м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25448/13 28.01.14

За позовом Фізичної
особи-підприємця Якименко Олени
В'ячеславівни

До Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова

компанія «Оранта»

Про стягнення 132 514,67 грн.

Суддя
Сівакова В.В.

Представники сторін:

Від позивача Пацалюк А.В. - по дов.
№ 1 від 26.06.2013

Від відповідача Чала І.М. - по дов. №
08-03-29/248 від 02.10.2013

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Фізичної
особи-підприємця Якименко Олени
В'ячеславівни про стягнення з
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» 132 514,67 грн.
заборгованості за агентським
договором № 06-05-07/15-007 від 01.01.2012 та
договором про надання консультаційних
послуг № 1530-КП від 01.01.2013.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.12.2013 порушено провадження у
справі № 910/25448/13 та призначено справу
до розгляду на 23.01.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/25448/13 від 23.01.2014, у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представника позивача та невиконанням
сторонами вимог суду викладених в
ухвалі про порушення провадження у
справі від 30.12.2013, розгляд справи був
відкладений на 28.01.2014.

Позивач в судовому засіданні 28.01.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 28.01.2014
позовні вимоги визнав повністю.

В судовому засіданні 28.01.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

01.01.2012 між Фізичною особою-підприємцем
Якименко Оленою В'ячеславівною (агент)
та Відкритим акціонерним товариством
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» (страховик) було
укладено агентський договір № 06-05-07/15-007
(далі - агентський договір).

Згідно з п. 1.1. агентського договору
страховик доручив, а агент прийняв на
себе за винагороду зобов'язання з
укладення договорів страхування від
імені страховика за видами
страхування, вказаними в додатку № 1 до
цього договору.

Відповідно до п. 1.2. агентського
договору за цим договором агент
зобов'язався від імені та за дорученням
страховика здійснювати такі юридично
значимі дії:

1.2.1. Пошук потенційних страхувальників
для страховика та організацію
реалізації договорів страхування.

1.2.2. Готувати всі необхідні документи
для укладання договорів страхування,
заповнювати бланки договорів (полісів)
страхування з наступною передачею їх
страхувальникам .

1.2.3. Отримувати страхові платежі від
страхувальників - фізичних га
юридичних осіб відповідно до умов
договору страхування та вимог чинного
законодавства України.

1.2.4. Здійснювати в інтересах страховика
інші юридичні та фактичні дії в межах
цього договору.

Згідно з п. 1.3. агентського договору
зобов'язання страховика обмежуються
сплатою сум агентської винагороди та
іншими обов'язками, передбаченими цим
договором.

01.01.2013 між Фізичною особою-підприємцем
Якименко Оленою В'ячеславівною
(виконавець) та Відкритим акціонерним
товариством Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» (замовник)
було укладено договір про надання
консультаційних послуг № 1530-КП (далі -
договір про надання послуг).

Відповідно до п. 1.1. договору про
надання послуг виконавець зобов'язався
за завданням замовника надати
консультаційні послуги з питань
комерційної діяльності та управління
підприємством, а замовник
зобов'язується оплатити виконавцеві
зазначені послуги у строки та в
порядку, передбаченому умовами цього
договору.

Згідно з п. 1.2. договору про надання
послуг консультаційні послуги,
зазначені в п. 1.1. цього договору,
включають консультації з питань:

- створення та вдосконалення
орієнтовної моделі функціонування
підприємства;

- організації та оптимізації
бізнес-процесів підприємства;

- оптимізації організаційної структури
підприємства;

- вдосконалення процесу документообігу
на підприємстві;

- процедура підбору кадрів для
підприємства;

- роботи із застосуванням системи
стимулювання персоналу;

- інші питання, пов'язані із
оптимізацією комерційної діяльності
підприємства, та управлінням
підприємством.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідачем в порушення
умов договорів не було у повному обсязі
сплачено вартість наданих послуг, в
зв'язку з чим у відповідача виникла
заборгованість в розмірі 132 514,67 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до п. 3.2. агентського
договору агент перераховує отримані
страхові платежі за укладеними
договорами (полісами) страхування на
рахунок страховика згідно з вимогами п.
2.1.16 цього договору.

Згідно з п. 3.3. агентського договору
після отримання від страховика акту
наданих послуг, агент упродовж 3 (трьох)
робочих днів місяця, що йде за звітним,
перевіряє, підписує та повертає 1-й
примірник страховику.

Відповідно до п. 3.4. агентського
договору агентська винагорода
нараховується та сплачується агентові
на розрахунковий рахунок, зазначений в
договорі, тільки за договорами, за
якими надійшли страхові платежі на
розрахунковий рахунок страховика,
зазначеними в акті наданих послуг та
залежить від кількості укладених
договорів (полісів) страхування, видів
страхування, за якими укладені
договори, але в будь-якому випадку не
може перевищувати розміру визначеного
в додатку 1 до цього договору.

