м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/8160/13 03.02.14
за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА», м.Київ,
до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
про розірвання договору та стягнення 4
Суддя Любченко М.О.
від позивача: Поліводський О.А. - по дов.
від відповідача: Тараненко А.І. - по дов.
Відповідно до ст.77 ГПК України в
судовому засіданні 29.01.2014р.
оголошувалась перерва до 03.02.2014р.
СУТЬ СПРАВИ:
Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА», м.Київ
звернувся до господарського суду
м.Києва з позовом до відповідача,
Публічного акціонерного товариства
«Електроприлад», м.Київ про:
- розірвання договору оренди №262,
який укладений 27.10.2009р. між Публічним
акціонерним товариством
«Електроприлад» (на день укладення
договору - Відкрите акціонерне
товариство «Електроприлад») та
Приватним підприємством «ДІЛА»
(реорганізоване в Товариство з
обмеженою відповідальністю «МЛ «ДІЛА»,
яке є повним правонаступником
Приватного підприємства «ДІЛА») щодо
нежилих приміщень з №1 по №48 (групи
приміщень №1), №№1, 2 (групи приміщень
№2), №№І, ІІ, ІІІ першого поверху, з №1
по №36 (групи приміщень №3), №№І, ІІ
другого поверху, що розташовані в
м.Києві по вул.Глибочицькій, 17, літера
«К», та додаткових угод до нього, а саме:
додаткової угоди №1 до договору оренди
№262 від 27.10.2009р., яка укладена 14.01.2010р.
між Публічним акціонерним товариством
«Електроприлад» (на день укладення
договору - Відкрите акціонерне
товариство «Електроприлад») та
Приватним підприємством «ДІЛА»
(реорганізоване в Товариство з
обмеженою відповідальністю «МЛ «ДІЛА»,
яке є повним правонаступником
Приватного підприємства «ДІЛА»);
додаткової угоди №2 до договору оренди
№262 від 27.10.2009р., яка укладена 24.02.2010р.
між Публічним акціонерним товариством
«Електроприлад» (на день укладення
договору - Відкрите акціонерне
товариство «Електроприлад») та
Приватним підприємством «ДІЛА»
(реорганізоване в Товариство з
обмеженою відповідальністю «МЛ «ДІЛА»,
яке є повним правонаступником
Приватного підприємства «ДІЛА»);
додаткової угоди №3 до договору оренди
№262 від 27.10.2009р., яка укладена 26.03.2012р.
між Публічним акціонерним товариством
«Електроприлад» та Приватним
підприємством «ДІЛА» (реорганізоване в
Товариство з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА», яке є
повним правонаступником Приватного
підприємства «ДІЛА»);
- стягнення з Публічного
акціонерного товариства
«Електроприлад» на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «МЛ
«ДІЛА» забезпечувального платежу у
розмірі 348 096 грн.;
- стягнення з Публічного
акціонерного товариства
«Електроприлад» на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «МЛ
«ДІЛА» передоплати за оренду нежилих
приміщень у розмірі 1 055 123,99 грн.;
- стягнення з Публічного
акціонерного товариства
«Електроприлад» на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «МЛ
«ДІЛА» витрат та збитків, які завдані
Товариству з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА», у розмірі
- стягнення з Публічного
акціонерного товариства
«Електроприлад» на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «МЛ
«ДІЛА» штрафних санкцій за неналежне
виконання зобов'язань на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА» у розмірі
В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
обов'язку як орендодавця провести
капітальний ремонт у приміщенні, яке
було орендоване Приватним
підприємством «ДІЛА» за договором
оренди №262 від 27.10.2009р., що, на думку
позивача, є підставою для розірвання
вказаного договору, повернення
сплаченого забезпечувального платежу
та передоплати, а також відшкодування
позивачу зроблених ним витрат.
Відповідач у відзиві б/н від 03.06.2013р.
проти задоволення позову заперечив та
зазначив, що підстави для розірвання
договору, стягнення збитків та
штрафних санкцій відсутні, оскільки
Публічне акціонерне товариство
«Електроприлад» не ухиляється від
проведення капітального ремонту в
орендованому приміщенні. Крім того, за
твердженням відповідача, позивачем не
було дотримано передбаченого ст.188
Господарського кодексу України
порядку розірвання договору.
Відповідач просив припинити
провадження в частині стягнення
забезпечувального платежу у зв'язку з
відсутністю предмету спору, оскільки
договір є чинним, а строк виконання
зобов'язань з повернення грошових
У письмових поясненнях б/н від 29.01.2014р.
відповідач, посилаючись на ч.1 ст.638
Цивільного кодексу України та ч.8 ст.181
Господарського кодексу України,
навпроти зазначив, що договір оренди
№262 від 27.10.2009р. є неукладеним (не
вчиненим), оскільки сторонами не
підписано протоколу погодження
ремонтних робіт, який відповідно до п.2.6
цього договору є істотною умовою цього
договору. Крім того, відповідачем
зазначено, що матеріали справи не
містять доказів надання
банком-іпотекодержателем дозволу на
передачу майна в оренду.
Враховуючи, що у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору, за висновками суду, справа може
бути розглянута за наявними у ній
документами відповідно до вимог ст.75
Господарського процесуального кодексу
України в судовому засіданні 03.02.2014р.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд встановив:
За змістом ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання
виникають, зокрема, з договору.
Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
За договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк (ч.1 ст.759
Цивільного кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи,
27.10.2009р. між Відкритим акціонерним
товариством «Електроприлад»
(орендодавець), найменування якого в
подальшому було змінено на Публічне
акціонерне товариство
«Електроприлад», та Приватним
підприємством «ДІЛА» (орендар)
укладено договір оренди №262 нежилих
приміщень, що розташовані на першому і
другому поверхах за адресою: м.Київ,
вул.Глибочицька, 17, які згідно з
технічною документацією є нежилими
приміщеннями з №1 по №48 (групи
приміщень №1), №№1, 2 (групи приміщень
№2), №№І, ІІ, ІІІ першого поверху, з №1
по №36 (групи приміщень №3), №№І, ІІ
другого поверху (літера «К»), загальною
При цьому, позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю «МЛ «ДІЛА»
є правонаступником прав і обов'язків
Приватного підприємства «ДІЛА», що
підтверджується витягом серії АБ №464641
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
рішенням №1 від 07.08.2012р. власника
Приватного підприємства «ДІЛА» про
реорганізацію шляхом перетворення у
Товариство з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА»,
протоколом №1 від 18.10.2012р. загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю «МЛ «ДІЛА».

