ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2014 р.
Справа № 14/127

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого - судді
Кравчук Н.М.

суддів
Гнатюк Г.М.

Мирутенко О.Л.

розглянувши апеляційну скаргу
приватного підприємства «ТрастТер»
(надалі ПП «ТрастТер») від 01.02.2012р. за
вих.. № ю-52

на рішення господарського
суду Львівської області від 12.01.2012р.

у справі № 14/127

за позовом: публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» (надалі ПАТ «АКПІБ», м. Київ в
особі філії «Відділення публічного
акціонерного товариства Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк в м. Львові» (надалі філія
«Відділення ПАТ АКПІБ в м. Львові») , м.
Львів

до відповідача: ПП «ТрастТер», м.
Львів

про звернення
стягнення на заставлене майно,

за зустрічним позовом: ПП «ТрастТер», м.
Львів

до відповідача: публічного
акціонерного товариства «Акціонерний

комерційний промислово-інвестиційний
банк» (надалі ПАТ

«АКПІБ», м. Київ в особі філії
«Відділення публічного

акціонерного товариства Акціонерний
комерційний

промислово-інвестиційний банк в м.
Львові» (надалі філія

«Відділення ПАТ АКПІБ в м. Львові») , м.
Львів

про визнання недійсним
договору застави,

з участю представників :

від позивача за первісним позовом:
Бачинський А.В. - представник
(довіреність від 18.09.2013р. за № 09-32/1123);

від відповідача за первісним позовом:
не з`явився

Представнику позивача роз'яснено
права та обов'язки, передбаченні ст.ст.
22, 28 ГПК ЦК України. Клопотання про
технічну фіксацію судового процесу від
сторін не поступало, заяв про відвід
суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 12.01.2012р. у

справі № 14/127 (суддя С.Б. Кітаєва)
первісний позов задоволено повністю.
Стягнуто з ПП "ТрастТер" заборгованість
по кредитному договору №182 від 03
вересня 2007 року шляхом звернення
стягнення на заставлене майно, а саме:
автомобіль марки "МАЗ", 2007 року випуску,
заводський № Y3М3320, реєстраційний
№ВС 4864 ВС, який знаходиться за адресою :
м.Львів, вул.Стороженка,12, переданий
згідно Договору застави транспортного
засобу, посвідченого приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу Стоцком Т.Л. 26
листопада 2006 року за реєстраційним
№6576, що належить ПП "ТрастТер» на
користь ПАТ АКПІБ в особі філії
"Відділення ПАТ Промінвестбанк в
м.Львів" - на загальну суму 183 814,73 грн (
рахунок для направлення коштів в
погашення заборгованості №6585 у
філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в
м.Львів"МФО 325633). Стягнуто з ПП
"ТрастТер" на користь ПАТ АКПІБ в особі
філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в
м.Львів" - 1 838,15 грн. держмита та 23,00 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу. В
задоволенні зустрічного позову із
врахуванням вимог за заявою вих.№ю-1065
від 14.10.2010 р, відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ПП «ТрастТер» подано апеляційну
скаргу, в якій рішення суду першої
інстанції вважає прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки
викладені у рішенні не відповідають
дійсним обставинам справи, просить
його скасувати в частині стягнення з ПП
«ТрастТер» державного мита і витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду справи за первісним
позовом, оскільки, на думку скаржника,
суд неправильно розподілив судові
витрати між сторонами. Також скаржник
вважає, що спірний кредитний договір і
доповнення до нього підписані не
уповноваженою особою, що суперечить
вимогам ЦК України. Окрім того,
зазначає, що оскаржуване рішення
прийнято без участі ПП «ТрастТер», так
як останній не був належним чином
повідомлений про дату і час судового
засідання 12.01.2012р.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 16.03.2012р., у
складі колегії суддів головуючий -
суддя Гнатюк Г.М., судді Кравчук Н.М. та
Мирутенко О.Л. прийнято апеляційну
скаргу до провадження та призначено до
розгляду в судовому засіданні на
24.04.2012р.

Ухвалою суду від 30.03.2012р. зупинено
провадження у справі № 14/127 до розгляду
Вищим господарським судом України
касаційної скарги ПП «ТрастТер» на
ухвалу Львівського апеляційного
господарського суду від 30.01.2012р. про
повернення апеляційної скарги та
матеріали справи № 14/127 з касаційною
скаргою ПП «ТрастТер» направлено до
Вищого господарського суду України.

Розпорядженням керівника апарату
суду від 25.10.2012р. № 127 «Щодо призначення
повторного автоматичного розподілу
справ», у зв`язку з настанням обставин
(тимчасова непрацездатність
головуючого судді Гнатюк Г.М.), які
унеможливлюють участь судді у розгляді
справи, що може мати наслідком
порушення строку розгляду справи,
відповідно до п. 3.1.11. Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду призначено повторний
автоматичний розподіл справи № 14/127.

