м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 37/442 22.01.14
За позовомПублічного акціонерного
товариства «Київенерго» доУправління
житловими будинками Управління
справами Верховної Ради
Українипростягнення 45 096, 14 грн.Суддя
У судових засіданнях брали участь
представники сторін:
від позивача: Гаркавенко С.В.
від відповідача: Соловей Т.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Акціонерної енергопостачальної
компанії "Київенерго" в особі
Структурного відокремленого
підрозділу "Енергозбут Київенерго" до
Управління житловими будинками
Управління справами Верховної Ради
України про стягнення 43 837,49 грн. боргу
за спожиту теплову енергію, 1 042,48 грн.
інфляційної складової боргу та 216,17 грн.
річних у зв'язку з неналежним
виконанням за період з 01.01.09 р. до 01.05.09 р.
відповідачем зобов'язань за договором
№ 331201 від 12.07.06 р. на постачання
теплової енергії у гарячій воді та
Ухвалою суду від 20.07.09 р. було порушено
провадження у справі № 37/442 та
призначено її розгляд на 17.08.09 р.,
зобов'язано сторін надати певні
У судовому засіданні 17.08.09 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити,
надав документи на виконання вимог
ухвали від 20.07.09 р.
Через службу діловодства
господарського суду м. Києва 13.08.09 р.
надійшов відзив на позовну заяву від
У зв'язку із необхідністю витребувати
додаткові документи з позивача,
зокрема, обґрунтований розрахунок
інфляційних нарахувань та річних
процентів, у судовому засіданні було
оголошено перерву до 11.09.09 р.
Ухвалою суду від 11.09.09 р., керуючись ст.
ст. 79, 86 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
міста Києва, зупинив провадження у
справі № 37/442 до вирішення іншої
пов'язаної з нею справи № 8/131;
зобов'язав сторін повідомити суду про
усунення обставин, що зумовили
зупинення провадження у даній справі.
З Єдиного державного реєстру судових
рішень стало відомо, що постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 року
визнано протиправними та скасовано
розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
30.05.2007 р. N 640, від 30.05.2007 р. N 641, від 30.05.2007 р.
N 642, від 30.05.2007 р. N 643.
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.01.09 р. у
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 р. було
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України № К-2608/09 від 02.07.09 р. касаційні
скарги Київської міської державної
адміністрації та АЕК "Київенерго"
задоволено частково; касаційну скаргу
ЗАТ "Енергогенеруюча компанія
"ДАРтеплоцентраль" задоволено;
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва № 8/131 від 24.01.08 р. та ухвалу
Київського апеляційного
09.01.09 р. скасовано, а справу направлено
на новий розгляд до суду першої
Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 28.07.10 р. у справі №
2а-673/2010 провадження у справі за
адміністративним позовом ОСББ
"Престиж" до Київської міської
державної адміністрації,третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору АЕК "Київенерго" про
визнання протиправними та скасування
розпоряджень КМДА закрито.
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.10 р. у
справі № 2а-673/10 апеляційні скарги ЖБК
"Буревісник-3", ЖБК "Ремонтник", ЖБК
"Суднобудівник-18", ЖБК "Алмазний", ОСББ
"Мотор", ВАТ "Універсам № 14", ОСОБА-13 на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010
задоволено частково; ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010
скасовано як таку, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі і
направлено справу для продовження
Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 27.04.11 р. у справі №
2а-376/2011 залишено без розгляду
адміністративний позов ОСББ "Престиж"
до Виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору АЕК "Київенерго", про визнання
протиправними та скасування
Враховуючи наведене, підстави, які
зумовили зупинення провадження у даній
справі відпали, у зв'язку з чим суд
визнав за необхідне ухвалою від 05.12.2013
р. поновити провадження у даній справі
та призначити її до розгляду у судовому
засіданні за участю представників
сторін на 27.12.2013 р., зобов'язав сторін
надати суду певні документи.
У зв`язку із перебуванням судді
Гавриловської І.О. на лікарняному,
судове засідання призначене на 27.12.2013
Розпорядженням В.о. Голови
господарського суду міста Києва Бойка
Р.В. від 27.12.2013 р., у зв'язку з
перебуванням судді Гавриловської І.О.
на лікарняному, з метою дотримання
процесуальних строків, справу № 37/442
передано на розгляд судді Спичаку О.М.
Ухвалою від 27.12.2013 р. суддя Спичак О.М.
прийняв справу до свого провадження та
призначив її до розгляду на 22.01.2014 р.,
зобов'язав сторін надати певні
Розпорядженням Заступника Голови
господарського суду міста Києва Бойка
Р.В. від 21.01.2014 р. приймаючи до уваги, що
суддя Гавриловська І.О. вийшла з
лікарняного, з метою дотримання
процесуальних строків, керуючись
рішенням зборів суддів господарського
суду міста Києва від 03.02.2011р. (протокол
№ 1 від 03.02.2011 р.), справу № 37/442 передано
на розгляд судді Гавриловській І.О.

За вказаних обставин суд ухвалою
від 21.01.2014 р. прийняв справу до свого
провадження.

У судовому засіданні 22.01.2014 р.
представник позивача повідомив про
сплату відповідачем основного боргу.
Просив стягнути з відповідача
інфляційну складову боргу та три
відсотки річних. Повідомив про зміну
найменування позивача, у підтвердження
чого надав документи.