В п.2.1 договору оренди №262 від 27.10.2009р.
сторони погодили, що орендодавець
зобов'язується передати орендареві, а
орендар зобов'язується прийняти у
тимчасове користування (оренду) за
плату та на обумовлений строк для
здійснення своєї господарської
діяльності об'єкт оренди.

Пунктом 2.4 цього договору передбачено,
що цільовим використанням приміщення у
майбутньому буде його використання з
метою розміщення медичної лабораторії
з елементами виробничої діяльності
орендаря про що орендодавець
повідомлений з укладанням цього
договору.

Відповідно до п.1.3 договору від 27.10.2009р.
об'єктом оренди є нежилі приміщення, що
розташовані на першому і другому
поверхах за адресою: м.Київ,
вул.Глибочицька, 17, що згідно з
технічною документацією є нежилими
приміщенням з №1 по №48 (групи приміщень
№1), №№1, 2 (групи приміщень №2), №№І, ІІ,
ІІІ першого поверху, з №1 по №36 (групи
приміщень №3), №№І, ІІ другого поверху
(літера «К»), загальною площею 1832,3 кв.м,
при цьому частина зазначеного
приміщення площею 172,3 кв.м та нежила
будівля (літера «Ж» площею 174,9 кв.м) не є
об'єктом оренди.

Згідно з п.4.1 укладеного договору строк
оренди складає 35 місяців. До визначення
дати закінчення строку оренди
застосовуються положення ст.254
Цивільного кодексу України. Строк
оренди починає перебіг з дати
підписання акта приймання-передачі
приміщення.

Розмір та порядок оплати орендної
плати за користування нерухомим майном
сторонами було визначено в розділі 5
укладеного договору оренди.

В п.11.2 договору сторони передбачили
можливість внесення змін та доповнень
до договору за взаємною згодою сторін.

14.01.2010р. сторонами було укладено
додаткову угоду №1 до договору оренди
№262 від 27.10.2009р., якою викладено в новій
редакції п.6.1.1 договору щодо розміру та
порядку оплати орендної плати.

Відповідно до додаткової угоди №2 від
24.02.2010р. до договору оренди №262 від
27.10.2009р. сторонами було змінено п.5.1
правочину та доповнено договір
п.п.11.7-11.15, якими встановлено інший
порядок сплати орендної плати.

26.03.2012р. позивачем та відповідачем було
підписано додаткову угоду №3 до
договору оренди №262 від 27.10.2009р., якою
було змінено умови спірного правочину
щодо порядку проведення ремонтних
робіт та сплати орендної плати. При
цьому, пункти 1.6, 2.2, 2.6, 3.6, 5.13, 7.2.6, 11.11-11.13,
12.1-12.3, а також розділ 9 договору
виключено.

За змістом п.11.8 договору в редакції
додаткової угоди №3 від 26.03.2012р. сторони
зобов'язались підписати акт
приймання-передачі об'єкта оренди не
пізніше 02.04.2012р., а також дійшли згоди,
що після підписання акту
приймання-передачі об'єкта оренди
протягом 8 календарних місяців, але не
пізніше як до 26.11.2012р., орендар має право
здійснювати поліпшення (ремонт)
приміщення; загальний строк оренди
складає 35 місяців, що починає свій
перебіг з дати підписання акту
приймання-передачі об'єкта оренди та
може бути продовжений за згодою сторін.

Відповідно до п.11.9 договору оренди,
підписуючи цей договір орендодавець
надає орендареві згоду на поліпшення
(ремонт) приміщення та наділяє
повноваженнями самостійно визначати
вартість поліпшення (ремонту), обсяги
поліпшення (ремонту), підрядників тощо.

Згідно з абз.1 п.5.2 договору оренди в
новій редакції сторони домовились, що
загальний розмір орендної плати за
користування приміщенням, яка підлягає
сплаті орендарем за 1 місяць оренди,
складає 174 068,50 грн., в тому числі ПДВ в
розмірі 29 011,42 грн., крім періоду
здійснення ремонту.

На час здійснення ремонту сторони
погодили, що орендна плата складає 10 002
грн., у тому числі, податок на додану
вартість 1 667 грн. за один місяць оренди.
Після закінчення ремонтних робіт
сторони укладають акт
приймання-передачі результатів
ремонту. З дня складення такого акту
орендар сплачує орендодавцю орендну
плату за користування приміщеннями у
розмірі, встановленому у абзаці 1 п.5.2 з
урахуванням внесених до нього змін
(абз.2 п.5.2 договору).

За таких обставин, судом було
встановлено факт виникнення між
Публічним акціонерним товариством
«Електроприлад» та Приватним
підприємством «Діла»,
правонаступником прав і обов'язків
якого є позивач, правовідносин з
приводу найму нерухомого майна на
підставі договору оренди нерухомого
майна №262 від 27.10.2009р. та додаткових
угод до нього.

При цьому, твердження відповідача про
неукладеність договору оренди №262 від
27.10.2009р. внаслідок непідписання
сторонами протоколу погодження
ремонтних робіт господарським судом
розцінюються як помилкові та
безпідставні, виходячи з наступного.

Згідно з п.4 ст.179 Господарського
кодексу України при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі вільного волевиявлення,
зокрема, мають право погоджувати на
свій розсуд будь-які умови договору, що
не суперечать законодавству.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу
України, ст.180 Господарського кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

За приписами ст.638 Цивільного кодексу
України, ст.180 Господарського кодексу
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

При цьому, згідно із п.3 ст.180
Господарського кодексу України при
укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Як зазначено в п.2.6. Пленуму Вищого
господарського суду України №11 від
29.05.2013р., не вважаються вчиненими
правочини (укладеними господарські
договори), в яких (за якими): відсутні
передбачені законом умови, необхідні
для їх укладення (не досягнуто згоди за
всіма істотними для даного правочину
умовами); не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства
необхідна його передача тощо. При
цьому, господарським судам необхідно
враховувати, що визначення договору як
неукладеного може мати місце на стадії
укладення договору, а не за наслідками
виконання його сторонами.

Як зазначалось, відповідач в
обґрунтування своїх доводів про
неукладеність спірного договору
посилається на п.2.6 договору оренди №262
від 27.10.2009р. в первісній редакції, за
змістом якого перелік дій, строки
виконання та завершення підрядних
робіт, що необхідні для проведення
ремонту на об'єкті вказуються у
протоколі погодження ремонтних робіт,
що підлягає підписанню сторонами та є
істотною умовою цього договору.

Матеріали розглядуваної справи
підписаного сторонами договору
протоколу погодження ремонтних робіт
не містять.