Супровідним листом від 11.12.2013р. №
14/127/556/2013 Вищий господарський суду
України повернув на адресу суду
Львівського апеляційного
господарського суду матеріали справи
№ 14/127 в 3-х томах.

25.12.2013р. автоматизованою системою
документообігу дану справу
розподілено до розгляду судді
доповідачу Кравчук Н.М. Розпорядженням
голови суду від 30.12.2013р. у склад колегії
для розгляду справи № 14/127
господарського суду Львівської
області введено суддів Гнатюк Г.М. та
Мирутенко О.Л.

Ухвалою суду від 08.01.2014р., у зв`язку з
усуненням обставин, що зумовили
зупинення провадження у справі № 14/127
та поверненням матеріалів справи із
Вищого господарського суду України
поновлено провадження у справі № 14/127
по розгляду апеляційної скарги ПП.
«ТрасТер» від 01.12.2012р. на рішення
господарського суду Львівської
області від 12.01.2012р. та справу
призначено до розгляду в судовому
засіданні на 30.01.2014р.

Представник позивача за первісним
позовом в судовому засіданні та у
відзиві на апеляційну скаргу проти
доводів, наведених скаржником,
заперечує, апеляційну скаргу вважає
безпідставною, а рішення суду першої
інстанції законним та обгрунтованим,
просить рішення місцевого
господарського суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач за первісним позовом в
судове засідання не з`явився, хоча
належним чином був повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи,
підтвердженням чого є список
згрупованих рекомендованих
відправлень від 08.01.2014.

Розглянувши апеляційну скаргу,
матеріали справи, відзив на апеляційну
скаргу, заслухавши пояснення
представника позивача за первісним
позовом, колегія суддів прийшла до
висновку про відсутність підстав для
скасування рішення господарського
суду Львівської області від 12.01.2012р. у
справі № 14/127 з огляду на наступне.

Між АКПІБ (ЗАТ) в особі філії
"Залізничне відділення
Промінвестбанку в
м.Львів"(правонаступником якого є ПАТ
"АКПІБ» в особі "Відділення ПАТ
Промінвестбанк в м.Львів") (Банк) та ПП
"ТрастТер" (Позичальник) 03.09.2007р. було
укладено кредитний договір №182,
відповідно до умов якого (п.2.1 Банк
надає Позичальнику кредит у сумі 326 900,00
грн.00 коп. на умовах, передбачених цим
договором. Кінцевий термін повернення
кредиту -не пізніше 02 вересня 2010 року.

Пунктом п.2.3 договору передбачено, що
кредит надається для оплати платіжного
доручення за автомобіль марки МАЗ
551605-280 pus.

Відповідно до п.3.2 кредитного договору
відсотки за користування кредитом

сплачуються Позичальником виходячи із
встановленої Банком відсоткової
ставки у розмірі 17 відсотків річних.

Згідно з п.3.5 договору, у випадку
порушення

Позичальником строку погашення
одержаного кредиту, встановленого п.2.2
цього договору, Позичальник надалі
сплачує відсотки за неправомірне
користування кредитом, виходячи із
відсоткової ставки у розмірі 34
(тридцять чотири) відсотків річних ,
порядок нарахування та сплати яких
встановлюється п.3.3,3.4 цього договору.

Відповідно п.3.9 кредитного договору,
Банк та Позичальник

вносять зміни до цього договору щодо
відповідного збільшення розміру
відсотків за користування кредитом.
Зміни повинні бути внесені шляхом
укладання додаткової угоди на протязі 5
банківських днів з моменту
направлення Банком повідомлення
Позичальнику про необхідність таких
змін.

01 жовтня 2008 року сторони
уклали Договір №1 про внесення змін до
кредитного договору №182 від 03 вересня
2007 року, згідно якого п.п.3.2;3.5 розділу 3
кредитного договору №182 від 03 вересня
2007 року виклали в наступній редакції :
"Відсотки за користування кредитом
сплачуються Позичальником , виходячи
із встановленої Банком відсоткової
ставки у розмірі 20 (двадцять) процентів
річних (том І - а.с. 10).

У випадку порушення Позичальником
встановленого п.2.2 цього

договору строку повернення
одержаного кредиту Позичальник надалі
сплачує проценти за неправомірне
користування кредитом, виходячи із
відсоткової ставки у розмірі 40 (сорок)
відсотків річних, порядок нарахування
та сплати яких встановлюється згідно
п.3.3,3.4 цього Договору".

