РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р.
Справа № 906/1316/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючої судді
Коломис В.В.

суддів
Тимошенко О.М.

суддів
Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання
Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу
заступника прокурора Житомирської
області в інтересах держави на рішення
господарського суду Житомирської
області від 28.11.13 р.

у справі № 906/1316/13 (суддя
Терлецька-Байдюк Н.Я. )

позивач Коростенського міжрайонного
прокурора в інтересах держави

відповідач-1 Коростенська районна
державна адміністрація

відповідач-2 Спільне підприємство
"Щорсівський гранітний кар'єр
Укооппостачмашу"

про визнання протиправними та
скасування розпоряджень, визнання
недійсним договору оренди земельних
ділянок та зобов'язання повернути
земельні ділянки

за участю представників сторін:

органу прокуратури - Марщівська О.П.
(посв. №019161 від 30.07.2013р.);

відповідача 1 - не з'явився;

відповідача 2 - не з'явився.

Судом роз'яснено представникам сторін
права та обов'язки, передбачені ст.ст.20,
22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва з 28.01.2014 року по 11.02.2014 року.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 28.11.2013 року у
справі №906/1316/13 в позові Коростенського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави до Коростенської районної
державної адміністрації, Спільного
підприємства "Щорсівський гранітний
кар'єр" про визнання протиправними та
скасування розпоряджень, визнання
недійсним договору оренди земельних
ділянок та зобов'язання повернути
земельні ділянки - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом
першої інстанції рішенням, заступник
прокурора Житомирської області
звернувся до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення місцевого господарського суду
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задоволити.

Обгрунтовуючи свої вимоги прокурор
посилається на порушення
господарським судом Житомирської
області норм матеріального та
процесуального права, а також на
невідповідність висновків, викладених
у рішенні місцевого суду, обставинам
справи.

Відповідач-1 - Коростенська районна
державна адміністрація підтримує
доводи та вимоги, виладені в
апеляційній скарзі прокурора, просить
рішення господарського суду
Житомирської області скасувати та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідач-2 - СП "Щорсівський гранітний
кар'єр Укооппостачмашу" у відзиві на
апеляційну скаргу вважає оскаржуване
рішення законним та обгрунтованим, а
тому просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Розпорядженням голови Рівненського
апеляційного господарського суду від
27.01.2014 року внесено зміни до складу
колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді. Відповідно до
вказаного розпорядження, у справі
№906/1316/13 визначено колегію суддів у
складі: головуюча суддя Коломис В.В.,
суддя Огороднік К.М., суддя Тимошенко
О.М.

Враховуючи викладене, справа №906/1316/13
розглянута у складі колегії суддів:
головуюча суддя Коломис В.В., суддя
Огороднік К.М., суддя Тимошенко О.М.

Безпосередньо в судовому засіданні
прокурор та представники сторін
повністю підтримали вимоги і доводи,
викладені відповідно в апеляційній
скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
прокурора та представників
відповідачів, розглянувши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права, вважає, що у
задоволенні вимог апеляційної скарги
слід відмовити, рішення місцевого
господарського суду - залишити без
змін.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
розпорядженням голови Коростенської
районної державної адміністрації №28
від 21.01.2005 року надано дозвіл на
складання технічної документації щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та складання
документів, що посвідчують право
користування земельної ділянки для
рибогосподарських потреб СП
"Щорсівський гранітний кар'єр" із
земель запасу Щорсівської сільської
ради (а.с.15).

Розпорядженням голови Коростенської
районної державної адміністрації №290
від 13.07.2005 року затверджено проект
відведення земельної ділянки площею
27,7494 га для водогосподарських потреб
(риборозведення) в оренду СП
"Щорсівський гранітний кар'єр
Укооппостачмашу" та вилучено земельну
ділянку площею 27,7494 га в тому числі: під
водою 19,9395 га, гідротехнічними
спорудами - 0,4168 га та прибережними
захисними смугами - 7,3931 га за рахунок
земель запасу (землі водного фонду)
Щорсівської сільської ради та надано
її в оренду терміном на 30 років СП
"Щорсівський гранітний кар'єр
Укооппостачмашу" (а.с.16).

На підставі вказаного розпорядження
№290 від 13.07.2005 між Коростенською
районної державної адміністрації
(орендодавець/відповідач-1) та СП
"Щорсівський гранітний кар'єр
Укооппостачмашу" (орендар/відповідач-2)
був укладений договір оренди земельних
ділянок водного фонду та водних
об'єктів загальною площею 27,7494 га, а
саме:

- став №1 з дзеркалом води площею 1,2866 га;

- став №2 з дзеркалом води площею 4,8193
га;

- став №3 з дзеркалом води площею 3,8333
га;

- став №4 з дзеркалом води площею 9,1844
га;

- став №5 з дзеркалом води площею 0,8159
га;

- земельні ділянки прибережних
захисних смуг загальною площею 7,3931 га;

- гідротехнічні споруди (дамби) в
кількості 4 штуки загальною площею 0,4168
га.

