ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2014 р.Справа № 922/4670/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання
Ямщикової М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Марічка", м. Харків
до Приватного підприємства "С-Тревел",
м. Харків , Комунального підприємства
"Жилкомсервіс № 58", м. Харків про
стягнення 11296,07 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Вертепа І.О., довіреність б/н
від 25.11.2013 р.;

відповідача 1 - Гори Р.М., довіреність б/н
від 31.12.2013 р.; Рябовол В.О., довіреність
б/н від 31.12.2013 р.; Дорошенка М.В.,
довіреність б/н від 31.12.2013 р.;

відповідача 2 - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

7 листопада 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Марічка",
м. Харків, звернулось до господарського
суду Харківської області з позовною
заявою про стягнення з Приватного
підприємства "С-Тревел", м. Харків, 11296,07
грн. збитків та 1720,50 грн. судового збору,
посилаючись на те, що внаслідок залиття
відповідачем приміщень позивача, йому
були спричиненні збитки.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 08 листопада 2013
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 25 листопада 2013
року.

25 листопада 2013 року представник
відповідача надав заперечення на
позовну заяву, в яких просив суд
відмовити в задоволенні позовних
вимог, з посиланням на те, що позивачем
не доведено, що настання збитків
сталося саме з вини відповідача, не
доведено, що дії, з якими позивач у
справі пов"язує спричинення йому
збитків, сталися внаслідок
протиправної дії відповідача, та крім
того, позивач не з"ясував, яким чином
відповідачем були спричинені
матеріальні збитки, чи є в цьому вина
відповідача, та не надано експертну
оцінку щодо завданих збитків.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 25 листопада 2013
року було відкладено розгляд справи на
09 грудня 2013 року.

06 грудня 2013 року представник
відповідача 1 надав заперечення, в яких
проти позову заперечує у повному
обсязі, та зазначив, що позивачем не
доведено, що настання збитків сталося
саме з його вини, не доведено, що дії, з
якими позивач у справі пов"язує
спричинення йому збитків, сталися
внаслідок його протиправної поведінки,
та крім того вказує, що позивач не
з"ясував, яким чином відповідачем 1 були
спричинені збитки, чи є в цьому вина
відповідача 1, не надано експертну
оцінку щодо завданих збитків.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 09 грудня 2013
року було відкладено розгляд справи на
14 січня 2014 року.

13 січня 2014 року представник позивача
надав клопотання, в якому просив суд
витребувати у відповідача 1 договір
оренди, згідно якого відповідач 1 є
орендарем нежитлових приміщень за
адресою: 61003, м. Харків, пл. Рози
Люксембург (Павлівська), буд. 10, та
довідку про наявність банківських
рахунків відповідача 1. Представник
позивача вказав, що витребування
вищезазначених документів необхідне
для всебічного, повного та об"єктивного
розгляду всіх обставин справи в їх
сукупності, та зазначив, що вказані
документи може надати лише відповідач
1. Крім того, представник позивача
просив суд відкласти розгляд справи на
більш пізній строк.

15 січня 2014 року представник позивача
надав клопотання, в кому просив суд
призначити будівельну експертизу,
проведення якої доручити Харківському
науково- дослідному інституту судових
експертиз ім. Засл. проф. Н.С. Бокаріуса,
та витрати, пов"язані з проведенням
експертизи покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 14 січня 2014 року
було відкладено розгляд справи на 25
січня 2014 року.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримував позовні вимоги.

Представники відповідача 1 проти
позову заперечували з мотивів,
наведених у запереченнях.

Представник відповідача 2 у судове
засідання не з"явився, документів,
витребуваних ухвалою, суду не надав,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення № 000751/1.

Розглянувши клопотання позивача про
призначення експертизи, суд враховує
наступне.