Відповідно до п.2 договору №1 від
01 жовтня 2008 р - цей договір вступає в
силу з моменту його підписання
уповноваженими представниками сторін
та є невід"ємною частиною кредитного
договору, укладеного між Позичальником
та Банком. Всі інші положення
кредитного договору, укладеного між
Позичальником та Банком, залишаються
незмінними ( п.3 Договору №1).

06 листопада 2008 року сторони уклали
договір №2 про внесення змін

до кредитного договору №182 від 03
вересня 2007 року, яким внесли зміни до
кредитного договору №182 від 03 вересня
2007 року, виклавши п.3.10 розділу 3
кредитного договору в наступній
редакції : "п.3.10. Забезпеченням кредиту
є застава транспортного засобу".
Зазначений договір вступив в силу з
моменту його підписання
уповноваженими представниками та є
невід"ємною частиною кредитного
договору, укладеного між Позичальником
та Банком. Всі інші положення
кредитного договору залишаються
незмінними (том І - а.с. 11).

Відповідно до п.5.1 р.5 кредитного
договору , за невиконання або

неналежне виконання прийнятих на себе
згідно умов цього договору зобов"язань
винна сторона сплачує іншій стороні
неустойку, передбачену цим договором, а
також відшкодовує збитки , понесені
іншою стороною.

Позичальник, у випадку прострочення
ним виконання зобов"язання по

поверненню Банку сум кредиту та /або
відсотків за користування кредитом та
/або відсотків за неправомірне
користування кредитом зобов"язаний
сплатити суму заборгованості з
урахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення платежу (п.5.2
Кредитного договору).

За несвоєчасну сплату сум кредиту
та/або відсотків за користування

кредитом та/або відсотків за
неправомірне користування кредитом
Постачальник сплачує Банку пеню, яка
обчислюється від суми простроченого
платежу, у розмірі подвійної облікової
ставки Національного Банку Україна, що
діє у період прос трочення, та
нарахування щоденно.

У відповідності із п.4.2.2 кредитного
договору відповідач зобов"язувався

своєчасно сплачувати плату за кредит,
проценти за неправомірне користування
кредитом, суми неустойки на умовах і в
порядку, передбачених договором.

Згідно п.4.3.4 Кредитного договору,
банк має право вимагати від

Позичальника (незалежно від настання
строку повернення кредиту) сплати у
повному обсязі заборгованості за
кредитом та/або відсотків за
користування ним, та /або відсотків
неправомірне користування кредитом,
та/або суму неустойки, у випадку якщо
Позичальник не виконав у строк свої
обов"язки по поверненню кредиту та/або
сплаті відсотків за користування
кредитом, та/або інші обов"язки по
сплаті грошових коштів, передбачених
цим договором.

Відповідно до п.6.5 кредитний договір
діє до повного повернення

Позичальником кредиту, сплати у
повному обсязі відсотків за
користування ним та повного виконання
Позичальником будь-яких інших грошових
зобов"язань, прийнятих ним на себе
згідно умов цього договору.

В забезпечення виконання умов
кредитного договору 03 вересня 2007 року
між АКПІБ (ЗАТ) в особі філії
"Залізничне відділення
Промінвестбанку в м.Львів"
(Заставодержатель) та ПП «ТрастТер»
(Заставодавець) укладено договір
застави майнових прав, відповідно до
умов якого ( п.1.1 р.1) цей договір
частково забезпечує вимоги
Заставодержателя ( Банку), що
випливають з кредитного договору №182
від 03.09.2007 року (а також усіх додаткових
договорів до нього), укладеного між
Заставодержателем за Заставодавцем
(ПП "ТрастТер"), за умовами якого
останній зобов"язаний повернути
Заставодержателю не пізніше другого
вересня дві тисячі десятого року
кредит у розмірі 326 900,00 гривень,
відсотки за користування ним у розмірі
17,0 % річних (комісійну винагороду у
розмірі, передбаченому кредитним
договором), у тому числі відсотки за
неправомірне користування кредитом у
розмірі, передбаченому кредитним
договором, сплатити неустойку (пеню,
штрафи), а також відшкодувати
Заставодержателю всі збитки, понесені
ним внаслідок невиконання
Заставодавцем умов кредитного
договору у розмірі і у випадках,
передбачених кредитним договором (том
І - а.с. 13-15).

Відповідно до п.3.1.4 зазначеного
договору за умови настання будь-якого

або всіх наступних випадків, що
перелічені в ньому, Заставодержатель
має право звернути стягнення на
предмет застави та реалізувати його,
або вимагати від Заставодавця
дострокового виконання зобов"язань, що
випливають із кредитного договору.
Серед перелічених в п.3.1.4 договору
випадків, які дають право
Заставодержателю звернути стягнення
на предмет застави, - невиконання
Заставодавцем зобов"язань за кредитним
договором.

