Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "05" лютого 2014 р.
Справа № 906/1810/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Кравець С.Г.,

при секретарі Голюк Л.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: Дубовика А.А. -
представника за довіреністю від
20.01.2014р.,

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи: Якименка М.М. -
представника за довіреністю від
13.11.2013р.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Підприємства Житомирської
Обласної ради Українського Фонду
"Реабілітація інвалідів" "Регіональний
центр медичної, професійної та
соціальної реабілітації інвалідів"
(м.Житомир)

до Приватного підприємства "Паралель"
(м.Житомир)

за участю у справі в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Вєсєлкова Рудольфа
Степановича (м.Житомир)

про стягнення 100000,00 грн.

Підприємство Житомирської обласної
ради Українського Фонду "Реабілітація
інвалідів" "Регіональний центр
медичної, професійної та соціальної
реабілітації інвалідів" звернулося до
господарського суду з позовом до
Приватного підприємства "Паралель" про
стягнення 100000,00грн. штрафних санкцій за
порушення договірних умов за договором
оренди нежитлового приміщення №2 від
02.08.2013р.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 11.12.2013р.
позовну заяву Підприємства
Житомирської Обласної ради
Українського Фонду "Реабілітація
інвалідів" "Регіональний центр
медичної, професійної та соціальної
реабілітації інвалідів" прийнято до
розгляду та порушено провадження у
справі. Розгляд справи призначено на
25.12.2013р. та витребувано докази
необхідні для розгляду справи.

12.12.2013р. на адресу господарського суду
від представника Вєсєлкова Рудольфа
Степановича надійшла заява про вступ
Вєсєлкова Р.С. у справу №906/1810/13 в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору.

У зв'язку із неявкою в судове засідання
25.12.2013р. представників сторін, ухвалою
від 25.12.2013р. господарський суд відклав
розгляд справи на 21.01.2014р., залучив до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
Вєсєлкова Рудольфа Степановича.

Ухвалою господарського суду від
21.01.2014р. розгляд справи відкладено на
21.01.2014р., зобов'язано сторони надати
суду відповідні докази.

Зважаючи на неявку представника
відповідача та враховуючи клопотання
представника третьої особи про
витребування від ПП "Паралель"
документів, господарський суд ухвалою
від 21.01.2014р. відклав розгляд справи на
05.02.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі. Зазначив, що
відповідачем порушено умови договору
№2 від 02.08.2013р. оренди нежитлового
приміщення. Вказав, що сплата на
користь позивача штрафу у розмірі
100000,00грн. передбачена п.7.2 зазначеного
договору. Також, надав письмові
пояснення по справі від 05.02.2014р.
(а.с.135-136).

Відповідач повноважного представника
в судове засідання не направив. Від
відповідача до суду 05.02.2014р. надійшли
письмові пояснення №34 від 05.02.2014р.,
відповідно до яких Приватне
підприємство "Паралель" повністю
визнає позовні вимоги. Вказує, що
дійсно зі сторони ПП "Паралель"
відбулося порушення умов договору №2
оренди нежитлового приміщення від
02.08.2013р., а саме - достроково розірвано
договір в односторонньому порядку.
Зазначає, що право власності ПП
"Паралель" на приміщення по
вул.Київській, 114, у м.Житомирі,
зареєстровано в Реєстрі речових прав
на нерухоме майно, що підтверджується
свідоцтвом про право власності та
витягом з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності. Також, в поясненнях
відповідач просить суд розгляд даної
справи проводити без участі
представників ПП "Паралель".