Однак, судом враховано, що в п.2.2 того ж
договору передбачено, що в порядку та
на умовах, визначених договором оренди,
орендодавець зобов'язується спільно з
орендарем погодити та здійснити
поточний ремонт на об'єкті шляхом
затвердження та підписання протоколу
погодження ремонтних робіт, який має
бути погоджений сторонами протягом 5
робочих днів з моменту надання
орендарем проектної документації
орендодавцю, що необхідна для
проведення поточного ремонту об'єкта.
Орендар зобов'язується надати
орендодавцю проектну документацію, що
необхідна для проведення поточного
ремонту об'єкту в строк до 16.11.2009р.

Тобто, за висновками суду, посилання
відповідача на непідписання протоколу
погодження ремонтних робіт є
необґрунтованими, приймаючи до уваги,
що сторони при укладенні спірного
договору домовились про погодження
такого протоколу під час дії
укладеного договору, а саме протягом 5
робочих днів з моменту надання
орендарем проектної документації
орендодавцю. Посилання відповідача
виключно на п.2.6 договору №262 від
27.10.2009р. є безпідставними, враховуючи,
що зміст вказаного пункту суперечить
іншим положенням вказаного договору в
їх сукупності.

При цьому, господарський суд звертає
увагу сторін, що необхідним для
укладення договору є саме погодження
істотних умов, проте не їх виконання.

До того ж, пунктом 6 додаткової угоди №3
від 26.03.2012р. до договору оренди №262 від
27.10.2009р., яка підписана уповноваженими
представниками Публічного
акціонерного товариства
«Електроприлад» і Приватного
підприємства «ДІЛА», пункт 2.6
зазначеного договору оренди було
виключено. Чинна редакція спірного
правочину не містить умов щодо
необхідності підписання протоколу
погодження ремонтних робіт та не
вказує на істотність такої умови.

Стаття 639 Цивільного кодексу України
передбачає, якщо сторони домовилися
укласти договір у певній формі, він
вважається укладеним з моменту надання
йому цієї форми, навіть якщо законом ця
форма для даного виду договорів не
вимагалася. Якщо сторони домовились
укласти у письмовій формі договір, щодо
якого законом не встановлена письмова
форма, такий договір є укладеним з
моменту його підписання сторонами.

Перелік дій, що необхідні для укладення
спірного договору, визначений в п.2.12
договору оренди №262 від 27.10.2009р. в
діючій редакції, яка передбачає, що цей
договір вважається укладеним з моменту
настання усіх та кожної з наступних
подій: 1) підписання сторонами цього
договору; 2) здійснення орендарем
першого платежу; 3) надання
орендодавцем дозволу банком
(іпотекодержателем) на укладення цього
договору на умовах, що ним визначені; 4)
підписання сторонами акту
приймання-передачі приміщення
відповідно до цього договору.
Положення цього договору про
відповідальність за відмову від
вчинення дій, що передбачені цим
пунктом або за інші дії чи
бездіяльність, вважаються укладеними з
моменту підписання цього договору.

Матеріали справи свідчать, що договір
оренди нерухомого майна №262 від 27.10.2009р.
було підписано представниками сторін
та скріплено їх печатками. Здійснення
орендарем передоплати за договором
оренди та внесення забезпечувального
платежу підтверджується
представленими суду виписками з
банківських рахунків. Надання дозволу
банком (іпотекодержателем) на
укладення спірного договору
підтверджується листом №033-02/7644 від
20.10.2009р. Публічного Акціонерного
Товариства «Державний
експертно-імпортний банк України», чим
спростовуються доводи відповідача про
відсутність згоди іпотекодержателя на
передачу майна в оренду. Акт
приймання-передачі нежилих приміщень,
що розташовані в буд.17 по
вул.Глибочицькій у м.Києві, було
підписано сторонами договору 02.04.2012р.

Таким чином, судом встановлено, що
сторонами договору оренди №262 від
27.10.2009р. були вчинені усі дії, які
необхідні для укладення (вчинення)
договору найму згідно з п.2.12 цього
договору, у тому числі, досягнуто згоду
за всіма істотними умовами для
договору найму, отримано акцепт
стороною, що направила оферту, фактично
передано об'єкт оренди, у зв'язку з чим у
суду відсутні підстави вважати спірний
договір оренди неукладеним (не
вчиненим).

Крім того, судом приймається до уваги
суперечливість доводів відповідача
щодо неукладеності договору оренди №262
від 27.10.2009р. та протилежних тверджень
щодо чинності спірного правочину, які
викладені Публічним акціонерним
товариством «Електроприлад» у відзиві
б/н від 03.06.2013р., а також посилань на
нікчемність договору оренди №262 від
27.10.2009р. у зв'язку з відсутністю у
матеріалах справи дозволу
іпотекодержателя на передачу спірного
майна, які містяться в письмових
поясненнях б/н від 29.01.2014р. відповідача.

За таких обставин, з огляду на
встановлений ст.204 Цивільного кодексу
України принцип правомірності
правочину, господарський суд приймає
до уваги договір №262 від 27.10.2009р. оренди
нерухомого майна (зі змінами та
доповненнями) як належну підставу, у
розумінні норм ст.11 названого Кодексу
України, для виникнення у позивача та
відповідача взаємних цивільних прав та
обов'язків з приводу найму нерухомого
майна.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов договору не
допускаються.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Як вказувалось судом вище, 02.04.2012р.
сторонами відповідно до п.11.8 договору
оренди №262 від 27.10.2009р. було підписано
акт приймання-передачі нежилих
приміщень, що розташовані в буд.17 по
вул.Глибочицькій у м.Києві. При цьому, в
акті було вказано, що приміщення
перебувають у задовільному стані.

На виконання умов договору щодо
проведення орендарем ремонту
приміщень 13.08.2012р. Приватним
підприємством «Діла» було укладено з
будівельною організацією, Товариством
з обмеженою відповідальністю «Партнер
Констракшн», договір підряду №1469 від
13.08.2012р. на розробку проектної
документації і проведення ремонтних
робіт у орендованих приміщеннях.

16.08.2012р. позивачем було отримано від
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Партнер
Констракшин» комерційну пропозицію на
ремонтно-оздоблювальні роботи в
приміщеннях лабораторії «ДІЛА»
вартістю 7 874 953,01 грн.

В свою чергу, листом вих.№221 від 23.11.2012р.
відповідачем було повідомлено
позивача, що загальний розмір орендної
плати за договором оренди №262 від
27.10.2009р. з 27.11.2012р. складає 174 068,50 грн.

