донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

03.02.2014 справа №913/3318/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівПопков Д.О. Марченко
О.А., Радіонова О.О.при секретарі
судового засідання Кулявець Ю.В.за
участю представників сторін: від
позивача: Халіна А.О. за довіреністю
№14-351 від 16.03.2012р.;від відповідача:не
з'явився.розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», м. Київна рішення
господарського суду Луганської
областівід24.12.2013р. (повний текст
підписано 30.12.2013р.)по справі№913/3318/13
(суддя Секірський А.В.)за
позовомПублічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м. Київдо
Антрацитівського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго», м. Антрацит
Луганської областіпростягнення 3 668 914
грн. 98 коп.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», м.Київ (Позивач)
звернулося до Господарського суду
Донецької області з позовом про
стягнення з Антрацитівського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго», м. Антрацит
Луганської області (Відповідач)
заборгованості в розмірі 2591239,55грн.,
пені в сумі 394095,2грн., штрафу в сумі
556095,2грн., 3% річних в сумі 103743,38грн. та
інфляційної індексації в розмірі
23018,45грн.

Рішенням Господарського суду
Луганської області від 24.12.2013р. (суддя
Секірський А.В.) позовні вимоги
задоволені частково. Стягнуто з
Антрацитівського міського
комунального підприємства
"Теплокомуненерго", вул.
Горноспасательна, 4, м. Антрацит,
Луганська область, 94613, ,
на користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", вул. Б.
Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, , заборгованість за договором №
14/2470/11 від 30.09.2011 купівлі-продажу
природного газу за жовтень 2011 року,
жовтень-грудень 2012 року в розмірі 2 591 239
грн. 55 коп. (два мільйони п'ятсот
дев'яносто одна тисяча двісті тридцять
дев'ять гривень 55 коп.), пеню в розмірі 275
866 грн. 64 коп. (двісті сімдесят п'ять
тисяч вісімсот шістдесят шість гривень
64 коп.), 3% річних в розмірі 103 743 грн. 38
коп. (сто три тисячі сімсот сорок три
гривні 38 коп.), інфляційні витрати в
розмірі 23 018 грн. 45 коп. (двадцять три
тисячі вісімнадцять гривень 45 коп.),
штраф в розмірі 556 818 грн. 40 коп.
(п'ятсот п'ятдесят шість тисяч вісімсот
вісімнадцять гривень 40 коп.) та витрати
зі сплати судового збору в розмірі 68820
грн. 00 коп. (шістдесят вісім тисяч
вісімсот двадцять гривень 00 коп.).

Рішення місцевого суду вмотивовано
доведеністю матеріалами справи
заборгованості Відповідача з оплати
природного газу на загальну суму, що
складає 2591239,55 грн. за період жовтень 2011
року, жовтень-грудень 2012 року за
договором №14/2470/11 на купівлю-продаж
природного газу на дату прийняття
рішення та правомірністю нарахування
стягуваних штрафних санкцій, 3% річних
та інфляційної індексації. Водночас,
відносно визначення стягуваної суми
пені судом було застосовано зменшення
її розміру на 30% внаслідок часткового
задоволення відповідного клопотання
Відповідача.

Публічне акціонерне товариство
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», м. Київ, не
погодившись з прийнятим судовим
рішенням в частині зменшення розміру
пені, звернулося з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду
Луганської області від 24.12.2013р. у справі
№913/3318/13 в частині, якою відмовлено у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення пені у розмірі - 118228,56грн. та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким стягнути з Антрацитівського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго», м. Антрацит
Луганської області на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», м. Київ пеню у
розмірі 118228,56 грн.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції апелянт зазначає:
відсутність виняткових обставин у
Відповідача для зменшення пені судом;
не дослідження останнім обставин
наявності чи відсутності збитків,
відсутність перешкод зі свого боку для
вчасного проведення Відповідачем
розрахунків та неврахування майнового
стану Позивача та особливих обставин
щодо його діяльності.

Розпорядженням заступника голови
Донецького апеляційного
господарського суду від 22.01.2014р. за
результатами автоматичного розподілу
справи сформовано колегію суддів у
наступному складі: головуючий
(суддя-доповідач) Попков Д.О., судді
Марченко О.А., Радіонова О.О.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 22.01.2014р.
порушене апеляційне провадження із
призначенням розгляду скарги на
03.02.2014р. о 14.15 год.

Судове засідання апеляційної
інстанції здійснювалось за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
у порядку розгляду апеляційної скарги,
встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України.

Представник Позивача у судовому
засіданні 03.02.2014р. з'явився, підтримав
вимоги апеляційної скарги у повному
обсягу.