Представник третьої особи в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив з підстав, наведених у
письмових запереченнях на позов та
доповненнях від 03.02.2014р. до заперечень
щодо заявлених позовних вимог. Вказав,
що директором ПП "Паралель" Нестерчуком
І.О. 02.08.2013р. була видана довіреність на
представлення інтересів підприємства
Виноградову С.Г., відповідно до якої
останній наділений укладати будь-які
дозволені законом угоди, договори,
розписуватися і здійснювати усі інші
законні дії, пов'язані з виконанням
цієї довіреності. На підставі вказаної
довіреності між сторонами по справі
було укладено договір №2 оренди
нежитлового приміщення від 02.08.2013р.
Разом з тим, відповідно до пп. ї) ч.4
розділу 9 Статуту ПП "Паралель" до
компетенції зборів власників належить
затвердження договорів, укладених на
суму, що перевищує 70% статутного фонду.
Згідно з п.7.4 Статуту ПП "Паралель",
статутний фонд підприємства становить
1500,00грн. Отже, умовою дійсності
договору на суму, що перевищує 1050,00грн.,
як юридичного факту, що породжує для
учасників господарювання права та
обов'язки, є його затвердження
загальними зборами власників
підприємства. Таким чином, на думку
третьої особи, довіреність від 02.08.2013р.
та договір №2 оренди нежитлового
приміщення від 02.08.2013 року у зв'язку із
недотриманням положень Статуту ПП
"Паралель" щодо затвердження
загальними зборами власників
підприємства договору на суму, що
перевищує 1050,00грн. (підп. ї) ч.4 розділу 9),
відповідно до положень ч.1 ст. 92, ст. 203 та
ст. 215 ЦК України є недійсними.

Зазначає, що позивач та представник
відповідача Виноградов С.Г. тісно
пов'язані між собою (споріднені),
оскільки останній є керівником
юридичної особи, яка одноособово є
засновником Підприємства Житомирської
Обласної ради Українського Фонду
"Реабілітація інвалідів" "Регіональний
центр медичної, професійної та
соціальної реабілітації інвалідів", а
останнє, в свою чергу уклало договір №2
оренди нежитлового приміщення від
02.08.2013 року з ПП "Паралель", чиї інтереси
по довіреності представляв Виноградов
С.Г. Вказує, що жодних дій, направлених
на реальне досягнення мети (цілі)
укладеного договору №2 оренди
нежитлового приміщення від 02.08.2013 року,
сторонами вчинено не було. Фактично
мають місце лише дії, по достроковому
(по спливу декількох днів з моменту
підписання) розірванню такого договору
з метою застосування позивачем до
відповідача штрафної санкції за таке
дострокове розірвання договору штрафу
в розмірі 100000,00грн. Таким чином, на
думку третьої особи, наведені
обставини свідчать про зловмисну
домовленість з однієї сторони
директора ПП "Паралель" Нестерчука І.С.
по виданій останнім довіреності від
02.08.2013р. Виноградовим С.Г. та з іншої
сторони позивачем - Підприємством
Житомирської Обласної ради
Українського Фонду "Реабілітація
інвалідів" "Регіональний центр
медичної, професійної та соціальної
реабілітації інвалідів". Отже, у зв'язку
із існуванням зловмисної домовленості
між позивачем та відповідачем, спірний
договір з підстав порушення ч.3 ст.92 ЦК
України та недотримання ч.1 ст. 232, ст.203
та ст.215 ЦК України, є недійсним.

Враховуючи викладене, третя особа
вважає, що спірний договір суперечить
вимогам чинного законодавства, у
зв'язку з чим при вирішенні даної
справи у відповідності до п.1 ст.83 ГПК
України даний договір підлягає
визнанню господарським судом
недійсним.

Посилаючись на недійсність укладеного
між ПП "Паралель" та Підприємством
Житомирської Обласної ради
Українського Фонду "Реабілітація
інвалідів" "Регіональний центр
медичної, професійної та соціальної
реабілітації інвалідів" договору №2
оренди нежитлового приміщення від
02.08.2013 року третя особа просить
відмовити в задоволенні заявлених
позовних вимог у повному обсязі.

Також, представник третьої особи
зазначив, що на момент укладення
договору оренди відповідач не мав
права власності чи майнових прав на
предмет оренди, а саме приміщення 1-го
поверху 16-1, 16-2, загальною площею 17,8кв.м.,
що знаходиться за адресою: м.Житомир,
вул.Київська, 114, адже вказане
приміщення належить на праві власності
Приватному підприємстві "Автоприват",
що підтверджується інформаційною
довідкою з Реєстру прав власності на
нерухоме майно від 27.01.2014 року, рішенням
Господарського суду Житомирської
області від 13 січня 2014 р. у справі №
906/1681/13, договором оренди нежитлового
приміщення від 16.01.2013р., укладеним між
ПП "Автоприват" та ФОП Шефель О.В.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст.75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та третьої
особи, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
02.08.2013р. між Приватним підприємством
"Паралель" (наймодавець/відповідач) та
Підприємством Житомирської обласної
ради Українського Фонду "Реабілітація
інвалідів" "Регіональний центр
медичної, професійної та соціальної
реабілітації інвалідів" було укладено
договір оренди нежитлового приміщення
№2 (далі - договір, а.с.6-7).