У інформаційному листі від 18.03.2008 N 01-8/164
"Про деякі питання застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2007 році" ВГСУ зазначив що, за
змістом частини першої статті 41
Господарського процесуального кодексу
України, судова експертиза
призначається для роз'яснення не
будь-яких питань, що виникають при
вирішенні господарського спору, а лише
таких, які потребують спеціальних
знань. Судова експертиза повинна
призначатися лише у разі дійсної
потреби у спеціальних знаннях для
встановлення фактичних даних, що
входять до предмета доказування, тобто
у разі, коли висновок експерта не
можуть замінити інші засоби
доказування.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, відповідно до норм
Господарського процесуального
кодексу, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Крім того, в силу статті ст. 42 ГПК
України висновок судового експерта для
господарського суду не є обов"язковим і
оцінюється господарським судом за
правилами, встановленими статтею 43
цього Кодексу.

Суд, дослідивши клопотання позивача,
враховуючи приписи статей 33, 38 ГПК
України дійшов висновку про його
необґрунтованість, вважає його засобом
затягування судового процесу та таким,
що не підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноважених представників сторін,
судом встановлено наступне.

Позивач вказує на те, що в ніч з 07.09.2013 р.
на 08.09.2013 р. з приміщення, розташованого
на другому поверсі будинку за адресою:
пл. Рози Люксембург, № 10, в яких
розташоване ПП "С-Тревел" (відповідач 1),
відбулось залиття приміщень першого
поверху будинку за тією ж адресою, які
належать ТОВ "Марічка" на праві
власності, про що свідчить договір №
1551-В-С купівлі - продажу нежитлового
приміщення, орендованого позивачем від
13.09.1999 р., укладеного між Управлінням
комунального майна та приватизації
Харківської міської ради і позивачем.

Позивач зазначає, що вказані
приміщення здає в оренду під магазин
"ІВ РОШЕ" та салони краси.

Позивач вказує, що 09.09.2013 р.
уповноваженими представниками ЖЕК № 58
було обстежено нежитлові приміщення,
які розташовані на першому поверсі
будинку № 10 за адресою: м. Харків, пл.
Рози Люксембург, № 10 на предмет залиття
холодною водою.

Комісією встановлено, що нежитлові
приміщення, які розташовані на першому
поверсі будинку № 10 за адресою: м.
Харків, пл. Рози Люксембург, № 10,
загальною площею 249,20 кв.м., належить ТОВ
"Марічка" на праві власності, а також
встановлено, що внаслідок залиття
постраждали наступні приміщення:

1. Приміщення № 13- площа 69,6 кв.м., стеля
зашита системою "АМСТРОНГ", залито на
площі 12,0 кв.м.;

2. Приміщення № 13Б- площа 29,7 кв.м.- хол,
залито на площі 10,0 кв.м. стіни
пофарбовані акриловою красною залиті
на площі 3 кв.м.;

3. Приміщення № 13А- стеля зашита
системою "АМСТРОНГ", площа залиття стін
та стелі 5,00 кв.м.;

4. Приміщення № 13О(кабінет) площа
приміщення 15,6 кв.м.- площа залиття стелі
10 кв.м. та стіни пофарбовані акриловою
фарбою 6,0 кв.м.;

5. Приміщення № 13Т- площа 8,9 кв.м., площа
залиття 2,5 кв.м.

Позивач зазначає, що для відновлення
приміщень позивач звернувся до
підрядної організації ТОВ "Союз-С", з
яким було укладено договір підряду №
1/10 від 05.10.2013 р., відповідно до якого
вартість відновлення приміщень склала
11296,07 грн.

Внаслідок завдання відповідачем
позивачу шкоди, останній був змушений
звернутись до суду з позовом про
відшкодування шкоди.

Згідно до ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність одночасно
усіх елементів складу цивільного
правопорушення: 1) протиправної
поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв'язку
між протиправною поведінкою
заподіювана та шкодою; 4) вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України -
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом .

Судом встановлено, що в ніч з 07.09.2013 по
08.09.2013, відбулося залиття приміщень,
розташованих на І поверсі будинку № 10
по пл. Рози Люксембург у м. Харкові, які
належать позивачу на праві власності
відповідно до договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення № 3-С та які
позивач здає в оренду під магазин «ІВ
РОШЕ» та салон краси. Відповідач 1
зазначає, що працівники ПП «С-Тревел»
були відсутні в приміщенні офісу, який
знаходиться у будинку № 10 по пл. Рози
Люксембург у м. Харкові, та на час
присутності - 07.09.2013, який є робочим днем
та згідно розпорядку закінчується о
15.00, жодних несправностей в
водопостачанні не було, тому ніхто не
міг і не повинен був передбачити
залиття приміщень, розташованих на І
поверсі за вищевказаною адресою.

Так, навіть незважаючи на пряму
вказівку на значення недоведеності
вини в вищезгаданій ч.2 56 ЦК України,
відсутність хоча б одного з елементів
складу цивільного правопорушення,
виключає відповідальність.

Відповідно до акту обстеження КП
«Жилкомсервіс» №58 від 09.09.2013, обстежено
лише житлові приміщення загальною
площею 249,2 кв. м, розташовані на І
поверсі будинку №10 по пл. Люксембург у
м. Харкові та встановлено залиття
приміщень холодною водою з приміщень,
розташованих на II поверсі, що належать
ПП «С-Тревел».

Згідно до висновку вищезазначеного
акту обстеження КП «Жилкомсервіс» №58
причиною залиття приміщень визначено
прорив гнучкого шлангу подачі холодної
води в умивальник на II поверсі в
приміщенні турагентства «С-Тревел».

П.2.3.6 Правил утримання жилих будинків
та прибудинкових територій
(затверджених державним комітетом
України з питань житлово-комунального
господарства № 76 від 17.05.2005)
передбачено, що у разі залиття, аварії
квартир складається відповідний акт.

Також, відповідно до Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених Державним
комітетом України з питань
житлово-комунального господарства № 76
17.05.2005) та Листа Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України «Щодо ремонту квартир після
залиття від 29.12.2009 № 12/20-11-1975...факт
залиття квартири та його наслідків
фіксується актом комісійного
обстеження квартири за участю
представників організації
підприємства), яка, відповідно до
укладеної угоди, є виконавцем послуг з
утримання будинків оруд та
прибудинкових територій,
представників організації
(підприємства), яка, відповідно до
укладеної угоди, обслуговує
внутрішньо-будинкові системи опалення
та водопостачання, представника
власника будинку, будинкового комітету
та затверджуєтеся начальником
організації (підприємства), яка,
відповідно до укладеної угоди, надає
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій.
Присутність зацікавлених осіб від
потерпілої сторони та з боку винної
особи є обов' язковою.

Судом встановлено, що комісія з
виявлення причин залиття була в
односторонньому складі (начальник
дільниці № 58 КП «Жилкомсервіс»
Приходько В.А., інженер ниці №58 КП
«Жилкомсервіс» Єфремова Т.В., майстер
дільниці №58 КП «Жилкомсервіс» Валова
Л.М.) - без залучення представників ПП
«С-Тревел» та обслуговуючої
організації, при цьому процедура
складання акта про залиття, аварії,
його типова форма, встановлені в
Правилах утримання жилих будинків та
прибудинкових територій (затверджених
Державним комітетом України з питань
житлово-комунального господарства № 76
від 17.05.2005).

В акті повинні бути відображені: дата
складання акту (число, місяць, рік);
прізвища, ініціали займані посади
членів комісії; прізвище, ім'я, по
батькові власника (наймача, орендаря)
квартири, що зазнала шкоди; адреса
квартири, поверх, форма власності;
прізвище, ім'я, по батькові власника
(наймача, орендаря) квартири, з вини
якого сталося залиття; адреса квартири,
поверх, форма власності; характер
залиття та його причини; завдана
матеріальна шкода (обсяги необхідного
ремонту приміщень квартири, перелік
пошкоджених внаслідок залиття речей та
їх орієнтовна вартість); висновок
комісії щодо встановлення вини особи,
що вчинила залиття.

Проте, комісією вказана процедура не
дотримана, а відтак акт обстеження КП
"Жилкомсервіс» № 58 від 09.09.2013, наданий
до матеріалів справи позивачем, не може
слугувати доказом правової позиції
позивача.

Крім того, позивач в обґрунтування
позовних вимог посилається на договір
підряду № 1/10 від 05.10.2013 р. на
підтвердження суми збитків, проте ним
не надано до матеріалів справи
документів, що підтверджують фактичне
виконання підрядником ремонтних робіт
(акт прийому- передачі виконаних робіт),
а також доказів оплати ремонтних робіт
за договором підряду № 1/10 від 05.10.2013 р.

Одночасно з цим, позивачем не
представлено експертний висновок
оцінки матеріальних збитків, нанесених
ТОВ «Марічка» внаслідок затоплення
приміщень, розташованих на 1 поверсі
будинку №10 по пл. Рози Люксембург у м.
Харкові, а лише надано кошторис на
ремонт приміщення магазину ТОВ
«Марічка» (Додаток №1 договору підряду
№1/10 від 05.10.2013).

Так, згідно вищевказаного кошторису на
ремонт приміщень магазину ТОВ
«Марічка» за адресою: пл. Рози
Люксембург, 10, зазначена лише сума
кошторису за виконання ремонтних робіт
ТОВ «Союз-С», а саме: 11 296,07 грн.

Відповідно до ст. З Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» незалежною оцінкою майна
вважається оцінка майна, що проведена
суб"єкгом оціночної діяльності -
суб'єктом господарювання.

Оцінку затоплення проводять
ліцензовані оцінювачі, і така оцінка є
експертизою вартості відновлювального
ремонту.

Статтею 5 Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні»
передбачено, що суб'єктами оціночної
діяльності є: суб'єкти господарювання -
зареєстровані в установленому
законодавством порядку фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, а
також юридичні особи незалежно від їх
організаційно-правової форми та форми
власності, які здійснюють господарську
діяльність, у складі яких працює хоча б
один оцінювач, та які отримали
сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності відповідно до цього Закону;
органи державної та органи місцевого
самоврядування, які отримали
повноваження на здійснення оціночної
діяльності в процесі виконання функцій
з управління та розпорядження
державним майном та (або) майном, що є у
комунальній власності, та у складі яких
працюють оцінювачі.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» проведення оцінки майна є
обов'язковим у випадках визначення
збитків або розміру відшкодування у
випадках, встановлених законом.

Таким чином, відсутність експертної
оцінки завданих збитків унеможливлює
визначення справжньої оціночної
вартості ремонтних робіт.

Статтею 174 Господарського кодексу
України передбачено, що господарські
зобов"язання можуть виникати внаслідок
заподіяння шкоди суб"єкту або суб"єктом
господарювання.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду визначені ст.1166
ЦК України. Відповідно до її положень
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Згідно
ст. 22 ЦК України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Відповідно до ст. 225 ГК України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

У роз'ясненні Вищого господарського
суду України N 02-5/215 від 01.04.94 "Про деякі
питання практики вирішення спорів
пов'язаних з відшкодуванням
шкоди"зазначається, що вирішуючи спори
про стягнення заподіяних збитків
(відшкодування шкоди), господарський
суд перш за все повинен з'ясувати
правові підстави покладення на винну
особу зазначеної майнової
відповідальності, а саме наявність
правил поведінки, встановленого
законом або договором; наявність факту
порушення такого правила поведінки
винною особою; наявність збитків у
потерпілої особи; наявність
безпосереднього причинно-наслідкового
зв'язку між протиправною поведінкою
особи, яка завдала шкоду, та збитками
потерпілої сторони.

