Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "05" лютого 2014 р.
Справа № 906/1733/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Кравець С.Г.,

при секретарі Гекалюк О.І.,

за участю представників сторін:

від позивача: Добровольського А.С. -
представника за довіреністю від
30.08.2013р.,

Кухарець О.В. -
директора,

від відповідача: Хижняк Н.І. -
представника за довіреністю №26/9 від
02.01.2013р.,

в порядку ст.30 ГПК України в судовому
засіданні приймав участь Гордійчук
Ярослав Володимирович (довіреність №5
від 09.01.2014р.) - представник КП "Агентство
з управління майном",

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гусар" (м.Житомир)

до Виконавчого комітету Житомирської
міської ради (м.Житомир)

про скасування рішення №115 від 20.03.2013р.

Строк вирішення спору продовжувався за
клопотанням відповідача, відповідно до
ч.3 ст. 69 ГПК України.

З оголошеною в судовому засіданні
28.01.2014р. перервою до 05.02.2014р., відповідно
до ст.77 ГПК України.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гусар" звернулось до
господарського суду з позовом до
Виконавчого комітету Житомирської
міської ради про скасування рішення
Виконавчого комітету Житомирської
міської ради №115 від 20.03.2013р.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 25.11.2013р.
позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гусар" прийнято до
розгляду, порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
10.12.2013р. та витребувано документи
необхідні для розгляду справи.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 10.12.2013р. у
зв'язку із неявкою в судове засідання
10.12.2013р. представників сторін,
заявленим позивачем клопотанням про
відкладення розгляду справи, розгляд
справи відкладено на 18.12.2013р.

У зв'язку із неявкою в судове засідання
18.12.2013р. представника позивача,
заявленим позивачем клопотанням про
відкладення розгляду справи, ухвалою
від 18.12.2013р. господарський суд відклав
розгляд справи на 14.01.2014р.

Ухвалою від 14.01.2014р., зважаючи на
заявлені представником відповідача
клопотання, господарський суд
продовжив строк вирішення спору на 15
днів, відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України,
відклав розгляд справи на 28.01.2014р., а
також у порядку ст.30 ГПК України
викликав в судове засідання для дачі
пояснень повноважного представника КП
"Агентство з управління майном".

В судовому засіданні 28.01.2014р.
оголошувалась перерва до 05.02.2014р.,
відповідно до ст.77 ГПК України.

Під час розгляду справи представники
позивача в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали у повному обсязі з
підстав, викладених у позовній заяві.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилається на те, що всі обов'язки
орендаря за договором оренди
нерухомого майна №1042 від 01.04.2010р., у
тому числі щодо сплати орендної плати
ТОВ "Гусар" виконувало вчасно і в
повному обсязі. Приміщення, що є
предметом спору, є одним із кращих
підприємств побутової сфери, яке надає
свої послуги малозабезпеченим членам
міської громади.

Позивач вказує, що вартість
орендованого майна станом на 01.04.2010р.
становить 210045,00грн. У відповідності до
п.6.1. договору, позивачем, з дозволу
орендодавця, за власні кошти здійснені
ремонтно-будівельні роботи в
орендованому приміщенні. Були
проведенні невід'ємні поліпшення стану
орендованого приміщення (в тому числі
невід'ємні поліпшення - в системі
опалення та водопостачання) на суму, що
перевищує 25 процентів його вартості, що
підтверджується кошторисом, актом
приймання виконаних робіт. При цьому,
зазначає, що невід'ємні поліпшення
орендованого майна - це здійснені
орендарем заходи, спрямовані на
покращення фізичного (технічного
стану) орендованого майна та (або) його
споживчих якостей, відокремлення який
призведе до зменшення його ринкової
вартості. Пунктом 51 Закону України "Про
державну програму приватизації",
передбачено, що орендар одержує право
на викуп орендованого ним майна, якщо
орендарем за згодою орендодавця
здійснено за рахунок власних коштів
поліпшення орендованого майна, яке
неможливо відокремити від
відповідного об'єкта без завдання йому
шкоди, вартістю не менше як 25 відсотків
залишкової (відновної за вирахуванням
зносу) вартості майна (будівлі, споруди,
приміщення).

Позивач стверджує, що внаслідок
вищевказаних дій, ТОВ "Гусар" було
зроблено невід'ємні поліпшення
орендованого майна за власні кошти на
суму, яка значно більше 25% вартості
об'єкту), у зв'язку з чим, враховуючи
норми ст.12 Закону України "Про
приватизацію державного майна", за
змістом якої ініціатива щодо
приватизації може виходити також і від
покупців, позивач має право звернутись
до власника майна з заявою про
включення нежилого приміщення до
переліку об'єктів, що підлягають
приватизації шляхом викупу. Програма
приватизації безпосередньо стосується
і орендованих позивачем нежилих
приміщень, розташованих за адресою:
м.Житомир, вулиця Велика Бердичівська,
буд. №27-а, оскільки вони є комунальною
власністю. Відповідно до п.5 Програми
приватизації, орендовані позивачем
приміщення належать до групи А, як
окреме індивідуально визначене майно.
Згідно з п. 48 Державної програми
приватизації, продаж об'єктів групи А
здійснюється відповідно до Закону
України "Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)" та цієї програми. Стаття
7 Закону України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" передбачає, що включення
об'єктів малої приватизації до
переліків об'єктів, що перебувають у
комунальній власності та підлягають
приватизації, зокрема і шляхом викупу,
здійснюється відповідно до Державної
та місцевих програм чи з ініціативи
відповідних органів приватизації або
покупців приватизації.

Позивач посилається на те, що маючи всі
законні підстави на приватизацію
(шляхом викупу) орендованого ТОВ "Гусар"
спірного приміщення, з метою
забезпечення майнових прав на
проведені поліпшення об'єкта оренди та
реалізації першочергового права на
приватизацію шляхом викупу, останній
звернувся у грудні місяці 2012 року до
міськради з пропозицією про включення
орендованого ним приміщення,
розташованого за адресою: місто
Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд.
№ 27-а до програми приватизації та
продовження договору оренди на період
дооформлення приватизаційних
документів.

Зазначає, що оскаржуваним рішенням
відповідач відмовив ТОВ "Гусар" в
укладанні договору оренди щодо
нежитлових приміщень площею 45,8кв.м. за
адресою вул. Велика Бердичівська, 27-а, у
зв'язку з закінченням строку, на який
його (договір) було укладено, та
порушенням істотних умов договору,
хоча на момент прийняття зазначеного
рішення позивачем умови договору не
порушувались і всі орендні платежі
було сплачено. Приміщення, які є
предметом договору оренди позивачем
постійно орендується орендарем, для
однієї ж і тієї ж мети, тобто під
перукарню та на протязі останніх 30
років, і є одним із кращих підприємств
побутової сфери. В зв'язку з цим,
позивач вважає, що прийняте
відповідачем рішення є безпідставним.

Під час розгляду справи представник
відповідача в судовому засіданні проти
позову заперечила, з підстав
викладених у відзиві на позовну заяву.
У відзиві на позовну заяву Виконавчий
комітет Житомирської міської просить
відмовити в задоволенні позовної заяви
за безпідставністю. Зокрема,
відповідач посилається на те, що
відповідно до Положення про оренду,
методику розрахунку та порядок
використання плати за оренду майна
комунальної власності територіальної
від 30.08.2012р. №429, питання використання
нерухомого майна на умовах оренди
підлягає розгляду на комісії у справах
використання нежилих приміщень
комунальної власності міста. На
виконання вимог вказаного положення,
заяву позивача про продовження
договору оренди приміщень по
вул.В.Бердичівській, 27-а, було винесено
на розгляд комісії у справах
використання нежилих приміщень,
засідання якої відбулось 12.02.2013 року.
Згідно з довідкою орендодавця, станом
на день розгляду питання про
продовження строку дії договору у
позивача існувала заборгованість по
орендній платі, що підтверджувало
неналежне виконання умов договору
оренди і стало підставою для відмови в
продовженні договору. На підставі
рекомендацій комісії у справах
використання нежилих приміщень
комунальної власності міста,
відповідно до Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", рішенням Виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 20.03.2013р.
№15 ТОВ "Гусар" було відмовлено в
продовженні договору оренди на новий
строк у зв'язку із неналежним
виконанням умов договору оренди.

Також, відповідач зазначає, що
проведені ТОВ "Гусар" поліпшення не є
беззаперечною підставою для
продовження договору оренди.

Вказує, що положення Законів України
"Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)" та "Про
Державну програму приватизації" не
регулюють спірні правовідносини, що
виникли з орендних відносин і не можуть
бути застосовані як підстава для
задоволення позовної заяви ТОВ "Гусар".

Під час розгляду справи викликаний в
порядку ст.30 ГПК України представник КП
"Агентство з управління майном"
Гордійчук Я.В. в судовому засіданні
пояснив, що у періоди з квітня 2010р. по
листопад 2010р. та з вересня 2012р. по
березень 2013р. позивачем сплата
орендних платежів за даним договором
здійснювалась несвоєчасно. Вказав, що
на засіданні комісії у справах
використання нежилих приміщень
комунальної власності міста, що
відбулося 12.02.2013р. та на якому
розглядалось питання про продовження
строку договору оренди нерухомого
майна №1042 від 01.04.2010р., головний
бухгалтер доповіла, що станом на день
розгляду даного питання, у позивача
існувала заборгованість по орендній
платі, що підтверджувало неналежне
виконання позивачем умов договору
оренди і стало підставою для відмови в
продовженні дії договору.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі рішення Виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 25.03.2010р.
№228, 01 квітня 2010 року між Комунальним
підприємством "Агентство з управління
майном" (орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Гусар"
(орендар) укладено договір оренди
нерухомого майна №1042 від (а.с.106-107),
згідно з умовами якого орендодавець
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування нежилі приміщення
під перукарню, за адресою м.Житомир,
вул.В.Бердичівська, 27-а, що знаходиться
на балансі КВЖРЕП №3, вартість яких
визначена шляхом проведення
незалежної оцінки і становить 210045,00грн.
без ПДВ, загальною площею 45,8кв.м. з
орендною платою у розмірі 93,97грн. за
1кв.м без ПДВ за базовий місяць
розрахунку (п.1.1. договору).

У пункті 2.1. договору сторони
передбачили, що вступ орендаря у
користування приміщенням настає
одночасно з підписанням сторонами
даного договору та акту
прийому-передачі вказаного приміщення.

За актом прийому-передачі приміщення
орендованого ТОВ "Гусар" від 01.04.2010р.
Балансоутримувач - КВЖРЕП №3 передав, а
відповідач прийняв в строкове платне
користування нежилі приміщення під
перукарню, за адресою м.Житомир, вул.
В.Бердичівська, 27-а, що знаходиться на
балансі КВЖРЕП №3, вартість яких
визначена шляхом проведення
незалежної оцінки і становить 210045,00грн.
без ПДВ станом на 31.08.2007р., загальною
площею 45,8кв.м. (а.с.108).

В розділі 3 договору сторони погодили
розмір орендної плати та порядок
розрахунків, а в розділах 5,6 договору
сторони визначили права та обов'язки
сторін тощо.

Згідно пункту 8.1. договору, даний
договір діє з 01 квітня 2010р. по 01 березня
2013р.

Пунктом 8.6. договору сторони погодили,
що дія даного договору припиняється,
зокрема, внаслідок закінчення строку,
на який він був укладений.

