КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2014 р. Справа№ 910/11587/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від позивача - Малеєва Ю.К.

від відповідача - Олексенко Н.В.

від третьої особи - не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Поверхность
Спорт-ТВ» на рішення Господарського
суду міста Києва від 29.10.2013 року (суддя
Домнічева І.О. )

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк Кіпру»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Поверхность
Спорт-ТВ»

третя особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «Поверхность ТВ»

про звернення стягнення на
предмет застави,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Банк Кіпру» звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом до ТОВ «Поверхность Спорт-ТВ»
про звернення тсягнення на предмет
застави.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 29.10.2013 року позов був
задоволений повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій вказує, що
рішення прийнято з порушення норм
матеріального права та при неповному
з`ясуванні обставин, що мають значення
для справи, а тому просить скасувати
рішення Господарського суду м. Києва
від 29.10.2013 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог повністю.

Ухвалою суду від 06.12.2013 року прийнято до
провадження апеляційну скаргу та
призначено її до розгляду.

Через відділ документально
забезпечення до суду надійшов відзив
на апеляційну скаргу від представника
позивача, в якому він зазначив, що
рішення суду першої інстанції є
правомірним, законним та
обґрунтованим, а тому просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду без змін.

Представник позивача та представник
відповідача в судове засідання на
вказану дату з`явилися та дали усні
пояснення стосовно предмету спору.

Представник третьої особи в судове
засідання не з`явився про день та час
слухання справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду не
повідомив.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
наявні матеріали справи, встановив
наступне:

18.09.2006 року між Акціонерним банком
«АвтоЗАЗбанк», правонаступником якого
є Публічне акціонерне товариство «Банк
Кіпру» та Дочірнім підприємством
«Поверхность ТВ», правонаступником
якого є Товариство з обмеженою
відповідальністю «Поверхность ТВ» був
укладений кредитний договір № 002-130/2006.

Згідно з п. 1.1 кредитного договору банк
відкриває кредитну лінію в гривні та
доларах США окремими частинами в межах
максимального ліміту заборгованості
до 6100000,00 грн. на поповнення обігових
коштів для ведення статутної
діяльності, строком з 18.09.2006 року до
17.09.2009 року, із сплатою 18% річних у
гривні та 13% річних у доларах США. При
цьому ліміт кредитування по доларах
США в гривневому еквіваленті не може
перевищувати 2745000,00 грн.

Пунктом 3.9 кредитного договору
встановлено, що позичальник
зобов'язується за несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитом та
непогашення в строк, що передбачений п.
3.8, суми перевищення встановленого
ліміту сплачувати банку пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми простроченої заборгованості або
перевищення встановленого ліміту за
кожний день прострочки платежу або
переліміту.

Відповідно до п. 6.9 цей договір набуває
чинності з моменту його підписання і
діє до повного виконання позичальником
своїх зобов'язань за ним.

В подальшому в кредитний договір
внесені зміни, шляхом укладення
додаткових угод, відповідно до яких
максимальний ліміт заборгованості був
збільшений до 27000000,00 грн. зі строком
повернення до 11.12.2012 року, сплатою 20%
річних у гривні та 13% у доларах США, а
максимальний ліміт кредитування в
доларах США не може перевищувати 1735856,63
дол. США (додаткова угода № 15 від 21.10.2011
року).

В забезпечення виконання зобов'язання
третьої особи за кредитним договором
18.09.2006 року укладено ряд договорів, а
саме:

04.07.2008 року між позивачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Поверхность спорт -
ТВ» був укладений договір застави
майна (транспортних засобів) до
кредитного договору за реєстровим
номером 3084.

Договір застави 1 забезпечує вимоги
позивача, що випливають з кредитного
договору в межах максимального ліміту
заборгованості 27000000 гривень строком з
18 вересня 2006 року по 11 грудня 2012 року зі
сплатою 22,5% річних за користування
кредитом, наданим у гривні та 27,5% річних
у разі порушення строків повернення
кредиту за договором, 15% річних за
користування кредитом, наданим у
доларах США та 20% річних у разі
порушення строків повернення кредиту
за договором.

Предметом застави за договором застави
1 є автомобіль марки Кіа Саrеns, 2006 року
випуску, шасі (кузов, рама) №
КNEFG52127К020658-ТМВМС45J75036489, заставною
вартістю згідно договору застави 1 - 48480
грн.

06.03.2008 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір
застави майна (транспортних засобів) до
кредитного договору за реєстровим
номером 871.

