ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.01.14 Справа № 904/7664/13

За позовом Комунального підприємства
"Жовтоводський водоканал"
Дніпропетровської обласної ради, м.
Жовті Води, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк"
Територіального відокремленого
безбалансового відділення № 10003/0490
філії Дніпропетровського обласного
управління АТ "Ощадбанк", м. Жовті Води,
Дніпропетровської області

про про стягнення 149 586, 51 грн.

Головуючий колегії Ярошенко В.І.

Суддя Колісник І.І.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: Марченко Р.М. -
представник за дов. № 7155 від 01.10.2013

від відповідача: Боженко О.Є. -
представник за дов. № б/н від 13.06.2013

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство
"Жовтоводський водоканал"
Дніпропетровської обласної ради
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк"
Територіального відокремленого без
балансового відділення № 10003/0490 філії
Дніпропетровського обласного
управління АТ "Ощадбанк" про стягнення
збитків у розмірі 149586, 51 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем протягом червня 2012 по 31
липня 2013 неправомірно утримано 2 %
комісії за перерахування отриманих
платежів від населення.

Ухвалою господарського суду від 07.10.2013
було порушено провадження у справі та
її розгляд призначено на 04.11.2013.

04.11.2013 через канцелярію господарського
суду від відповідача надійшов відзив
на позовну заяву № 1827/01 від 31.10.2013, в
якому відповідач просить відмовити в
задоволенні позовних вимог з огляду на
наступне.

26.07.2005 між позивачем та відповідачем
був укладений договір доручення № 22 на
приймання, підготовку та передачу в
електронному вигляді платежів від
населення за холодну воду та стоки,
який з урахуванням вимог п. 5.1 цього
договору, був розірваний лише 31.08.2013.
Отже, у період з червня 2012 по липень 2013,
за який позивач нарахував збитки
відповідачу, сторони у своїх
відносинах керувались саме
вищезазначеним договором.

01.11.2011, у зв'язку з підвищенням
собівартості здійснення операцій
підкомітетом тарифної та продуктової
політики філії Дніпропетровське
обласне управління АТ "Ощадбанк" було
внесено зміни до тарифів за послуги
установ Дніпропетровського
регіонального управління АТ "Ощадбанк"
та встановлено тариф (комісійну
винагороду) на приймання коштів на
користь суб'єктів господарювання на
рівні 2 % від суми, але не менше 3 грн.

04.11.2013 від позивача надійшло
заперечення на відзив № 7838 від 01.11.2013, в
яких позивач просить задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на те, що відповідач з
червня 2012 до серпня 2013 утримував
комісійну винагороду в розмірі 2
відсотків, без підписання додаткових
угод до договору доручення № 22 від
26.07.2005.

Відповідно до положень ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) в судовому
засіданні 04.11.13 оголошено перерву до
18.11.2013.

18.11.2013 позивач надіслав заяву про зміну
предмету позовних вимог № 8100 від 14.11.2013,
в якій просить стягнути з відповідача,
відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу
України, безпідставно набуті кошти у
розмірі 149586, 51 грн.

У судовому засіданні 18.11.2013 було
оголошено перерву до 20.11.2013. Після
перерви розгляд справи продовжено.

Ухвалою від 20.11.2013 було призначено
справу № 904/7664/13 до розгляду
колегіально у складі трьох суддів.

Розпорядженням в.о. голови суду від
20.11.2013 № 505 визначено склад колегії по
розгляду справи № 904/7664/13 у складі трьох
суддів: головуючий суддя Ярошенко В.І.,
суддя Ніколенко М.О., суддя Колісник І.І.

Ухвалою від 20.11.2013 справу № 904/7664/13
прийнято до розгляду колегіально у
складі трьох суддів та її розгляд
призначено на 13.01.2014.

13.01.2014 через канцелярію господарського
суду від відповідача надійшов відзив
на заяву про зміну предмету позовних
вимог від 10.01.2014 № 23/01, в якому він не
погоджується з позовними вимогами з
наступних підстав.