Позивачем подані наступні акти наданих
послуг, які підписані та скріплені
печатками обох сторін: № 179721 від 23.04.2013
на суму 54 566,23 грн., №1530-19/03-2013 від 11.04.2013
на суму 1 538,65 грн., № 185895 від 22.05.2013 на
суму 56 321,08 грн., №191812 від 18.06.2013 на суму 47
540,01 грн., №198510 від 15.07.2013 на суму 33 131,12
грн., 1530-25/06-2013 від 17.07.2013 на суму 5 495,19
грн., № 204287 від 15.08.2013 на суму 44 196,47 грн.,
№ 209871 від 17.09.2013 на суму 14 634,61 грн., № 217734
від 11.10.2013 на суму 1 439,96 грн., загалом на
суму 260 863,32 грн.

Пунктом 3.5. агентського договору
визначено, що агентська винагорода
сплачується агенту упродовж 5 робочих
днів після отримання підписаного
агентом акту виконаних робіт.

Згідно з п. 4.1. договору про надання
послуг загальна ціна послуг виконавця
обговорюється у протоколі погодження
розміру винагороди (додаток № 1).

В матеріалах справи містяться наступні
протоколи узгодження розміру
винагороди: від 24.04.2013 на суму 379,77 грн.,
від 22.05.2013 на суму 187,26 грн., від 18.06.2013 на
суму 2 080,05 грн., від 15.07.2013 на суму 33,88 грн.

Відповідно до п. 2.2. договору про
надання послуг сторони домовились, що
після надання послуг замовник передає
виконавцю акт прийому-передачі послуг.
Виконавець не пізніше 15 (п'ятнадцять)
календарних днів з дня отримання акту
прийому-передачі послуг зобов'язується
передати підписаний акт замовнику або
надати мотивовану відповідь про
відмову від підписання акту.

Позивачем подані підписані обома
сторонами акти здачі-приймання 189542 від
24.04.2013 на суму 379,77 грн., № 185166 від 22.05.2013
на суму 187,26 грн., № 200397 від 18.06.2013 на суму
2 080,05, № 197721 15.07.2013 на суму 33,88 грн.

Відповідно до п. 4.2. договору про
надання послуг замовник зобов'язується
здійснювати оплату послуг виконавця
щомісячно шляхом перерахування суми,
зазначеної в п. 4.1. цього договору, на
поточний рахунок виконавця протягом 5
(п'яти) календарних днів з дня
підсипання обома сторонами акту
приймання-передачі послуг.

За умовами п. 3.4. договору замовник
зобов'язався сплачувати за послуги,
надані виконавцем, своєчасно у повному
обсязі та порядку, що встановлені цим
договором.

18.09.2013 сторонами було складено протокол
погашення заборгованості за
агентським договором та договором про
надання послуг, відповідно до якого
відповідач підтвердив наявність
станом на 01.08.2013 заборгованості за
договорами в розмірі 226 646,88 грн. та
зобов'язався сплатити позивачу дані
заборгованість згідно узгодженого
графіку.

Відповідно до ст. 297 Господарського
кодексу України за агентським
договором одна сторона (комерційний
агент) зобов'язується надати послуги
другій стороні (суб'єкту, якого
представляє агент) в укладенні угод чи
сприяти їх укладенню (надання
фактичних послуг) від імені цього
суб'єкта і за його рахунок.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу
України встановлює, що виконавець
повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу
України передбачений обов'язок
замовника оплатити надану йому послугу
в розмірі, у строки та в порядку, що
встановлені договором.

Тобто, обов'язковою підставою для
здійснення замовником свого обов'язку
щодо оплати послуг є надання цих
послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України
визначено, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, відповідач в порушення взятих на
себе зобов'язань за договорами
вартість наданих послуг у визначений
договорами строк повністю не виконав, в
зв'язку з чим виникла заборгованість
перед позивачем, яка на момент
звернення позивача з позовом до суду
становила 132 514,67 грн.

Проте, відповідачем подано копію
банківської виписки, з якої вбачається,
що відповідач перерахував на рахунок
позивача борг за агентським договором
в загальному розмірі 5 535,22 грн.,
здійснивши оплату наступним чином:
22.01.2014 в сум 107,80 грн, 22.01.2014 в сумі 1 721,71
грн., 24.01.2014 в сумі 2,53 грн., 24.01.2014 в сумі 1
500,00 грн., 24.01.2014 в сумі 2 203,18 грн.

Стаття 80 Господарського
процесуального кодексу України
містить вичерпний перелік підстав з
яких господарський суд припиняє
провадження у справі.