Згідно з п.1.1 договору, цим договором
регулюються правовідносини, пов'язані
із передачею наймодавцем наймачеві у
строкове платне користування задля
здійснення наймачем його статутної
діяльності наступного нежитлового
приміщення та майна, яке знаходиться у
приміщенні (надалі іменується
"приміщення").

Приміщення, що орендується, становить:
приміщення гуртожитку за №16 літ. А. а
саме, приміщення 1-го поверху 16-1. 16-2.;
адреса: м.Житомир, вул.Київська, 114.
1-поверх; загальна площа: 17,80кв.м. (п.п.1.1.1
- 1.1.3 договору),

Відповідно до п.1.2 договору, термін
орендного користування за цим
договором визначається з 02 серпня 2013
року до 02 липня 2016 року.

Згідно з п.2.2 договору наймодавець
зобов'язаний забезпечити наймачу
безперешкодний доступ до орендованого
нежитлового приміщення без будь-яких
обмежень та не змінювати в
односторонньому порядку умови
договору.

Пунктом 4.1 договору сторони встановили,
що за користування приміщенням, що
орендується, наймач виплачує
наймодавцю договірну орендну плату із
розрахунку 2,00грн. за 1кв.м. - за один
місяць користування приміщенням. Плата
вноситься до 15 числа кожного поточного
місяця.

Цей договір набуває чинності з моменту
його підписання і діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за цим договором (п.6.1 договору).

Пунктом 7.2 договору сторони обумовили,
що у випадку розірвання дострокового
чи припинення договору, або здійснення
перешкод наймодавцем наймачу у
користуванні майном та приміщенням
наймодавець зобов'язаний сплатити
наймачу штраф у розмірі 100000,00грн. та
відшкодувати повну вартість понесених
наймачем витрат на ремонт,
переобладнання, перепланування
приміщення та на інші поліпшення
приміщення, тощо.

Згідно з актом приймання-передачі в
оренду нежитлового приміщення від
02.08.2013р., наймодавець здав, а наймач
прийняв нежитлове приміщення за
адресою: м.Житомир, вул.Київська, 114,
1-поверх, а саме, приміщення на №16 літ.А,
а саме, приміщення 1-го поверху 16-1, 16-2, з
наявним у приміщенні майном (а.с.9).

В матеріалах справи міститься
повідомлення представника ПП
"Паралель" по довіреності Виноградова
С.Г. від 05.08.2013р., адресоване
Підприємству Житомирської обласної
ради Українського Фонду "Реабілітація
інвалідів" "Регіональний центр
медичної, професійної та соціальної
реабілітації інвалідів" про дострокове
розірвання з 07.08.2013р. за ініціативою
підприємства відповідача договору
оренди нежитлового приміщення №2 від
02.08.2013р. (а.с.36).

07.08.2013р. ПП "Паралель" (наймодавець) в
особі представника по довіреності від
02.08.2013р. Виноградова С.Г. та
Підприємство Житомирської обласної
ради Українського Фонду "Реабілітація
інвалідів" "Регіональний центр
медичної, професійної та соціальної
реабілітації інвалідів" в особі
генерального директора Ковальчука О.М.
підписали акт повернення нежитлового
приміщення (а.с.12).

Позивачем було надано відповідачу
претензію від 07.08.2013р. з вимогою про
сплату Підприємству Житомирської
обласної ради Українського Фонду
"Реабілітація інвалідів" "Регіональний
центр медичної, професійної та
соціальної реабілітації інвалідів"
штрафу у розмірі 100000,00грн. на підставі
п.7.2 договору оренди нежитлового
приміщення №2 від 02.08.2013р. (а.с.37).