Позивач в листі вих.№3.1/93 від 11.12.2012р.
проти підвищення орендної плати з
27.11.2012р. заперечив, оскільки ремонті
роботи не завершені, акт
приймання-передачі результатів
ремонту сторони не підписали, а за
змістом п.55.2 договору підвищена
орендна плата сплачується саме з
моменту підписання такого акту.

27.12.2012р. Товариством з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА» було
отримано лист вих.№2712/ПП від 27.12.2012р.
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Партнер
Констракшин», яким позивача було
повідомлено, що в результаті
проведення робіт з розробки робочого
проекту реконструкції приміщення, яке
розташоване за адресою: м.Київ,
вул.Глибочицька, бул.17К, експерти
дійшли висновку про необхідність
проведення обов'язкових додаткових
робіт зі здійснення монтажу підсилень
конструкцій в місцях порушення плит
перекриття між 2 та 3 поверхами. Дані
роботи пов'язані з тим, що демонтаж
сходового маршу виконаний з порушенням
норм, відсутня технічна документація
на влаштування нової плити перекриття
між 2 та 3 поверхами, влаштування
технологічних отворів в плитах
перекриття виконані з порушенням
технологій. Оскільки дані роботи
пов'язані зі зміною конструкцій
будівлі в цілому, необхідно провести
ряд узгоджень з відповідними органами
контролю.

Згідно з листом вих.№3.1/24 від 23.01.2013р.
позивачем було висунуто відповідачу
вимогу провести капітальний ремонт
орендованих приміщень, оскільки вони
непридатні до використання. Вказаний
лист було отримано відповідачем
28.01.2013р., що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №419.

Оскільки позивачем не було отримано
відповіді відповідача на лист вих.№3.1/24
від 23.01.2013р., Товариством з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА» було
направлено Публічному акціонерному
товариству «Електроприлад» заяву
вих.№3.1/174 від 22.02.2012р. про розірвання
договору оренди нежилих приміщень та
повернення сплачених коштів з огляду
на порушення орендодавцем свого
обов'язку провести капітальний ремонт
приміщень. До направленої заяви
позивачем було додано проект угоди про
розірвання договору оренди та акту
приймання-передачі приміщень, а також
запрошено представника відповідача
04.03.2013р. о 10 год. 00 хв. для підписання
акту приймання-передачі.

У відповідь на заяву позивача про
розірвання договору відповідачем у
листі вих.№37 від 27.02.2012р. були
висловлені заперечення щодо наявності
підстав для розірвання договору,
посилаючись на відсутність часу та
необхідної інформації для прийняття
відповідного рішення. Також відповідач
просив позивача надати проект
капітального ремонту та обгрунтування
необхідності проведення капітального
ремонту до кожної позиції (заміни,
укріплення, ремонту).

У визначений день та час представник
Публічного акціонерного товариства
«Електроприлад» для підписання акту
приймання-передачі приміщень не
з'явився, а за результатами обміну
листами орендодавцем не було надано
згоди на проведення капітального
ремонту нерухомого майна.

При цьому, за змістом пояснень
Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЛ «Діла», лист №37
від 27.02.2012р. Публічного акціонерного
товариства «Електроприлад» було
одержано позивачем лише 11.03.2013р.

11.03.2013р. через приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу Публічним акціонерним
товариством «Електроприлад» було
подано заяву вих.№45 від 07.03.2013р. щодо
ненадання згоди на проведення
капітального ремонту нежилих
приміщень.

За таких обставин позивач звернувся до
суду з розглядуваним позовом про
розірвання договору оренди №262 від
27.10.2009р. та стягнення грошових коштів,
посилаючись на порушення відповідачем
свого обов'язку орендодавця провести
капітальний ремонт переданих в оренду
приміщень.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень,
господарський суд дійшов висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.2 ст.776 Цивільного
кодексу України капітальний ремонт
речі, переданої у найм, провадиться
наймодавцем за його рахунок, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Капітальний ремонт провадиться у
строк, встановлений договором. Якщо
строк не встановлений договором або
ремонт викликаний невідкладною
потребою, капітальний ремонт має бути
проведений у розумний строк.

Якщо наймодавець не провів
капітального ремонту речі, що
перешкоджає її використанню
відповідно до призначення та умов
договору, наймач має право: 1)
відремонтувати річ, зарахувавши
вартість ремонту в рахунок плати за
користування річчю, або вимагати
відшкодування вартості ремонту; 2)
вимагати розірвання договору та
відшкодування збитків (ч.3 ст.776
Цивільного кодексу України).

Статтею 784 Цивільного кодексу
визначено, що наймач має право вимагати
розірвання договору найму, якщо: 1)
наймодавець передав у користування
річ, якість якої не відповідає умовам
договору та призначенню речі; 2)
наймодавець не виконує свого обов'язку
щодо проведення капітального ремонту
речі.

При цьому, згідно із ст.4-3
Господарського процесуального кодексу
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини справи, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

За таких обставин, приймаючи до уваги
викладені вище положення Цивільного
кодексу України, позивачем при
зверненні до суду з вимогою про
розірвання договору оренди нерухомого
майна на підставі п.2 ст.784 Цивільного
кодексу України повинно бути доведено
факт невиконання відповідачем свого
обов'язку провести капітальний ремонт
орендованого майна, а також
необхідність та обов'язковість
проведення такого ремонту з метою
забезпечення права орендаря
використовувати орендоване приміщення
відповідно до призначення, яке
визначено в договорі.

За змістом пояснень позивача,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА» не має
можливості використовувати орендоване
приміщення без проведення
капітального ремонту, у тому числі, не
може здійснювати поточний ремонт та
інші дії, що спрямовані на облаштування
такого приміщення.

На підтвердження своїх вимог,
позивачем було представлено суду
висновок №12021 від 11.01.2013р. експертного
будівельно-технічного дослідження, що
складений Київським
експертно-дослідним центром. За
змістом вказаного висновку, стан
нежилих приміщень з №1 по №48 (групи
приміщень №1), №№1, 2 (групи приміщень
№2), №№І, ІІ, ІІІ першого поверху, з №1
по №36 (групи приміщень №3), №№І, ІІ
другого поверху (літера «К»), що
знаходиться за адресою: м.Київ,
вул.Глибочицька, 17, на дату проведення
дослідження не дає можливості
вселитися в нього і проводити
господарську діяльність. В наявному
стані дані приміщення є непридатними
для експлуатації. Роботи, які в
подальшому необхідно виконувати для
введення вказаних приміщень в
експлуатацію і можливості провадити в
них господарську діяльність,
відносяться до робіт, що
характеризуються як роботи з
капітального ремонту приміщення, і для
їх проведення необхідно дотримуватись
процедур, передбачених чинним
законодавством України у будівельній
галузі.