Договір застави 2, забезпечує вимоги
позивача, що випливають з кредитного
договору в межах максимального ліміту
заборгованості 27000000 гривень строком з
18 вересня 2006 року по 11 грудня 2012 року зі
сплатою 22,5% річних за користування
кредитом, наданим у гривні та 27,5% річних
у разі порушення строків повернення
кредиту за договором, 15% річних за
користування кредитом, наданим у
доларах США та 20% річних у разі
порушення строків повернення кредиту
за договором.

Предметами застави за договором
застави 2 є наступні автомобілі:

- автомобіль марки КІА SОRЕNТО, 2007 року
випуску, шасі (кузов, рама) №
КNЕJС24Y6LJC52457L000736, заставною
вартістю згідно договору застави 2 - 133
320 грн.;

- автомобіль марки КІА CERATO, 2006 року
випуску, шасі (кузов, рама) № KNEFE32
Y6LFE22726L002780, заставною вартістю згідно
договору застави 272720 грн.;

- автомобіль марки КІА SPORTAGE 2.0 І, 2007 року
випуску, шасі (кузов, рама) № KNEJE55157K414299,
заставною вартістю згідно договору
застави 2 - 129 280 грн.;

- автомобіль марки КІА MAGENTIS, 2007 року
випуску, шасі (кузов, рама) № KNEGE21
Y6LGE22237L000611, заставною вартістю згідно
договору застави 292920 грн.;

- автомобіль марки КІА CARNIVAL, 2006 року
випуску, шасі (кузов, рама) № KNEMB44
Y6LMB75436L000088, заставною вартістю згідно
договору застави 2125240 грн.;

- автомобіль марки КІА SPORTAGE, 2007 року
випуску, шасі (кузов, рама) № KNEJE55157K361860
Y61LJE55157L000208, заставною вартістю згідно
договору застави 2 - 129280 грн.;

- автомобіль марки КІА SORENTO, 2007 року
випуску, шасі (кузов, рама) №
KNEJC98Y6LJC52457L000762, заставною вартістю
згідно Договору застави 2 133 320 грн.

29 травня 2008 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір
застави № 37-2008 до кредитного договору.

Договір застави 3, забезпечує вимоги
позивача, що випливають з кредитного
договору в межах максимального ліміту
заборгованості, встановленої
кредитним договором.

Предметами застави за договором
застави 3 є право вимоги за
зобов'язаннями, що витікають із
ліцензійного договору № 55/02 від 1
серпня 2006 року та додатку № 9 від 1
грудня 2007 року до нього, укладених між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Поверхность
Спорт-ТВ»" та Дочірнім підприємством
«Вторметсплав».

Загальна вартість наданого в заставу
майнового права згідно договору
застави 3 склала 3 535 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору
№ 002-130/2006, позивач зобов'язується
відкрити третій особі позичкові
рахунки: № 6001 для надання кредиту
в гривні; № 6002 для надання кредиту
в доларах США.

Згідно п. 2.2. кредитного договору №
002-130/2006 позивач зобов'язується надавати
кредит в межах відкритої кредитної
лінії шляхом перерахування грошових
коштів з позичкового рахунку протягом
трьох банківських днів з моменту
отримання від позичальника
відповідних платіжних документів.

Отже, позивач зобов'язувався здійснити
перерахування грошових коштів саме «з
позичкового рахунку», а не «на рахунки
№ 6001, № 6002».

Як вбачається з матеріалів справи,
кредит надавався шляхом
безпосередньої оплати по зобов'язанням
третьої особи на користь її
контрагентів згідно наданих платіжних
документів.

На виконання умов кредитного договору
№ 002-130/2006 від 18.09.2006 року позивачем
надано третій особі грошові кошти, що
підтверджується банківськими
виписками по особовому рахунку третьої
особи, а саме:

1) в дол. США - на загальну суму 1 699 973,00
дол. США, а саме:

21.09.2006 року - 137 928,00 дол. США -
призначення: «оплата по контр. № 63 від
30.11.2005 року»;

02.10.2006 року - 325 295 дол. США - призначення:
«оплата за право користування
телевізійними програмами, зг. Дог. № 24
від 01.09.2006 року»;

01.11.2006 року - 80 250,00 дол. США - призначення:
«оплата по контр. № 16 від 01.03.2004 року»;

01.04.2008 року- 144 000,00 дол. США - призначення:
«списання переказу з рахунку клієнта
згідно дог. 30/11/3 від 30.11.2005 року»;

01.04.2008 року - 1 012 000,00 дол. США -
призначення: «списання переказу з
рахунку клієнта згідно дог. 010108 від
01.01.2008 року».

