ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

13.01.2014р.
Справа № 7/163

Господарський суд Донецької області у
складі колегії суддів: головуючого
судді Бокової Ю.В., судді Демідової П.В.,
судді Риженко Т.М.

при секретарі судового засідання
Д'яковій Ю.Ю.

розглянувши матеріали скарги
Комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу», м. Донецька про
визнання неправомірними дій Державної
виконавчої служби України щодо
винесення постанови ВП № 35465118 від
18.12.2012 р. про стягнення з Комунального
підприємства «Компанія «Вода Донбасу»
виконавчого збору; визнання недійсною
постанови ВП № 35465118 від 18.12.2012 р. про
стягнення з Комунального підприємства
«Компанія «Вода Донбасу» виконавчого
збору в сумі 1 367 115,87 грн.

стягувач (позивач): Публічне акціонерне
товариство «ДТЕК «Донецькобленрго»,
м. Горлівка

боржник (відповідач): Комунальне
підприємство «Компанія «Вода Донбасу»,
м.Донецька

за участю представників:

від Державної виконавчої служби
України: Куцкова О.П. - за довір. від
25.12.2013 р. №44-03/44/1800

від заявника (відповідача): Кізілова
М.М. - за довір. від 10.01.2014 р. № 03-40

від стягувача (позивача): не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Донецької області від 03.10.2012 р. по
справі № 7/163 позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК «Донецькобленрго», м. Горлівка
були задоволені частково та стягнуто з
Комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу», м. Донецьк
заборгованість за спожиту активну
електроенергію, в сумі 13 671 158,66 грн., 3%
річних нарахованих на суму боргу - 162
595,83 грн., інфляційні нараховані на суму
боргу - 302 938,63 грн., пеню нараховану на
спірну заборгованість - 669 493,44 грн, 3%
річних нарахованих за невиконання
рішень суду - 10159 067,56 грн., пеню
нараховану за невиконання рішень суду -
474 996,91 грн., державне мито в сумі 24 612, 61
грн., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі
227, 79 грн. та витрати за проведення
судової експертизи в сумі 10 656, 10 грн.

У відповідності з вимогами ст.116
Господарського процесуального кодексу
України були видані відповідні накази.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 24.12.2012 р. виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 03.10.2012 р. було відстрочено строком
на один місяць.

Відповідач по справі звернувся до
господарського суду Донецької області
із скаргою від 04.02.2013 р. № 03/01/274 про
визнання неправомірними дій Державної
виконавчої служби України щодо
винесення постанови ВП № 35465118 від
18.12.2012 р. про стягнення з Комунального
підприємства «Компанія «Вода Донбасу»
виконавчого збору; визнання недійсною
постанови ВП № 35465118 від 18.12.2012 р. про
стягнення з Комунального підприємства
«Компанія «Вода Донбасу» виконавчого
збору в сумі 1 367 115,87 грн.

Скаржник наполягав на задоволенні
скарги, просив її задовольнити в
повному обсязі.

Стягувач до судового засідання не
з'явився, письмові пояснення по суті
скарги не надав.

Представник Державної виконавчої
служби України проти задоволення
скарги заперечив. Надав заперечення в
яких зазначив, що боржником рішення
суду не було виконано до 14.12.2012 р., в
зв'язку з чим 18.12.2012 р. державним
виконавцем була винесена постанова про
стягнення з КП «Компанія «Вода
Донбасу» виконавчого збору в сумі 1 367
115,87 грн.

Протягом розгляду скарги сторони
висловлювали свою правову позицію
стосовно предмету скарги.

Розглянувши скаргу та надані
документи, судом з'ясовано наступне.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 03.10.2012 р. по
справі № 7/163 позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК «Донецькобленрго», м. Горлівка
були задоволені частково та стягнуто з
Комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу», м. Донецьк
заборгованість за спожиту активну
електроенергію, в сумі 13 671 158,66 грн., 3%
річних нарахованих на суму боргу - 162
595,83 грн., інфляційні нараховані на суму
боргу - 302 938,63 грн., пеню нараховану на
спірну заборгованість - 669 493,44 грн, 3%
річних нарахованих за невиконання
рішень суду - 10159 067,56 грн., пеню
нараховану за невиконання рішень суду -
474 996,91 грн., державне мито в сумі 24 612, 61
грн., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі
227, 79 грн. та витрати за проведення
судової експертизи в сумі 10 656, 10 грн.

У відповідності з вимогами ст.116
Господарського процесуального кодексу
України були видані відповідні накази.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 24.12.2012 р. виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 03.10.2012 р. було відстрочено строком
на один місяць.

Відповідно до ст.124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження" (далі -
Закон).

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 11 Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець:
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону
передбачено, що державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документу за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення суду.

13.11.2012 р. стягувачем до ДВС України
подано заяву від 08.11.2012 р. № 52 юр-9499/12 про
прийняття до виконання виконавчого
документу.