У своїй відповіді на претензію
позивача, ПП "Паралель" зазначило, що у
зв'язку з господарською необхідністю
підприємством було в односторонньому
порядку достроково розірвано з 07.08.2013р.
договір оренди нежитлового приміщення
№2 від 02.08.2013р., приміщення було
повернуто 07.08.2013р. Згідно умов п.7.2
договору оренди, ПП "Паралель" повинно
сплатити Підприємству Житомирської
обласної ради Українського Фонду
"Реабілітація інвалідів" "Регіональний
центр медичної, професійної та
соціальної реабілітації інвалідів"
штрафну санкцію у розмірі 100000,00грн.,
проте дані кошти на підприємстві
відсутні (а.с.38).

В обґрунтування позовних вимог,
позивач стверджує, що договір оренди
нежитлового приміщення №2 від 02.08.2013р.
розірвано в односторонньому порядку з
ініціативи відповідача з 07.08.2013р.,
оскільки 05.08.2013р. ПП "Паралель" було
надано позивачу повідомлення про
дострокове розірвання за ініціативою
відповідача з 07.08.2013р. вказаного
договору. Вказані обставини, на думку
позивача, є порушенням умов договору, у
зв'язку з чим, відповідно до п.7.2
договору оренди нежитлового
приміщення №2 від 02.08.2013р., ПП "Паралель"
має сплатити позивачу штраф у розмірі
100000,00грн.

Відповідач позовні вимоги визнав у
повному обсязі.

Як визначено частиною 5 ст.78 ГПК
України, у разі визнання відповідачем
позову господарський суд приймає
рішення про задоволення позову за
умови, що дії відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Проте, у даному випадку судом
встановлено, що визнання відповідачем
позовних вимог, заявлених у справі,
суперечить вимогам чинного
законодавства і фактичним обставинам
справи, з огляду на наступне.

Предметом позову є стягнення з
відповідача на користь позивача
100000,00грн. штрафу за дострокове
розірвання договору.

Відповідно до п.6 ст.283 Господарського
кодексу України до відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України, з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1 ст.762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з ч.1 ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.598 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом; припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.188
Господарського кодексу України зміна
та розірвання господарських договорів
в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором; сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором; сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду; у разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом (ч.1 ст. 651 Цивільного кодексу
України).

Згідно з ч.3 ст.291 Господарського
кодексу України договір оренди може
бути розірваний за згодою сторін. На
вимогу однієї із сторін договір оренди
може бути достроково розірваний з
підстав, передбачених Цивільним
кодексом України для розірвання
договору найму, в порядку,
встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Підстави розірвання договору найму
встановлюються статтями 783 (розірвання
договору на вимогу наймодавця) та 784 ЦК
України (розірвання договору на вимогу
наймача). Наймодавець має право
вимагати розірвання договору лише з
підстав, визначених статтею 783 ЦК
України, а саме:

1) наймач користується річчю всупереч
договору або призначенню речі;

2) наймач без дозволу наймодавця
передав річ у користування іншій особі;

3) наймач своєю недбалою поведінкою
створює загрозу пошкодження речі;

4) наймач не приступив до проведення
капітального ремонту речі, якщо
обов'язок проведення капітального
ремонту був покладений на наймача.

Даний перелік є вичерпним та
розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною 1 статті 782 Цивільного кодексу
України закріплено право наймодавця
відмовитись від договору найму і
вимагати повернення речі, якщо наймач
не вносить плату за користування річчю
протягом трьох місяців підряд.

Таким чином, нормами чинного
законодавства не передбачено право
наймодавця на односторонню відмову від
договору (у разі відсутності підстав,
визначених ст.783 ЦК України).

Не передбачено такого права і умовами
договору. Так, згідно з п.2.2 договору
обов'язок наймодавця не змінювати в
односторонньому порядку умови
договору.

Відповідно до п.5.3 договору №2 від
02.08.2013р. дострокове розірвання цього
договору можливе лише з ініціативи
наймача, окрім наступних випадків, коли
назване право надається і наймодавцю:
руйнування приміщення, що орендується,
або доведення його до стану, не
придатного до експлуатації.

Згідно з п.5.4 договору, наймодавець у
будь-якому випадку не може достроково
розірвати даний договір.

Отже, за умовами договору оренди №2 від
02.08.2013р. наймодавець має право
розірвати даний договір лише у випадку
руйнування приміщення, що орендується,
або доведення його до стану,
непридатного до експлуатації.