Представник Відповідач у судове
засідання 03.02.2014р. не з'явився, надавши
через канцелярію суду відзив на
апеляційну скаргу №128 від 28.01.2014р.
(а.с.а.с.104-106), за змістом якого проти
задоволення скарги заперечував,
посилаючись на надання послуг з
централізованого теплопостачання та
несвоєчасного отримання дотацій і
наявність дебіторської заборгованості
та збитків, та просив провести судове
засідання без участі свого
представника.

За висновком колегії суддів, неявка
представника належним чином
повідомленого про судовий розгляд
Відповідача, який довів до відома суду
свою позицію у письмовому вигляді, не
перешкоджає розгляду скарги по суті.

Відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції зазначає
наступне:

Як було встановлено місцевим судом та
підтверджується наявними матеріалами
справи, між Позивачем (Продавець) та
Відповідачем (Покупець) 30.09.2011р. був
укладений договір на купівлю-продаж
природного газу №14/2470/11 (далі - договір
купівлі-продажу), відповідно до умов
п.п.1.1., 1.2. якого Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцеві у IV кварталі 2011 року та у 2012
році імпортований природний газ, для
виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями (іншими споживачами), а
Покупець зобов'язується приймати та
оплачувати газ на умовах цього
договору, використовуючи газ виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами та
використовується теплогенеруючими
підприємствами на власні потреби та
втрати (а.с.а.с. 11-16).

За змістом п.2.1. договору
купівлі-продажу в період з 01 жовтня 2011
року по 31 грудня 2012 року Продавець має
передати Покупцеві природний газ в
обсязі до 4654 тис. куб. м., за ціною згідно
п.5.2. з урахуванням цільової надбавки,
послуги з транспортування та ПДВ в
розмірі 4042,76грн. за 1 тис.куб. м.

Як встановлено п. 3.3. договору
купівлі-продажу приймання-передача
газу, переданого Продавцем Покупцеві у
відповідному місяці продажу,
оформлюється актом приймання-передачі
газу.

Згідно п.6.1 договору, оплата за газ
здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що за
невиконання або неналежне виконання
своїх зобов'язань за цим договором
сторони несуть відповідальність,
передбачену законами та цим договором;
п.7.2 - у разі невиконання Покупцем умов
п. 6.1 цього договору, Покупець у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити Продавцю крім суми
заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

В перебігу правовідносин за договором
купівлі-продажу сторонами укладалися
додаткові угоди:

· №1 від 30.09.2011р. (а.с.17), якої з
01.10.2011р. п.5.2. договору викладено в
наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м.
газу становить 3382,00 грн. без урахування
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб. м.
природного газу - 3382,00 грн., крім того
цільова надбавка 2% та ПДВ - 20%, всього з
цільовою надбавкою та ПДВ - 4139,57 грн.

До ціни газу додається тариф на послуги
з транспортування природного газу,
який становить 302,30 грн., крім того ПДВ -
20%, всього з ПДВ - 362,76 грн.»

· №2 від 11.10.201р. (а.с.18), якою з
11.10.2011р. п.5.2 договору було викладено у
наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м.
газу становить 3382,00 грн. без урахування
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб. м.
природного газу - 3382,00 грн., крім того
цільова надбавка 2% та ПДВ - 0%, всього з
цільовою надбавкою та ПДВ - 3449,64 грн.

До ціни газу додається тариф на послуги
з транспортування природного газу,
який становить 302,30 грн., крім того ПДВ -
20%, всього з ПДВ - 362,76 грн.»

· №3 від 01.08.2012р. (а.с.а.с.19,20), якою з
внесені зміни до п. 2.1. щодо обсягу
кількості газу, який має бути переданий
у 2011р. - 141,035тис.кіб.м., та у 2012р. - до
1282тис.куб.м., а також з 01.07.2012р. п.5.2
договору було викладено у наступній
редакції: «Ціна за 1000 куб.м. газу
становить 3509,00 грн. без урахування
податку на додану вартість, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки
до затвердженого тарифу на природний
газ - 2%,

- податок на додану вартість за
ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільчими трубопроводами - 305,6грн.,
крім того ПДВ -20% - 61,12грн., всього з ПДВ -
366,72грн.

До сплати за 1000 куб. м. природного газу -
3884,78 грн., ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 4661,74
грн.»

Місцевим судом було встановлено, що на
виконання своїх зобов'язань з поставки
природного газу Позивач у жовтні 2011
року, та жовтні-грудні 2012 року поставив
Відповідачеві природний газ:

- за жовтень 2011 року - 141,035 тис.куб.м. на
суму 537681,84 грн., що підтверджується
актом приймання - передачі природного
газу від 31.10.2011 (а.с.21), підписаним
сторонами;

- за жовтень 2012 року - 168,544 тис.куб.м. на
суму 785707,63 грн., що підтверджується
актом приймання - передачі природного
газу від 27.11.2012 (а.с.22), підписаним
сторонами;

- за листопад 2012 року - 592,456 тис.куб.м. на
суму 2761873,46 грн., що підтверджується
актом приймання - передачі природного
газу від 30.11.2012 (а.с.23), підписаним
сторонами;

- за грудень 2012 року - 945,349 тис.куб.м. на
суму 4406967,46 грн., що підтверджується
актом приймання - передачі природного
газу від 31.12.2012 (а.с.24), підписаним
сторонами.