Як видно з матеріалів справи, 26
листопада 2008 року сторони підписали

Нову редакцію договору застави
майнових прав: Договір застави
транспортного засобу (том І - а.с. 17-19)
посвідченого приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу Стоцком Т.Л., зареєстровано в
реєстрі за № 6576. Відповідно до п.1.1 цей
договір забезпечує вимоги
Заставодержателя , що випливають з
кредитного договору №182 від 03.09.2007 року,
договору №1 від 01.10.2008 року про внесення
змін до кредитного договору №182 від
03.09.2007 року, договору №2 від 06.11.2008 року
про внесення змін до кредитного
договору №182 від 03.09.2007 року ( а також
всіх договорів про внесення змін, що
можуть бути укладені до нього),
укладеного між Заставодержателем та
Заставодавцем, за умовами якого
останній зобов"язаний повернути
Заставодержателю не пізніше другого
вересня дві тисячі десятого року
кредит у розмірі 326 900,00 грн, відсотки за
користування ним у розмірі 20,0
(двадцяти) % річних (комісійну
винагороду у розмірі передбаченому
кредитним договором), у тому числі
відсотки за неправомірне користування
кредитом у розмірі передбаченому
кредитним договором, сплатити
неустойку ( пеню, штрафи), а також
відшкодувати Заставодержателю всі
збитки понесені ним внаслідок
невиконання Заставодавцем умов
кредитного договору у розмірі і у
випадках, передбачених кредитним
договором.

Відповідно до п.1.2 цього договору,
Заставодавець передає в заставу

Заставодержателю автомобіль
(транспортний засіб) : марки -МАЗ; 2007
року випуску заводський номер №
Y3М3320, реєстраційний №ВС 4864 ВС;
вартістю 384900,00 грн., який належить
Заставодавцю та зареєстрований 11.09.2008
року Львівським відділом
реєстраційно-екзаменаційної роботи
ДАІ згідно свідоцтва про реєстрацію
ВСС 083456.

Відповідно до умов в п.2.1.6 договору
від 26.11.2008 року

Заставодержатель має право звернути
стягнення на предмет застави та
реалізувати його або вимагати від
Заставодавця дострокового виконання
зобов"язань, що випливають із
кредитного договору за умови настання
будь-якого або всіх наступних випадків
: невиконання Заставодавцем будь-яких
зобов"язань за кредитним договором чи
цим Договором ; відчуження або
обтяження зобов"язаннями на користь
третіх осіб у будь-який спосіб
Заставодавцем предмета застави без
погодження із Заставодержателем в
письмовій формі.

Відповідно до п.4.1 договору
звернення стягнення на предмет застави

(у повному обсязі чи у відповідних
частинах) за цим договором
відбувається відповідно до згоди
сторін, якої досягнуто сторонами із
укладенням цього договору. Відповідно
до чинного законодавства ця згода
набирає чинності, а права і обов"язки
сторін щодо звернення стягнення на
предмет застави виникають в момент
настання таких випадків: при
неповерненні, повному або частковому ,
у встановлені в кредитному договорі
строки суми кредиту -щодо обсягу
предмета в розмірі, достатньому для
погашення несплаченої частини
кредиту; при несплаті ( повній або
частковій) у встановлені згідно
кредитного договору строки сум
відсотків за користування кредитами у
тому числі і відсотків за неправомірне
користування кредитами; при несплаті
повній або частковій, у встановлені
згідно кредитного договору строки сум
неустойки ( пені, штрафів) та інших
штрафних санкцій -щодо обсягу предмета
застави в розмірі , достатньому для
погашення несплаченої частини
неустойки (пені, штрафу) та штрафних
санкцій; при порушенні Заставодавцем
своїх зобов"язань за цим договором,
кредитним договором.

Відповідно до п.6.1 договір від 26
листопада 2008 року набуває

чинності з моменту його підписання та
нотаріального посвідчення та діє до
повного виконання зобов"язань за
кредитним договором та будь-якими
договорами про внесення змін до нього,
або про припинення права застави у
випадках, що прямо передбачені чинним
законодавством.

На виконання умов кредитного договору
№ 182 від 03.09.2007р. Банком було надано
Позичальнику кредит у сумі 326 900,00грн.
Факт отримання Позичальником кредиту
в сумі 326 900,00 грн. підтверджується
копією платіжного доручення №372 від 04
вересня 2007 року (том ІІ - а.с. 82).

Проте, як встановлено судом
Позичальник - ПП «ТрастТер» в порушення
умов кредитного договору № 182 від
03.09.2007р. неналежним чином виконував
зобов`язання щодо повернення кредитних
коштів, в зв`язку з чим станом на 25.09.2010р.
заборгованість Позичальника перед
Банком склала 183 814,73грн.

