КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2014 р.
справа№ 910/24277

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі:
Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача
- Каменчук В.О. Пясецька Г.О.

відповідача - Давидюк О.В.

третьої
особи - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерна компанія «Київводоканал»

на рішення господарського суду м. Києва
від 02.08.2013 р.

у справі № 910/24277 (суддя - Прокопенко Л.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал»

до Комунального підприємства
«Чоколівське» Солом`янської районної у
м. Києві ради

третя особа Комунальне підприємство
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом`янської районної в місті Києві
державної адміністрації

про стягнення 587885,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Акціонерна компанія
«Київводоканал» (далі - позивач)
звернулось з позовом до Комунального
підприємства «Чоколівське»
Солом`янської районної у м. Києві ради
(далі - відповідач) про стягнення з
відповідача 577 361,86 грн. основного боргу,
172,24 інфляційних втрат, 1 725,23 грн. 3%
річних, 8 626,13 грн. пені.

Ухвалою господарського суду м. Києва
суду від 15.05.2013 р. було залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
стороні відповідача Комунальне
підприємство «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації.

Рішенням господарського суду м. Києва у
справі № 910/24277 від 02.08.2013 р. в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду м. Києва від 02.08.2013
р., Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить оскаржуване рішення суду
скасувати та прийняти нове про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
скаржник зазначає, що місцевим судом не
було досліджено порядок обліку у
позивача наданих коштів та зарахування
вказаних коштів, сплачених за отримані
послуги. Зокрема, судом першої
інстанції не було враховано факту
перебування теплових пунктів на
балансі відповідача, що
підтверджується листом директора КП
«Чоколівське» від 21.01.2009 р. № 56/59.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 29.08.2013 р.,
визначено наступну колегію суддів:
головуючий суддя - Буравльов С.І., судді
- Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.08.2013 р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 910/24277, а розгляд справи
призначено на 24.09.2013 р.

24.09.2013 р. в судовому засіданні було
оголошено перерву до 10.10.2013 р.

10.10.2013 р. в судовому засіданні було
оголошено перерву до 24.10.2013 р.

24.10.2013 р. в судовому засіданні було
продовжено строк розгляду справи та
оголошено перерву до 07.11.2013 р.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 07.11.2013 р. у
зв'язку із зайнятістю судді Андрієнка
В.В. у розгляді іншої справи, визначено
наступну колегію суддів: головуючий
суддя - Буравльов С.І., судді - Руденко
М.А., Шапран В.В.

07.11.2013 р. в судовому засіданні було
оголошено перерву до 10.12.2013 р.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013 р. у
зв'язку із зайнятістю судді Руденко М.А.
у розгляді іншої справи, визначено
наступну колегію суддів: головуючий
суддя - Буравльов С.І., судді - Андрієнко
В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013 р.
розгляд справи було відкладено до
21.01.2014 р.

21.01.2014 р. в судовому засіданні було
оголошено перерву до 06.02.2014 р.

В засідання суду, призначене на 06.02.2014
р., представник третьої особи не
з`явився, хоча був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
скарги, що підтверджується зворотним
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Будь-яких доказів поважності причин
відсутності зазначеного представника
суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного
представника не перешкоджає розгляду
скарги. Подальше відкладення призведе
до затягування та порушення строків
розгляду скарги, а тому постанова
приймається за наявними в справі
матеріалами, яких достатньо для
повного та об'єктивного розгляду.
Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

01.04.2008 р. між Відкритим акціонерним
товариством «АК «Київводоканал»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «АК
«Київводоканал» (далі - позивач,
постачальник), та Комунальним
підприємством «Чоколівське»
Солом'янської районної у місті Києві
ради (далі - відповідач, абонент) було
укладено договір № 08205-А/2-09 на
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі
(далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору
постачальник зобов'язується надавати
абоненту послуги з постачання питної
води та на підставі пред'явленого
абонентом дозволу на скид стічних вод у
систему каналізації м. Києва, приймати
від нього стічні води у систему
каналізації м. Києва відповідно до
правил приймання стічних вод
підприємств у систему каналізації м.
Києва, а абонент зобов'язується
здійснювати своєчасну оплату наданих
йому постачальником послуг на умовах
цього договору, дотримуватися порядку
користування питною водою з
комунальних водопроводів і приймання
стічних вод, що встановлені Правилами
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в
містах та селищах України,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України № 65 від
01.07.1994 р., Правилами приймання стічних
вод підприємств у комунальні та
відомчі системи каналізації населених
пунктів України, затверджених наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України № 37 від 19.02.2002 р., а також
дотримуватися норм, визначених іншими
нормативними актами, що регулюють
правовідносини, які виникають за цим
договором.

