Господарський суд Чернігівської
________________________________________________________________________
________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2014 року
Справа № 927/1578/13

Позивач: Комунальне
підприємство "Міжнародний аеропорт
"Київ" (Жуляни), пр-т.
Повітрофлотський, 79, м. Київ, 03036

Відповідач: Спеціальний
авіаційний загін
оперативно-рятувальної
служби цивільного захисту Державної
служби України з
надзвичайних ситуацій, вул.
Космонавтів 90, м. Ніжин,
Чернігівська область, 16603

Про стягнення 109 674,67 грн.

Суддя В.М. Репех

Представники сторін:

від позивача: Демський О.С. довіреність
№ б/н від 12.12.2013 року

від відповідача: Пащенко О.М.
довіреність № 31 від 05.06.2013 року

Рішення прийняте після перерви
оголошеної в судовому засіданні, 19.12.2013
року та 21.01.2014 року, на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 28.01.2014 року, на
підставі ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Комунальне підприємство "Міжнародний
аеропорт "Київ" (Жуляни) звернувся з
позовом до Спеціального авіаційного
загону оперативно-рятувальної служби
цивільного захисту Державної служби
України з надзвичайних ситуацій про
стягнення 109 674,67 грн. заборгованості з
яких основний борг підприємства
складає 105 000,00 грн. пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язання 3 803,02 грн. та три
відсотки річних що складають 871,65 грн.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на порушення
відповідачем зобов'язань за договором
№ 87-2013 від 30.04.2013 року про наземне
обслуговування.

У судовому засіданні 19.12.2013 року,
представник позивача наполягав на
задоволенні позову в повному обсязі.

19.12.2013 року, представник відповідача
надав відзив на позов в якому проти
позовних вимог заперечує та зазначає,
що заявлені позивачем вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

15.01.2014 року, позивач надав до суду заяву
про уточнення позовних вимог, в поданій
заяві позивач зазначає, що в зв'язку зі
сплатою відповідачем частини суми
основного боргу в розмірі 67 039,59 грн.
сума основного боргу відповідача перед
позивачем складає 37 960,41 грн.

Згідно п.3.11 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.11
року №18 зазначено, що Господарсько
процесуальним кодексом України
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.

Надані позивачем уточнення до позовних
вимог за своїм змістом є заявою про
зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач вправі до прийняття рішення
по справі збільшити розмір позовних
вимог за умови отримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 Кодексу в цій
частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи, що зменшення позовних
вимог є правом Позивача, передбаченим
ст.22 Господарського процесуального
кодексу України, ці дії не суперечать
законодавству та не порушують чиї -
небудь права і охоронювані законом
інтереси, суд приймає вищевказану
заяву про зменшення позовних вимог до
розгляду.

Крім того, в поданій заяві про
уточнення позовних вимог № 5.2-1.8-02 від
10.01.2014 року, позивачем збільшено розмір
позовних вимог, та зазначено, що станом
на 08.01.2014 року сума боргу складає 67960,41
грн. (дану суму позивач обґрунтовує
підписаним сторонами 31.12.2013 року актом
здачі - прийняття робіт № 4566 від 31.12.2013
року на суму 15000,00 грн. строк оплати
якого 21.01.2014 року)

Представник відповідача в своїх
письмових поясненнях від 21.01.2014 року
проти вказаної заяви заперечує, крім
того вказує про помилкове нарахування
штрафних санкцій та процентів річних
за період з 21.05.2013 року по 29.11.2013 року,
без врахування проплати по акту № 1328
від 30.04.2013 року - 09.08.2013 року в сумі 15 000,00
грн.

Відповідно до ст.22 ГПК України позивач
вправі до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Подана позивачем заява фактично є
зміною підстави позовних вимог, тобто
таку заяву позивач міг подати до
початку розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 19.12.2013 року
розгляд справи розпочався по суті
(даний факт зафіксовано в протоколі
судового засідання від 19.12.2013 року).
Представник відповідач заперечив
проти задоволення позову на підставах,
що викладені у відзиві на позовну
заяву. Крім того, відповідачем
зазначено та надано докази про
часткове погашення позовних вимог, які
не були відомі представнику
відповідача.

В зв'язку з вищевикладеним в судовому
засіданні було оголошено перерву для
надання можливості представнику
позивача підготувати обґрунтування
позовних вимог з урахуванням
заперечень відповідача, але на
наступному судовому засіданні
представник позивача подав заяву про
зміну підстави позовних вимог, тобто ця
заява подана після початку розгляду
справи по суті та відповідно позивач
втратив право на зміну предмету позову.