26.07.2005 між позивачем та відповідачем
був укладений договір доручення № 22 на
приймання, підготовку та передачу в
електронному вигляді платежів від
населення за холодну воду та стоки.

Позивачем заявлено вимоги до стягнення
безпідставно набутих коштів за період
з червня 2012 по серпень 2013, однак,
правовідносини за вказаний період
повністю охоплюють дію договору від
26.07.2005 № 22.

01.11.2011, в зв'язку з підвищенням
собівартості здійснення операцій,
підкомітетом тарифної та продуктивної
політики філії Дніпропетровське
обласне управління АТ "Ощадбанк" було
внесено зміни, до тарифів за послуги
установ Дніпропетровського
регіонального управління АТ "Ощадбанк"
та встановлено тариф (комісійну
винагороду) на приймання коштів на
користь суб'єктів господарювання на
рівні 2 % від суми, але не менше 3 грн.

13.01.2014 позивач подав до суду
заперечення на відзив на заяву про
зміну предмету позовних вимог від
10.01.2014 № 109, в яких він зазначає, що
відповідно до п. 3.1 спірного договору, з
урахуванням додаткової угоди від
01.11.2006, позивач сплачує відповідачу за
виконання умов договору комісійну
винагороду в розмір 1 (одного) % від суми
прийнятих платежів, але відповідач в
супереч вказаних умов, починаючи з
червня 2012 року по серпень 2013 року,
утримував комісійну винагороду в
розмірі 2 (двох) %, без підписання
будь-яких додаткових угод до договору
доручення № 22.

У судовому засідання 13.01.2014 було
оголошено перерву до 17.01.2014.

17.01.2014 через канцелярію господарського
суду від позивача надійшла заява від
14.01.2014 № 135 про зміну підстав позовних
вимог. В даній заяві позивач просить
просить суд стягнути з відповідача 149586,
51 грн., які ним утримані в порушення
умов договору від 26.07.2005 № 22 за період з
червня 2012 по липень 2013 року.

Відповідно до ст. 22 ГПК України до
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
позивач має право змінити предмет або
підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Враховуючи викладене, суд приймає
заяву до розгляду.

17.01.2014 представники сторін подали до
суду клопотання про продовження строку
розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Ухвалою від 17.01.2014 продовжено строк
розгляду справи на п'ятнадцять днів та
її розгляд відкладено на 29.01.2014.

У судовому засіданні 29.01.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.07.2005 між Комунальним підприємством
"Жовтоводський водоканал"
Дніпропетровської обласної ради (далі
-довіритель, позивач) та Відкритим
акціонерним товариством "Державний
Ощадний банк України" був укладений
договір-доручення № 22 на приймання,
підготування й передачу у електронному
вигляді платежів від населення за
холодну воду та стоки (далі - договір).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 06.04.2011 № 502 було внесено зміни до
постанови Кабінету Міністрів України
від 25.02.2003 № 161 "Деякі питання
діяльності відкритого акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України". У вказаній постанові
зазначено, що Банк утворений
відповідно до розпорядження
Президента України від 20 травня 1999 № 106,
Постанови Кабінету Міністрів України
від 21 травня 1999 № 876 шляхом
перетворення Державного
спеціалізованого комерційного
ощадного банку України у відкрите
акціонерне товариство "Державний
ощадний банк", тип якого, відповідно до
Закону України "Про акціонерні
товариства" змінено на публічне
акціонерне товариство.

На підставі вказаної постанови були
внесені зміни до статуту Банку,
зареєстровані державним реєстратором
Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації 07.06.2011 та
погоджені Національним банком України
12.06.2011.