В свою чергу, Покупцем зобов'язання зі
своєчасної і повної сплати вартості
поставленого природного газу належним
чином не виконані з огляду на відомості
обліку Покупця (а.с.а.с.25-27), зважаючи на
Господарський суд Луганської області
зазначив про доведеність факту
наявності заборгованості у розмірі
2591239,55 грн., визнану Відповідачем у
повному обсягу (а.с.а.с.57, 58).

За таких обставин, як вже зазначалось,
місцевий суд дійшов висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог, наголошуючи, в тому числі, на
належності розрахунку стягуваних 3%
річних, інфляційної індексації, штрафу
та пені, однак, розглянувши клопотання
Відповідача про зменшення розміру
пені, через часткове його задоволення,
позовні вимоги задовольнив частково.

Оцінюючи правильність застосування
місцевим судом норм матеріального і
процесуального законодавства в
контексті встановлених обставин,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке:

Відповідно до ст.ст.173, 174
Господарського кодексу України та
ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України
укладений між сторонами договір на
купівлю-продаж природного газу №14/2470/11
від 30.09.2011р. є належною підставою для
виникнення у сторін кореспондуючих
прав і обов'язків.

Беручи до уваги правову природу
укладеного договору, кореспондуючі
права та обов'язки його сторін, оцінка
правомірності заявлених вимог має
здійснюватися судом з урахуванням
приписів законодавства, які
регламентують правовідносини з
купівлі-продажу. Як встановлено ст.655,
ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України
Покупець зобов'язаний сплатити товар
за ціною, встановленою в договорі
купівлі-продажу.

Отже, в контексті зазначених норм
укладений між Позивачем та
Відповідачем договір купівлі-продажу є
належною підставою для виникнення у
останнього грошових зобов'язань,
визначених його умовами, з оплати
поставленого природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7
ст. 193 Господарського кодексу України
та ст. 525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Таким чином, Відповідач не мав жодних
підстав для ухилення від виконання
обов'язку із здійснення повного
розрахунку за поставлений газ
відповідно до умов договору
купівлі-продажу шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу,
але не пізніше 13 числа місяця
наступного за місяцем поставки газу
згідно умов п. 6.1. договору.

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.598 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином. Наразі, будь-яких
доказів своєчасної спалити стягуваної
заборгованості або припинення
відповідних грошових зобов'язань перед
Позивачем у будь-який інший
передбачений законом спосіб,
Відповідачем всупереч ст.ст.4-3, 33
Господарського процесуального кодексу
України до матеріалів справи не тільки
не представив, але й визнав наявність
боргу. Таке невиконання грошових
зобов'язань правомірно кваліфіковано
судом як їх порушення у розумінні ст. 610
Цивільного кодексу України, а сам
Відповідач вважається таким, що
прострочив їх виконання у розумінні ч.1
ст.612 цього Кодексу України.

В свою чергу, за змістом ст.ст.549, 611, 625
Цивільного кодексу України та
ст.ст.216-218 Господарського кодексу
України наслідком прострочення
виконання грошового зобов'язання є
право кредитора вимагати, зокрема,
сплати заборгованості, з нарахованими
впродовж періоду прострочення на неї 3%
річних, інфляційної індексації та
штрафних санкцій, передбачених п.7.2.
договору на купівлю-продаж природного
газу №14/2470/11 від 30.09.2011р.

За таких обставин, перевіривши
правильність розрахунків розміру
позовних вимог, апеляційний суд вважає
правомірним і обґрунтованим висновок
місцевого суду щодо доведеності всіх
заявлених позовних вимог.

Разом із тим, враховуючи сутність
доводів Скаржника, відносно висновку
про наявність підстав для часткового
зменшення стягуваної суми пені,
апеляційний суд наголошує на такому.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України суд як орган державної влади
управнений діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Так, право суду при прийнятті
рішення на зменшення у виняткових
випадках розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання,
передбачено п.3 ч.1 ст.83 Господарського
процесуального кодексу України.

Втім, означена процесуальна норма
реалізується судом в контексті
дотримання ним норм ст.233
Господарського кодексу України та ч.3
ст.551 Цивільного кодексу України, які
вимагають дослідження та встановлення
наступних обставин: ступінь виконання
зобов'язань боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу; наявність збитків внаслідок
невиконання зобов'язань та
співвідношення розміру збитків із
розміром стягуваних штрафних санкцій.