Припинення провадження у справі - це
форма завершення справи, яке зумовлене
передбаченими законом обставинами, які
повністю відкидають можливість
судочинства.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України суд
припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору, зокрема, в
тому випадку коли спір врегульовано
самими сторонами шляхом перерахування
боргу (передачі майна чи усунення
перешкод у користуванні ним) після
звернення кредитора з позовом за умови
подання доказів такого врегулювання.

Надані відповідачем докази свідчать
про відсутність предмету спору в
частині позовних вимог про стягнення
боргу в розмірі 5 535,22 грн., що у
відповідності до п. 1-1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, тягне за собою припинення
провадження у справі в цій частині.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

З урахуванням існування належних
доказів надання позивачем послуг, суд
дійшов висновку про наявність
передбачених чинним законодавством
правових підстав для стягнення з
відповідача їх вартості в загальному
розмірі 126 979,45 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевказане, позовні
вимоги Фізичної особи-підприємця
Якименко Олени В'ячеславівни є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача. При розподілі
судового збору судом враховану ту
обставину, що борг частково сплачений
відповідачем після звернення позивача
з позовом до суду та порушення
провадження у справі.

Витрати позивача по оплаті послуг
адвоката в розмірі 20 000,00 грн. не
підлягають стягненню з відповідача,
оскільки

Відповідно до ст. 48 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом
України «Про адвокатуру».

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
адвокатуру» оплата праці адвоката
здійснюється на підставі угоди між
громадянином чи юридичною особою і
адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
адвокатуру», адвокат має право
займатись адвокатською діяльністю
індивідуально, відкрити своє
адвокатське бюро, об'єднуватися з
іншими адвокатами в колегії,
адвокатські фірми, контори та інші
адвокатські об'єднання, які діють
відповідно до цього Закону та статутів
адвокатських об'єднань.

26.06.2013 між позивачем та Адвокатом
Шевченко М.В. був укладений договір з
адвокатом про надання та захист
інтересів № 1, за умовами якого
останній взяв на себе зобов'язання
надати адвокатські послуги
консультативного та інформаційного
характеру, що пов'язані з наданням та
захистом інтересів позивача про
стягнення заборгованості з
відповідача.

Умовами даного договору передбачено,
що гонорар за послуги сплачуються
виходячи з погодинної ставки 400 грн. або
фіксовано за об'єм виконаної роботи.

Статтею 44 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що до складу судових
витрат входить оплата послуг адвоката.
В контексті цієї норми, судові витрати
за участь адвоката при розгляді справи
підлягають сплаті лише в тому випадку,
якщо вони сплачені адвокату стороною,
котрій такі послуги надавались, та їх
сплата підтверджується відповідними
фінансовими документами.

Позивачем подані квитанції № 11472476 від
14.08.2013 на суму 8 500,00 грн. та № 11453156 від
12.08.2013 на суму 11 500,00 грн. з яких
вбачається, що кошти сплачені на
рахунок Шевченко М.В., як суб'єкта
підприємницької діяльності (СПД).

Відповідно до п. 6.3. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21.02.2013 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
витрати позивачів та відповідачів,
третіх осіб, пов'язані з оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК
України.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от: угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

У разі неподання відповідних
документів у господарського суду
відсутні підстави для покладення на
іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та
частини п'ятої статті 49 ГПК у їх
сукупності можливе покладення на
сторони у справі як судових витрат
тільки тих сум, які були сплачені
стороною за отримання послуг саме
адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1
та частини першої статті 6 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність»), а не будь-якої особи, яка
надавала правову допомогу стороні у
справі.

Отже, обов'язковою умовою для
відшкодування адвокатських витрат є
наявність належних доказів, що послуги
були надані саме адвокатом.

Доказів того, що Шевченко М.В. є
адвокатом та має свідоцтво про право на
зайняття адвокатською діяльністю не
подано.

Керуючись ст. 49, п. 1-1 ст. 80, ст.ст.82-85 ГПК
України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині
стягнення 5 535,22 грн. припинити.

3. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» (м. Київ,
вул. Здолбунівська, 7-Д, )
на користь Фізичної особи-підприємця
Якименко Олени В'ячеславівни (м.
Одеська область, Овідіопольский район,
с. Кроліно-Бугаз, вул. Приморська, 57,
ідентифікаційний номер ) 126 979 (сто
двадцять шість тисяч дев'ятсот
сімдесят дев'ять) грн. 45 коп. основного
боргу, 2 650 (дві тисячі шістсот п'ятдесят)
грн. 29 коп. витрат по сплаті судового
збору.

Повне рішення складено 30.01.2014.

СуддяВ.В. Сівакова