Відповідно до ч. 1 п. 8 ст. 16 ЦК України
відшкодування збитків є одним зі
способів захисту цивільних прав та
інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками відповідно до
пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є
втрати, які особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Право на відшкодування завданих
збитків виникає при наявності складу
цивільного правопорушення: порушення
цивільного права чи інтересу; завдання
збитків, причинного зв'язку між
порушенням права та збитками,
наявність винної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки
тоді є причиною шкоди, коли вона прямо
(безпосередньо) пов'язана зі збитками.

Відшкодування збитків є видом
відповідальності учасників цивільних
правовідносин за шкоду, яка є
негативним наслідком правопорушення.
При цьому, враховано, що збиток - це
грошова оцінка шкоди, яка підлягає
відшкодуванню за неможливості,
недоцільності або у разі відмови
потерпілого від відшкодування шкоди в
натурі.

Відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст. 623 ЦК
України відшкодуванню підлягають
збитки, що завдані правопорушенням.
Тобто відшкодуванню підлягають збитки,
які знаходяться у причинному зв"язку з
правопорушенням. За таких умов
визнається, що причинний зв"язок між
порушенням та збитками має бути
безпосереднім або прямим.

Згідно ч.1, ч.2 ст.226 ГК України, учасник
господарських відносин, який вчинив
господарське правопорушення,
зобов"язаний вжити необхідних заходів
щодо запобігання збиткам у
господарській сфері інших учасників
господарських відносин або щодо
зменшення їх розміру, а у разі якщо
збитків завдано іншим суб"єктам, -
зобов"язаний відшкодувати на вимогу
цих суб"єктів збитки у добровільному
порядку в повному обсязі, якщо законом
або договором сторін не передбачено
відшкодування збитків в іншому обсязі.
Сторона, яка порушила своє зобов"язання
або напевно знає, що порушить його при
настанні строку виконання, повинна
невідкладно повідомити про це другу
сторону. У протилежному випадку ця
сторона позбавляється права
посилатися на невжиття другою стороною
заходів запобігання збитків та
вимагати відповідного зменшення
розміру збитків.

З матеріалів справи та доказів поданих
позивачем, суд не вбачає правових
підстав для задоволення вимог про
відшкодування шкоди, оскільки
позивачем не доведено, що настання
збитків сталося саме з вини
відповідача 1, не доведено, що дії, з
якими позивач у справі пов'язує
спричинення йому збитків, сталися
внаслідок протиправної поведінки
відповідача 1, крім того, позивач не
з'ясував, яким чином ПП «С-Тревел» були
спричинені матеріальні збитки, чи є в
цьому вина ПП «С-Тревел», не надано
експертну оцінку щодо завданих
збитків.

Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
свої вимог та заперечень.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов"язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Обов"язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на
підставі яких пред"явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54 ГПК
України, позовна заява повинна містити
виклад обставин, на яких ґрунтуються
позовні вимоги з зазначенням доказів.
До обставин, на яких позивач
обґрунтовує свої вимоги, відносять
обставини, які становлять предмет
доказування у справі. Предмет
доказування це сукупність обставин,
які необхідно встановити для
правильного вирішення справи. У
предмет доказування включаються факти
матеріально-правового характеру, що є
підставою вимог позивача та заперечень
відповідача.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладені обставини, суд
дійшов висновку про те, що заявлена
позивачем вимога про стягнення з
відповідача 1 - 11296,07 грн. збитків є
необґрунтованою, такою, що не
підтверджена належними доказами, тому
суд дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог .

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується п. 1 ч. 1 ст. 49 ГПК
України. У спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
державне мито покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Таким чином, судові
витрати у даній справі покладаються на
позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.124,129 Конституції України ст.22, 1166
ЦК України, ст. 174, 225, ч.1, ч.2 ст.226 ГК
України, ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 44, 49,54, 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 27.01.2014 р.

Суддя Смірнова О.В.