Вбачається, що Правила користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення в містах та селищах
України, затверджені наказом
Держжитлокомунгоспу України № 65 від
01.07.1994 р. втратили чинність 18.10.2008 р. у
зв'язку з набуттям чинності Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України від 27.06.2008 р.
№ 190 (далі Правила № 190).

Згідно з п. 3.1 Правил № 190 розрахунки за
спожиту питну воду та скид стічних вод
здійснюються на підставі показів
приладів обліку.

Вузли обліку повинні розташовуватися
на мережі споживача, як правило, на межі
балансової належності мереж виробника
та споживача, або за згодою виробника в
приміщеннях, розташованих
безпосередньо за зовнішньою стіною
будівлі в місці входу водопровідного
вводу (п. 5.2 Правил №190).

Пунктом 2.1.1 зазначеного вище договору
сторони погодили, що облік поставленої
води та кількість прийнятих стоків
здійснюється за показаннями
лічильника, зареєстрованого у
постачальника, окрім випадків,
передбачених Правилами користування. У
випадку наявності у абонента декількох
об'єктів водоспоживання, облік
спожитої ним води здійснюється з
урахуванням показань всіх лічильників,
зареєстрованих за абонентом. Обсяг
наданої води для поливу визначається
за показаннями лічильника. В разі
технічної неможливості встановлення
лічильника, кількість поставленої для
поливу води може визначатися за
узгодженим з постачальником
розрахунком на підставі наданих
абонентом офіційних документів, якими
визначена площа поливу.

Зняття показань з лічильника (-ків)
здійснюється, як правило, щомісячно
представником постачальника у
присутності представника абонента у
строки згідно з графіком
обслуговування постачальника. Для
абонента із стабільним об'ємом
водоспоживання (до 30 м куб. із незначним
коливанням) зняття показань з
лічильника може здійснюватися
постачальником поквартально, при
цьому, останній направляє абоненту
щомісячно розрахункові документи на
оплату наданих послуг, виходячи із його
середньодобового споживання води.
Показання лічильника за відповідний
період можуть бути прийняті до
розрахунків постачальником від
абонента в письмовому вигляді. В разі,
якщо абонент не забезпечить
присутності свого представника для
зняття показань, дані, що зняті
постачальником, є підставою для
виставлення розрахункових документів
на оплату наданих послуг.

Згідно з п. 2.1.4 договору кількість
стічних вод, які надходять у міську
каналізаційну мережу, визначається за
показаннями лічильників стічних вод,
або за кількістю води, що надходить із
комунального водопроводу та інших
джерел водопостачання згідно з
показаннями лічильників води та/або
іншими способами визначення об'ємів
строків у відповідності до розділу 21
Правил користування та місцевих правил
приймання.

Відповідно до п. 2.1.5 договору абонент
веде первинний облік водопостачання та
водовідведення у журналі обліку
споживання води, який заповнюється
абонентом та представником
постачальника.

Як передбачено п. 2.1.6 договору, облікові
дані абонента щодо кількості та
вартості спожитих ним послуг
підлягають обов'язковому звірянню у
постачальника. Абонент щоквартально не
пізніше 10-го числа наступного за
звітним кварталом місяця та в інші
строки (за письмовою вимогою
постачальника) направляє до останнього
письмовий звіт по обсягам наданих
послуг та проводить з останнім
звіряння обсягів наданих послуг у
відповідному обліковому періоді, а
також звіряння по проведених
розрахунках за надані послуги. Для
проведення звіряння абонент направляє
свого представника до постачальника із
необхідними для цього обліковими та
бухгалтерськими документами. Звіряння
вважається проведеним з моменту
отримання постачальником підписаного
повноважними особами акта звіряння
розрахунків. В разі невиконання
абонентом цього пункту договору,
облікові дані постачальника щодо
кількості та вартості наданих послуг
та проведених абонентом розрахунків
вважаються безумовно погодженими
абонентом.

У відповідності до положень п. 2.2.2
договору у розрахункових документах
зазначаються вартість та кількість
наданих послуг за відповідний період, а
також розмір діючих тарифів. Оплата
вартості послуг здійснюється
абонентом щомісячно у безготівковій
формі у десятиденний термін з дня
направлення постачальником
розрахункового документу. В разі
утворення боргу оплата за надані
послуги, що надходить від абонента
незалежно від зазначеного в платіжному
дорученні призначення платежу,
першочергово зараховується
постачальником в погашення боргу.