Вказаний договір зареєстровано у
Коростенському райвідділі
Житомирської регіональної філії
Центру ДЗК 01.08.2005 за № 01 (а.с.31-33).

Прокурор посилаючись на те, що головою
Коростенської РДА надано дозвіл на
виготовлення не тієї землевпорядної
документації, виготовлення якої
передбачено законодавством, а тому
вищезазначені розпорядження голови
Коростенської РДА є протиправними
звернувся до господарського суду з
позовом про визнання протиправними та
скасування вищевказаних розпоряджень,
визнання недійсним договору оренди
земельних ділянок та зобов'язання
повернути земельні ділянки.

Місцевий господарський суд,
посилаючись на те, що тексти
оспорюваних розпоряджень голови
Коростенської районної державної
адміністрації №28 від 21.01.2005 року та №290
від 13.07.2005 року не відповідають тим
діям, які фактично були проведені при
наданні в оренду земельної ділянки СП
"Щорсівський гранітний кар'єр
Укооппостачмашу", та зазначаючи, що
перебіг позовної давності для
звернення в суд з даним позовом почався
для прокурора в квітні 2008 року і з
врахуванням приписів статей 257, 260, 261 ЦК
України закінчився в квітні 2011 року,
прийшов до висновку про пропуск
прокурором строку позовної давності.

Враховуючи, що відповідачем-2 подано
клопотання про застосування позовної
давності, суд першої інстанції
відмовив в задоволенні позовних вимог
на підставі ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України.

Натомість, з такими доводами та власне
висновками місцевого господарського
суду колегія суддів погодитись не може
з огляду на таке.

Так, Законом України від 20.12.2011 №4176-VI
"Про внесення змін до деяких законів
України щодо вдосконалення порядку
здійснення судочинства" виключено п.4
ч.1 ст. 268 ЦК України, яким зазначалося,
що до вимог про визнання незаконним
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, яким порушено його
право власності або інше речове право
не поширюється строк позовної
давності. Встановлено до таких вимог
загальну позовну давність тривалістю 3
роки. При цьому, п.5 Перехідних положень
вказаного Закону встановлено, що
протягом трьох років з дня набрання
чинності цим Законом особа має право
звернутися до суду з позовом про
визнання незаконним правового акта
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, яким
порушено право власності або інше
речове право особи.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що строк
позовної давності до позовних вимог
про визнання протиправними та
скасування розпорядження
Коростенської РДА застосуванню не
підлягає.

Також колегія суддів не погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про наявність підстав для
визнання протиправними та, відповідно,
скасування розпоряджень голови
Коростенської районної державної
адміністрації №28 від 21.01.2005 року та №290
від 13.07.2005 року з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
органи місцевого самоврядування, їхні
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Приписами ч.1 ст.85 Водного кодексу
України встановлено, що порядок
надання земельних ділянок у
користування та припинення права
користування ними встановлюється
земельним законодавством.

Відповідно до ч.4 ст.59 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній
станом на момент прийняття
оскаржуваних розпоряджень), громадянам
та юридичним особам органами
виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування із земель
водного фонду можуть передаватися на
умовах оренди земельні ділянки
прибережних захисних смуг, смуг
відведення і берегових смуг водних
шляхів, а також озера, водосховища, інші
водойми, болота та острови для
сінокосіння, рибогосподарських потреб,
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей,
проведення науково-дослідних робіт
тощо.

Частинами 1 та 2 ст.116 ЗК України
передбачено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної та
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Згідно п.12 розділу X Перехідних
положень Земельного кодексу України до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Частиною 2 ст.1, п.1 ч.1 ст.2, п.2 ч.1 ст.21
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації" встановлено, що місцева
державна адміністрація є місцевим
органом виконавчої влади і входить до
системи органів виконавчої влади.
Місцеві державні адміністрації в межах
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці забезпечують виконання
Конституції, законів України, актів
Президента України, Кабінету Міністрів
України, інших органів виконавчої
влади вищого рівня. До повноважень
місцевих державних адміністрацій в
галузі використання та охорони земель,
природних ресурсів і охорони довкілля
відносяться, зокрема, розпорядження
землями державної власності
відповідно до закону.