Відповідно до п.3.12 Пленуму ВГСУ №18 від
26.12.11р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" право позивача на
зміну предмета або підстави позову
може бути реалізоване лише до початку
розгляду господарським судом справи по
суті та лише у суді першої інстанції
шляхом подання до суду відповідної
письмової заяви, яка за формою і
змістом має узгоджуватися із статтею 54
ГПК з доданням до неї документів,
зазначених у статті 57 названого
Кодексу .

Подані після початку розгляду
господарським судом справи по суті,
вказані заяви залишаються без розгляду
і приєднуються до матеріалів справи,
про що суд зазначає в описовій частині
рішення, прийнятого по суті спору (або в
ухвалі, якою закінчується розгляд
справи). (Підпункт 3.12 пункту 3 доповнено
новим абзацом другим згідно з
Постановою Вищого господарського суду
N 10 (v0010600-12) від 17.10.2012р.)

Початок розгляду справи по суті має
місце з того моменту, коли
господарський суд після відкриття
судового засідання, роз'яснення (за
необхідності) сторонам та іншим
учасникам судового процесу їх прав та
обов'язків і розгляду інших клопотань і
заяв (про відкладення розгляду справи,
залучення до участі в ній інших осіб,
витребування додаткових доказів тощо)
переходить безпосередньо до розгляду
позовних вимог, про що зазначається в
протоколі судового засідання.

Під предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає
зміну вимоги, з якою позивач звернувся
до відповідача, а зміна підстав позову -
це зміна обставин, на яких ґрунтується
вимога позивача.

З урахуванням викладеного заява
позивача про зміну підстави позову
залишається без розгляду.

21.01.2014 року, до початку судового
засідання від представника
відповідача надійшло клопотання про
зменшення розміру штрафних санкцій на
50%, зазначивши, що заборгованість
виникла в наслідок обставин, які не
залежали від відповідача, оскільки
останній є бюджетною установою та
фінансується тільки за рахунок
державного бюджету.

В поданій заяві відповідачем
зазначено, що кошторисом підприємства
відповідача на 2013 рік передбачено та
затверджено по загальному фонду 943 200,00
грн. Разом з цим не зважаючи на
наявність коштів підприємство не
уповноважено самостійно здійснювати
платежі за рахунок бюджетних коштів.
Дані повноваження здійснення таких
платежів обмежуються наданням
доручення на здійснення платежу
органу, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів. Таким
органом є Ніжинського Управління
Державної казначейської служби
України в Чернігівській області. В свою
чергу відповідачем своєчасно
виставлялись рахунки на оплату
отриманих послуг до Ніжинського
Управління Державної казначейської
служби України в Чернігівській області
проте оплата за послуги останнім
своєчасно не проводилась.

На підтвердження вищевикладеного
відповідачем надано листи
спеціального авіаційного загону до
Ніжинського управління державної
казначейської служби України в
Чернігівській області вихідний №
2093/03-37 від 18.10.2013 року до Головного
управління Державної казначейської
служби України в Чернігівській області
№ 2091/03-37 від 18.10.2013 року до Державної
казначейської служби України № 2092/03-37
від 18.01.2013 року, щодо стану здійснення
розрахунково касових операцій
Ніжинським УДКСУ.

28.01.2014 року, до початку судового
засідання від представника позивача в
зв'язку з помилковим визначенням суми
боргу на день подання позову до суду,
яка складала 90 000,00 грн., а не 105 000,00 грн.
як зазначено в позовній заяві, а також
частковим погашенням суми боргу в
розмірі 67 039,59 грн. станом на 05.12.2013 року
надійшла заява № 5.2-1.8-48 про зменшення
позовних вимог та стягнення з
відповідача 22960,41 грн. боргу, 2873,44 грн.
пені, та 655,91 грн. процентів річних.

Крім того, 28.01.2014 року, представником
позивача подана заява № 5.2-1.8-49 про
повернення надлишково сплаченої суми
судового збору.

Представник відповідача проти поданих
заяв представника відповідача від
28.01.2014 року не заперечує.

Як вже зазначалось вище, відповідно до
ст.22 Господарського процесуального
кодексу України, позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
Кодексу в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
вимог.

Виходячи з норм ст.22 Господарського
процесуального кодексу України, судом
прийнята заява позивача про зменшення
позовних вимог.

Розгляд справи проводиться з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог № 5.2-1.8-48 від
28.01.2014 року.

Позов розглядається по суті за
первісними вимогами про стягнення
заборгованості без врахування акту №
4566 від 31.12.2013 року.

