м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Київенерго», м.Київ, ЄДРПОУ
до відповідача: Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Святошинського району
про стягнення 1 168 271,29 грн.
Суддя Любченко М.О.
від позивача: Левченко В.І. - по дов.
від відповідача: Петруньок І.В. - по дов.
СУТЬ СПРАВИ:
Позивач, Публічне акціонерне
товариство «Київенерго», м.Київ
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
відповідача, Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Святошинського району
міста Києва, м.Київ про стягнення 1 168
В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору №1410017 від 01.09.2005р. на
постачання теплової енергії у гарячій
воді в частині здійснення оплати в
повному обсязі та у передбачений
договором строк, що стало підставою для
звернення з вимогою про стягнення
основного боргу в сумі 1 105 850,85 грн. та 3%
річних в розмірі 62 420,44 грн.
Відповідач у заяві б/н від 15.01.2014р. проти
задоволення позовних вимог в частині
стягнення основного боргу заперечень
не надав, проте нарахування 3% річних не
підтримав, з огляду на виникнення
основної заборгованості не з вини
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Святошинського району міста Києва.
Згідно із ст.75 Господарського
процесуального кодексу України судом
встановлено, що наявні у матеріалах
справи документи є достатніми для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
господарський суд встановив:
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного
кодексу України, ст.174 Господарського
кодексу України зобов'язання
виникають, зокрема, з договору.
За змістом ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві
(абоненту), який зобов'язаний оплатити
прийняту енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
Як свідчать матеріали справи, 01.09.2005р.
між Акціонерною енергопостачальною
компанією «Київенерго»
(правонаступником якої є Публічне
акціонерне товариство «Київенерго»)
(постачальник) та Комунальним
підприємством по утриманню житлового
господарства Святошинського району
міста Києва (споживач) було укладено
договір №1410017 на постачання теплової
енергії у гарячій воді.
Суд приймає до уваги договір №1410017 від
01.09.2005р., як належну підставу у
розумінні ст.11 Цивільного кодексу
України для виникнення між позивачем
та відповідачем взаємних прав та
обов'язків щодо постачання теплової
Згідно із п.п.1.1, 2.2.1 укладеного між
сторонами правочину постачальник
зобов'язується виробити та поставити
теплову енергію споживачу для потреб
опалення та гарячого водопостачання,
безперебійно постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води на межу
балансової належності із споживачем
для потреб опалення - в період
опалювального сезону; для гарячого
водопостачання - протягом року із
заявленими споживачем величинами
приєднаного теплового навантаження,
зазначеними в додатку №1 до договору, а
споживач зобов'язується отримати
теплову енергію та оплатити відповідно
Виходячи зі змісту додатку №4 від
22.11.2005р. до договору №1410017 від 01.09.2005р.,
сторони погодили постачання теплової
енергії до об'єктів за адресами: м.Київ,
Відповідно до п.4.1 укладеного між
сторонами правочину договір набуває
чинності з дня його підписання та діє
до 31.12.2006р. При цьому, п.8.3 угоди
передбачено, що договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо за місяць до закінчення строку
однією із сторін не буде письмово
заявлено про його припинення.
Ухвалою господарського суду від
13.12.2013р. було зобов'язано сторін надати
пояснення щодо дії договору №1410017 від
01.09.2005р. під час виникнення спірних
У судовому засіданні 15.01.2014р. сторонами
жодних заперечень з приводу
продовження строку дії договору в
період з 01.10.2011р. по 01.11.2013р. надано не
Приймаючи до уваги, що у матеріалах
справи відсутні будь-які докази
припинення дії спірного правочину, суд
дійшов висновку, що зобов'язання сторін
за вказаною угодою автоматично
продовжувалися кожен наступний рік та
є чинними на теперішній час.
За умовами договору №1410017 від 01.09.2005р.
позивачем за період з 01.10.2011р. по 01.11.2013р.
було поставлено відповідачу теплову
енергію на загальну 4 828 083,26 грн. Факт
постачання позивачем теплової енергії
підтверджується обліковими картками
(табуляграмами) споживання теплової
енергії, копії яких надані до
матеріалів справи.
Доводів, які б спростовували
правильність визначення позивачем
обсягу поставленої теплової енергії та
її вартості відповідачем не наведено,
внаслідок чого суд приймає зазначений
вище розрахунок позивача як
Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов договору не
За приписами ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
За змістом ст.193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.
Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.
Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Згідно із п.2.3.1 договору №1410017 від
01.09.2005р. споживач зобов'язався, зокрема,
своєчасно сплачувати вартість
спожитої теплової енергії в терміни та
за тарифами, визначеними у додатку 2.
За змістом п.10 додатку №2 до вказаної
угоди споживач щомісячно забезпечує не
пізніше 10 числа місяця, наступного за
розрахунковим, оплату коштів від
населення за фактично спожиту енергію.