Однак, матеріали справи не містять
доказів руйнування орендованого
приміщення або доведення його до стану
непридатного до використання, за
наявності яких (за умовами п.5.3
договору) наймодавець мав право
розірвати даний договір, а за змістом
п.5.4 договору №2 від 02.08.2013р., у
будь-якому іншому випадку наймодавець
не може достроково розірвати даний
договір.

Крім того, стосовно посилань позивача
на те, що 05.08.2013р. йому було надано
Приватним підприємством "Паралель"
повідомлення про дострокове
розірвання договору за ініціативою
останнього, слід зазначити таке.

Дійсно, як уже зазначалось, в
матеріалах справи міститься
повідомлення ПП "Паралель" від 05.08.2013р.
адресоване Підприємству Житомирської
обласної ради Українського Фонду
"Реабілітація інвалідів" "Регіональний
центр медичної, професійної та
соціальної реабілітації інвалідів" про
дострокове розірвання з 07.08.2013р. за
ініціативою підприємства відповідача
договору оренди нежитлового
приміщення №2 від 02.08.2013р. (а.с.36).

Дане повідомлення підписане
представником ПП "Паралель"
Виноградовим С.Г., який діє на підставі
довіреності від 02.08.2013р., виданої
директором ПП "Паралель" Нестерчуком
І.О.

Статтею 246 Цивільного кодексу України
передбачено, що довіреність від імені
юридичної особи видається її органом
або іншою особою, уповноваженою на це
її установчими документами, та
скріплюється печаткою цієї юридичної
особи.

До матеріалів справи відповідачем
надано оригінал довіреності від
02.08.2013р. виданої Виноградову Сергію
Георгійовичу директором ПП "Паралель"
Нестерчуком І.О. на представництво
інтересів Приватного підприємства
"Паралель" (а.с.67), згідно якої
Виноградов С.Г. був уповноважений:
отримувати документи в усіх державних,
колективних, комунальних, приватних
підприємствах, організаціях,
установах, подавати заяви, вести справи
в усіх судових і адміністративних
установах з усіма правами, що надані
законом позивачеві, відповідачеві і
третім особам; одержувати належне
довірителю майно, документи, укладати
будь-які дозволені законом угоди,
договори, розписуватися і здійснювати
усі інші законні дії, пов'язані з
виконанням цієї довіреності.

Водночас, вказана довіреність не
передбачає повноважень Виноградова
С.Г. на припинення (в т.ч. розірвання)
діючих правочинів, отже, і надсилати
вищевказане повідомлення від імені ПП
"Паралель" Виноградов С.Г. не
уповноважений.

В подальшому, 23.08.2013р. ПП "Паралель" було
надано відповідь на претензію позивача
від 07.08.2013р., відповідно до якої
Приватне підприємство "Паралель"
повністю визнає позовні вимоги у
зв'язку із достроковим розірванням
договору. Дана відповідь також
підписана представником ПП "Паралель"
Виноградовим С.Г.

З огляду на вищевикладені умови
укладеного між сторонами договору
оренди та встановлені судом обставини
справи, у позивача не було правових
підстав на прийняття відмови
наймодавця від договору оренди
нежитлового приміщення №2 від 02.08.2013р.
та погодження дострокового розірвання
договору, що однак, мало місце у даному
випадку, враховуючи таке.

Судом приймається до уваги, що ст.654 ЦК
України містить вимогу про вчинення
зміни або розірвання договору у такій
самій формі, що й договір, що змінюється
або розривається, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає із звичаїв ділового
обороту. Враховуючи положення ч.7 ст.179
ГК про укладення господарських
договорів за правилами, встановленими
ЦК України, а також те, що домовленість
про зміну або припинення
господарського договору теж має
природу договору, така вимога ст.654 ЦК
має враховуватись і додержуватись
сторонами господарського договору.

Моментом, з якого відповідно до ч.3 ст.653
ЦК України договір є зміненим або
розірваним та зобов'язання відповідно -
зміненими або припиненими, є момент
укладення угоди про зміну або
розірвання договору, що визначається
відповідно до ст.640 ЦК України, якщо
інший момент не встановлений у самій
угоді. Тобто зміна або розірвання
господарського договору можуть
відбутися у момент надання згоди
стороною, що отримала таку пропозицію,
чи в момент підписання сторонами
єдиного документа або в момент
виконання вимог, які прямо вимагаються
законом.