Відповідно до п.8.2. договору, зміна або
розірвання даного договору можуть мати
місце за погодженням сторін. Зміни та
доповнення, що вносяться,
розглядаються сторонами протягом 20
днів. Одностороння відмова від
виконання договору та від внесення
змін не допускається.

Умовами п. 8.4 договору сторони погодили,
що заявка орендаря на продовження
договору повинна бути надана
орендодавцю за два місяці до
закінчення строку договору (п.8.4.
договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
28.01.2013р. ТОВ "Гусар" звернулося до КП
"Агентство з управління майном"
Житомирської міської ради із заявою
від 25.01.2013р. про продовження договору
оренди нерухомого майна, площею 45,8кв.м.,
за адресою: вул.В.Бердичівська, 27-а, для
використання під перукарню на строк 2
роки 11 місяців (а.с.63).

Відповідно до Положення про оренду,
методику розрахунку та порядок
використання плати за оренду майна
комунальної власності територіальної
громади м.Житомира, затвердженого
рішенням Житомирської міської ради від
30.08.2012р. №429, питання використання
нерухомого майна на умовах оренди
підлягає розгляду на комісії у справах
використання нежитлових приміщень
комунальної власності міста.

Відповідно до вищевказаного Положення,
питання продовження договору оренди
було винесено на засідання комісії у
справах використання нежитлових
приміщень комунальної власності міста,
яке відбулося 12.02.2013р.

Слід зазначити, що відповідно до п.8.4
Додатку №1 до Положення про оренду,
методику розрахунку та порядок
використання плати за оренду майна
комунальної власності територіальної
громади м.Житомира, затвердженого
рішенням Житомирської міської ради від
30.08.2012р. за №429, передбачено, що строк
дії договору оренди може бути
продовженим на новий термін лише при
наявності відповідного дозволу
(рішення) виконавчого комітету міської
ради. При цьому, зазначені дії
оформляються новим договором.

За результатами розгляду звернення ТОВ
"Гусар" стосовно продовження договору
оренди, комісією було вирішено
відмовити в укладанні договору оренди
ТОВ "Гусар" щодо нежитлових приміщень
площею 45,8кв.м. за адресою вул. Велика
Бердичівська, 27-а у зв'язку з
закінченням строку, на який його було
укладено, та порушенням істотних умов
договору (а.с.64).

В подальшому, розглянувши звернення
юридичних та фізичних осіб та
рекомендації комісії у справах
використання нежилих приміщень
комунальної власності міста,
Виконавчий комітет Житомирської
міської ради 20.03.2013р. прийняв рішення
№115 (п.9.2), яким відмовив ТОВ "Гусар" в
укладанні договору оренди щодо
нежитлових приміщень площею 45,8кв.м. за
адресою вул. Велика Бердичівська, 27-а у
зв'язку з закінченням строку, на який
його було укладено, та порушенням
істотних умов договору (а.с.36-44).

На виконання рішення Виконавчого
комітету Житомирської міської ради №115
від 20.03.2013р. КП "Агентство з управління
майном" Житомирської міської ради
листом №436 від 28.03.2013р. повідомило
позивача про відмову в укладанні
договору оренди щодо нежитлових
приміщень площею 45,8кв.м. за адресою вул.
Велика Бердичівська, 27-а у зв'язку з
закінченням строку, на який його було
укладено, та порушенням істотних умов
договору (а.с.113).

Як вбачається з матеріалів справи, саме
відмова Виконавчого комітету
Житомирської міської ради в укладанні
договору оренди щодо нежитлових
приміщень ТОВ "Гусар" стала підставою
для звернення з позовом у даній справі.

Оцінивши подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Особливості
найму окремих видів майна
встановлюються цим Кодексом та іншим
законом (ч.3 ст.760 ЦК України).

Організаційні відносини, пов'язані з
передачею в оренду майна, що перебуває
у комунальній власності, а також
майнові відносини між орендодавцями та
орендарями щодо господарського
використання майна, яке перебуває у
комунальній власності регулюються
Законом України "Про оренду державного
та комунального майна" (ст.1 даного
Закону).