Заслухавши у судовому засіданні
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши надані
суду сторонами докази в порядку ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, суд, встановив:

Розглянувши надані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позовна вимога, дослідивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення по суті,
суд -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2013 року між Комунальним
підприємством Міжнародний аеропорт
«Київ» (Жуляни) (Обслуговуюча компанія)
та Спеціалізованим авіаційним загоном
оперативно-рятувальної служби
цивільного захисту МНС України
(Перевізник) було укладено Договір про
наземне обслуговування Додаток В №
87-2013 (надалі Договір)

Згідно з умовами цього договору
позивачем надавались відповідачу
послуги з безпеки та режимного
забезпечення території аеродрому.

Параграфом 7 Договору передбачено, що
вартість послуг аєропортного
обслуговування розраховується згідно
наказів Міністерства транспорту та
зв'язку України від 14.04.2008 року № 433 зі
змінами та доповненням від 15.09.208 року №
1131 та від 19.07.2010 р. № 492 для Міжнародного
аеропорту м. Київ (Жуляни).

Відповідно до п. 7.7 сторони також
погодили, що акти здачі прийняття робіт
(надання послуг) складаються
Обслуговуючою компанією останнім днем
звітного місяця, підписуються
уповноваженими представниками Сторін
та скріплюються печатками на протязі 5
днів після закінчення звітного місяця.
В разі не підписання перевізником
наданих Актів на протязі 3-х робочих
днів, Акти вважаються підписаними в
редакції Обслуговуючої компанії та
підлягають оплаті.

Пунктами 7.8 та 7.9. Договору встановлено,
що до 5 числа місяця наступного за
звітним , Обслуговуюча компанія готує
Перевізнику рахунок та Акт здачі
прийняття робіт (надання послуг) за
звітний місяць. Перевізник в свою чергу
зобов'язаний з 5 до 10 числа місяця
наступного за місяцем надання послуг
самостійно отримати розрахункові
документи в фінансово економічному
відділі/канцелярії Обслуговуючої
компанії. Та оплатити кожний
виставлений рахунок до 20 числа місяця
наступного за звітним.

Відповідно Додатку № 5 до Договору а
саме п. 3.1 сторонами було погоджено, що
Перевізник щомісячно сплачує на
поточний рахунок Обслуговуючої
компанії за режимне забезпечення
території аеродрому 12500,00 грн. без ПДВ
20%2500,00 грн., разом з ПДВ 15000,00 грн.

Судом також було встановлено, що в
червні 2013 року, сторонами було
підписано додаткову угоду №1 до
Додатку В № 87-2013 від 30.04.2013 року до
стандартної угоди про наземне
обслуговування (СУНО) від 2008 року

Відповідно до п. 1 даної угоди сторони
погодили, що в Додатку В № 87-2013 від
30.04.2013 року інформацію про Перевізника
Спеціальний авіаційний загін
Оперативно рятувальної служби
цивільного захисту МНС України
замінити на Спеціальний авіаційний
загін оперативно-рятувальної служби
цивільного захисту Державної служби
України з надзвичайних ситуацій.

На виконання умов Договору позивачем
надано, а відповідачем прийнято
послуги на загальну суму 105000,00 грн., що
підтверджується відповідними актами
надання послуг № 1328 від 30.04.2013 року на
суму 15000,00 грн., № 1669 від 31.05.2013 року на
суму 15000,00 грн., № 2163 від 30.06.2013 року на
суму 15000,00 грн., № 2669 від 31.07.2014 року на
суму 15000,00 грн., № 3009 від 31.08.2013 року на
суму 15000,00 грн., № 3438 від 30.09.2013 року на
суму 15000,00 грн., № 3905 від 31.10.2013 року на
суму 15000,00 грн. скріпленими підписами та
печатками сторін.

Як вбачається з матеріалів справи
Відповідач за отримані послуги
розрахувався частково так 09.08.2013 року,
платіжним дорученням № 896 від 17.07.2013
року було оплачено борг на суму 15000,00
грн.

Крім того, відповідно до виписки банку
від 05.12.2013 року відповідачем було
перераховано на рахунок позивача борг
в розмірі 67039,59 грн. боргу.

Доказів погашення решти боргу до
матеріалів справи не надано.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу
України та ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, а тому вимога
позивача про стягнення з відповідача 22
960,41 грн. боргу є обґрунтованою та
піддягає задоволенню.

Відповідно до п. 7.12 Договору при
простроченні платежів Відповідач
сплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від несплаченої
суми за кожен день прострочення.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу
України - штрафними санкціями є
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойки, штраф, пеня),
яка сплачується у разі порушення
учасником господарських відносин
правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або неналежне
виконання господарського зобов'язання.