Приймаючи до уваги представлені
сторонами докази, враховуючи предмет
та підстави позовних вимог, з метою
вирішення питання стосовно
необхідності проведення капітального
ремонту в орендованих позивачем
приміщеннях, ухвалою від 07.08.2013р.
господарського суду міста Києва була
призначена судова експертиза,
проведення якої доручено Київському
науково-дослідному інституту судових
експертиз, та на вирішення експерту
поставлені наступні питання:

1. Чи існує технічна можливість
поділити два нежилих приміщення, а
саме: літера «К» та літера «Ж»,
розташованих окремо та відособлено
один від одного, що мають окремі
технічні паспорти та літери
позначення, однак мають спільну адресу
місця розташування м.Київ, вул.
Глибочицька, 17 та право власності на
які посвідчуються єдиним документом -
свідоцтвом про право власності?

2. Чи придатні нежилі приміщення з №1 по
№48 (групи приміщень №1) , №№ 1,2 (групи
приміщень 2), №№ I, II III першого поверху ,
з №1 по 36 (групи приміщень №3), №№ I, II
другого поверху ( літера «К»), що
знаходяться за адресою м.Київ,
вул.Глибочицька, 17, до експлуатації та
чи є можливим провадження
господарської діяльності в цих
приміщеннях?

3. Якщо нежилі приміщення з №1 по №48
(групи приміщень №1) , №№ 1,2 (групи
приміщень 2), №№ I, II III першого поверху ,
з №1 по 36 (групи приміщень №3), №№ I, II
другого поверху ( літера «К»), що
знаходяться за адресою м.Київ,
вул.Глибочицька, 17 не придатні до
експлуатації, то які будівельні,
ремонтні, або іншого роду роботи
необхідно здійснити для нормальної
експлуатації приміщень і можливості
провадити в них господарську
діяльність?

4. Якщо для експлуатації нежилих
приміщень, з №1 по №48 (групи приміщень
№1) , №№ 1,2 (групи приміщень 2), №№ I, II III
першого поверху , з №1 по 36 (групи
приміщень №3), №№ I, II другого поверху (
літера «К»), що знаходяться за адресою
м.Київ, вул.Глибочицька, 17, і вселення в
них суб'єкта господарювання необхідно
здійснити будівельні, ремонтні або
іншого роду роботи, то чи полягають ці
роботи у втручанні у несучі
конструктивні системи при заміні або
відновленні конструкцій, інженерних
систем та обладнання без зміни
функціонального призначення та
зовнішніх геометричних розмірів
приміщення у зв'язку з його фізичною
зношеністю та руйнуванням, поліпшення
експлуатаційних показників, і чи можна
їх визначити як капітальний ремонт або
ж реконструкцію?

За наслідками проведення судової
комісійної будівельно-технічної
експертизи по справі №910/8160/13 судовими
експертами складено висновок
№8506/13467/13-42 від 29.11.2013р., яким
встановлено, що:

1. Нежилі приміщення з №1 по №48 (групи
приміщень №1), №№1, 2 (групи приміщень
№2), №№І, ІІ, ІІІ першого поверху, з №1
по №36 (групи приміщень №3), №№І, ІІ
другого поверху (літера «К»), що
знаходяться за адресою: м.Київ,
вул.Глибочицька, 17, на момент
проведення обстеження непридатні до
експлуатації та унеможливлюють
провадження господарської діяльності
в цих приміщеннях у відповідності до
умов договору №262 від 27.10.2009р.

2. Оскільки нежилі приміщення з №1 по №48
(групи приміщень №1), №№1, 2 (групи
приміщень №2), №№І, ІІ, ІІІ першого
поверху, з №1 по №36 (групи приміщень №3),
№№І, ІІ другого поверху (літера «К»), що
знаходяться за адресою: м.Київ,
вул.Глибочицька, 17, не є придатними до
експлуатації, то для використання
нежитлових приміщень за призначенням
необхідно завершити всі ремонтні
роботи, які передбачені проектною або
іншою технічною документацією,
орієнтовний перелік яких зазначено у
дослідній частині другого питання
вказаного експертного висновку.

3. Роботи, які в подальшому необхідно
виконати для експлуатації і вселення
суб'єкта господарювання у нежилі
приміщення з №1 по №48 (групи приміщень
№1), №№1, 2 (групи приміщень №2), №№І, ІІ,
ІІІ першого поверху, з №1 по №36 (групи
приміщень №3), №№І, ІІ другого поверху
(літера «К»), що знаходяться за адресою:
м.Київ, вул.Глибочицька, 17, згідно з
вимогами та нормами державних
будівельних норм, характеризуються як
роботи з капітального ремонту.

За приписами ст.1 Закону України «Про
судову експертизу» судова експертиза -
це дослідження експертом на основі
спеціальних знань матеріальних
об'єктів, явищ і процесів, які містять
інформацію про обставини справи.

Відповідно до ст.32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються, зокрема,
висновками судових експертів.

За висновками суду, внаслідок
проведення судової експертизи, суду
були надані повні відповіді на
порушені питання у відповідності до
інших фактичних даних, дослідницька
частина та підсумкові висновки судової
експертизи узгоджені між собою;
експертний висновок обґрунтований та
узгоджений з іншими матеріалами
справи.

Приймаючи до уваги вищенаведене, при
вирішенні розглядуваного спору
господарський суд приймає до уваги
висновок №8506/13467/13-42 від 29.11.2013р.
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз в якості
належного доказу, який підтверджує
неможливість використання об'єкта
оренди за договором №262 від 27.10.2009р. та
обумовлену цим необхідність у
проведенні капітального ремонту
вказаних приміщень.

За таких обставин, враховуючи зміст
висновку №8506/13467/13-42 від 29.11.2013р. судової
експертизи, приймаючи до уваги інші
докази у справі в їх сукупності,
господарський суд дійшов висновку про
обґрунтованість доводів позивача про
необхідність та обов'язковість
проведення капітального ремонту в
нежитлових приміщеннях по
вул.Глибочицькій, 17 у м.Києві, що
орендовані Товариством з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА».
Матеріалами справи доведено, а
відповідачем не спростовано, що нежилі
приміщення, передані позивачеві за
договором оренди №262 від 27.10.2009р., окрім
необхідності проведення поточного
ремонту, що є обов'язком орендаря,
потребують капітального ремонту,
внаслідок чого не є придатними для
експлуатації з метою функціонування у
них медичної лабораторії.

