судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи касаційної скарги, суд вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, приватним підприємством
«Данвіс» на адресу товариства з
обмеженою відповідальністю
«ЄвроГен-Україна» було виставлено
рахунок № СФ-0000045 від 8 лютого 2013 року на
оплату товару на загальну суму 197 500,00
грн.

Згідно накладної від 26 лютого 2013 року №
РН-0000066 відповідач отримав від позивача
товар на загальну суму 197 500,00 грн.

Товар був отриманий представником
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЄвроГен - Україна»
на підставі довіреності від 26 лютого 2013
року №13.

Відповідач частково виконав
зобов'язання щодо оплати отриманого
товару, у зв'язку з чим, позивач
направив відповідачу претензію від 11
липня 2013 року про погашення
заборгованості в розмірі 60 000,00 грн., яка
виконана відповідачем частково на суму
10 000, 00 грн.

Відповідач не виконав взяті на себе
договірні зобов'язання, в частині
здійснення розрахунків за отриманий
товар в сумі 50 000,00 грн., що стало
підставою для звернення приватного
підприємства «Данвіс» з відповідним
позовом.

Встановивши викладені обставини, суд,
керуючись нормами ст.ст. 33, 34,
Господарського процесуального кодексу
України, ст. 193 Господарського кодексу
України, ч.1 ст. 509, ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530,
ст. 610, ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу
України, ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» дійшов висновку,
що видаткова накладна від 26 лютого 2013
року № РН-0000066 та довіреність від 26
лютого 2013 року №13 відповідають нормам
чинного законодавства, є належними
доказами здійснення господарської
операції, у зв'язку з чим у відповідача
виник обов'язок щодо оплати
поставленого позивачем товару.

З таким рішенням місцевого суду
погодився й суд апеляційної інстанції,
залишивши його без змін.

Висновок попередніх судових інстанцій
про необхідність задоволення позову
приватного підприємства «Данвіс» є
законним, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
фактичним обставинам і наявним
матеріалам справи, а доводи касаційної
скарги його не спростовують.

Доводи скаржника щодо відсутності між
сторонами по справі договірних
зобов'язань та недотримання письмової
форми при вчиненні правочину, є
безпідставними, оскільки вони були
предметом дослідження в судах
попередніх інстанцій і в рішеннях
міститься їх спростування, яке є
правильним.

З огляду на викладене, підстав для
зміни або скасування постановлених у
справі судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «ЄвроГен -
Україна» залишити без задоволення, а
рішення господарського суду
Львівської області від 29 жовтня 2013 року
та постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 12 грудня 2013
року у справі № 914/3510/13- без змін.

Головуючий
М.І. Остапенко

Судді
П.А. Гончарук

Л.В. Стратієнко