У випадках коли сторони не досягли
домовленості щодо зміни або розірвання
договору, а одностороння
зміна/розірвання договору не
допускається, заінтересована сторона
має право звернутися до суду із
відповідним позовом.

Відповідно до п.6.4 договору оренди
нежитлового приміщення №2 від 02.08.2013р.,
зміни та доповнення, додаткові угоди та
додатки до цього договору є його
невід'ємною частиною і мають юридичну
силу у разі, якщо вони викладені у
письмовій формі та підписані
уповноваженими на те представниками
сторін.

В матеріалах справи відсутні докази
укладення сторонами письмової угоди
про розірвання договору оренди
нежитлового приміщення №2 від 02.08.2013р.,
а також, доказів розірвання вказаного
договору в судовому порядку.

Водночас, судом враховується, що
07.08.2013р. сторони підписали та скріпили
печатками акт повернення нежитлового
приміщення, за яким наймач
(Підприємство Житомирської обласної
ради Українського Фонду "Реабілітація
інвалідів" "Регіональний центр
медичної, професійної та соціальної
реабілітації інвалідів") повернув, а
наймодавець (ПП "Паралель") прийняв
наступне майно: нежитлове приміщення
за адресою: м.Житомир, вул.Київська, 114,
1-поверх, а саме, приміщення на №16 літ.А,
а саме, приміщення 1-го поверху 16-1, 16-2
(загальна площа 17,80к.м.), з наявним у
приміщенні майном (а.с.12).

Частиною 2 статті 795 ЦК України
передбачено, що повернення наймачем
предмета договору найму оформляється
відповідним документом (актом), який
підписується сторонами договору. З
цього моменту договір найму
припиняється.

З аналізу викладеного вбачається, що
підписавши акт повернення нежитлового
приміщення, позивач фактично погодив
розірвання договору оренди
нежитлового приміщення №2 від 02.08.2013р.,
а отже, між сторонами було досягнуто
згоди щодо розірвання договору оренди
нежитлового приміщення №2 від 02.08.2013р.

При цьому, застереження в акті про те,
що наймач має претензії до наймодавця
щодо дострокового розірвання договору
оренди (за ініціативою наймодавця) не
спростовує факту погодження позивачем
розірвання договору.

Таким чином, договір оренди було
достроково розірвано за взаємною
згодою сторін з 07.08.2013р. Посилання
позивача на те, що припинення дії
договору оренди відбулося в
односторонньому порядку
спростовується викладеним та не
приймається судом до уваги.

Пунктом 7.2 договору сторони обумовили,
що у випадку розірвання дострокового
чи припинення договору, або здійснення
перешкод наймодавцем наймачу у
користуванні майном та приміщенням
наймодавець зобов'язаний сплатити
наймачу штраф у розмірі 100000,00грн. та
відшкодувати повну вартість понесених
наймачем витрат на ремонт,
переобладнання, перепланування
приміщення та на інші поліпшення
приміщення, тощо.

Частиною 1 статті 549 ЦК України
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

У відповідності до ст.216, ч.1 ст.218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання. Одним з видів
господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217
Господарського кодексу України, є
штрафні санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу
України, встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

З аналізу наведених приписів чинного
законодавства вбачається, що
відповідальність у вигляді сплати
неустойки настає, зокрема у разі
порушення боржником зобов'язання.

У даному випадку, враховуючи
встановлений судом факт розірвання
договору оренди за взаємною згодою
сторін, відсутні підстави вважати, що
відповідачем допущено порушення
даного договору, яке мало б наслідком
застосування до нього
відповідальності у вигляді сплати
встановленого договором штрафу. Слід
зазначити, що дії обох сторін свідчать
про недотримання умов даного договору,
оскільки, за наявності задекларованої
у договорі заборони наймодавцю
розривати даний договір достроково
(п.5.4. договору), наймач безпідставно, в
порушення даної умови, надав згоду на
таке розірвання.

