ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 03» лютого 2014 р.
Справа №18/117

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя
Білоусова Я.О., суддя Гетьман Р.А.,

при секретарі Коваль А.В.,

за участю представників:

Полтавського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності -
Коваль І.К., за довіреністю від 08.01.2014
року;

боржника - не з'явився;

ліквідатор - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, м.Полтава
(вх.№221П/2-7) на ухвалу господарського
суду Полтавської області від 03.12.2013
року у справі №18/117,

за заявою Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві,
м.Полтава,

до боржника Дочірнього підприємства
Національної акціонерної компанії
«Надра України»
«Полтавнафтогазгеологія», м.Полтава,

за участю Національної акціонерної
компанії «Надра України», м.Київ та
Прокуратури Полтавської області,
м.Полтава,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 03.12.2013 року у
справі №18/117 (суддя Паламарчук В.В.)
визнано кредиторські вимоги у справі
№18/117: ДПІ у Балаклійському районі ГУ
Міндоходів у Харківській області у
сумі 474176,34 грн. (3 черга), 12388,59 грн. не є
конкурсним кредитором і погашаються у
шосту чергу в ліквідаційній процедурі;
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності у
сумі 60936,38 грн. (2 черга); ОСОБА_3 станом на
03.12.2013 року у сумі 105038,94 грн. (2 черга);
внесено зміни до реєстру вимог
кредиторів Дочірнього підприємства
Національної акціонерної компанії
«Надра України»
«Полтавнафтогазгеологія» в
вищезазначених судом розмірах та
черговості; відмовлено у визнанні
кредиторських вимог: ДПІ у
Балаклійському районі ГУ Міндоходів у
Харківській області у сумі 0,01 грн. пені;
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності у
сумі 1153,00 грн. штрафу.

Полтавське обласне відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності з ухвалою
господарського суду першої інстанції
не погодилося та звернулося до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення місцевим господарським
судом при прийнятті ухвали норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу
господарського суду Полтавської
області від 03.12.2013 року в частині
виключення із поточних вимог
Полтавського облвідділення Фонду суми
фінансових (штрафних) санкцій та
прийняти нове судове рішення, яким
задовольнити кредиторські вимоги у
повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що строк виконання
зобов'язання у боржника перед
Полтавським обласним відділенням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності по
сплаті страхових внесків,
неправомірних витрат страхувальника
настав після 16.11.2009 року, тобто після
порушення господарським судом
провадження у справі про його
банкрутство, а отже дія мораторію на
виконання таких зобов'язань не
розповсюджується.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 23.01.2014 року
апеляційну скаргу Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності прийнято до
провадження та призначено до розгляду.

Боржник, ліквідатор та представник
комітету кредиторів відзивів на
апеляційну скаргу не надали, своїх
представників у судове засідання
Харківського апеляційного
господарського суду не направили, про
причини неявки суд не сповістили, про
час та місце судового засідання були
належним чином повідомлені. У
відповідності до штампу вихідної
кореспонденції Харківського
апеляційного господарського суду
(вих.№000927) ухвала про прийняття
апеляційної скарги до провадження була
направлена 23.01.2014 року у кількості
дев'яти примірників, що підтверджує
належне надіслання копій
процесуальних документів - ухвали про
прийняття апеляційної скарги до
провадження від 23.01.2014 року учасникам
судового процесу.

Враховуючи, що наявних в справі
матеріалів достатньо для розгляду
справи по суті, зважаючи на те, що
ухвала про прийняття апеляційної
скарги до провадження направлялась
рекомендованою кореспонденцією, а
також на те, що явка представників
сторін у судове засідання не була
визнана обов'язковою та зважаючи на
стислі строки розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду, у відповідності
до приписів статті 102 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в даному судовому
засіданні за відсутності
представників боржника, комітету
кредиторів та ліквідатора.

У судовому засіданні Харківського
апеляційного господарського суду
03.02.2014 року представник Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності підтримав
доводи та вимоги апеляційної скарги у
повному обсязі та просив її
задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
апелянта, заслухавши у судовому
засіданні пояснення представника
апелянта, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 16.11.2009 року
порушено провадження у справі про
банкрутство Дочірнього підприємства
Національної акціонерної компанії
«Надра України»
«Полтавнафтогазгеологія» за заявою
Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м.Полтаві в порядку
ст. 11 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

18.07.2013 року господарським судом
Полтавської області прийнято
постанову, якою визнано банкрутом
Дочірнє підприємство Національної
акціонерної компанії «Надра України»
«Полтавнафтогазгеологія» та відкрито
ліквідаційну процедуру.