Згідно наказу № 140 від 02 березня 2012 "Про
реорганізацію філії - Жовтоводсько -
П'ятихатське відділення № 7787 АТ
Ощадбанк" та підпорядкованої їй мережі
Дніпропетровської області проведено
реорганізацію філії
Жовтоводсько-пятихатське відділення
№ 7787 АТ "Ощадбанк" шляхом її
перетворення у територіально
відокремлене безбалансове відділення I
типу № 10003/0490, відкрите на балансі філії
- Дніпропетровське обласне управління
АТ "Ощадбанк".

Відповідно до розділу 1 договору,
предметом договору є приймання
структурними підрозділами "Ощадбанка"
платежів від населення на користь
довірителя. Контроль, обробка
повіреним платежів населення за
холодну воду та стоки, прийнятих
структурними підрозділами Ощадбанка,
подальше перерахування грошових
коштів довірителю й передача реєстру
платежів у електронному вигляді. За
виконання цього договору доручення
повіреним, довіритель виплачує
повіреному комісійну винагороду у
розмірі, зазначеному у розділі 3 цього
договору.

Згідно п. 3.1 договору довіритель
сплачує повіреному за невиконання умов
договору комісіонну винагороду у
розмірі 1, 5 % від суми прийнятих
платежів.

Оплата здійснюється у вигляді
утримання винагороди від суми
прийнятих платежів. Розмір винагороди
структурних підрозділів Ощадбанку
визначаються відповідним
повідомленням повіреного, при цьому
загальний розмір не перевищує розмірі
винагороди, обумовленого п. 3.1 цього
договору доручення (п. 3.2 договору).

Додатковою угодою від 01.11.2006 до
договору-доручення № 22 від 26.07.2005
сторони погодили викласти пункт 3.1 у
наступній редакції: довіритель сплачує
повіреному за виконані умови
договору-доручення комісійну
винагороду у розмірі 1 (одного) відсотка
від кожної окремо прийнятої суми (арк.
с. 80).

Відповідно до розділу 5 договору
останній складений на невизначений
термін та починає діяти з дня його
підписання. Цей договір може бути
розірваний будь-якою зі сторін з
письмовим попередженням про це іншій
стороні за один місяць.

Листом від 31.07.2013 № 1401/01 відповідач
повідомив позивача про розірвання
договору-доручення № 22 від 26.07.2005. З
урахуванням вимог п. 5.2 договору, даний
договір є розірваним з 31.08.2013.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 11.04.2013 у
справі № 904/1259/13-г,
залишеним в силі постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 16.07.2013 та
постановою Вищого господарського суду
України від 10.09.2013, за позовом
Комунального підприємства
"Жовтоводський водоканал"
Дніпропетровської обласної ради (далі
- позивач) до Публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк"
Територіально відокремленого без
балансового відділення № 1003/0490
філії Дніпропетровського обласного
управління АТ "Ощадбанк" (далі -
відповідач) третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Інформаційно-розрахунковий центр -
Жовті Води" (далі - третя особа) про
стягнення заборгованості за порушення
виконання умов за договором доручення
№ 6 від 02.04.2012 у розмірі 33101, 03 грн. у
задоволені позову відмовлено (арк. с.
12-13).

Вищезазначеним рішенням встановлено,
що 28.05.2012 позивачем було отримано від
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Інформаціно-розрахунковий центр -
Жовті Води" проект трьохстороннього
договору доручення № 6 від 25.05.2012 між
Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Інформаціно-розрахунковий центр -
Жовті Води" та Публічним акціонерним
товариством "Державний ощадний банк"
Територіального відокремленого без
балансового відділення № 1003/0490 філії
Дніпропетровського обласного
управління АТ "Ощадбанк".

Відповідно до п. 3.3 проекту договору,
вартість послуг відповідача за
договором встановлюється в розмірі 2,0 %
від суми платежів, що надійшли через
систему ПАК або через власне програмне
забезпечення, від платників, що
підлягають перерахуванню на рахунок
замовника.