Приймаючи до уваги, що відповідач свого
обов'язку щодо проведення капітального
ремонту речі, який передбачений ч.2 ст.776
Цивільного кодексу України, не виконав,
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА», м.Київ до
Публічного акціонерного товариства
«Електроприлад», м.Київ про розірвання
договору оренди №262, який укладений
27.10.2009р. між Публічним акціонерним
товариством «Електроприлад» (на день
укладення договору - Відкрите
акціонерне товариство
«Електроприлад») та Приватним
підприємством «ДІЛА» (реорганізоване в
Товариство з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА», яке є
повним правонаступником Приватного
підприємства «ДІЛА») щодо нежилих
приміщень з №1 по №48 (групи приміщень
№1), №№1, 2 (групи приміщень №2), №№І, ІІ,
ІІІ першого поверху, з №1 по №36 (групи
приміщень №3), №№І, ІІ другого поверху,
що розташовані в м.Києві по
вул.Глибочицькій, 17, літера «К», та
додаткових угод до нього, є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

З приводу позовних вимог про стягнення
з Публічного акціонерного товариства
«Електроприлад» забезпечувального
платежу, передоплати за оренду нежилих
приміщень, а також витрат та збитків,
які завдані Товариству з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА»,
господарський суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.653 Цивільного
кодексу України у разі розірвання
договору зобов'язання сторін
припиняються. У разі зміни або
розірвання договору зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
досягнення домовленості про зміну або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором чи не обумовлено
характером його зміни. Якщо договір
змінюється або розривається у судовому
порядку, зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Згідно з ч.3 ст.653 вказаного Кодексу
України сторони не мають права
вимагати повернення того, що було
виконане ними за зобов'язанням до
моменту зміни або розірвання договору,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

За змістом п.6.1 договору оренди в
редакції додаткової угоди №3 від
26.03.2012р. сторони домовились, що з метою
забезпечення виконання власних
зобов'язань за цим договором у
відповідності до ч.2 ст.546 Цивільного
кодексу України орендар сплачує
орендодавцю забезпечувальний платіж у
розмірі 348 096 грн., у тому числі, податок
на додану вартість 20% - 58 016 грн., що
можуть зараховуватися виключно в
якості попередньої оплати за останні 2
місяці оренди приміщення.

Відповідно до п.6.4 договору оренди в
чинній редакції забезпечувальний
платіж (частина забезпечувального
платежу, яка залишилася невикористаною
відповідно до п.6.5 договору)
повертається орендодавцем орендарю
протягом десяти банківських днів після
припинення дії цього договору оренди
за умови виконання орендарем обох
наступних умов: а) погашення
заборгованості по орендній платі,
компенсаційній платі та іншим платежам
за цим договором, сплаті всіх витрат за
можливий ремонт та прибирання з
урахуванням вимог щодо повернення
приміщення орендарем орендодавцю
згідно з п.3.3 цього договору; б)
звільнення об'єкта оренди та
підписання з орендодавцем акту
приймання-передачі об'єкта оренди від
орендаря до орендодавця.

Як вбачається з виписки від 28.10.2009р. з
обслуговуючого банку позивача
Товариство з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА» сплатило
забезпечувальний платіж на
банківський рахунок відповідача у
повному обсязі.

Враховуючи висновки суду про наявність
підстав для розірвання договору оренди
№262 від 27.10.2009р., господарський суд
дійшов висновку про обґрунтованість
вимоги позивача про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
«Електроприлад» на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «МЛ
«ДІЛА» забезпечувального платежу у
розмірі 348 096 грн.

За приписами ч.ч.1 ст.762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.
Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Частиною 6 ст.762 зазначеного Кодексу
України передбачено, що наймач
звільняється від плати за весь час,
протягом якого майно не могло бути
використане ним через обставини, за які
він не відповідає.

Згідно з абз.2 п.5.2 спірного договору в
чинній редакції на час здійснення
ремонту орендна плата складає 10 002 грн.,
в тому числі, податок на додану
вартість 1 667 грн. за один місяць оренди.
Після закінчення ремонтних робіт
сторони укладають акт
приймання-передачі результатів
ремонту. З дня складення такого акту
орендар сплачує орендодавцю орендну
плату за користування приміщеннями у
розмірі, встановленому в абз.1 п.5.2 з
урахуванням внесених до нього змін.

В п.11.10 спірного договору оренди в
редакції додаткової угоди №3 від
26.03.2012р. сторони погодили, що суми
платежів, які сплачені орендарем
відповідно до платіжних доручень,
зазначених у цьому пункті,
зараховуються як передоплата за оренду
приміщення за наступний період,
починаючи з дати складання акту
приймання-передачі об'єкта оренди.
Передоплата підлягає поверненню в
повному обсязі на вимогу орендаря
протягом 3 банківських днів у разі
дострокового припинення дії цього
договору.

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи виписок з банківського рахунку
позивача (т.1 а.с.93, 102, 109, 113), позивачем
було здійснено на користь відповідача
перший платіж у розмірі 230 887,44 грн.,
другий платіж у розмірі 292 459,51 грн.,
третій платіж у розмірі 292 459,51 грн. та
четвертий платіж у розмірі 292 459,51 грн.
на загальну суму 1 108 265,97 грн.

Водночас, судом враховано, що
відповідно до п.5.2 спірного договору
сторони домовились, що за час
проведення ремонту орендованих
приміщень підлягає сплаті оренда плата
в розмірі 10 002 грн. за місяць.

За таких обставин, позивачем було
заявлено про повернення грошових
коштів в сумі 1 055 123,99 грн. без
врахування орендної плати за період
фактичного використання приміщення в
сумі 53 141,98 грн.

З огляду на викладене вище,
господарський суд вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача передоплату за оренду нежилих
приміщень в сумі 1 055 123,99 грн.

Наразі, господарським судом враховано,
що підстави для утримання відповідачем
суми забезпечувального платежу та
передоплати, що були сплачені на
виконання розірваного договору,
відсутні. Приймаючи до уваги період
фактичного використання позивачем
орендованих приміщень, а також з огляду
на відсутність у матеріалах справи
доказів використання
забезпечувального платежу, за
висновками суду, утримання вказаних
грошових коштів на теперішній час
відповідачем є безпідставним. За таких
обставин, враховуючи відсутність у
відповідача наміру добровільно
повернути позивачу грошові кошти, з
приводу яких виник спір, з метою
захисту майнових прав позивача,
стягнення сум забезпечувального
платежу та передоплати з оренди з
одночасним розірванням спірного
договору є обґрунтованим та
справедливим.

