ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2014 р.
Справа № 905/6608/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В.,
суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - Григор'єва М.Г. за
довіреністю б/н від 01.06.2013р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх.№3713Х/3-11)
на рішення господарського суду
Харківської області від 05.11.13 у справі
№ 905/6608/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Енергомашспецсталь", м.
Краматорськ, Донецька область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компані "Плазма", м.
Харків

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року позивач - Публічне
акціонерне товариство
"Енергомашспецсталь", звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом, в якому просив суд визнати
недійсним договір поставки №15/1404 від
12.11.2010р., посилаючись на неналежне
виконання з боку Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компані
"Плазма" своїх зобов'язань, у зв'язку з
чим вважає, що сторони не досягли згоди
відносно істотних умов щодо предмету
договору та якості товару, що
поставлявся. Крім того, просив судові
витрати, пов'язані з розглядом справи,
покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 18.09.2013 р. у справі № 905/6608/13
вказану позовну заяву Публічного
акціонерного товариства
"Енергомашспецсталь" та додані до неї
документи надіслано за підсудністю до
господарського суду Харківської
області.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 05 листопада 2013
р. у справі № 905/6608/13 (суддя Денисюк Т.С.)
в позові відмовлено повністю.

Позивач з зазначеним рішенням не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду
Харківської області від 05 листопада 2013
року у даній справі скасувати та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити повністю, крім того,
судові витрати покласти на
відповідача.

В обґрунтування своїх заперечень
заявник скарги посилається на
порушення місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права. Вважає, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
місцевий господарський суд не всебічно
та не у повній мірі дослідив обставини
по справі, у зв'язку з чим рішення має
бути скасоване. Щодо суті прийнятого
рішення, апелянт стверджує, що судом не
було враховано те, що сторонами при
укладенні спірного договору не були
вчинені дії щодо визначення та
конкретизування предмету договору,
його якісні показники, тобто порушені
умови законодавства щодо істотних умов
договору, що, на думку апелянта, є
підставою для визнання договору
недійсним. Крім того, у порушення умов
договору, постачальник до теперішнього
часу не надав покупцеві сертифікат
якості на товар, що поставлявся
останньому.

Відповідач письмового відзиву на
апеляційну скаргу суду не надав. Його
уповноважений представник у судовому
засіданні проти вимог апеляційної
скарги заперечує. Зокрема, стверджує,
що рішення господарського суду
Харківської області від 05.11.2013 р. у
справі № 905/6608/13 законне та
обґрунтоване, під час розгляду справи
суд першої інстанції не припустився
порушень норм ні матеріального, ні
процесуального права.

Натомість апеляційна скарга позивача
не відповідає дійсним обставинам, її
доводи спростовані доказами,
дослідженими судом першої інстанції у
порядку, встановленому Господарським
процесуальним кодексом України. У
зв'язку з чим відповідач просить
апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення, а оскаржуване рішення
залишити без змін.

У призначене судове засідання позивач
(заявник апеляційної скарги) свого
повноважного представника не направив,
причини неявки суду не повідомив, хоча
про час та місце проведення засідання
суду був повідомлений належним чином
та у передбачений законом спосіб. В
матеріалах справи наявне повідомлення
про отримання позивачем копії ухвали
суду апеляційної інстанції про
прийняття апеляційної скарги до
провадження та призначення її до
розгляду, що в силу приписів ст. 64
Господарського процесуального кодексу
України, є свідченням належного
повідомлення сторони у справі.

Судом апеляційної інстанції також
перевірено, що процесуальні документи
як суду першої, так і суду апеляційної
інстанції направлялися на адреси
сторін, у відповідності до наданого
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а також інших
документів у справі.

У відповідності до п.3.9.2. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на належне повідомлення
учасників судового процесу про час та
місце засідання суду, те, що явка
представників сторін не була визнана
обов'язковою, неявка представника
позивача не перешкоджає вирішенню
спору, колегія суддів вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу за
відсутності представника позивача, за
наявними у справі доказами, у порядку
ст. 75 ГПК України.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду, заслухавши у
судовому засіданні уповноваженого
представника відповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу в порядку ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Рішення суду першої інстанції, яким
відмовлено у задоволенні позовних
вимог, мотивовано тим, що спірний
договір поставки №15/1404 від 12.11.2010 р.,
не є фіктивним, так як спрямований на
досягнення конкретної мети - поставки
товару і є таким, що має реальні правові
наслідки, сторонами досягнуто всіх
істотних умов договору, його зміст не
суперечить вимогам чинного
законодавства, позивачем спірний
договір було частково виконано, що
свідчить про схвалення умов даного
договору, а отже, підстав для визнання
його недійсним, відповідно до ст.ст.203,
215 ЦК України, не має.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент його вчинення
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частиною першою-третьою,
п'ятою та шостою статті 203 цього
Кодексу, а саме: зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 11 від
29.05.2013 р. "Про деякі питання практики
розгляду справ, пов'язаних з визнанням
правочинів (господарських договорів)
недійсними", вирішуючи спори про
визнання угод недійсними,
господарський суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настання відповідних наслідків, а саме:
відповідність змісту угод вимогам
закону; додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін за угодою;
у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

