м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "ДПЗКУ-МТС"до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "В.В.
Холдінг"простягнення коштів.
Суддя Дупляк О.М.
Представники сторін:
від позивача: Михайловська К.А.,
за довіреністю,від відповідача: не
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДПЗКУ-МТС»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «В.В.
Холдінг» про стягнення 48.256,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач неналежним чином виконав
свої зобов'язання по своєчасній оплаті
наданих позивачем послуг за Договором
№ КО-ЖТ-14/13 від 27.06.2013, що призвело до
виникнення основного боргу в розмірі
47.600,00 грн. та до нарахування пені в сумі
546,45 грн., 109,55 грн. 3% річних.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.11.2013 порушено провадження у
розгляду на 10.12.2013.
Відповідач 25.11.2013, згідно штампа
вхідної кореспонденції Господарського
суду міста Києва, подав клопотання про
судово-технічної експертизи,
проведення якої просив доручити
Київському національно-дослідному
інституту судових експертиз, разом з
цим навів ряд питань, які необхідно
поставити перед експертом.
Позивач 10.12.2013 через відділ канцелярії
Господарського суду міста Києва подав
заяву про уточнення (збільшення)
позовних вимог № 993/2013 від 09.12.2013, в якій
провадження у справі в частині
стягнення основного боргу в сумі 47.600,00
грн просив припинити, посилаючись на
сплату відповідачем основного боргу
після порушення провадження у даній
справі та просив стягнути з
відповідача пеню в розмірі 1.068,07 грн, 246,
48 грн 3 % річних та 3.332,00 грн 7% штрафу.
Судом прийнята така заява до розгляду,
виходячи з якої вирішується даний спір.
У судовому засіданні 10.12.2013 представник
позивача подав клопотання про
продовження строку розгляду справи №
Ухвалами суду від 10.12.2013 задоволено
клопотання позивача, строк розгляду
спору продовжено на 15 днів; розгляд
справи відкладено на 13.01.2014.

Відповідачем 11.12.2013 подано до суду
заяву, згідно з якою останній відкликав
заявлене клопотання про призначення у
справі судової експертизи.

Розпорядженням голови Господарського
суду міста Києва від 13.01.2014 справу
№ 910/21692/13 було передано для
розгляду судді Бондарчук В.В. у зв'язку
з перебуванням судді Дупляк О.М. на
лікарняному.

Ухвалою суду від 13.01.2014 справу № 910/21692/13
було прийнято суддею Бондарчук В.В.
до свого провадження та призначено до
розгляду на 28.01.2014.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
23.01.2014 справу № 910/21692/13 було передано
для розгляду судді Дупляк О.М., у зв'язку
з виходом судді Дупляк О.М. з
лікарняного.

Ухвалою суду від 23.01.2014 справу № 910/21692/13
прийнято суддею Дупляк О.М. до свого
провадження та призначено до розгляду
на 28.01.2014.

Ухвалою суду від 28.01.2014 розгляд справи
№ 910/21692/13 було відкладено на 04.02.2014.

У судове засідання 04.01.2014 з'явився лише
представник позивача та надав до суду
завірену копію банківської виписки від
06.12.2013 на підтвердження сплати
відповідачем основного боргу.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча був
належним чином повідомлений про час та
місце судового засідання.

На підтвердження належного
повідомлення відповідача про час і
місце проведення судового засідання,
призначеного на 04.02.2014, судом до
матеріалів справи № 910/21692/13 долучено
витяг з реєстру поштових відправлень
від 31.01.2014 та витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень.

Таким чином нез'явлення представника
відповідача не перешкоджає розгляду
справи по суті, а матеріали справи є
достатніми для вирішення спору в
даному судовому засіданні, суд вважає
за можливе розглянути позов за
відсутності представника відповідача,
за наявними у справі матеріалами
згідно з вимогами статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 04.01.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на які
посилається сторони, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДПЗКУ-МТС" (далі -
Виконавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ВВ Холдінг» (далі -
Замовник) було укладено договір про
надання послуг (далі - Договір), за
умовами якого виконавець зобов'язався,
в порядку та на умовах даного Договору,
на території сільськогосподарських
угідь Замовника надати останньому
послуги по збиранню врожаю
сільськогосподарських культур на
пальному Замовника, а Замовник
зобов'язався прийняти та оплатити
надані послуги.

Пунктом 1.2 Договору сторони
передбачили, що Замовник надаватиме
послуги по збиранню врожаю
сільськогосподарських культур,
зокрема, зернових в обсязі 850 га,
загальною вартістю послуг в розмірі 238
000, 00 грн.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що на виконання
умов Договору позивачем були надані
послуги відповідачу на суму 47.600,00 грн.,
що підтверджується Актом № 7171
здавання-прийняття робіт від 26.09.2013,
який підписаний обома сторонами без
зауважень.