Як зазначалось, відповідно до ч.3 ст.776
Цивільного кодексу України, якщо
наймодавець не провів капітального
ремонту речі, що перешкоджає її
використанню відповідно до
призначення та умов договору, наймач
має право: 1) відремонтувати річ,
зарахувавши вартість ремонту в рахунок
плати за користування річчю, або
вимагати відшкодування вартості
ремонту; 2) вимагати розірвання
договору та відшкодування збитків.

За змістом п.11.9 спірного договору
оренди, у разі дострокового припинення
даного договору орендодавцем останній
зобов'язується відшкодувати
орендареві понесені витрати та усі
завдані збитки. За приписами ст.224
Господарського кодексу України під
збитками розуміються витрати, зроблені
уповноваженою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

За змістом ст.22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права(реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. Якщо особа, яка
порушила право, одержала у зв'язку з цим
доходи, то розмір упущеної вигоди, що
має відшкодовуватися особі, право якої
порушено, не може бути меншим від
доходів, одержаних особою, яка порушила
право.

Для застосування таких правових
наслідків порушення зобов'язань як
стягнення збитків потрібна наявність
усіх елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки; шкоди; причинного зв'язку
між протиправною поведінкою боржника
та збитками; вини. Відсутність хоча б
одного з вище перелічених елементів,
які створюють склад цивільного
правопорушення, звільняє боржника від
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання ним взятих на себе
зобов'язань.

Позивач, заявляючи вимогу про
відшкодування завданих йому збитків,
посилається на понесення Товариством з
обмеженою відповідальністю «МЛ «ДІЛА»
наступних витрат:

- витрат на оплату робіт з аудиту стану
приміщення та розробки робочого
проекта ремонту за договором підряду
№1469 від 13.08.2012р., що укладений між
Приватним підприємством «Діла» і
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Партнер
Констракшн», у розмірі 185 983,20 грн.;

- витрат на обстеження інженерної та
мережевої інфраструктури нежитлових
приміщень за договором №SIS.12.028 від
25.06.2012р., що укладений з Товариством з
обмеженою відповідальністю «Сістем
Інтегрейшн Сервіс», у розмірі 9600 грн.;

- витрат на оплату послуг з підготовки
проектної документації по розміщенню
медичної лабораторії за договором №45
від 12.10.2009р., який укладений з фізичною
особою-підприємцем Савченко В.В., у
розмірі 122 000 грн.;

- витрат на оплату послуг та робіт з
приведення приміщення у відповідність
до норм пожежної безпеки за договором
№3004 від 14.05.2010р., що укладений з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Спецмонтажприлад»,
в розмірі 76 624,20 грн.

- витрат за договором №Ф-0026 від 05.02.2010р.
на встановлення системи кондиціювання
та вентиляції повітря, який укладений з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Філін», у розмірі 2 134
500 грн.;

- витрат за договором №Ф-0799 від 15.11.2010р.
складського зберігання, що укладений
між Приватним підприємством «Діла» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Філін», у розмірі 45
360 грн.

Матеріали справи містять акти
здачі-прийняття виконаних робіт та
виписки з банківського рахунку, які
засвідчують фактичне виконання робіт
та надання послуг, а також їхню оплату
за вказаними договорами.

Разом з цим, за висновками суду,
розглядувані позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню на
суму 394 207,40 грн., з яких 185 983,20 грн. за
договором №1469 від 13.08.2012р., 9600 грн. за
договором №SIS.12.028 від 25.06.2012р., 122 000 грн.
за договором №45 від 12.10.2009р. та 76 624,20
грн. за договором №3004 від 14.05.2010р.

При цьому, господарський суд виходить з
того, що витрати за переліченими
правочинами безпосереднього пов'язані
з використанням позивачем приміщень,
які орендовані за спірним договором, у
тому числі, з їх ремонтом та
поліпшенням, а частиною 3 ст.776
Цивільного кодексу України прямо
передбачено право сторони вимагати
відшкодування завданих збитків.

Судом прийнято до уваги наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, а саме неправомірної
поведінки відповідача у вигляді
бездіяльності при проведенні
капітального ремонту орендованого
приміщення, факту понесення позивачем
витрат в розмірі 394 207,40 грн.,
причинно-наслідкового зв'язку між
завданими збитками та розірванням
спірного договору оренди, а також вини,
наявність якої відповідачем не
спростовано.

В свою чергу, дослідивши зміст
договорів №Ф-0026 від 05.02.2010р. на
встановлення системи кондиціювання та
вентиляції повітря та № Ф-0799 від
15.11.2010р. складського зберігання, які
укладені з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Філін», судом не
встановлено підстав для стягнення з
відповідача витрат, що понесені
позивачем на виконання вказаних
правочинів. Позивачем не було доведено
належними та допустимими доказами, що
вказані витрати безпосередньо
пов'язані з виконанням спірного
договору і завдані його невиконанням з
боку відповідача та/або достроковим
розірванням.

Таким чином, за висновками суду,
загальний розмір збитків, які
підлягають стягненню на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА», становить
394 207,40 грн.

З приводу вимог про стягнення пені та 3%
річних за невиконання зобов'язань за
договором оренди №262 від 27.10.2009р.
господарський суд дійшов наступних
висновків.

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є
невиконання зобов'язання або виконання
зобов'язання з порушенням його умов
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що порушення
зобов'язання є підставою для
застосування господарських санкцій
(неустойка, штраф, пеня). Штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Крім того, за змістом ч.2 ст.625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як вбачається з позовної заяви,
розрахунку до неї та письмових
пояснень позивача, заявлену вимогу про
стягнення 3% річних та пені за
неповернення передоплати та
забезпечувального платежу позивач
обґрунтовує п.11.10 договору оренди, яким
визначено обов'язок відповідача
повернути передоплату протягом 3
банківських днів у разі дострокового
припинення дії договору оренди, тобто з
05.03.2013р., та п.6.4 договору оренди, згідно
з яким забезпечувальний платіж
підлягає поверненню протягом 10
банківських днів після припинення дії
цього договору, тобто з 15.03.2013р. Момент,
з якого починається період
прострочення відшкодування витрат
(збитків), на думку позивача, настає зі
спливом 10 банківських днів з дня
отримання відповідачем заяви про
розірвання договору оренди, тобто, з
15.03.2013р. При цьому, в основу розрахунків
позивач покладає період прострочення,
який розраховується від дня одержання
відповідачем вимоги позивача про
розірвання договору оренди.

Однак, вказані доводи судом не
приймаються з огляду на приписи ст.525,
615, 651, 776 Цивільного кодексу України,
згідно з якими, припинення зобов'язання
на вимогу однієї із сторін
допускається лише у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема, в порядку його розірвання за
рішенням суду внаслідок невиконання
орендодавця обов'язку провести
капітальний ремонт приміщення. При
цьому, у випадку розірвання договору за
рішенням суду моментом припинення дії
такого договору слід вважати дату
набрання чинності рішенням суду про
розірвання цього договору.
Одностороння відмова від договору не
допускається.