ПАТ "Енергомашспецсталь", звертаючись з
позовом до господарського суду,
посилався на те, що відповідно до 7.1
спірного договору поставки відповідач
зобов'язався надати позивачу водночас
з товаром наступні документи: а)
рахунок; б) сертифікат якості (паспорт,
технічний паспорт, сертифікат
відповідності); в) накладну (в накладній
обов"язкове посилання на отримувача
продукції); г) податкову накладну.
Однак, в порушення умов договору
відповідач до теперішнього часу не
надав на адресу позивача рахунок та
сертифікат якості відповідно до Закону
України "Про підтвердження
відповідності". Таким чином, позивач
вважає, що сторони не досягли згоди
відносно істотних умов стосовно
предмета договору та якості
поставляємого товару, у зв'язку з чим
просив суд визнати договір поставки
№15/1404 від 12.11.2010р. недійсним.

Частиною 2 ст.509 ЦК України встановлено,
що зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1 п.2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст.ст. 627, 628 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору містить
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК
України).

Згідно зі ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК
України договір вважається укладеним,
якщо між сторонами досягнуто згоди
щодо усіх його істотних умов (предмету,
визначених законом необхідних умов для
договорів даного виду та визначених за
заявою сторін умов).

Частиною 7 ст. 179 ГК України
передбачено, що господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст.181 ЦК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Схвалення дій представника юридичної
особи здійснюється шляхом, зокрема,
конклюдентних дій, що свідчать про
прийняття правочину. Доказами такого
схвалення можуть бути відповідне
письмове звернення до другої сторони
угоди чи до її представника або
вчинення дій, які свідчать про
схвалення угоди (прийняття її
виконання, здійснення платежу другій
стороні і т. ін.) Таким чином, наступне
схвалення юридичною особою угоди,
робить її дійсною з моменту укладення.
У такому випадку, вимога про визнання
угоди недійсною з мотивів ненадання
продавцем покупцеві сертифікату
якості задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи,
встановлено судом першої інстанції, та
під час апеляційного провадження, між
Відкритим акціонерним товариством
"Енергомашспецсталь" (покупець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компані "Плазма"
(постачальник) було укладено Договір
поставки №15/1404 від 12.11.2010 р. (договір),
відповідно до умов якого відповідач
зобов'язався передати у власність
позивача товар, а позивач зобов'язався
відповідно до умов договору прийняти
товар та оплатити його.

У зв'язку з необхідністю приведення
діяльності товариства у відповідність
до Закону України "Про акціонерні
товариства" 21.04.2011 р., загальними
зборами акціонерів ВАТ
"Енергомашспецсталь" було прийнято
рішення про зміну найменування
підприємства на Публічне акціонерне
товариство "Енергомашспецсталь".
Вказані зміни були зареєстровані
державним реєстратором виконавчого
комітету Краматорської міської ради
Донецької області 28.04.2011 року під
№8000317.

На виконання умов спірного договору
відповідач поставив позивачеві товар у
кількості та за цінами зазначеними у
специфікації № 1 від 12.11.2010 р.,
специфікації № 3 від 04.05.2011 р. та
специфікації № 4 від 31.05.2011 р. (арк. с. 27,
29, 31), що підтверджується відповідними
видатковими накладними: №1904 від 30.11.2010
року на суму 15000,00 грн з урахуванням ПДВ,
№1375 від 08.06.2011 р. на суму 40920,00 грн. з
урахуванням ПДВ, №1384 від 08.06.2011 р. на
суму 10860,00 грн. з урахуванням ПДВ (арк. с.
26, 28, 30). Уповноваженою особою ПАТ
«Енергомашспецсталь», поставлений ТОВ
«Компані Плазма» товар, було прийнято
по кількості та якості без будь-яких
зауважень, про що свідчить підпис
представника ПАТ «Енергомашспецсталь»
на вищевказаних видаткових накладних.

У відповідності до п.10.1 договору
розрахунок здійснюється покупцем
шляхом перерахування грошових коштів
на банківський рахунок постачальника в
національній валюті України.

Факт здійснення рахунків між
підприємствами підтверджується
випискою по банківському рахунку
відповідача (а.с. 32), за якою позивач
частково розрахувався за отриманий
товар, що визнає і сам позивач у своїй
позовній заяві (а.с. 5).

Таким чином, виходячи з
вищевикладеного, зобов'язання за
договором поставки № 15/1404 від 12
листопада 2010 року було виконано
відповідачем в повному обсязі, а
позивачем було здійснено часткову
оплату поставленого товару без
будь-яких зауважень.

Відповідно до ч.2 ст.218 ЦК України
якщо правочин, для якого законом
встановлена його недійсність у разі
недодержання вимоги щодо письмової
форми, укладений усно і одна із сторін
вчинила дію, а друга сторона
підтвердила її вчинення, зокрема
шляхом прийняття виконання, такий
правочин у разі спору може бути
визнаний судом дійсним.