У серпні 2013 року Полтавське обласне
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності звернулося із заявою
про визнання поточним кредитором по
справі №18/117 на суму 69456,85 грн., а у
листопаді 2013 року надало уточнення, в
яких просило визнати поточним
кредитором по справі №18/117 на суму 62089,38
грн.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасової втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» від 18.01.2001 року
№2240-ІІІ платниками страхових внесків
на загальнообовязкове соціальне
страхування у звязку з тимчасової
втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням, є
страхувальники та застраховані особи.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 27
вищевказаного Закону, страхувальник
зобовязаний нараховувати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Пунктом 1 Порядку подання та обліку
звітів по коштах загальнообов'язкового
державного соціального страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
затвердженого постановою правління
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності від
04.03.2004 року №21 передбачено, що
страхувальники зобов'язані вести облік
коштів загальнообов'язкового
державного соціального страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
і своєчасно надавати органам Фонду
встановлену звітність щодо цих коштів,
а також дані про чисельність найманих
працівників та розмір їх заробітної
плати. Всі страхувальники повинні
щоквартально, наростаючим підсумком з
початку року, надавати робочим органам
Фонду «Звіт про нараховані внески,
перерахування та витрати, пов'язані із
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності».

Крім того, пунктом 4 частини 2 статті 27
Закону України «Про
загальнообовязкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням» також
передбачено, що страхувальник
зобов'язаний вести облік коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, і
своєчасно надавати органам Фонду
встановлену звітність щодо цих коштів.

Частиною 1 статті 23 названого Зкону
передбачено, що страхувальники
роботодавці сплачують до Фонду різницю
між нарахованими для роботодавців і
найманих працівників страховими
внесками та витратами, повязаними з
наданням матеріального забезпечення
та соціальних послуг застрахованим
особам відповідно до цього Закону.
Перерахування зазначених сум шляхом
безготівкових розрахунків
здійснюється один раз на місяць - у
день, встановлений для одержання в
установах банку коштів на оплату праці
за відповідний період.

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про загальнообовязкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
контроль за правильним нарахуванням,
своєчасною сплатою страхових внесків
здійснює виконавча дирекція Фонду.

Як вбачається із матеріалів справи,
вимоги Полтавського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності у сумі 62089,38 грн.
підтверджуються звітом про нараховані
внески, перерахування та витрати,
пов'язані із загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у
зв'язку із втратою працездатності за 2009
рік, за 1 квартал 2010 року, 2 квартал 2010
року, 3 квартал 2010 року, за 2010 рік, а
також звітом за 2012 рік.

В дану суму заявником включений штраф у
розмірі 1153,00 грн., який виник, як
зазначено в постанові Полтавського
окружного адміністративного суду
№2а-1670/5856/11 від 03.08.2011 року згідно
прийнятого рішення №69 від 22.02.2011 року.
Тобто під час дії мораторію.

Колегія суддів Харківського
апеляційного госопдарського суду
зазначає, що відповідно до частини 2
статті 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченомк цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

При цьому, норми Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
як спеціальні норми права, превалюють у
застосуванні над загальними нормами
Господарського процесуального кодексу
України та чинного цивільного
законодавства.

Згідно зі статтею 1 Закону України про
банкрутство, кредитор - це юридична або
фізична особа, яка має у встановленому
порядку підтверджені документами
вимоги щодо грошових зобов'язань до
боржника, щодо виплати заборгованості
із заробітної плати працівникам
боржника, а також органи державної
податкової служби та інші державні
органи, які здійснюють контроль за
правильністю та своєчасністю
справляння єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів). Поточні
кредитори - це кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство.
Мораторій на задоволення вимог
кредиторів - це зупинення виконання
боржником, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до прийняття рішення про
введення мораторію.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України
про банкрутство мораторій на
задоволення вимог кредиторів
вводиться одночасно з порушенням
провадження у справі про банкрутство,
про що зазначається в ухвалі
господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів: забороняється
стягнення на підставі виконавчих
документів та інших документів, за
якими здійснюється стягнення
відповідно до законодавства; не
нараховуються неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Частиною п'ятою ст. 12 Закону України про
банкрутство визначено, що мораторій на
задоволення вимог кредиторів
застосовується до вимог кредиторів
щодо відшкодування збитків, що виникли
у зв'язку з відмовою боржника від
виконання зобов'язань, у порядку,
передбаченому частиною десятою статті
17 цього Закону.

Дія мораторію на задоволення вимог
кредиторів не поширюється на виплату
заробітної плати, аліментів,
відшкодування шкоди, заподіяної
здоров'ю та життю громадян, авторської
винагороди, на невикористані та
своєчасно не повернуті кошти Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності. Дія мораторію
не поширюється на задоволення вимог
кредиторів, що здійснюється боржником
у порядку, встановленому статтею 14
цього Закону, або керуючим санацією
згідно з планом санації, затвердженим
господарським судом, або ліквідатором
у ліквідаційній процедурі в порядку
черговості, встановленому статтею 31
цього Закону (частина 6 статті 12 Закону).

Згідно з ч. 7 ст. 12 Закону України про
банкрутство дія мораторію
припиняється з дня припинення
провадження у справі про банкрутство.

З матеріалів справи вбачається, що
нарахування штрафу у розмірі 1153,00 грн.
відбулося під час порушення
провадження про банкрутство
Дочірнього підприємства Національної
акціонерної компанії «Надра України»
«Полтавнафтогазгеологія» та дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів.

Колегія суддів апеляційної інстанції
зазначає, що суми отримані від
стягнення штрафу є страховими коштами
в силу п. 11 ст. 2 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» та
коштами Фонду, втім відповідно до ст. 12
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» пеня, штраф та
інші фінансові санкції за невиконання
чи неналежне виконання зобов'язань зі
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), що застосовуються до
платника податків за порушення
податкового законодавства, не
нараховуються, оскільки ця норма
визначає конкретний проміжок часу,
який відповідає строку дії мораторію
на задоволення вимог кредиторів, та
ніяк не пов'язаний із його суттю.

Відповідно до вимог Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
боржник повинен виконувати
зобов'язання, що виникли після введення
мораторію, але пеня та штраф за їх
невиконання або неналежне виконання не
нараховуються, за винятком випадків,
які можуть бути встановлені
спеціальними нормами законодавства.

Таким чином, господарський суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку про відмову у визнані та
включенні до реєстру вимог кредиторів
штрафних санкцій в сумі 1153,00, які були
нарахованої скаржнику під час дії
мораторію.

Згідно з довідкою про включення до
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України у
ДП НАК «Надра України»
«Полтаванафтогазгеологія» є філія без
права юридичної особи - Полтавське
житлове ремонтно-експлуатаційне
господарство, як взято на облік як
страхувальник в Полтавській
міжрайонній виконавчій дирекції
Полтавського облвідділення Фонду.
Отже, порушення провадження у справі
про банкрутство щодо ДП НАК «Надра
України» «Полтаванафтогазгеологія»
стосується безпосередньо і його філії.

Сума поточних вимог Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності до ДП НАК «Надра
України» «Полтаванафтогазгеологія» в
особі Полтавського житлового
ремонтно-експлуатаційного
господарства становить 3785,20 грн., яка
підтверджується звітом Ф4-ФСС з ТВП за
перше півріччя 2013 року та постановою
Полтавського окружного
адміністративного суду у справі
№2а-914/10/1670 від 13.05.2010 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду ввважає, що суд
першої інстанції дійшов правмірного
висновку про визнання Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності поточним
кредитором у даній справі на суму вимог
у розмірі 60936,38 грн., які підлягають
визнанню та включенню до реєстру вимог
кредиторів до другої черги задоволення
та погоджується із відмовою у визнанні
вимог на суму 1153,00 грн., які є штрафними
санкціями, які були безпідставно
нараховані в період дії мораторію.

Надаючи правову кваліфікацію
заявленим кредиторським вимогам
Державної податкової інспекції у
Балаклійському районі ГУ Міндоходів у
Харківській області та ОСОБА_3 по
заробітній платі, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити, що суд
першої інстанції правомірно та у
відповідності до чинного
законодавства розглянув їх та частково
визнав із включенням до відповідної
черговості.

Стаття 43 Господарського
процесуального кодексу України
визначає, що господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду не
приймає до уваги доводи скаржника,
оскільки місцевий господарський суд з
урахуванням системного аналізу
обставин справи, приписів чинного
законодавства України, а також доказів,
які містяться в матеріалах справи,
дійшов обґрунтованого висновку щодо
визнання поточних кредиторських вимог
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності у
сумі 60936,38 грн. (2 черга), ДПІ у
Балаклійському районі ГУ Міндоходів у
Харківській області у сумі 474176,34 грн. (3
черга) та 12388,59 грн. (6 черга), оскільки є
конкурсними та були заявлені із
пропуском строку, що узгоджується із
приписами ст. 23 Закону України про
банкрутство. Крім того, місцевим
господарським судом правомірно
визнано кредиторські вимоги ОСОБА_3 у
розмірі 105038,94 грн. (2 черга), як
заборгованість по заробітній платі та
правомірно відмовлено у визнані 1153,00
грн. штрафу і 0,01 грн. пені, оскільки такі
суми були нараховані безпідставно, під
час дії мораторію.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги в зв'язку з її необґрунтованістю
та відсутністю фактів, які свідчать про
те, що оскаржувана ухвала прийнята з
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги та досліджені в
судовому засіданні докази не
спростовують наведені висновки
колегії суддів, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності не підлягає
задоволенню з підстав, викладених вище,
а оскаржувана ухвала господарського
суду Полтавської області від 03.12.2013
року по справі №18/117 має бути залишене
без змін.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 99, п.1 ст. 103, ст. 105,
ст. 106 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду
Полтавської області від 03.12.2013 року по
справі №18/117 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 04
лютого 2014 року.

Головуючий суддя
Хачатрян В.С.

Суддя
Білоусова Я.О.

Суддя
Гетьман Р.А.