У зв"язку із порушенням умов кредитного
договору №182 від 03 вересня

2007р., 14 грудня 2009 року Банком було
скеровано відповідачу претензію про
погашення заборгованості (том І - а.с. 22).
Відповіді на надіслану претензію
Банком отримано не було.

У заявлених вимогах ПАТ "АКПІБ"в особі
філії "Відділення ПАТ

Промінвестбанк в м.Львів" просив
стягнути з ПП «ТрастТер» 183 814,73 грн.
заборгованості по кредитному
договору №182 від 03 вересня 2007, шляхом
звернення стягнення на заставлене
майно, а саме : автомобіль марки "МАЗ",
2007 року випуску, заводський номер
№Y3М3320, реєстраційний номер №ВС
4864 ВС, переданий в заставу згідно
договору застави транспортного засобу.
що належить ПП "ТрастТер" та
знаходиться за адресою : м.Львів,
вул.Стороженка,12.

В совю чергу ПП «ТрастТер» подано
зустрічний позов (з врахуванням

заяви вих. № ю-1065 від 14.10.2010р.) (том І - а.с.
100), в якому просить визнати недійсним
договір застави майнових прав від 03
вересня 2007 року, укладений між ПП
"ТрастТер" та ПАТ АКПІБ, м.Київ в особі
філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в
м.Львів", та визнати недійсною нову
редакцію договору застави майнових
прав від 03.09.2007 року реєстраційний №
8331: договір застави транспортного
засобу від 26.11.2008 року , укладений між ПП
"ТрастТер" і ПАТ АКПІБ, м.Київ в особі
філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в
м.Львів", зокрема, з тих підстав, що
договір застави підписаний не
уповноваженою особою ( при цьому,
покликається на п.6.10.2 Статуту ПП
"ТрастТер").

При прийнятті постанови суд
виходив з наступного.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено,
що якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому,
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань.

Стаття 599 Цивільного кодексу
України вказує на те, що зобов"язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов"язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов"язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов"язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалам справи, Позичальник - ПП.
«ТрастТер» не виконав умов кредитного
договору № 182 від 03.09.2007р., внаслідок
чого у останнього виникла
заборгованість по поверненню кредиту
та сплаті процентів за користування
ним.

Відповідно до ст.549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов"язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов"язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або

у повному обсязі на підставах,
встановлених законом або договором.

Як вбачається з долученого позивачем
розрахунку суми заборгованості

за кредитним договором №182 від 03
вересня 2007 року, відповідач (станом на
25.08.10 року) заборгував Банку 141 347,36 грн.
по кредиту. Крім того, строкова
заборгованість за кредитом склала 9
100,00 грн. (том І - а.с. 23). Також позивачем
обґрунтовано нараховано відповідачу 17
914,18 грн. процентів за користування
кредитом (період нарахування: з 01.04.2010 р
по 31.07.2010 р), 3 982,26 грн. процентів за
користування кредитом (період
нарахування: з 01.08.2010 року по 25.08.2010 р), а
також 11 047,92 грн. пені за несвоєчасну
сплату кредиту та 423,01 грн. пені за
несвоєчасну сплату процентів.

При цьому пеню по простроченому
кредиту нараховано за період
прострочення повернення кредиту за
період часу з 25.02.2010 р по 04.08.2010 р, а пеню
по прострочених відсотках- з 05.05.2010 р по
02.08.2010 року. У матеріалах справи
відсутні докази, які б спростовували
наявність заборгованості чи
правильність нарахування відсотків і
пені, або свідчили про добровільне
погашення заборгованості.

Відповідно до ст.546 ЦК України
виконання зобов"язання може

забезпечуватись неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

В силу ст.572 ЦК України кредитор
(заставодержатель) має право у разі

невиконання боржником (заставодавцем)
зобов"язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (
право застави).

Згідно із ст. 20 Закону України "Про
заставу" заставодержатель

набуває право звернення стягнення на
предмет застави в разі, якщо в момент
настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором. При
частковому виконанні боржником
забезпеченого заставою зобов'язання
застава зберігається в початковому
обсязі. Якщо предмет одного договору
застави складають дві або більше речей
(два чи більше прав), стягнення може
бути звернено на всі ці речі (права) або
на будь-яку з речей (на будь-яке з прав)
за вибором заставодержателя. Якщо
заставодержатель зверне стягнення на
одну річ (право), він зберігає право
наступного стягнення на інші речі
(права), що складають предмет застави.
Звернення стягнення на заставлене
майно здійснюється за рішенням суду
або третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачене законом або
договором застави.