У світлі наведених приписів,
апеляційний суд відхиляє доводи
Скаржника відносно особливих обставин
його діяльності, визначених Законом
України «Про засади функціонування
ринку природного газу» та наявності
статусу гарантованого постачальника
природного газу, адже приведені вище
положення законодавства, якими
врегульовано право суду на зменшення
розміру неустойки, не містять жодних
обмежень щодо можливості застосування
такого зменшення по відношенню до
Позивача у загальному порядку за
наявністю відповідних підстав.

Водночас, враховуючи прийняття
місцевим судом рішення у розглядуваній
справі в першому судовому засіданні, на
якому був відсутній представник
Позивача (попри належне повідомлення),
та з огляду на наявні на момент
вирішення питання про зменшення
розміру стягуваної неустойки
матеріали справи, місцевий суд
об'єктивно не міг з'ясувати та оцінити
згідно приписів ст.233 Господарського
кодексу України і ч.3 ст.551 Цивільного
кодексу України майновий стан
Позивача та дослідити наявність чи
відсутність збитків останнього, а
відтак - визначити винятковість
випадку для вирішення питання щодо
зменшення пені, на чому справедливо
наголошує Скаржник.

Однак, дослідивши додатково надані
Скаржником до матеріалів справи
документи відносно його майнового
стану у сукупності із наявними в
матеріалах справи документами
Відповідача на обґрунтування
заявленого ним клопотання про
зменшення розміру пені, апеляційний
суд наголошує, що припущене порушення у
застосуванні п.3 ч.1 ст.83 Господарського
процесуального кодексу України при
визначенні винятковості випадку у
вигляді неповного виконання приписів
кореспондуючих норм ст.233
Господарського процесуального кодексу
України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу
України з боку суду першої інстанції
при вирішенні питання про зменшення
стягуваної неустойки не призвело в
розглядуваному випадку до прийняття
неправильного рішення в цій частині,
оскільки:

- по-перше, тяжкий фінансовий стан
Позивача, про який свідчить згадуваний
апелянтом збиток у розмірі 10012568тис.грн.
та поточна кредиторська
заборгованість у розмірі 21775822тис.грн.
на перше півріччя 2013р., жодною мірою не
спростовує врахованого місцевим судом
скрутного становища Відповідача,
підтвердженого аналогічними доказами -
відомостями бухгалтерського обліку.
Наразі, частковість задоволення судом
першої інстанції клопотання про
зменшення розміру пені забезпечує
належну співмірність при врахуванні
доведеного до відома апеляційного суду
майнового становища і інтересів обох
сторін;

- по-друге, представлені
Скаржником документи жодною мірою не
підтверджують наявність збитків в його
діяльності (і не визначають їх розміру)
саме у зв'язку із порушенням
розглядуваних в межах цієї справи
грошових зобов'язань Відповідача.

Відтак, враховуючи приведені вище
висновки апеляційного суду відносно
майнового стану Позивача і Відповідача
та збитків через неналежне виконання
останнім грошових зобов'язань, а також:
підтверджену матеріалами справи
частковість виконання Покупцем своїх
зобов'язань з оплати поставленого газу
в перебігу правовідносин за договором
(ступінь виконання зобов'язань);
відсутність доказів вчинення
Позивачем перешкод у проведенні
своєчасних розрахунків Відповідачем;
стягнення разом із заборгованістю
також і 3% річних, інфляційної
індексації та штрафу, які у сукупності
достатньою мірою забезпечують як
вжиття заходів відповідальності за
порушення, так і компенсацію за
прострочення виконання грошового
зобов'язання, заявлена сума пені цілком
правомірно може бути зменшена. В свою
чергу, визначення розміру такого
зменшення є дискреційним
повноваженням місцевого суду, а отже,
оцінка саме розміру зменшення, а не
наявності відповідних підстав для
застосування зменшення в принципі, з
боку апеляційного суду не може
здійснюватися в контексті
відповідності чи невідповідності
нормам матеріального чи
процесуального права у розумінні ст.104
Господарського процесуального кодексу
України.

За таких обставин, судова колегія
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що апеляційна скарга Публічного
акціонерне товариство «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України», м.Київ підлягає залишенню без
задоволення, а переглядуване рішення -
без змін, що згідно із ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України має наслідком віднесення на
рахунок Скаржника витрат зі сплати
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 83, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного
акціонерне товариство «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України», м.Київ на рішення
Господарського суду Луганської
області від 24.12.2013р. у справі №913/3318/13
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Господарського суду Луганської
області від 24.12.2013р. у справі №913/3318/13
залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції
набирає сили з дня її прийняття, але
може бути оскаржена до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий
Д.О. Попков

Судді:
О.А. Марченко

О.О. Радіонова