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" термін договору оренди
визначається за погодженням сторін.

Статтею 26 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
передбачено, що договір оренди
припиняється, зокрема, в разі
закінчення строку, на який його було
укладено. Аналогічна норма міститься і
в ч.2 ст.291 ГК України.

Як уже зазначалось, договір оренди
нерухомого майна №1042 від 01.04.2010р.,
укладений між КП "Агентство з
управління майном" та ТОВ "Гусар"
строком по 01 березня 2013р. (п.8.1 договору).

При цьому, переважного права орендаря
на продовження строку дії договору
оренди в договорі №1042 сторони не
передбачили.

У відповідності до ч.1 ст.285 ГК України
орендар має переважне право перед
іншими суб'єктами господарювання на
продовження строку дії договору
оренди.

Частиною 1 ст.777 ЦК України визначено, що
наймач, який належно виконує свої
обов'язки за договором найму, після
спливу строку договору має переважне
право перед іншими особами на
укладення договору найму на новий
строк.

Наймач, який має намір скористатися
переважним правом на укладення
договору найму на новий строк,
зобов'язаний повідомити про це
наймодавця до спливу строку договору
найму у строк, встановлений договором,
а якщо він не встановлений договором, -
в розумний строк.

Згідно з ч.3 ст.17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" після закінчення терміну
договору оренди орендар, який належним
чином виконував свої обов'язки за
договором, має переважне право, за
інших рівних умов, на укладення
договору оренди на новий термін, крім
випадків, якщо орендоване майно
необхідне для потреб його власника. У
разі якщо власник має намір
використовувати зазначене майно для
власних потреб, він повинен письмово
попередити про це орендаря не пізніше
ніж за три місяці до закінчення терміну
договору.

Таким чином, враховуючи вищевказані
норми, термін договору оренди майна
підлягає продовженню (укладенню на
новий строк) за наявності наступних
умов:

- орендар належним чином виконує свої
обов'язки за договором оренди майна;

- орендар повідомив орендодавця про
намір продовжити договір на новий
строк;

- за три місяці до спливу строку
договору не надійшло повідомлення від
органу, уповноваженого управляти
майном, що перебуває в оренді (власника)
про неможливість продовження дії
договору оренди у зв'язку з наміром
використовувати це майно для власних
потреб.

Як було встановлено судом, позивач
звертався до КП "Агентство з управління
майном" Житомирської міської ради
(орендодавця) з заявою про продовження
договору оренди нерухомого майна,
площею 45,8кв.м., за адресою: вул.
В.Бердичівська, 27-а, для використання
під перукарню на строк 2 роки 11 місяців,
однак рішенням Виконавчого комітету
Житомирської міської ради №115 (п.9.2.) від
20.03.2013р. відмовлено позивач в укладанні
договору оренди щодо нежитлових
приміщень площею 45,8кв.м. за адресою
вул.Велика Бердичівська, 27-а, у зв'язку з
закінченням строку, на який його було
укладено, та порушенням істотних умов
договору.

Відповідно до ч.1 ст.762 ЦК України, за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Згідно із ст.2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Пунктом 1 статті 19 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передбачено, що орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності.

Істотною умовою договору оренди є його
оплатність.

Строки внесення орендної плати
визначаються у договорі (ч.3 ст.19 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна").

Відповідно до п.3 ст.18 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" та п.6.8 договору, орендар
зобов'язаний своєчасно і у повному
обсязі сплачувати орендну плату.

Як вбачається з наданого орендодавцем
розрахунку по орендній платі ТОВ
"Гусар", позивачем під час дії договору
оренди нерухомого майна №1042 від
01.04.2010р. допускались прострочення
виконання зобов'язання по сплаті
орендної плати, тобто, порушення своїх
договірних зобов'язань в розумінні
ст.610 ЦК України (а.с.164-165).