З огляду на викладене, вимоги позивача
про стягнення на свою користь 100000,00грн.
штрафу у зв'язку з достроковим
розірванням договору оренди з
ініціативи наймодавця (ПП "Паралель"),
задоволенню не підлягають.

Твердження третьої особи щодо
відсутності у ПП "Паралель" права
власності на майно, яке є предметом
договору оренди нежитлового
приміщення №2 від 02.08.2013р., не
заслуговують на увагу, оскільки право
власності ПП "Паралель" на приміщення
по вул.Київській, 114, у м.Житомирі
зареєстроване в Реєстрі речових прав
на нерухоме майно, що підтверджується
свідоцтвом про право власності та
витягом з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності (а.с.133-134).

Крім цього, рішенням Корольовського
районного суду м.Житомира від 05 жовтня
2010 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Житомирської
області від 06 грудня 2010 року та ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 липня 2011 року, визнано
недійним договір купівлі-продажу від 18
жовтня 2007 року приміщення 1-го поверху
гуртожитку літ. А, а саме приміщення 1-го
поверху гуртожитку (приміщення 15-1, 16-1,
16-2) загальною площею 35,8кв.м., що
знаходиться за адресою: м.Житомир,
вулиця Київська, будинок 114,
посвідчений приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального
округу Товянським С.Я. 18.10.2007р. та
зобов'язано ПП "Автоприват" повернути
ПП "Паралель" в натурі приміщення за
договором, а ПП "Паралель" зобов'язано
повернути ПП "Автоприват" грошові кошти
у розмірі 18816,37грн. (а.с.89-99).

Безпідставним також є посилання
третьої особи на договір оренди
нежитлового приміщення від 16.01.2013р.,
укладений між ПП "Автоприват" та ФОП
Шефель О.В., оскільки предметом
договору оренди у даній справі (договір
№2 від 02.08.2013р.) є майно: нежитлове
приміщення за адресою: м.Житомир,
вул.Київська, 114, 1-поверх, а саме,
приміщення на №16 літ.А, а саме,
приміщення 1-го поверху 16-1, 16-2,
загальною площею17,80кв.м., а предметом
договору оренди нежитлового
приміщення від 16.01.2013р. є інше майно, а
саме: нежиле приміщення гуртожитку
розташоване у м.Житомир, вулиця
Київська, будинок 114, а саме приміщення
№12-1, 12-2, 12-3, 12-4, 12-5 загальною площею
53,20кв.м. (а.с.128-130).

Стосовно доводів третьої особи про те,
що відповідно до п.1 ст.83 ГПК України
даний договір оренди нежитлового
приміщення №2 від 02.08.2013р., підлягає
визнанню господарським судом
недійсним, господарський суд зазначає
наступне.

Нормою п.1 ч.1 ст.83 ГПК України
передбачено, що господарський суд
приймаючи рішення, має право визнати
недійсним повністю чи у певній частині
пов'язаний з предметом спору договір,
який суперечить законодавству.

Отже, визнання договору недійсним
повністю чи в певній частині є правом
суду, а не обов'язком. У даному випадку,
підстав для застосування припису п.1 ч.1
ст.83 ГПК України суд не вбачає.

Суд зауважує, що обставини, на які
посилається третя особа, обґрунтовуючи
свої доводи про недійсність договору
оренди від 02.08.2013р., можуть бути
предметом дослідження у іншому
судовому провадженні за позовом, з яким
Веселков Р.С. не позбавлений можливості
звернутись за захистом права, яке,
ймовірно, вважає порушеним.

Інші доводи третьої особи
спростовуються вищевикладеними
встановленими обставинами справи та
нормами чинного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

В свою чергу, доводи позивача, якими він
обґрунтовував позовні вимоги не
знайшли свого підтвердження. Беручи до
уваги вищевикладені встановлені
обставини справи та висновки суду за
наслідками оцінки таких обставин в
сукупності відповідно до діючого
законодавства, господарський суд у
задоволенні позову відмовляє.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 82-85 ГПК України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.02.14

Суддя
Кравець С.Г.

Віддрукувати:

1 - до справи,

2 - позивачу (рек. з пов.)

3 - відповідачу (рек. з пов.)

4 - третій особі (рек. з пов.)