За змістом п.11.5 договору оренди №262 від
27.10.2009р. в редакції додаткової угоди №3
від 26.03.2012р. цей договір не може бути
розірваний достроково в
односторонньому порядку сторонами,
крім випадків, передбачених чинним
законодавством України.

Таким чином, оскільки ні норми
цивільного законодавства, ні умови
спірного договору не передбачають
можливості односторонньої відмови від
виконання зобов'язання, відповідач не є
таким, що прострочив, а нарахування
пені та 3% річних до набуття чинності
рішенням суду про розірвання спірного
договору є безпідставним.

Враховуючи викладене вище, позовні
вимоги в частині стягнення пені та 3%
річних в сумі 40 442,42 грн. є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

З приводу клопотання відповідача про
припинення провадження в частині
позовних вимог про стягнення
забезпечувального платежу у зв'язку з
відсутністю предмету спору, яке
викладене у відзиві б/н від 03.06.2013р.,
господарський суд зазначає наступне.

Згідно з п.4.4 Постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 Господарського
процесуального кодексу України),
зокрема, у випадку припинення
існування предмета спору (наприклад,
сплата суми боргу, знищення спірного
майна, скасування оспорюваного акта
державного чи іншого органу тощо), якщо
між сторонами у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань.

Відповідач просив припинити
провадження в частині стягнення
забезпечувального платежу у зв'язку з
відсутністю предмету спору, оскільки
договір є чинним, а строк виконання
зобов'язань з повернення грошових
коштів не настав.

За висновками суду, вказане клопотання
відповідача не підлягає задоволенню,
виходячи з того, що між сторонами існує
спір та залишились неврегульовані
питання, які підлягають вирішенню
судом. Відповідач згідно зі своєю
правовою позицією позовні вимоги не
визнає, що виключає можливість
припинення провадження на підставі п.1-1
ч.1 ст.80 Господарського процесуального
кодексу України.

Клопотання б/н від 29.01.2014р. відповідача
про призначення колегіального
розгляду справи не підлягає
задоволенню, оскільки розглядувана
справа не є складною та може бути
розглянута суддею одноособово.

Клопотання б/н від 03.02.2014р. відповідача
про виклик судового експерта також
залишено судом без задоволення,
виходячи з відсутності необхідності в
додатковому роз'ясненні наданих у
висновку №8506/13467/13-42 від 29.11.2013р.
відповідей. Як зазначалось, за
висновками суду, внаслідок проведення
судової експертизи, суду були надані
повні відповіді на порушені питання у
відповідності до інших фактичних
даних, дослідницька частина та
підсумкові висновки судової
експертизи узгоджені між собою;
експертний висновок обґрунтований та
узгоджений з іншими матеріалами
справи.

Крім того, не підлягає задоволенню
клопотання б/н від 29.01.2014р. відповідача
про зупинення провадження у справі,
враховуючи, що подання Публічним
акціонерним товариством
«Електроприлад» апеляційної скарги на
ухвалу від 27.01.2014р. господарського суду
м.Києва про відмову у прийнятті
зустрічної позовної заяви не
перешкоджає вирішенню розглядуваного
спору.

На підставі ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача в
розмірі, що пропорційний задоволеним
позовним вимогам.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.49
Господарського процесуального кодексу
України суми, які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню частина
судових витрат на проведення судової
експертизи в розмірі 7 902,41 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.22, 43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА», м.Київ до
Публічного акціонерного товариства
«Електроприлад», м.Київ про розірвання
договору та стягнення 4 017 729,81 грн. -
задовольнити частково.

Розірвати договір оренди №262, який
укладений 27.10.2009р. між Публічним
акціонерним товариством
«Електроприлад» (на день укладення
договору - Відкрите акціонерне
товариство «Електроприлад») та
Приватним підприємством «ДІЛА»
(реорганізоване в Товариство з
обмеженою відповідальністю «МЛ «ДІЛА»,
яке є повним правонаступником
Приватного підприємства «ДІЛА») щодо
нежилих приміщень з №1 по №48 (групи
приміщень №1), №№1, 2 (групи приміщень
№2), №№І, ІІ, ІІІ першого поверху, з №1
по №36 (групи приміщень №3), №№І, ІІ
другого поверху, що розташовані в
м.Києві по вул.Глибочицькій, 17, літера
«К», та додаткові угоди до нього, а саме:

додаткову угоду №1 до договору оренди
№262 від 27.10.2009р., яка укладена 14.01.2010р.
між Публічним акціонерним товариством
«Електроприлад» (на день укладення
договору - Відкрите акціонерне
товариство «Електроприлад») та
Приватним підприємством «ДІЛА»
(реорганізоване в Товариство з
обмеженою відповідальністю «МЛ «ДІЛА»,
яке є повним правонаступником
Приватного підприємства «ДІЛА»);

додаткову угоду №2 до договору оренди
№262 від 27.10.2009р., яка укладена 24.02.2010р.
між Публічним акціонерним товариством
«Електроприлад» (на день укладення
договору - Відкрите акціонерне
товариство «Електроприлад») та
Приватним підприємством «ДІЛА»
(реорганізоване в Товариство з
обмеженою відповідальністю «МЛ «ДІЛА»,
яке є повним правонаступником
Приватного підприємства «ДІЛА»);

додаткову угоду №3 до договору оренди
№262 від 27.10.2009р., яка укладена 26.03.2012р.
між Публічним акціонерним товариством
«Електроприлад» та Приватним
підприємством «ДІЛА» (реорганізоване в
Товариство з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА», яке є
повним правонаступником Приватного
підприємства «ДІЛА»).

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Електроприлад» (04050, м.Київ,
Шевченківський район, вул.Глибочицька,
буд.17, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА» (01103,
м.Київ, Печерський район, вул.Професора
Підвисоцького, буд.6А, ) суму
забезпечувального платежу у розмірі 348
096 грн., передоплату за оренду нежилих
приміщень у розмірі 1 055 123,99 грн.,
витрати та збитки, які завдані
Товариству з обмеженою
відповідальністю «МЛ «ДІЛА», у розмірі
394 207,40 грн., судові витрати на
проведення судової експертизи в
розмірі 7 902,41 грн. та судовий збір в сумі
37 095,55 грн.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

У судовому засіданні 03.02.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повне рішення складено 08.02.2014р.

Суддя
М.О. Любченко