Відповідно до положень Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" термін договору оренди
визначається за погодженням сторін (ч.1
ст.17), договір оренди припиняється,
зокрема, в разі закінчення строку, на
який його було укладено (ч.2 ст.26), у разі
закінчення строку дії договору та
відмови орендодавця від його
продовження або банкрутства орендаря,
він зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі (ч.1 ст.27).

Частина 1 статті 10 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" наводить перелік істотних умов
договору оренди. Зокрема, істотними
умовами договору оренди є термін, на
який укладається договір оренди та
виконання зобов'язань.

Відповідно до ч.3 ст.6 Цивільного
кодексу України, сторони в договорі
можуть відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд. Сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами.

Стаття 627 Цивільного кодексу України
встановлює, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК
України).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У даному випадку, як вже зазначалось,
сторони визначили строк дії договору (з
01 квітня 2010р. по 01 березня 2013р.), а також
встановили, що дія даного договору
припиняється, зокрема, внаслідок
закінчення строку, на який він був
укладений, що не суперечить нормам
чинного законодавства.

При цьому, суд зауважує, що 01.04.2010р.
сторони підписали договір без
будь-яких зауважень, отже, підписуючи
договір, позивач у відповідності з п.3
ст.181 Господарського кодексу України
погодився з його умовами, у тому числі
щодо підстав припинення дії договору.

Таким чином, позивач погодився із
встановленням терміну дії договору
оренди до 01.03.2013р. та його припиненням у
зв'язку із закінченням строку, на який
він був укладений.

Із рішення Виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 20.03.2013р.
№115 "Про оренду комунального майна та
внесення змін в рішення
міськвиконкому", яким відмовлено ТОВ
"Гусар" в укладанні договору оренди
щодо нежитлових приміщень площею
45,8кв.м. за адресою вул. Велика
Бердичівська, 27-а (п.9.2), вбачається, що
воно прийнято саме у зв'язку із
закінченням строку договору оренди, на
який його було укладено, та порушенням
істотних умов договору.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.60 Закону України "Про
місцеве самоврядування", районні та
обласні ради від імені територіальних
громад сіл, селищ, міст здійснюють
управління об'єктами їхньої спільної
власності, що задовольняють спільні
потреби територіальних громад. Органи
місцевого самоврядування від імені та
в інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Частиною 3 ст. 9 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передбачено, що органи,
уповноважені управляти майном, що
належить Автономній Республіці Крим
або перебуває у комунальній власності,
розглядають подані матеріали і
протягом п'ятнадцяти днів після
надходження матеріалів повідомляють
підприємство про своє рішення (надання
дозволу щодо укладення договору оренди
або відмову). При розгляді матеріалів
щодо передачі в оренду нерухомого
майна можуть враховуватися пропозиції
місцевої державної адміністрації,
відповідного органу місцевого
самоврядування щодо розміщення
бюджетних установ і організацій.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
майном на власний розсуд.

Виконавчий комітет Житомирської
міської ради, відповідно до
вищезазначених норм чинного
законодавства, здійснює повноваження
власника щодо спірного майна, на свій
розсуд розпоряджається ним; обмеження
правомочностей власника щодо
розпорядження майном є незаконним.

Відповідно до ч.2 ст.14 ЦК України, особа
не може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Згідно із ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Приймаючи оспорюване рішення
Виконавчий комітет Житомирської
міської ради чітко і недвозначно
висловив своє волевиявлення щодо
припинення орендних правовідносин з
орендарем.

Згідно зі ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.3 ст.140, ч.1 ст.144
Конституції України місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи. Органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради Міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції (ч.3 ст.24 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні").

Частиною 1 ст.21 Цивільного кодексу
України передбачено, що суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або
органом місцевого самоврядування, якщо
він суперечить актам цивільного
законодавства та порушує цивільні
права або інтереси.

Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку (ч.10 ст.59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні").