Як передбачено ч. 1 ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Положеннями ст. ст. 19, 21 Закону Україну
«Про питну воду та питне
водопостачання» встановлено, що
послуги з питного водопостачання
надаються споживачам підприємством
питного водопостачання на підставі
договору. Договір про надання послуг з
питного постачання набирає чинності
після досягнення домовленості з усіх
його істотних умов та підписання
сторонами.

Підприємством питного водопостачання
є суб'єкт господарювання, що здійснює
експлуатацію об'єктів
централізованого питного постачання, а
споживачами питної води - юридичні або
фізичні особи, які використовують
питну воду для забезпечення
фізіологічних, санітарно-гігієнічних,
побутових та господарських потреб (ст.
23 Закону Україну «Про питну воду та
питне водопостачання»).

Відповідно до п. 3.13 Правил № 190 суб'єкти
господарювання, у яких теплові пункти
(котельні) перебувають на балансі або
яким вони передані в управління, повне
господарське відання, користування,
здійснюють розрахунки з виробником на
основі укладених договорів за весь
обсяг питної води, яка відпущена з
систем водопостачання і використана на
потреби гарячого водопостачання та
інші потреби, а також розраховуються за
власний обсяг водовідведення. Обсяг
питної води, поданої до теплових
пунктів, фіксується засобами обліку,
які встановлені на межі балансової
належності. Обсяг гарячого
водопостачання, переданий споживачам
виконавцем послуг з постачання гарячої
води, враховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ним за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.

Стосовно вимог позивача про стягнення
з відповідача вартості холодної води,
яка була поставлена позивачем на
теплові пункти для підігріву, колегія
зазначає наступне.

Укладаючи договір про постачання
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі сторони
передбачили постачання позивачем
відповідачу питної води. Умови
вказаного договору не містять
зобов'язань відповідача оплачувати
вартість води, яка буде постачатись
йому з теплових пунктів, які не
знаходяться на його обліку, у вигляді
гарячої води.

Також у матеріалах справи відсутні
належні докази наявності на балансі
відповідача теплових пунктів або
котелень.

Крім того, договір на постачання питної
води та приймання стічних вод через
приєднані мережі № 08205-А/2-09 від 01.04.2008 р.
не регулює відносини сторін щодо
постачання відповідачеві холодної
води для виготовлення гарячої води та
сплати її вартості.

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про
теплопостачання», теплова енергія - це
товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 275 ГК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (енергію) споживачеві
(абоненту), який зобов'язаний оплатити
прийняту енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається. Предметом договору
енергопостачання є окремі види енергії
з найменуванням, передбаченим у
державних стандартах або технічних
умовах.

З аналізу вищевказаних норм
вбачається, що саме гаряча вода є
товаром, продуктом енерговиробника
та/або енергопостачальника, яку
отримує споживач, при цьому саме
енерговиробник та/або
енергопостачальник споживає холодну
воду для вироблення гарячої води.

Крім того, чинне законодавство України
встановлює, що енерговиробник та/або
енергопостачальник виробляє та
постачає гарячу воду (яку законодавець
також називає енергією), а постачання
холодної води для приготування гарячої
є окремою послугою, що повинна, в якості
сировини, надаватись підприємству, яке
має можливість та безпосередньо
виробляє гарячу воду.

Облік наданих позивачем послуг
здійснюється за об'єктами, що включені
абонентом у дислокацію до договору,
яким присвоюються особові рахунки та
які групуються в коди абонента.
Виставлення рахунку за конкретним
кодом здійснюється з огляду на обсяг
послуг, наданих до об'єктів, що включені
до певного коду абонента.

Таким чином позивачем було нараховано:

- заборгованість за кодом 9-1567 у сумі 221
466,10 грн.

- заборгованість за кодом 9-1647 у сумі 2
281,61 грн.

- заборгованість за кодом 9-1648 у сумі 15
411,53 грн.

- заборгованість за кодом 9- 51567 у сумі 338
202,62 грн.

Стосовно доводів апелянта про те, що
теплові пункти (котельні),
заборгованість за якими була
нарахована по коду 9-51567, перебувають на
балансі відповідача, що
підтверджується листом директора КП
«Чоколівське» від 21.01.2009 № 56/59, колегія
зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.13 Правил № 190 суб'єкти
господарювання, у яких теплові пункти
перебувають на балансі, здійснюють
розрахунки з виробником за весь обсяг
питної води, яка використана на потреби
гарячого водопостачання, лише на
основі укладених договорів.