Згідно ст. 582 ЦК України, оцінка
предмета застави здійснюється у

випадках, встановлених договором або
законом. Оцінка предмета застави
здійснюється заставодавцем разом із
заставодержателем відповідно до
звичайних цін, що склалися на момент
виникнення права застави, якщо інший
порядок оцінки предмета застави не
встановлений договором або законом.

При цьому, згідно із ст. ст. 24, 25 Закону
України "Про заставу", у

випадках, коли суми, вирученої від
продажу предмета застави, недостатньо
для повного задоволення вимог
заставодержателя, він має право, якщо
інше не передбачено законом чи
договором, одержати суму, якої не
вистачає для повного задоволення
вимоги, з іншого майна боржника в
порядку черговості, передбаченої
законодавством України. Якщо ж при
реалізації предмета застави виручена
грошова сума перевищує розмір
забезпечених цією заставою вимог
заставодержателя, різниця
повертається заставодавцю.

Як зазначалось вище, 03.09.2007р.
між АКПІБ (ЗАТ) в особі філії
"Залізничне відділення
Промінвестбанку в м.Львів"
(Заставодержатель) та ПП «ТрасТер»
(Заставодавець) укладено договір
застави майнових прав.

Відповідно до п.3.1.4 зазначеного
договору за умови настання будь-

якого або всіх наступних випадків, що
перелічені в ньому, Заставодержатель
має право звернути стягнення на
предмет застави та реалізувати його,
або вимагати від Заставодавця
дострокового виконання зобов"язань, що
випливають із кредитного договору.
Серед перелічених в п.3.1.4 Договору
випадків, які дають право
Заставодержателю звернути стягнення
на предмет застави , - невиконання
Заставодавцем зобов"язань за кредитним
договором.

26 листопада 2008 року сторони
підписали Нову редакцію договору

застави майнових прав, відповідно до
п.1.1, цей договір забезпечує вимоги
Заставодержателя, що випливають з
кредитного договору №182 від 03.09.2007 року,
договору №1 від 01.10.2008 року про внесення
змін до кредитного договору №182 від
03.09.2007 року, договору №2 від 06.11.2008 року
про внесення змін до кредитного
договору №182 від 03.09.2007 року ( а також
всіх договорів про внесення змін, що
можуть бути укладені до нього),
укладеного між Заставодержателем та
Заставодавцем, за умовами якого
останній зобов"язаний повернути
Заставодержателю не пізніше другого
вересня дві тисячі десятого року
кредит у розмірі 326900,00 грн, відсотки за
користування ним у розмірі 20,0 (
двадцяти) % річних (комісійну
винагороду у розмірі передбаченому
Кредитним договором), у тому числі
відсотки за неправомірне користування
кредитом у розмірі передбаченому
кредитним договором, сплатити
неустойку ( пеню, штрафи), а також
відшкодувати Заставодержателю всі
збитки понесені ним внаслідок
невиконання Заставодавцем умов
Кредитного договору у розмірі і у
випадках, передбачених кредитним
договором.

Відповідно до умов в п.2.1.6 Договору
від 26.11.2008 року

Заставодержатель має право звернути
стягнення на предмет застави та
реалізувати його, або вимагати від
Заставодавця дострокового виконання
зобов"язань, що випливають із
кредитного договору за умови настання
будь-якого або всіх наступних випадків
: невиконання Заставодавцем будь-яких
зобов"язань за кредитним договором чи
цим договором; відчуження або
обтяження зобов"язаннями на користь
третіх осіб у будь-який спосіб
Заставодавцем предмета застави без
погодження із Заставодержателем в
письмовій формі.

Відповідно до п.4.1 Договору, звернення
стягнення на предмет застави

( у повному обсязі чи у відповідних
частинах) за цим договором
відбувається відповідно до згоди
Сторін, якої досягнуто Сторонами із
укладенням цього договору. Відповідно
до чинного законодавства ця згода
набирає чинності, а права і обов"язки
сторін щодо звернення стягнення на
предмет застави виникають в момент
настання таких випадків: при
неповерненні, повному або частковому ,
у встановлені в Кредитному договорі
строки суми кредиту -щодо обсягу
предмета в розмірі, достатньому для
погашення несплаченої частини
кредиту; при несплаті ( повній або
частковій) у встановлені згідно
кредитного договору строки сум
відсотків за користування кредитами у
тому числі і відсотків за неправомірне
користування кредитами; при несплаті
повній або частковій, у встановлені
згідно кредитного договору строки сум
неустойки ( пені, штрафів) та інших
штрафних санкцій -щодо обсягу предмета
застави в розмірі, достатньому для
погашення несплаченої частини
неустойки (пені, штрафу) та штрафних
санкцій; при порушенні Заставодавцем
своїх зобов"язань за цим договором,
кредитним договором.