Господарський суд першої інстанції
дійшов до правильного висновку про те,
що дії позивача - прийняття товару та
часткова оплата товару за спірним
договором, свідчать про схвалення
позивачем спірного договору поставки,
згідно вимог ст.241 ЦК України.

Згідно ст.712 ЦК України, яка
кореспондується з положеннями ст. 265 ГК
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку
діяльність, зобов'язується передати
у встановлений строк (строки)
товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистим, сімейним,
домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.266 ГК України
предметом поставки є визначена
родовими ознаками продукція, вироби з
найменуванням, зазначеним у
стандартах, технічних умовах,
документації до зразків (еталонів),
прейскурантах чи товарознавчих
довідниках. Предметом поставки можуть
бути також продукція, вироби, визначені
індивідуальними ознаками. Загальна
кількість товарів, що підлягають
поставці, їх часткове співвідношення
(асортимент, сортамент, номенклатура)
за сортами, групами, підгрупами, видами,
марками, типами, розмірами
визначаються специфікацією за згодою
сторін, якщо інше не передбачено
законом.

Згідно з п.1.2. договору найменування,
номенклатура, кількість, якісні та інші
характеристики товару, його ціна,
строки та умови поставки вказуються в
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною даного договору.

Як вбачається із матеріалів справи, усі
перелічені умови сторонами правочину
були вказані у вище перелічених
специфікаціях.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, сторонами вчинялись дії
спрямовані на виконання взятих на себе
зобов'язань, зокрема, на виконання умов
договору відповідач поставив позивачу
замовлений ним товар, що
підтверджується долученими до
матеріалів справи видатковими
накладними, підписаними обома
сторонами.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що у даному
випадку сторони дійшли згоди за всіма
істотними умовами договору,
передбаченими для даного виду
правочину.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що
у будь-якому випадку, відсутність згоди
за всіма істотними умовами договору
може свідчити про те, що такий правочин
є неукладеним, що, як визначено в п. 8
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними",
унеможливлює визнання його недійсним у
судовому порядку.

Таким чином, господарський суд першої
інстанції дійшов вірного висновку
стосовно того, що посилання позивача на
те, що спірний договір поставки
укладений без погодження усіх істотних
умов і без наведення підстав
недійсності договору, а тому має бути
визнаний недійсним, є необґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Переглянувши справу в апеляційному
порядку, відповідно до вимог ст.ст.99-101
ГПК України, Харківський апеляційний
господарський суд погодився з
висновком суду першої інстанції про те,
що оскільки спірний договір поставки
№ 15/1404 від 12.11. 2010 р. не суперечить
вимогам чинного законодавства та
моральним засадам суспільства,
правочин спрямовано на настання
правових наслідків і він виконувався
сторонами, то підстав для визнання
договору недійсним, згідно зі ст. 203 ЦК
України не має.

Щодо посилання позивача на те, що йому
за умовами договору відповідачем не
був наданий сертифікат якості є також
безпідставним, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 666 ЦК України, якщо
продавець не передає покупцеві
приналежності товару та документи, що
стосуються товару та підлягають
переданню разом з товаром відповідно
до договору купівлі-продажу або актів
цивільного законодавства, покупець має
право встановити розумний строк для їх
передання.

Якщо приналежності товару або
документи, що стосуються товару, не
передані продавцем у встановлений
строк, покупець має право відмовитися
від договору купівлі-продажу та
повернути товар продавцеві.

Проте, позивач не надав жодних доказів
невиконання відповідачем свого
обов'язку щодо передачі разом з товаром
рахунків і сертифікатів якості, а також
доказів витребування позивачем
вказаних у пункті 7.1. договору
документів. Крім того, матеріали справи
не містять доказів: повернення
позивачем товару відповідачу,
направлення претензій на адресу
відповідача з боку позивача щодо
поставленого товару. Більше того,
позивач прийняв товар без будь-яких
зауважень і претензій та частково його
оплатив.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно вимог статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем всупереч вимог ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України не надано належних і
допустимих доказів невідповідності
вимогам чинного законодавства
спірного договору, звернувшись з
позовом, не довів яким чином його права
і ким порушені, більше того, враховуючи,
що він фактично отримав від ТОВ
"Компані "Плазма" товар, використав його
на свої потреби, проте до встановленого
строку вартість отриманого товару у
повному обсязі не сплатив, а звернувся
з даним позовом про визнання недійсним
спірного договору, суд апеляційної
інстанції вважає, що позивач всупереч
приписам п. 6 статті 3 Цивільного
кодексу України діє несправедливо та
недобросовісно, тому судами першої та
апеляційної інстанцій позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Енергомашспецсталь" вважаються
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, доводи
апеляційної скарги не знайшли
підтвердження в матеріалах справи, а
господарський суд Харківської області
дав належну юридичну оцінку обставинам
справи та правильно застосував норми
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим підстави для скасування
рішення господарського суду
Харківської області від 05.11.2013р. у
справі № 905/6608/13 відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Eнергомашспецсталь» залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 05.11.2013р. у
справі № 905/6608/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови підписано 24.01.2014
р.

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Гончар Т. В.

Суддя
Гребенюк Н. В.