В матеріалах справи відсутні докази
укладання між позивачем та
відповідачем у справі відповідних
договорів на придбання холодної води,
що використовується для створення
послуг з центрального постачання
гарячої води по тепловим пунктам, які
знаходяться на балансі відповідача.

Крім того, відповідно до балансу
оборотних та необоротних активів КП
«Чоколівське» станом на 31.12.2011 р.
теплові пункти на балансі у
відповідача не значаться.

Враховуючи викладене, позивачем було
безпідставно включено до розрахунку
основного боргу надані послуги з
постачання холодної води для її
підігріву та не доведено факт
наявності у відповідача боргу у
розмірі 338 202,62 грн., що обліковується за
кодом 9-51567 (постачання питної води, що
використовується для підігріву).

Крім того, позивачем в розрахунку
позовних вимог зазначено
заборгованість за кодом 9-1647 (питна
холодна вода) у розмірі 2 281,61 грн. Однак,
в матеріалах справи містяться копії
платіжних доручень:

- № 2241 від 21.12.2012 р. на суму 2 444, 50 грн.

- № 2140 від 30.11.2012 р. на суму 1845,20 грн.

- № 2082 від 23.11.2012 р. на суму 2 281,73 грн.

Таким чином, докази наявності
заборгованості у відповідача за кодом
9-1647 відсутні, оскільки останнім було
перераховано за даним кодом грошові
кошти у сумі 6571,43 грн.

Також позивачем було нараховано
заборгованість відповідача за кодом
9-1648 (питна холодна вода) у розмірі 15 411,53
грн. Проте, в матеріалах справи наявні
копії платіжних доручень:

- № 2564 від 27.02.2013 р. на суму 25 000 грн.

- № 2392 від 23.01.2013 на суму 20 000 грн.

- № 2391 від 23.01.2013 на суму 4 000,00 грн.

- № 2242 від 21.12.2012 на суму 20 000,00 грн.

Отже, відповідачем перераховано за
надання послуг за кодом 9-1648 грошові
кошти в розмірі 69 000,00 грн.

Нарахування заборгованості
відповідача за кодом 9-1567 (питна холодна
вода) проведено як за послуги із
постачання холодної питної води, так і
за послуги з постачання питної води, що
іде на підігрів.

Таким чином, позивачем безпідставно
було здійснено зарахування проведених
відповідачем оплат послуг холодного
водопостачання в рахунок оплати питної
води, використаної для потреб гарячого
водопостачання.

Враховуючи те, що надані позивачем
розрахунки не містять необхідних
елементів для обчислення та перевірки
правильності нарахування
заборгованості відповідача окремо за
надання послуг з холодного та гарячого
водопостачання за кодом 9-1567, а також
враховуючи те, що відповідачем було
погашено заборгованість за кодом 9-1647,
кодом 9-1648 колегія суддів погоджується
з висновком місцевого суду про
необґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення з відповідача
заборгованості у сумі 577 361,86 грн.

За прострочення виконання грошового
зобов'язання, позивач нарахував та
просить суд стягнути з відповідача 172, 24
грн. інфляційних втрат та 1 725,23 грн. 3%
річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Однак, враховуючи те, що позивачем не
доведено наявність заборгованості у
відповідача за неналежне виконання
умов договору № 08205-А/2-09 на постачання
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі, прострочення
виконання зобов'язання та неможливість
встановити період прострочення
зобов'язання і суми боргу при
розрахунках вартості послуг окремо з
постачання холодної питної води, тому
відсутні правові підстави для
нарахування інфляційних втрат та 3%
річних.

Також розрахунки позивача стосовно
пені не містять необхідних даних для її
обчислення та перевірки правильності
нарахування, що унеможливлює
задоволення вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги наведеного
не спростовують та відхиляються
колегією суддів як необґрунтовані.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що рішення
господарського суду м. Києва від 02.08.2013
р. прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» задоволенню
не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
ГПК України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» залишити без
задоволення, рішення господарського
суду м. Києва від 02.08.2013 р. у справі №
910/24277 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/24277 повернути до
господарського суду м. Києва

3. Копію постанови надіслати сторонам
та третій особі.

Головуючий суддя
С.І. Буравльов

Судді
В.В. Андрієнко

В.В. Шапран