Відповідно до ст.124 ЗК України, передача
в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Частинами 4 та 5 статті 16 Закону України
"Про оренду землі" (в редакції, що діяла
на момент укладення договору оренди
земельної ділянки) було передбачено, що
передача земельної ділянки, межі якої
визначено в натурі (на місцевості), в
оренду без зміни її цільового
призначення здійснюється без
розроблення проекту її відведення. У
разі зміни цільового призначення
земельної ділянки надання її в оренду
здійснюється за проектом відведення в
порядку, встановленому законом.

Згідно ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст.55 Закону України
"Про землеустрій" встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) проводиться відповідно до
топографо-геодезичних і
картографічних матеріалів.
Встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
основі технічної документації із
землеустрою, якою визначається
місцеположення поворотних точок меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). Межі земельної ділянки в
натурі (на місцевості) закріплюються
межовими знаками встановленого зразка.
У разі, якщо межі земельних ділянок в
натурі (на місцевості) збігаються з
природними та штучними лінійними
спорудами і рубежами (річками,
струмками, каналами, лісосмугами,
шляхами, шляховими спорудами,
парканами, огорожами, фасадами
будівель та іншими лінійними спорудами
і рубежами тощо), межові знаки можуть не
встановлюватися.

Відповідно до п.2 Порядку розроблення
проектів землеустроїв щодо відведення
земельних ділянок, затвердженого
постановою КМУ № 677 від 26.05.2004 (який діяв
на момент прийняття оскаржуваних
розпоряджень), проект відведення
земельної ділянки не розробляється у
разі, коли: земельна ділянка, межі якої
визначено в натурі (на місцевості),
надається у користування або
безоплатно передається у власність без
зміни її цільового призначення;
земельна ділянка набувається у
власність шляхом купівлі-продажу,
дарування, міни, на підставі інших
цивільно-правових угод, успадкування,
без зміни її меж та цільового
призначення; земельна ділянка придбана
на конкурентних засадах (за
результатами земельних торгів).

Статтею 56 Закону України "Про
землеустрій" визначено, що технічна
документація із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку, включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку;

в) копії заяв фізичних або клопотання
юридичних осіб;

г) матеріали польових геодезичних
робіт і план земельної ділянки,
складений за результатами кадастрової
зйомки;

ґ) рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про
надання або передачу земельної ділянки
у власність або надання в користування,
у тому числі на умовах оренди;

д) акт прийомки-передачі межових знаків
на зберігання;

е) акт перенесення в натуру (на
місцевість) меж охоронних зон, зон
санітарної охорони, санітарно-захисних
зон і зон особливого режиму
використання земель за їх наявності;

є) кадастровий план земельної ділянки;

ж) перелік обмежень прав на земельну
ділянку і наявні земельні сервітути.

З наявної в матеріалах справи
Технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки водного фонду, яка передається
в оренду СП "Щорсівський гранітний
кар'єр Укооппостачмашу" для
рибогосподарських потреб на території
Щорсівської сільської ради
Коростенського району Житомирської
області 2005 року вбачається, що вона
містить всі складові, передбачені
статтею 56 Закону України "Про
землеустрій", отже, являється саме
технічною документацією із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку (а.с.17-33).

Зокрема, до технічної документації
землеустрою, якою встановлюються межі
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), серед інших, входить
кадастровий план земельної ділянки.

Основою для встановлення меж є дані
земельно-кадастрової документації.

Так, в матеріалах справи міститься
кадастровий план з встановленими та
погодженими межами спірної земельної
ділянки, який свідчить про те, що під
час передання в оренду СП "Щорсівьский
гранітний кар'єр Укооппочташмашу"
земельної ділянки водного фонду
загальною площею 27,9474 га, були
встановлені та погоджені межі, що
підтверджується також Актом
установлення та погодження меж
земельної ділянки водного фонду (став)
наданої у користування (на умовах
оренди) СП "Щорсівський гранітний
кар'єр Укооппостачмашу" для
риборазведення на території
Щорсівської сільської ради
Коростенського району Житомирської
області від 14.07.2005 року.

Відповідно до розділу 2 Пояснювальної
записки до Технічної документації із
землеустрію, встановлено що,
координати поворотних точок меж
земельної ділянки, яка надається у
користування (на умовах оренди),
обчислені в державній системі
координат 1963року. Межі земельної
ділянки співпадають з межами
інженнерних споруд (дамба) та ложем
ставка, тому встановлення межових
знаків не виконувалось. Координати
точок геодезичної мережі та кутів
повороту зовнішніх меж земельної
ділянки обчислені в системі координат
1963 року.