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам
чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт (п.2 Роз'яснення
Президії Вищого арбітражного суду
України № 02-5/35 від 26.01.2000р. "Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням недійсними
актів державних чи інших органів").

У даному випадку, передбачених законом
підстав для визнання недійсним
оскарженого позивачем рішення
Виконавчого комітету Житомирської
міської ради від 20.03.2013р. №115 в частині
пункту 9.2. щодо відмови ТОВ "Гусар" в
укладенні договору оренди нежитлових
приміщень площею 45,8 кв.м. за адресою
вул. Велика Бердичівська, 27-а, не
вбачається.

Доводи позивача щодо застосування до
спірних правовідносин Законів України
"Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)" та "Про
Державну програму приватизації" не
заслуговують на увагу, оскільки
положення вказаних
нормативно-правових актів не регулюють
спірні правовідносини. Крім того,
згідно довідки Департаменту власності
та ринкового регулювання Житомирської
міської ради №305 від 17.12.2013р.
Житомирською міською радою рішеннчя
про включення нежитлового приміщення
по вул.В.Бердичівській, 27-а,
орендованого ТОВ "Гусар", до переліку
об'єктів, що підлягають приватизації,
не приймалось (а.с.45).

Стосовно посилань позивача на
здійснення невід'ємних поліпшень
орендованого майна за власні кошти на
суму, яка значно більше 25% вартості
об'єкту, господарський суд зазначає
таке.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", у разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження або
банкрутства орендаря він зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт оренди
на умовах, зазначених у договорі
оренди. Орендар вправі залишити за
собою проведені ним поліпшення
орендованого майна, здійснені за
рахунок власних коштів, якщо вони
можуть бути відокремлені від майна без
заподіяння йому шкоди. Якщо орендар за
рахунок власних коштів здійснив за
згодою орендодавця поліпшення
орендованого майна, які неможливо
відокремити від майна без заподіяння
йому шкоди, орендодавець зобов'язаний
компенсувати йому зазначені кошти в
межах збільшення в результаті цих
поліпшень вартості орендованого майна,
визначеної в установленому
законодавством порядку, яке відбулося
в результаті таких поліпшень, якщо інше
не визначено договором оренди.
Вартість поліпшень орендованого майна,
зроблених орендарем без згоди
орендодавця, які не можна відокремити
без шкоди для майна, компенсації не
підлягає.

Пунктами 6.1 - 6.3 договору оренди
нерухомого майна №1042 від 01.04.2010р.
сторони визначили умови та порядок
проведення орендарем поліпшень об'єкта
оренди.

Згідно із п.6.4 договору, питання
компенсації поліпшень, здійснених
орендарем за згодою власника та
погоджених орендодавцем, вирішуються
відповідно до чинного законодавства
України.

За наявності обставин, позивач не
позбавлений права звернутись до
господарського суду з відповідним
позовом.

При цьому, вищевказані посилання
позивача як мотиви в обґрунтування
даного позову не можуть бути прийняті
судом до уваги, оскільки ні чинним
законодавством, ні умовами укладеного
сторонами договору оренди, не
ставиться у залежність продовження дії
договору оренди від здійснення
орендарем поліпшення об'єкту оренди.

Інші доводи позивача спростовуються
вищевикладеними встановленими
обставинами справи та нормами чинного
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Стаття 34 ГПК України визначає, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

Проте, у даному випадку, позивачем не
надано суду будь-яких належних та
допустимих доказів по справі щодо тих
обставин, на які він покликається у
позові.

З огляду на викладене, позов щодо
скасування рішення Виконавчого
комітету Житомирської міської ради №115
від 20.03.2013р. (п.9.2) є безпідставним,
оскільки не відповідає фактичним
обставинам справи та приписам чинного
законодавства, яким регулюються спірні
правовідносини, а тому позов є таким, що
не підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст.49 ГПК
України, судові витрати покладаються
на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.02.14

Суддя
Кравець С.Г.