Пунктами 4 та 6 ст. 231 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафні санкції за порушення
зобов'язання застосовуються у розмірі
передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 Цивільного
кодексу України до вимог про стягнення
пені застосовується спеціальна
позовна давність в один рік та
відповідно до ч.6 ст.232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

На підставі вище викладеного позивач
правомірно просить стягнути з
відповідача 2873,44 грн. пені, нараховану
за період з 21.06.2013 року по 02.12.2013 року.

Крім того, відповідно до ст. 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

В зв'язку з вищевикладеним позивач
також правомірно просить суд стягнути
з відповідача 655,91грн. - процентів
річних за період з 21.06.2013 року по 02.12.2013
року

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Розглядаючи клопотання відповідача
про зменшення розміру штрафних санкцій
суд дійшов наступного висновку.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначено, що розмір неустойки
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі статтею 233 Господарського
кодексу України у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником, майновий стан сторін, які
беріть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасниками
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

У відповідності до п.3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Оскільки, відповідач є бюджетною
установою, фінансування якої
здійснюється за рахунок бюджетних
коштів, крім того, Відповідачем
щомісячно та в терміни, визначені
нормативно правовими актами,
надавались до Ніжинського управління
Державної казначейської служби у
Чернігівській області на реєстрацію
бюджетні зобов'язання та платіжні
доручення до оплати, але кошти були
перераховані лише 09.08.2013 року та 05.12.2013
року, що підтверджується листами що
міститься в матеріалах справи

Враховуючи ці обставини справи і
розмір пені, який нараховано
відповідачу, приймаючи до уваги оплату
відповідачем значної частини боргу на
час розгляду справи в суді, з
урахуванням майнових інтересів сторін
та того, що порушення зобов'язання
відповідачем не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
вважає необхідним зменшити розмір
пені, яка підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача на 50%
та стягнути з відповідача пеню в
розмірі 1436,72 грн.

Приймаючи до уваги, що відповідач в
порушення ст.525, 526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України взяті на себе зобов'язання
своєчасно не виконав, суд доходить до
висновку, що позовні вимоги позивача є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню в частині стягнення
основного боргу в сумі 22 960,41 грн., в
частині стягнення пені в сумі 1436,72 грн.,
в частині стягнення трьох відсотків
річних в сумі 655,91 грн.

На підставі викладеного позов підлягає
частковому задоволенню з покладенням
судових витрат на відповідача з вини
якого спір доведено до врегулювання в
судовому порядку.

В судовому засіданні представником
позивача заявлено клопотання про
повернення надлишково сплаченого
судового збору в сумі 322,90 грн.,
перерахованого платіжним дорученням №
1792 від 13.12.2013 року.

Законом України «Про судовий збір»
передбачені ставки судового збору,
зокрема, за подачу заяви майнового
характеру - 2 відсотки ціни позову, але
не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем при оплаті позовних вимог
оплачено 2193,49 грн., замість 1870,59 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
судовий збір» сплачена сума судового
збору повертається у разі, зокрема,
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи вищезазначені обставини,
клопотання позивача підлягає
задоволенню, судовий збір в сумі 322,90
грн. підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити
частково.

2. Стягнути з Спеціального
авіаційного загону
оперативно-рятувальної служби
цивільного захисту Державної служби
України з надзвичайних ситуацій, вул.
Космонавтів 90, м. Ніжин, Чернігівська
область, 16603 ( р/ рахунки 0191;
0191 в ГУДКСУ Чернігівської
області м. Чернігів, МФО 853592, , ІПН 30, номер свідоцтва ПДВ
200126674) на користь Комунального
підприємства "Міжнародний аеропорт
"Київ" (Жуляни), пр-т. Повітрофлотський,
79, м. Київ, 03036 (поточний рахунок 2026
у Жулянському відділенні ПАТ КБ
«Хрещатик» м. Києва, МФО 300670, податковий
номер - 53, номер свідоцтва 200028163,
) заборгованість в сумі
22 960,41 грн., пені в розмірі 1436,72 грн.,
процентів річних в сумі 655,91 грн., та
судовий збір в розмірі 1870,59 грн.

3. В решті позовних вимог
відмовити.

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

5. Повернути з Державного бюджету
України на користь Комунального
підприємства "Міжнародний аеропорт
"Київ"(Жуляни) надлишково сплачену
частину судового збору в розмірі 322,90
грн., сплаченого платіжним дорученням
№ 1792 від 03.12.2013 року, оригінал якого
знаходиться в матеріалах справи
№927/1578/13 господарського суду
Чернігівської області.

Це рішення є підставою для повернення
судового збору з державного бюджету

Повний текст рішення складено: 30.01.2014
року.

Суддя
В.М. Репех