Актом установлення та погодження меж
земельної ділянки водного фонду (став)
наданої у користування (на умовах
оренди) СП "Щорсівський гранітний
кар'єр Укооппостачмашу" для
риборазведення на території
Щорсівської сільської ради
Коростенського району Житомирської
області від 14.07.2005 року визначено, що
межі земельної ділянки співпадають з
межами інженерних споруд (дамба) та
ложем ставка, тому встановлення
межових знаків не виконувалось.

Таким чином, спірна земельна ділянка
сформована, як об'єкт земельної
власності, межі якої встановлені в
натурі, про що свідчать позначки та
погодження на кадастровому плані,
присвоєння кадастрового номера, Акт
встановлення меж від 14.07.2005р.,
пояснювальна записка, а також
розроблена Технічна документація щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), яка вироблялась
до прийняття рішення Коростенською РДА
щодо передачі земельної ділянки в
оренду та укладання договору оренди.

В свою чергу, проектом відведення є
технічна документація, необхідна для
здійснення дій по формуванню земельної
ділянки з певним цільовим призначенням
як об'єкта права.

Розробка проекту відведення
здійснюється на підставі статті 50
Закону України "Про землеустрій" згідно
Порядку, закріпленому постановою
Кабінетом Міністрів України "Про
затвердження порядку розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок" від 26.05.2004 р. № 677.

Вказаним Порядком визначено, що проект
відведення земельної ділянки не
розробляється у разі, коли земельна
ділянка, межі якої визначено в натурі
(на місцевості), надається у
користування або безоплатно
передається у власність без зміни її
цільового призначення; земельна
ділянка набувається у власність шляхом
купівлі-продажу, дарування, міни, на
підставі інших цивільно-правових угод,
успадкування, без зміни її меж та
цільового призначення; земельна
ділянка придбана на конкурентних
засадах (за результатами земельних
торгів).

Проект відведення земельної ділянки
може не розроблятися також в інших
випадках, передбачених законом.

Виходячи з системного аналізу вказаних
норм, необхідність розроблення проекту
відведення земельної ділянки щодо
передачі її в оренду, пов'язується
тількі зі зміною цільового призначення
земельної ділянки або наданням її в
оренду із земель запасу під забудову.

Проте, прокурором не надано будь-якого
доказу того, що земельна ділянка
передана в оренду відповідачу-2 для
риборозведення зі зміною її цільового
призначення або межі земельної ділянки
не встановлені в натурі.

Згідно Робочого проекту Реконструкції
ставка в колгоспі ім. Воровського, с.
Щорсівка, Коростенського району водний
об'єкт був споруджений у 1991 році на
місці існуючого ставка та
використовується для риборозведення
та підняття базису ерозії (а.с.47-60).

Зазначений Проект реконструкції
підтверджує те, що спірний водний
об'єкт був у 1991 році в користуванні
колгоспу ім. Воровського, а також те, що
цільове призначення земельної ділянки
не змінювалось з 1991 року.

Таким чином, надання у користування
земельної ділянки, межі якої
встановлені в натурі (на місцевості)
без зміни її цільового призначення
здійснюється на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
складання документа, що посвідчує
право користування земельною ділянкою,
тобто спірні розпорядження голови
Коростенської РДА №28 від 21.01.2005 року та
№290 від 13.07.2005 року прийняті у
відповідності до вимог діючого
законодавства, а відтак відсутні
правові підстави для визнання їх
протиправними.

При вирішенні даного спору апеляційний
суд також враховує судову практику
Конституційного Суду України та
Європейського суду з прав людини у
національному законодавстві як
інструменту функціонування Конвенції
про захист прав людини та основних
свобод, що є частиною національного
законодавства України.

17 липня 1997р. Україна ратифікувала
Конвенцію про захист прав людини та
основних свобод (далі - Конвенція) і
окремі Протоколи до неї, які у
відповідності до Закону України від
10.12.1991р. "Про дію міжнародних договорів
на території України" стали невід'ємною
частиною національного законодавства,
а у відповідності до Закону України від
22.12.1993 р. "Про міжнародні договори
України" мають пріоритет норм у разі їх
колізії з національним законодавством.

В силу частини 3 статті 4 ГПК України,
статті 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини"
згадані судові рішення та зміст самої
Конвенції про захист прав та свобод
людини є пріоритетним джерелом права
для національного суду.

Як встановлено, відповідач-2 -
користувався спірною земельною
ділянкою на праві оренди.

Набуття ним цього права здійснювалось
на підставі спірних розпоряджень
голови Коростенської РДА, тобто з
дозволу відповідного державного
органу, тому мав всі підстави вважати
їх дійсними, а спроможність
здійснювати освоєння вказаної
земельної ділянки (законні сподівання)
- правомірною.