Як встановлено судом та
підтверджено матеріалами справи, ПП
«ТрастТер» порушив зобов`язання за
кредитним договором № 182 від 03.09.2007р., в
зв`язку з чим станом на 25.08.2010р.
заборгованість останнього склала 183
814,73грн.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм
права та фактичних обставин справи, та
беручи до уваги що кредитний договір №
182 від 03.09.2007р. не визнаний недійсним у
судовому порядку, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку про правомірність
задоволення судом першої інстанції
первісних позовних вимог про
стягннення з ПП «ТрастТер» 183 814,73 грн.
заборгованості по кредитному
договору №182 від 03 вересня 2007, шляхом
звернення стягнення на заставлене
майно, а саме : автомобіль марки "МАЗ",
2007 року випуску, заводський номер
№Y3М3320, реєстраційний номер №ВС
4864 ВС, який знаходиться за адресою :
м.Львів, вул.Стороженка,12, переданий в
заставу згідно договору застави
транспортного засобу, посвідченого
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу Стоцком
Т.Л. 26 листопада 2006 року за
реєстраційним номером №6756, що належить
ПП "ТрастТер", м.Львів.

З приводу зустрічного позову суд
зазначає наступне.

Згідно із ст.ст.203,215 ЦК України ,
підставою недійсності правочину є

недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п"ятою та шостою статті
203 цього кодексу, зокрема, зміст
правочину не може суперечити цьому
кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 626
Цивільного кодексу України

договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ч.1 ст.628 ЦК України,
зміст договору становлять умови,

визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов"язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Згідно із Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
№9 "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", правочин може
бути визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом (п.7).

Згідно ст.41 Закону України "Про
господарські товариства" власник

здійснює свої права щодо управління
підприємством безпосередньо або через
уповноважені ним органи відповідно до
статуту підприємства. Для керівництва
господарською діяльністю підприємства
власник (власники) або уповноважений
ним орган призначає (обирає) керівника
підприємства.

У відповідності до п.6.3 Статуту
ПП "ТрастТер" в редакції 1993

року, яка діяла на дату укладення
кредитного договору, договору застави
майнових прав від 03.09.2007 року, директор
призначається та звільняється
засновником підприємства та здійснює
безпосереднє керівництво
підприємством. Директор має право
укладати господарські та інші угоди
від імені підприємства та здійснювати
банківські , фінансові, кредитні
операції, має право підпису на
платіжних та розрахункових документах
без будь-яких обмежень щодо суми (том І -
а.с. 109-113).

Як встановлено судом, 16 серпня 2007
року ПП "ТрастТер"

звернулось у Банк із заявою за №224 щодо
отримання кредиту в сумі 326 900,00 грн.
Крім цього, в Банк представлено рішення
засновника ПП "ТрастТер" про отримання
кредиту, передачу в забезпечення
повернення кредитних коштів майнових
прав на автомобіль МАЗ самоскид з
подальшим переоформленням на заставу
транспортного засобу -автомобіля МАЗ
самоскид. Даним рішенням засновник
уповноважив директора підприємства
на підписання відповідних договорів.

Покликання скаржника на п.6.10.2 Статуту
ПП "ТрастТер" (нова редакція,
зареєстрованої 20.06.2008 р) (том І - а.с. 55-57)
є безпідставними, оскільки ( як
вбачається з положень зазначеного
пункту Статуту) названий пункт Статуту
обмежує директора в підписанні
банківських документів сума яких
становить понад 5 000,00 грн, ( такі
документи має право підписувати
тільки генеральний директор), що в
даному випадку не розглядається. Крім
того, обмеження повноважень у
підписанні банківських документів не
обмежує права укладати договори.
Договір застави є правочином і не може
бути віднесеним до банківських
документів.

Беручи до уваги все вищенаведене та
виходячи з аналізу

вищенаведених норм права, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правомірно відмовлено ПП
«ТрастТер» у задоволенні зустрічних
позовних вимог (з врахуванням заяви
вих. № ю-1065 від 14.10.2010р.).

Не беруться судом апеляційної
інстанції твердження скаржника, що
оскаржуване рішення прийнято без
участі ПП «ТрастТер», так як останній
не був належним чином повідомлений про
дату і час судового засідання 12.01.2012р.,
оскільки, як видно з матеріалів справи,
ухвала суду від 03.01.2012р., якою розгляд
справи призначено на 12.01.2012р. надіслана
ПП «ТрастТер» 04.01.2012р., доказом чого є
поштовий штемпель на ухвалі суду (том
ІІ - а.с. 81 на звороті), таким чином з
врахуванням поштового перебігу, судом
не порушено вимог ГПК України.

