м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова група»
До Відкритого
акціонерного товариства «Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
Про стягнення 24 990,00 грн.
Суддя Мельник В.І.
від позивача Пахолок Т.П.,
довіреність № 0112-447 від 26.12.2012
від відповідача не з"явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Українська
страхова група» (далі - позивач) подало
на розгляд господарського суду міста
Києва позов до Відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» (далі -
відповідач) про стягнення 24 990,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивачем, як страховиком, відповідно
до договору страхування наземного
транспорту № 25-2801-1722 від 08.12.2009р. було
виплачено страхувальнику страхове
відшкодування в розмірі 24 990,00 грн.,
внаслідок чого, до позивача в порядку
ст. 27 Закону України "Про страхування"
та статті 228 Господарського кодексу
України перейшло право вимоги (регресу)
в межах здійснених фактичних затрат до
відповідача, як до особи, яка
відповідальна за відшкодування шкоди,
оскільки саме з вини особи,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована у відповідача,
сталася ДТП, наслідки якої визнано
позивачем страховим випадком та
здійснено виплату страхової суми
Ухвалою суду від 25.11.2013р. порушено
призначено розгляд на 13.12.2013 р.
13.12.2013р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі, надав
пояснення по суті спору, надав копію
Представник відповідача у судове
засідання не з`явився, вимог ухвали
суду про порушення провадження у
справі не виконав, про причини своєї
відсутності суд не повідомив.
Суд відклав розгляд справи 17.01.2014р., у
зв`язку з відсутністю представника
24.12.2013р. відповідач подав через
канцелярію суду відзив на позов, в
якому просив суд застосувати строк
позовної давності, справу просив
розглядати без участі представника
17.01.2014р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі, проти
заперечень відповідача, викладених у
Представник відповідача у судове
засідання не з`явився.
Суд відклав розгляд справи на 07.02.2014р.
23.01.2014р. позивач подав через канцелярію
суду пояснення по справі.
07.02.2014р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав у повному
Представник відповідача у судове
засідання не з`явився.
Суд вирішив відмовити відповідачу у
задоволенні заяви про застосування
строку позовної давності, у зв`язку з
тим, що відбулось переривання строку
позовної давності на підставі ч.2 ст.264
ЦК України, так як 30.05.2013р. позивач подав
до Васильківського міськрайонного
суду Київської області позов № 4515/1246
УСГ, про стягнення суми страхового
відшкодування з винуватця ДТП Петенка
М.М. у розмірі 27 246,10 грн.
18.10.2013р. Васильківським міськрайонним
судом Київської області було винесено
рішення по справі № 362/3324/13-ц, яким
встановлено що цивільна
відповідальність винуватця ДТП
Петенка М.М. була застрахована у ВАТ
«НАСК «Оранта» згідно полісу №
ВС/5925487, тобто позивач лише під час
розгляду цивільної справи, щодо
стягнення страхового відшкодування з
винуватця ДТП, дізнався про його
застраховану відповідальність у ВАТ
«НАСК «Оранта».

Виходячи з чого, суд вирішив
задовольнити позовні вимоги позивача у
повному обсязі.

Згідно ст.87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.12.2003р. між ПрАТ «СК «Українська
страхова група» (далі - позивач) та
Бриковою Л.О. як страхувальником, було
укладено договір страхування №
25-2801-1722, згідно умов якого об'єктом
страхування є транспортний засіб марки
«Фольксваген» д.н.з АА 5800 АН.

04.06.2010р. на 36 км а/д Київ-Одеса, сталася
ДТП за участю транспортного засобу
«Фольксваген» д.н.з АА 5800 АН, під
керуванням Брикова О.С., та
транспортного засобу «Шевролет»,
державний номерний знак АІ 2938 ВК, під
керуванням Петенка М.М.,
відповідальність якого на момент ДТП
була застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта»,
згідно полісу № ВС/5925487.

Відповідно до постанови
Васильківського міськрайонного суду
Київської області
№ 3-2454/10 від 14.07.2010р., встановлено вину
гр. Петенка М.М. у здійсненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Відповідно до звіту № 26907 від 06.07.2010р.
страхового акту та калькуляції до
нього, розмір матеріальної шкоди
завданої власнику транспортного
засобу Фольксваген» д.н.з АА 5800 АН,
внаслідок ДТП склав 27 246,10 грн., які було
виплачено позивачем згідно платіжного
доручення № 29194 від 12.07.2010р., копія якого
наявна в матеріалах справи.

Згідно полісу № ВС/5925487 франшизу
встановлено у розмірі 510,00 грн., ліміт
відповідальності встановлено 25 500,00
грн.

Позивач у своєму позові просив
суд стягнути з відповідача 24 990,00 грн.
боргу та судові витрати.

Стаття 22 Цивільного кодексу України
встановлює, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу
України страховик здійснює страхову
виплату відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу
України встановлено, що до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

В статті 1187 ЦК України наведено
визначення: „Джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб".

Згідно із п.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про
страхування" визначено, що майнові
інтереси, які пов'язані із володінням,
користуванням і розпорядженням майном,
а також інтереси, пов'язані з
відшкодуванням страхувальником
заподіяної ним шкоди особі або її
майну, а також шкоди, заподіяної
юридичній особі (страхування
відповідальності) віднесені до
об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про
страхування" визначено, що страхова
сума - грошова сума, в межах якої
страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про
страхування" визначено, що страхове
відшкодування - це страхова виплата,
яка здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договорами майнового
страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України
„Про страхування" страховик має право
вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27
березня 1992 року "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" суди, розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, а між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу
України, особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Згідно статті 228 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Частиною 4 статті 35 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що рішення суду з цивільної
справи, що набрало законної сили, є
обов'язковим для господарського суду
щодо фактів, які встановлені судом і
мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов
висновку про те, що позивач на підставі
ст.ст. 22, 1191, Цивільного кодексу України,
ст. 228 Господарського кодексу України
набув право регресу до відповідача
щодо відшкодування останнім понесених
позивачем витрат у вигляді суми
виплаченого страхового відшкодування,
а тому позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача у повному
обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
49, 82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства «Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
(, адреса: 02081, м. Київ,
вул. Здолбунівська 7-Д) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Українська
страхова група» (,
адреса: 03038, м. Київ, вул. І.Федорова 32-А)
суму заборгованості в розмірі 24990
(двадцять чотири тисячі дев`ятсот
дев`яносто) грн. - страхового
відшкодування в порядку регресу, 1720
(одну тисячу сімсот двадцять) грн. 50 коп.
- судового збору.

3. Видати наказ відповідно до ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України.

4. Рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання, оформленого
відповідно до вимог статті 84
Господарського процесуального кодексу
України.

(Повний текст рішення складено: 11.02.2014р.)

Суддя
Мельник В.І.