Однак, рішенням господарського суду
від 11.04.2013 встановлено, що між позивачем
та відповідачем не досягнуто згоди
щодо ціни договору, у зв'язку із чим
договір доручення №6 від 25.05.12 з
протоколом розбіжностей вважається
неукладеним.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Отже, у період з червня 2012 по липень 2013,
за який позивач нарахував
заборгованість відповідачу, сторони у
своїх відносинах керувались договором
доручення № 22 від 26.07.2005.

Як зазначає відповідач у відзиві на
позовну заяву, відповідно до протоколу
№ 17 від 01.11.2011 засідання підкомітету
тарифної та продуктивної політики
філії, було внесено зміни до тарифів за
послуги установ Дніпропетровського
регіонального управління АТ "Ощадбанк"
та встановлено тариф (комісійну
винагороду) на приймання коштів на
користь суб'єктів господарювання на
рівні 2 % від суми, але не менше 3 грн.

За вказаний період відповідач приймав
платежі від населення за
водопостачання і водовідведення та
утримував комісію за перерахування
даних платежів від населення позивачу
у розмірі двох відсотків, що
підтверджується банківськими
виписками (арк. с. 105-132).

За період з червня 2012 по липень 2013
відповідачем було утримано 2 %
комісійної винагороди у розмірі 149586, 09
грн., про що сторони дійшли згоди,
підписавши акт звірки
взаєморозрахунків станом на 01.09.2013.

Однак, колегія суддів вважає, що
утримання відповідачем комісійної
винагороди у розмірі 2 % є неправомірним
з нижченаведених підстав.

Основні засади господарювання в
Україні визначає Господарський кодекс
України (надалі - ГК України), який
регулює господарські відносини, що
виникають у процесі організації та
здійснення господарської діяльності
між суб'єктами господарювання, а також
між цими суб'єктами та іншими
учасниками відносин у сфері
господарювання (ст. 1 ГК України).

Згідно ст. 173 ГК України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 Цивільний кодекс України
(далі - ЦК України) цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Відповідно ст. 652 ЦК України у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов виконання
договору порушило б співвідношення
майнових інтересів сторін і позбавило
б заінтересовану сторону того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України у
разі зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Згідно ст. 654 ЦК України зміна або
розірвання договору вчиняється в
такій самій формі, що й договір, що
змінюється або розривається, якщо інше
не встановлено договором або законом
чи не випливає із звичаїв
ділового обороту.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В матеріалах справи відсутні докази
зміни умов договору щодо збільшення
розміру комісійної винагороди
відповідачем в установленому законом
порядку.

Отже, судом встановлено, що на момент
виникнення заборгованості відповідача
перед позивачем сторони керувалися
умовами договору-доручення від 26.07.2005 №
22, та відповідно до п. 3.1 якого (з
урахуванням додаткової угоди від
01.11.2006) комісійна винагорода
відповідача має становити 1 % від кожної
окремо прийнятої суми.

Таким чином, позовна вимога щодо
стягнення з відповідача коштів у
розмірі 149 586, 51 грн. підлягає частковому
задоволенню, а саме у сумі 74793, 26 грн.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача на користь
позивача пропорційно задоволеним
вимогам, а саме у розмірі 1495, 87 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
22, 33, 34, ст. ст. 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк"
Територіально відокремленого
безбалансового відділення № 10003/0490
філії Дніпропетровського обласного
управління АТ "Ощадбанк" (52200,
Дніпропетровська область, м. Жовті
Води, вул. Івана Богуна, 75-а, ) на користь комунального
підприємства "Жовтоводський водоканал"
Дніпропетровської обласної ради (52204, м.
Жовті Води, Дніпропетровська область,
вул. 8 Березня, 40а, )
заборгованість у розмірі 74793, 26 грн.
(сімдесят чотири тисячі сімсот
дев'яносто три грн. 26 к.) та 1495, 87 грн.
(одна тисяча чотириста дев'яносто п'ять
грн. 87 к.) витрат по сплаті судового
збору.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 03.02.2014

Головуючий колегії В.І. Ярошенко Суддя

І.І. Колісник

Суддя
М.О.
Ніколенко