29.11.2012 р. старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Рагімовою А. Н. винесено постанову ВП №
35465118 про відкриття виконавчого
провадження за наказом господарського
суду міста Києва від 22.10.2012 р. № 7/163.

Відповідно до п.2 постанови від 29.11.2012 р.
боржнику запропоновано самостійно
виконати рішення суду у 7-ми денний
строк з моменту винесення (отримання)
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Згідно з п. 3 постанови боржника
попереджено, що у разі ненадання
документального підтвердження
виконання рішення в наданий для
самостійного виконання строк воно буде
виконано у примусовому порядку зі
стягненням з боржника виконавчого
збору та витрат, пов'язаних з
провадженням виконавчих дій.

07.12.2012 р. відповідачем (боржник)
отримано постанову відділу
примусового виконання рішень ДВС від
29.11.2012 р. про відкриття виконавчого
провадження на виконання наказу
господарського суду Донецької області
від 22.10.2012 р., що не заперечується
скаржником.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме платіжного доручення від 12.12.12 р. №
45 наданого Управлінням Державної
казначейської служби України у м.
Донецьку, 21.12.2012 р. відповідач
зареєстрував свої грошові зобов'язання
в Державній казначейській службі
України, що підтверджується наявною у
матеріалах справи копією платіжного
доручення від 12.12.2012 № 45 на суму 40 267 560,00
грн.

Також з матеріалів справи, а саме
виписок з рахунку за період з 12.12.12 р. по
20.12.12 р. вбачається, що грошові кошти
на рахунку Комунального підприємства
«Компанія «Вода Донбасу» в цей період
були відсутні, іншого скаржником не
доведено.

Державна казначейська служба України
здійснила перерахування коштів у сумі
40 267 560,00 грн. на рахунок ПАТ «ДТЕК
Донецькобленрго» 21.12.2012 р., про що
свідчить відмітка Управління
Державної казначейської служби
України у м. Донецьку «Оплачено» на
платіжному дорученні від 12.12.12 р. № 45.

18.12.2012 р. державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України на
підставі ст. 28 Закону України «Про
виконавче провадження» винесено
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору у сумі 1 367 115,87 грн. у
зв'язку з тим, що боржником у наданий
строк наказ не виконано.

В силу ч. 1 ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом (частина 2 наведеної норми).

Частиною 1 ст. 27 Закону України "Про
виконавче провадження" закріплено, що у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 28 названого Закону
визначено, що у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню. У
зазначеному розмірі виконавчий збір
стягується з боржника, у тому числі, й у
разі самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання.

З аналізу наведених норм слідує, що
самостійне невиконання божником
рішення суду тягне за собою його
примусове виконання, яке своїм
початком має день, наступний за
останнім днем строку, відведеного для
самостійного виконання рішення, та є
підставою для стягненням з боржника
виконавчого збору. При цьому
самостійне виконання боржником
рішення суду (повністю чи частково) уже
після настання початкової дати його
примусового виконання не звільняє
боржника від сплати виконавчого збору
у розмірі, обчисленому у відсотках від
суми, що підлягає стягненню за
виконавчим документом.

Таким чином, виходячи з наведених норм
права, враховуючи при цьому, що на
відміну від реєстрації грошового
зобов'язання в Державній казначейській
службі України, яка засвідчує саму
необхідність перерахування грошових
коштів, виконання рішення суду має
своїм наслідком не лише внесення
визначеної до стягнення суми грошових
коштів, а й її фактичне надходження на
певну дату на визначений розрахунковий
рахунок, господарський суд дійшов
висновку, що самостійне виконання
рішення суду боржником відбулося вже
поза межами встановленого для цього
7-денного строку, а відтак не спростовує
правомірності винесення постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
у визначеній сумі.

До того ж, суд вважає за необхідне
зазначити, що підставою для звільнення
боржника від сплати виконавчого збору
є самостійне виконання ним рішення
суду та сплата визначеної до стягнення
суми у повному обсязі.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється в тому, що, як
зазначається в частині 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З урахуванням вимог ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

За наведених вище обставин, шляхом
дослідження всіх наявних у справі
документів, суд дійшов висновку, що дії
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
щодо постанови про стягнення
виконавчого збору від 18.12.2012 р. ВП №
35465118 відповідають приписам Закону
України «Про виконавче провадження», у
зв'язку з чим скарга Комунального
підприємства «Компанія «Вода Донбасу»
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги підприємства
«Компанія «Вода Донбасу» на дії
державного виконавця Державної
виконавчої служби України про визнання
незаконними дій Червоногвардійського
відділу Державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції щодо винесення постанови ВП №
35465118 від 18.12.2012 р. про стягнення з
Комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» виконавчого збору;
визнання недійсною постанови ВП № 35465118
від 18.12.2012 р. про стягнення з
Комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» виконавчого збору в
сумі 1 367 115 грн. - відмовити.

Головуючий суддя
Ю.В. Бокова

Суддя
П.В. Демідова

Суддя
Т.М. Риженко