Погашення заборгованості за тілом
кредиту, наданого в дол. США, третя
особа не здійснювала, а отже,
заборгованість по даним траншам
складає 1 699 973,00 дол. США.

При цьому, залишок несплачених
процентів по цим траншам на час подання
позовної заяви складає 449 882,57 дол. США.,
а у зв'язку із невиконанням
позичальником взятих на себе
зобов'язань позивачем нараховано пеню
у розмірі 207 693,08 грн.

2) в гривнях - на загальну суму 14 149 086,35
грн., а саме:

20.09.2006 року - 155 461,35 грн. - призначення:
«за послуги по щоденній подачі
телевізійних каналів за дог. № 61 від
30.11.2005 року в т.ч. ПДВ 20 % 25 910,22»;

20.09.2006 року - 1 600 000,00 грн. - призначення:
«дострокове погашення заборгованості
за простим векселем № що був
складений 30.12.2005 року у м. Києві за дог.
№ 10 від 01.02.2005 строк сплати 29.12.2006 року
без ПДВ»;

20.09.2006 року - 1 600 000,00 грн. - призначення:
«дострокове погашення заборгованості
за простим векселем № що був
складений 30.12.2005 року у м. Києві за дог.
№ 10 від 01.02.2005 року строк сплати 29.12.2006
року без ПДВ»;

26.12.2007 року - 9 983 625,00 грн. - одержувачем
було безпосередньо ДП «Поверхность
ТВ», призначення: «надання кредиту
з.кред.дог. № 002-130/2006 від 18.09.2006 року за
розп. № 03-1601 від 26.12.2007 року»;

16.09.2011 року - 810 000,00 грн. - призначення:
«за ресіверси згідно договору № 1 від
15.01.2009 року, в т.ч. ПДВ 20% 135 000,00».

Погашення заборгованості за тілом
кредиту, наданого в гривнях, третя
особа здійснила лише частково на
загальну суму 1 008 821,07 грн.

Відтак, заборгованість по тілу кредиту,
наданого в гривнях, складає 13 140 265,28 грн.
Залишок несплачених процентів по цим
траншам на час подання позовної заяви
складає 5 137 071,11 грн., а пеня у зв'язку із
невиконанням зобов'язань -310 860,32 грн.

Зважаючи на факт порушення боржником
умов кредитного договору в частині
своєчасної сплати основної
заборгованості по кредиту, процентів
за користування кредитними коштами та
нарахованої пені, а також враховуючи,
що третя особа та відповідач
виступають як солідарні боржники,
11.06.2013 року позивачем було направлено
на адресу відповідача вимогу про повне
погашення суми заборгованості за
кредитним договором.

Вказана вимога залишена відповідачем
без відповіді та задоволення.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язаннями є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитор) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 536 Цивільного кодексу України
встановлено, що за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 Цивільного
кодексу України передбачено, що розмір
процентів та порядок їх сплати за
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В процесі розгляду позову судом першої
інстанції встановлено, що у ТОВ
«Поверхность ТВ» існує заборгованість
за кредитом - у розмірі 2 149 855,57 доларів
США, з яких 1 699 973,00 доларів США -
заборгованість, 449 882,57 доларів США -
відсотки за користування кредитом, 207
693,08 грн. пені, та заборгованості у
розмірі 18 588196,71 грн., з яких 13 140 265,28 грн. -
заборгованість за кредитом, 5 137 071,11 грн.
відсотки за користування кредитом, 310
860,32 грн. пені.

Наявність заборгованості позичальника
підтверджується випискою з
банківського рахунку ТОВ «Поверхность
ТВ» та розрахунком заборгованості.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися, зокрема,
неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 3.9 кредитного договору
сторони передбачили, що позичальник
зобов'язується за несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитом та
непогашення в строк, що передбачений п.
3.8, суми перевищення встановленого
ліміту сплачувати банку пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми простроченої заборгованості або
перевищення встановленого ліміту за
кожний день прострочки платежу або
переліміту.

Пеня за прострочення повернення
заборгованості за кредитним договором
за період з 01.12.2012 року по 01.06.2013 року
склала 207693,08 грн. - за кредит у доларах
США та 310860,32 грн. - за кредит у гривнях.

Пунктом 2.2 договору застави 1,
передбачено право позивача звернути
стягнення на предмет застави згідно з
чинним законодавством у випадку, коли в
момент настання терміну виконання
боржником зобов'язання, забезпеченого
заставою, згідно з цим договором, воно
не буде виконано.