Крім того, відповідач зобов'язався
щомісячно з 12 по 15 число самостійно
отримувати в МРВТ 4 за адресою:
вул.Борщагівська, 171/18, оформлену
постачальником платіжну вимогу
доручення на суму, яка включає загальну
вартість теплової енергії поточного
місяця та кінцеве сальдо розрахунків
на початок поточного місяця за мінусом
суми фактично сплаченої теплової
енергії в поточному місяці,
табуляграму фактичного споживання
теплової енергії за попередній період
та акт звірки, який оформлює, і
повертати один примірник
постачальнику протягом двох днів з
моменту їх одержання.
Проте, за поясненнями позивача,
всупереч умовам укладеного правочину і
положенням ст.526 Цивільного кодексу
України та ст.193 Господарського кодексу
України, споживач взяті на себе за
договором №1410017 від 01.09.2005р.
зобов'язання у повному обсязі не
виконав, внаслідок чого у відповідача
утворилася заборгованість перед
позивачем за отриману теплову енергію
на загальну суму 1 105 850,85 грн.
Ухвалою господарського суду від
13.12.2013р. відповідача було зобов'язано
надати належні докази часткової або
повної оплати заборгованості за
спірним правочином. Проте, наведених
доказів відповідачем до матеріалів
справи представлено не було.
Одночасно, суд приймає до уваги заяву
відповідача б/н від 15.01.2014р., відповідно
до якої жодних заперечень з приводу
розміру заборгованості за договором
№1410017 від 01.09.2005р. Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Святошинського району
За таких обставин, приймаючи до уваги,
що позивач зобов'язання за вказаною
угодою виконав належним чином,
зауважень щодо кількості спожитої
теплової енергії від відповідача не
надходило, враховуючи, що відповідачем
порушені взяті на себе за спірним
договором зобов'язання в частині
строку їх виконання та у повному
обсязі, суд дійшов висновку, що вимоги
про стягнення з Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Святошинського району
міста Києва на користь позивача
основного боргу у сумі 1 105 850,85 грн.,
підлягають задоволенню.
Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд також дійшов
висновку щодо часткового задоволення
вимог позивача про стягнення 3% річних в
сумі 62 420,44 грн. При цьому, господарський
суд виходить з наступного:
За змістом ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
За приписами ст.611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.
За приписами ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
При цьому, відповідно до позиції
Верховного Суду України, викладеної у
постанові від 04.11.2010р. по справі №4/719,
відсотки річних не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів від інфляційних процесів та
отриманні компенсації (плати) від
Позивачем за період з 11.11.2011р. по 10.12.2013р.
нараховано 3% річних в сумі 62 420,44 грн.
При перевірці проведеного позивачем
розрахунку трьох процентів річних,
судом встановлено, що позивачем було
допущено арифметичну помилку. За
розрахунками суду стягненню з
відповідача підлягають 3% річних в
розмірі 62 418,80 грн.
При цьому, посилання відповідача на те,
що несвоєчасне перерахування оплати за
поставлену теплову енергію позивачу
відбувалося не з його вини, а отже є
підставою для відмови у задоволенні
вимог про стягнення 3% річних, не
приймаються судом до уваги, з огляду на
Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.
Згідно із ч.4 ст.179 Господарського
кодексу України при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі, зокрема, вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.
Частиною 1 ст.510 Цивільного кодексу
України визначено, що сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.
Згідно із ч.1 ст.527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.
У даному випадку, за умовами договору
№1410017 від 01.09.2005р. боржником є саме
відповідач і саме він зобов'язаний
забезпечити своєчасне надходження
коштів на рахунок позивача, які
належать до сплати за вказаною угодою.
За таких обставин, приймаючи до уваги
приписи чинного законодавства, а також
позицію Верховного Суду України,
враховуючи допущені позивачем при
розрахунку 3% річних помилки, після
проведення власного розрахунку, суд
дійшов висновку, що стягненню з
відповідача на користь позивача
підлягають три проценти річних на суму
Судовий збір згідно з ч.5 ст.49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених вимог.
На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -
Частково задовольнити позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго», м.Київ до Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Святошинського району
міста Києва м.Київ про стягнення
основного боргу в розмірі 1 105 850,85 грн.
та 3% річних в розмірі 62 420,44 грн.
Стягнути з Комунального підприємства
по утриманню житлового господарства
м.Київ, Святошинський район,
користь Публічного акціонерного
Печерський район, пл.Івана Франка, 5,
та Київській обл. ВАТ «Ощадбанк», МФО
322669, одержувач - ПАТ «Київенерго»)
основний борг в сумі 1 105 850,85 грн. та 3%
річних в розмірі 62 418,80 грн., а також
судовий збір - 23 365,37 грн.
Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні решти позовних
вимог.

У судовому засіданні 15.01.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повне рішення складено 20.01.2014р.

Суддя
М.О.
Любченко