Відповідно до п.2 Порядку державної
реєстрації договорів оренди землі,
затвердженого постановою КМ України №
2073 від 25.12.1998 року, державна реєстрація
договорів оренди є офіційним визнанням
і підтвердженням державою факту
виникнення або припинення права оренди
земельних ділянок.

Згідно з рішенням Європейського суду з
прав людини від 24.06.2003 "Стрейч проти
Об'єднаного Королівства
Великобританії і Північної Ірландії"
визнання недійсним договору згідно
якого покупець отримав майно від
держави та подальше позбавлення його
цього майна на підставі того, що
державний орган порушив закон є
неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, СП
"Щорсівський гранітний кар'єр
Укооппостачмашу", як орендар за
договором оренди земельної ділянки,
виконуючи покладені на нього договором
обов'язки, не повинний нести будь-які
негативні наслідки в зв'язку з
помилками органів публічної влади, які
були допущені в тексті спірних
розпоряджень.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи
на те, що спірні розпорядження голови
Коростенської РДА №28 від 21.01.2005 року та
№290 від 13.07.2005 року були прийняті
відповідно до вимог чинного
законодавства, апеляційний суд прийшов
до висновку про відсутність правових
підстав для їх скасування та
відповідно відмову в задоволенні
позовних вимог прокурора в цій частині.

Також не підлягає задоволенню вимога
прокурора про визнання недійсним
договору оренди від 25.07.2005 року з
наступних підстав.

Відповідно до ст.215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, пятою та шостою ст.203
Цивільного Кодексу України, а саме: 1)
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; 2) особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; 3) волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі; 4)
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Частина третя ст.215 ЦК України
встановлює, що якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Враховуючи, що земельна ділянка
загальною площею 27,7494 га, що
знаходиться на території Щорсівської
сільської ради Коростенського району,
яка є предметом договору оренди від
25.07.2005 року, на думку суду, передана в
оренду правомірно, то вимоги прокурора
про визнання договору оренди,
укладеного між відповідачами, з
посиланням на ст.ст. 203,215 ЦК України, є
безпідставними.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
травня 2011 року "Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин",
розглядаючи справи у спорах про
визнання недійсними договорів оренди,
суди повинні з'ясовувати питання
чинності рішень (розпоряджень), на
підставі яких було укладено такі
договори.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір оренди земельної ділянки від
25.07.2005 року, був укладений на підставі
розпорядження голови Коростенської
районної державної адміністрації від
13.07.2005р. №290, а тому позовні вимоги про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки від 25.07.2005 року та
повернення спірної земельної ділянки є
похідними від позовної вимоги про
визнання недійсними вказаних
розпоряджень.

Оскільки розпорядження голови
Коростенської районної державної
адміністрації від 21.01.2005р. №28 та від
13.07.2005р. за №290, на підставі яких був
укладений спірний договір оренди є
чинними, відповідно відсутні правові
підстави для визнання спірного
договору недійсним та повернення
спірної земельної ділянки до земель
запасу Щорсівської сільської ради
Коростенського району.

Відповідно до абз.5 п.12 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011 року №7 (зі змінами
від 29.05.2013 року), не підлягає скасуванню
судове рішення, якщо апеляційною
інстанцією буде з'ясовано, що його
резолютивна частина є правильною, хоча
б відповідні висновки місцевого
господарського суду й не були належним
чином обґрунтовані у мотивувальній
частині рішення. Водночас апеляційний
господарський суд у мотивувальній
частині своєї постанови не лише вправі,
а й повинен зазначити власну правову
кваліфікацію спірних відносин та
правову оцінку обставин справи.

Враховуючи, що встановлені вище
обставини відсутності законних
підстав для задоволення позовних вимог
є самостійною підставою для відмови в
задоволенні позову, а також те, що строк
позовної давності до заявлених
позовних вимог застосуванню не
підлягає, на що суд першої інстанції
уваги не звернув, судова колегія
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог не з
підстав пропуску строку позовної
давності, а в силу їх безпідставності.

Враховуючи все вищевикладене в
сукупності, та зважаючи на те, що
помилка місцевого господарського суду
не вплинула на правильність судового
висновку, колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що підстави для скасування чи
зміни рішення господарського суду
Житомирської області від 28.11.2013 року у
справі №906/1316/13 відсутні, а зазначені в
апеляційній скарзі доводи прокурора не
можуть бути підставою для скасування
чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 ГПК України,
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника
прокурора Житомирської області -
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Житомирської області від 28.11.2013 року -
залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя
Коломис В.В.

Суддя
Тимошенко О.М.

Суддя
Огороднік К.М.