Відповідно до пункту 3.1 Договору оплата
наданих послуг здійснюється шляхом
перерахуванням грошових коштів на
поточний рахунок Виконавця на підставі
актів передачі-приймання наданих
послуг в строк не пізніше ніж через 5
(п'ять) робочих днів з дати підписання
відповідного акту.

Отже кінцевий строк оплати прийнятих
відповідачем послуг згідно акта від
26.09.2013 є 03.10.2013. Проте доказів оплати
відповідачем боргу в сумі 47.600,00 грн. до
03.10.2103 до суду не надано.

При цьому, судом установлено, що після
порушення провадження у справі, 06.12.2013
відповідачем сплачено за Договором
заборгованість в розмірі 47.600,00 грн., що
підтверджується банківською випискою
з рахунку позивача, копія якої надана
позивачем до суду 04.02.2014.

Згідно зі ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Матеріалами справи встановлений факт
укладання між позивачем та
відповідачем договору про надання
послуг.

Відповідно до частини першої статті 901
ЦК України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Стаття 526 Цивільного кодексу України
передбачає, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як установлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
позивач свої зобов'язання за спірним
Договором виконав належним чином,
зауважень щодо якості та своєчасності
надання послуг від відповідача не
надходило, в той час як відповідач свої
зобов'язання по оплаті послуг виконав
неналежним чином, що призвело до
виникнення боргу станом на день
звернення позивача з позовом до суду в
сумі 47.600,00 грн., який відповідач сплатив
з порушенням встановленого строку,
06.12.2013 після порушення провадження у
справі.

У зв'язку з чим позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача основного
боргу по оплаті наданих позивачем
послуг у розмірі 47.600,00 грн. підлягають
припиненню на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України з віднесенням судових витрат у
цій частині, відповідно до вимог ст. 49
ГПК України, на відповідача, оскільки
звернення позивача з позовом до суду
було зумовлено неправильними діями
відповідача.

Позивачем також заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 1.068,07 грн. пені
за період з 04.10.2013 по 05.12.2013, 3% річних у
розмірі 246,48 грн. за період з 04.10.2013 по
05.12.2013 та 7 % штрафу за порушення
виконання грошового зобов'язання за
Договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до пункту 5.2 Договору за
прострочення оплати наданих послуг
Замовник сплачує Виконавцю пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожен день
прострочення оплати, а у випадку
непогашення заборгованості протягом
більш як 30 календарних днів з моменту
виникнення такої заборгованості,
Замовник зобов'язаний додатково, крім
пені, сплатити на користь Виконавця
штраф в розмірі 7% від суми
заборгованості.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняться через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України
платник грошових коштів сплачує на
користь одержувача цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Отже передбачене законом
право кредитора вимагати спати боргу з
урахуванням, процентів річних та
процентів за користування чужими
грошовими коштами є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утриманими ним грошовими
коштами, належними до сплати
кредиторові.

Судом було перевірено розрахунок
позивача щодо заявлених до стягнення з
відповідача пені та 3% річних, який
визнається судом арифметично вірним, у
зв'язку з чим з відповідача підлягають
стягненню 1068,07 грн пені та 246,48 грн 3%
річних.

Також суд вважає обґрунтованою вимогу
позивача про стягнення з відповідача
додатково 7 % штрафу в розмірі 3.332,00 у
зв»язку з непогашенням відповідачем
заборгованості протягом більш як 30
календарних днів з моменту виникнення
такого боргу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із
сторін повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підстави
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач доказів на підтвердження
зворотнього суду не надав.

За таких обставин та враховуючи
вищевикладене позов підлягає
задоволенню частково.

Згідно з ст. 44 ГПК України позивачем
понесені судові витрати, пов'язані з
розглядом справи, зокрема витрати по
сплаті судового збору, то зазначені
витрати відшкодовуються за рахунок
відповідача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 80, 82-85 ГПК
України, Господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Припинити провадження у справі в
частині стягнення суми основного боргу
в розмірі 47.600,00 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «ВВ Холдінг»
(01001, м. Київ, вул.
Хрещатик/Заньковецької, 15/4, ) з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду, на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ДПЗКУ-МТС» (01033, м. Київ, вул.
Саксаганського,1, ) 1.068
(одну тисячу шістдесят вісім) грн. 07 коп.
пені, 3.332 (три тисячі триста тридцять
дві) грн. 00 коп. 7 % штрафу, 246 (двісті
сорок шість) 48 коп. 3 % річних та витрати
по сплаті судового збору в сумі 1.720
(одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 06.02.2014.

Суддя Дупляк О.М.