Хибними на думку суду апеляційної
інстанції є також доводи скаржника
стосовно того, що суд неправильно
розподілив судові витрати між
сторонами, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 44 ГПК України (в редакції
чинній на момент подання позову),
судові витрати складаються з
державного мита, сум, що підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, призначеної господарським
судом, витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката, витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

У відповідності до ст. 49 цього ж
кодексу, державне мито при задоволенні
позову покладається - на відповідача.

Розміри ставок державного мита згідно
Декрету КМУ від 21.01.1993р. № 7-93 «Про
державне мито» із змінами і
доповненнями (чинного на момент
подання позову), із заяв, що подаються
до господарських судів майнового
характеру : 1 відсоток ціни позову, але
не менше 6 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян і не більше 1500
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (підпункт а, пункту 2 ст. 3
Декрету).

Згідно Порядку оплати витрат з
інформаційно-технічного забезпечення
судових процесів, пов'язаних з
розглядом цивільних та господарських
справ, та їх розмірів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 грудня 2005 р. N 1258, розміри витрат з
інформаційно-технічного забезпечення
судових процесів, пов'язаних з
розглядом цивільних та господарських
справ згідно з розділом 2 вказаного
Порядку - для позивачів, звільнених у
встановленому порядку від сплати
державного мита, - за нульовою ставкою;
для всіх інших позивачів - за ставкою 236
гривень.

Як вбачається з оскаржуваного рішення
суду першої інстанції, судом первісний
позов задоволено повністю та стягнуто
з ПП «ТрастТер» на користь ПАТ АКПІБ в
особі філії "Відділення ПАТ
Промінвестбанк в м.Львів" кредитну
заборгованість, шляхом звернення
стягнення на заставлене майно - на
загальну суму 183 814,73 грн. Пунктом три
резолютивної частини рішення стягнуто
з ПП «ТрастТер» на користь ПАТ АКПІБ в
особі філії "Відділення ПАТ
Промінвестбанк в м.Львів" - 1 838,15грн.
держмита, тобто 1 % ціни позову згідно
Декрету.

Проте, як встановлено судом, стягуючи з
ПП «ТрастТер» на користь ПАТ АКПІБ в
особі філії "Відділення ПАТ
Промінвестбанк в м.Львів" витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, судом першої
інстанції помилково зазначено 23,00грн.
замість 236,00грн. Відтак, рішення
місцевого господарського суду в
частині розподілу судових витрат слід
змінити.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані,на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтується вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Однак, доводи наведені скаржником у
апеляційній скарзі не спростовують
правомірність висновків, викладених в
оспорюваному рішенні суду першої
інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що місцевий
господарський суд прийняв рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, тому це рішення
належить залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд -
ПОСТАНОВИВ :

1. В задоволенні апеляційної
скарги ПП «ТрастТер» від 01.02.2012р. за вих.

№ ю-52 - відмовити.

2. Пункт 2 резолютивної частини
рішення господарського суду
Львівської

області від 12.01.2012р. у справі № 14/127
доповнити п.2.1 та викласти

його в наступній редакції: Початкову
оціночну вартість заставного

майна: автомобіль марки "МАЗ", 2007 року
випуску, заводський номер

№Y3М3320, реєстраційний номер №ВС
4864 ВС, який

переданий в заставу згідно договору
застави транспортного засобу,

посвідченого приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального

округу Стоцком Т.Л. 26 листопада 2006 року
за реєстраційним номером

№6756, що належить ПП "ТрастТер", м.Львів.
визначити в процесі

здійснення виконавчого провадження.

3. Рішення господарського суду
Львівської області від 12.01.2012р. у
справі № 14/127 змінити в частині
стягнення судових витрат.

Пункт 3 резолютивної частини
рішення викласти в наступній редакції:

«Стягнути з приватного
підприємства "ТрастТер"(79052, м.Львів,

вул.Широка 69/99, ) на
користь Публічного

акціонерного товариства
Акціонерного комерційного промислово-

інвестиційного банку (01001, м.Київ,
пров.Шевченка,12) в особі філії

"Відділення ПАТ Промінвестбанк в
м.Львів"(79007, м.Львів,

вул..ак.Гнатюка,2, ,
код банку 325633) 1838,15

грн. держмита та 236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне

забезпечення судового процесу.

4. Місцевому господарському суду
видати відповідні накази.

5.. Постанова набирає законної
сили з дня її прийняття і може бути
оскаржена

в касаційному порядку згідно з
Розділом ХІІ-1 ГПК України.

6. Справу передати в
господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя
Кравчук Н.М.

судді
Гнатюк Г.М.

Мирутенко О.Л.