Відповідно до пункту 2.2 договору
застави 3 позивач має право у випадку
невиконання заставодавцем
забезпеченого заставою зобов'язання
вимагати від відповідача, а у випадку
не досягнення з ним згоди, то в судовому
порядку, переведення на себе
заставленого права.

Звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. (ст. 590 ЦК України).

Позивач просив в рахунок стягнення
заборгованості третьої особи звернути
стягнення на майно, що є предметом
застави за договорами про заставу
транспортного засобу.

За статтею 23 Закону України «Про
заставу» при заставі майнових прав
реалізація предмета застави
провадиться шляхом уступки
заставодавцем заставодержателем
вимоги, що випливає із заставленого
права. Заставодержатель набуває право
вимагати в судовому порядку переводу
на нього заставленого права звернення
стягнення на предмет застави.

Частиною 1 ст 49 ЗУ «Про заставу»
заставодавець може укласти договір
застави як належних йому на момент
укладення договору прав вимоги по
зобов'язаннях, в яких він є кредитором,
так і тих, що можуть виникнути в
майбутньому.

На підставі наведеного вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що вимоги позивача
про звернення стягнення на майнові
права за договорами застави, а саме:
право вимоги за зобов'язаннями, що
витікають із ліцензійного договору №
55/02 від 01 серпня 2006 року та додатку № 9
від 1 грудня 2007 року до нього, укладених
між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Поверхность
Спорт-ТВ»" та Дочірнім підприємством
«Вторметсплав» шляхом переводу на
користь Публічного акціонерного
товариства «Банк Кіпру» зазначеного
права вимоги, є правомірними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Статтею 19 Закону України «Про заставу»
встановлено, що за рахунок
заставленого майна заставодержатель
має право задовольнити свої вимоги в
повному обсязі, що визначається на
момент фактичного задоволення,
включаючи проценти, відшкодування
збитків, завданих простроченою
виконання (а у випадках, передбачених
законом чи договором, - неустойку),
необхідні витрати на утримання
заставленого майна, а також витрати на
здійснення забезпеченої заставою
вимоги, якщо інше не передбачено
договором застави.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону України «Про
заставу» звернення стягнення на
заставлене майно здійснюється за
рішенням суду або третейського суду, на
підставі виконавчого напису нотаріуса,
якщо інше не передбачено законом або
договором застави.

Відповідно до частини1 статті 21 Закону
України «Про заставу» реалізація
заставленого майна провадиться
спеціалізованими організаціями з
аукціонів (публічних торгів), якщо інше
не передбачено договором, а державних
підприємств та відкритих акціонерних
товариств, створених у процесі
корпоратизації, всі акції яких
перебувають у державній власності, -
виключно з аукціонів (публічних
торгів).

Закон України «Про заставу» покладає
обов'язок на визначення початкової
ціни реалізації предмета застави на
державного виконавця під час
здійснення заходів з примусової
реалізації за рішенням суду, а також на
те, що позивач позбавлений можливості
належно оцінити транспортні засоби,
оскільки вони знаходяться у
відповідача.

Враховуючи положення Закону України
«Про заставу» та Закону України «Про
виконавче провадження» Господарський
суд м. Києва вірно дійшов висновку, що
початкова ціна реалізації предмета
застави має визначатися на підставі
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Відповідно до висновку ТОВ «Верітекс»
встановлено ринкову вартість спірних
транспортих засобів, станом на 15.08.13
року.

Колегія суддів не приймає до уваги
твердження відповідача в апеляційній
скарзі стосовно того, що судом
безпідставно було зменшено загальну
вартість заставного майна на підставі
оцінки, зробленої ТОВ "Верітекс",
оскільки, відповідно до норм чинного
законодавства України, відповідач мав
право подати рецензію на здійснену
оцінку майна, вразі не згоди з
висновком останньої, однак цього
зроблено відповідачем не було.

Крім того, відповідачем по справі не
було надано доказів на спростування
проведеної оцінки ТОВ "Верітекс".

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано
обставини справи, винесено рішення у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права, з повним
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, правомірно повністю
задоволені позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Банк Кіпру»,
а тому апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Поверхность Спорт-ТВ» не підлягає
задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Поверхность Спорт-ТВ» залишається без
задоволення, судові витрати,
відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Поверхность Спорт-ТВ» залишити без
задоволення, рішення Господарського
суду м. Києва від 29.10.2013 року у справі №
910/11587/13- без змін.

2. Матеріали справи № 910/11587/13
повернути до Господарського суду м.
Києва.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов