КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р. Справа№ 910/10864/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Самсіна Р.І.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання
Вага В.В.

за участю представників

від позивача: Котягін А.С.,

від відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТОІ-ТОІ Системи
санітарні»

на рішення Господарського суду м. Києва
від 15.10.13р. у справі № 910/10864/13 (суддя
Якименко М.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТОІ-ТОІ Системи
санітарні»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського
суду міста Києва про зобов'язання
Відповідача повернути 21 біокабіну типу
«ТОІ-ТОІ».

Рішенням господарського суду міста
Києва від 15.10.13р. у задоволенні позову
відмовлено. Рішення суду мотивоване
тим, що Позивачем пропущено строки
позовної давності.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 15.10.13р. у даній справі та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом невірно визначено строк коли
зобов'язання мало бути виконано, а
відтак невірно застосовано позовну
давність до спірних правовідносин.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.12.13р.
апеляційну скаргу Позивача прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 28.01.14р.

13.01.14р. через відділ діловодства
Київського апеляційного
господарського суду надійшов відзив
Відповідача, в якому останній просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, заслухавши
пояснення Сторін, дослідивши матеріали
справи та зібрані у ній докази, суд,
встановив:

07.07.09р. Відповідач прийняв від фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 біотуалети в
кількості 21 шт., що підтверджується
товарно-транспортною накладною 02АБВ
№797375. Вантажовідправником зазначених
біотуалетів є Позивач.

14.06.11р. Позивач направив на адресу
Відповідача вимогу №1027 від 13.06.11р. про
повернення 21 біокабіни типу «ТОІ-ТОІ»,
в якій просив повернути біокабіни у
семиденний строк від дня отримання
даної вимоги.

20.06.11р. та 26.03.13р. Позивач звертався до
Відповідача з вимогами про повернення
21 біокабіни типу «ТОІ-ТОІ».

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
апеляційна скарга Позивача не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Згідно з ст.257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 Цивільного
кодексу України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.1212 особа, яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п.2.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів» від 29.05.13р. №10 за
змістом частини першої статті 261 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи. Отже, перш ніж
застосовувати позовну давність,
господарський суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі коли
такі право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості. І лише якщо буде
встановлено, що право або охоронюваний
законом інтерес особи дійсно порушені,
але позовна давність сплила і про це
зроблено заяву іншою стороною у справі,
суд відмовляє в позові у зв'язку зі
спливом позовної давності - за
відсутності наведених позивачем
поважних причин її пропущення. Позовна
давність не є інститутом
процесуального права та не може бути
відновлена (поновлена) в разі її спливу,
але за приписом частини п'ятої статті 267
ЦК України позивач вправі отримати
судовий захист у разі визнання
поважними причин пропуску строку
позовної давності.

З встановлених судом обставин
вбачається, що між Позивачем та
Відповідачем ніяких правочинів, в тому
числі на зберігання 21 біокабіни, не
укладалось, отже Відповідач без
правових підстав 07.07.09р. набув та
зберігав дане майно. Отже з дня
безпідставного набуття цього майна у
Відповідача в силу ст.1212 Цивільного
кодексу України виникло зобов'язання
повернути це майно Позивачу, а у
Позивача відповідно виникло право
отримати це майно. Оскільки, Відповідач
в день неправомірного набуття майна не
повернув його Позивачу, право
останнього на отримання цього майна
було порушено, про що Позивач повинен
був знати та знав.

Таким чином, місцевий суд дійшов
правильного висновку, що строк
позовної давності в межах якого
Позивач мав звернутися до суду з
вимогою про захист свого порушеного
права почав свій перебіг з 07.07.09р. та
закінчився 07.07.12р., тому Позивачем
пропущений строк позовної давності.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що місцевий суд обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову Позивача
до Відповідача про зобов'язання
повернути 21 біокабіни.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції згідно з ст.104 Господарського
процесуального кодексу України.

Судові витрати покладаються на
Позивача в порядку ст.49 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ
Системи санітарні» на рішення
Господарського суду м. Києва від 15.10.13р.
у справі №910/10864/13 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 15.10.13р. у справі №910/10864/13
залишити без змін.

Повний текст постанови складено
06.02.2014р.

Головуючий суддя
Ю.Л. Власов

Судді
Р.І. Самсін

Є.Ю. Шаптала