Представник відповідача у судовому
засіданні пояснив, що основний борг
погашений.

У судовому засіданні 22.01.2014 р. суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерною енергопостачальною
компанією "Київенерго", яка
перейменована на Публічне акціонерне
товариство "Київенерго", в особі
Структурного підрозділу "Енергозбут
Київенерго" (постачальник) та
Управлінням житловими будинками
Управління справами Верховної Ради
України (споживач) був укладений
договір на постачання теплової енергії
у гарячій воді № 331201 від 12.07.2006 р.,
відповідно до умов якого постачальник
зобов'язується виробити та поставити
теплову енергію споживачу для потреб
опалення та гарячого водопостачання, а
споживач зобов'язується отримати її та
оплатити відповідно до умов,
викладених у даному договорі.

Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором енергопостачання.

У відповідності до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України, за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі-енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Пунктом 2.1 договору № 331201 від 12.07.2006 р.
визначено, що при виконанні умов даного
договору, а також при вирішенні всіх
питань, що не обумовлені цим договором,
сторони зобов'язуються керуватися
тарифами, затвердженими Київською
міською державною адміністрацією
(КМДА), чинним законодавством України,
правилами користування тепловою
енергією, нормативними актами з питань
користування, обліку та
взаєморозрахунків за енергоносії.

Згідно з п. 2.2.1 договору № 331201 від 12.07.2006
р., постачальник зобов'язується
безперебійно постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води на межу
балансової належності із споживачем
(додатки 3, 4) для потреб опалення - в
період опалювального сезону; для
гарячого водопостачання - протягом
року, згідно з заявленими споживачем
величинами приєднаного теплового
навантаження, зазначеними в додатку 1.

Відповідно до п. 2.3.1 вищезазначеного
договору, споживач зобов'язується
дотримуватись кількості споживання
теплової енергії за кожним параметром
в обсягах, які визначені у додатку 1, не
допускаючи їх перевищення; своєчасно
оплачувати вартість спожитої теплової
енергії в терміни та за тарифами,
зазначеними у додатку 2.

Згідно з додатком № 2 до договору № 331201
від 12.07.2006 р., у разі встановлення у
споживача будинкових комерційних
приладів обліку теплової енергії -
кількість спожитої ним теплової
енергії в розрахунковому періоді
визначається відповідно до показників
цих приладів, встановлених на межі
балансової належності (додатки 3 і 4); у
разі встановлення будинкових приладів
обліку теплової енергії споживача не
на межі балансової належності, до
обсягів теплової енергії, визначених
цими приладами обліку, споживачем
додаються теплові втрати на дільниці
тепломережі з межі поділу балансової
належності до місця встановлення
приладів обліку згідно з п. 1.3. додатку 1.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
надав суду належним чином завірені
копії облікових карток відповідача за
період з січня 2009 р. до квітня 2009 р., за
якими загальна сума спожитої
відповідачем теплової енергії за
період з 01.01.09 р. до 01.05.09 р. становила 55
027, 51 грн.

Позивач пояснив суду, що ним були
належним чином виконані зобов'язання
за договором № 331201 від 12.07.2006 р., тоді як
відповідач свої зобов'язання щодо
оплати за спожиту теплову енергію
виконав частково, у зв'язку з чим станом
на 01.05.2009 р. у нього виникла
заборгованість у розмірі 43 837, 49 грн.

За таких обставин ПАТ "Київенерго"
звернулось до господарського суду м.
Києва з даним позовом до Управління
житловими будинками Управління
справами Верховної Ради України про
стягнення 43 837, 49 грн. боргу за спожиту
теплову енергію, 1 042, 48 грн. інфляційної
складової боргу та 216, 17 грн. річних у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за договором
на постачання теплової енергії у
гарячій воді № 331201 від 12.07.2006 р.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 6 статті 276
Господарського кодексу України,
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону.

Господарський суд відзначає, що за
спірний період, у відповідності до
письмових пояснень Київської міської
адміністрації, розрахунок вартості
спожитої теплової енергії
розрахований позивачем за тарифами,
встановленими нормативно-правовими
актами (розпорядженнями) КМДА та НКРЕ.

У зв'язку з вирішенням судовими
інстанціями питання щодо чинності
тарифів, за якими нараховувалась
відповідачу вартість спожитої
теплової енергії, провадження у справі
№ 37/442 господарським судом зупинялось.

На теперішній час не надано суду
жодного процесуального судового
документу, згідно з яким визнано
вищевказані тарифи не чинними.

Таким чином, на сьогодні, відсутні
підстави визнавати, що позивачем для
розрахунку заборгованості відповідача
за спожиту теплову енергію
застосовувались не чинні тарифи.

З наданих суду доказів вбачається, що
позивач взяті на себе зобов'язання
виконав належним чином, зауважень щодо
відпуску теплової енергії від
відповідача не надходило, тоді як
відповідач у визначений договором №
331201 від 12.07.2006 р. та додатками до нього
строк оплату за спожиту теплову
енергію не здійснив.

Представник позивача надав суду
розрахунок основного боргу за спожиту
відповідачем від ПАТ «Київенерго»
теплову енергію, з якої вбачається, що
станом на день розгляду справи в суді у
відповідача заборгованість за
договором № 331201 від 12.07.2006 р. за період з
01.01.09 р. до 01.05.09 р. відсутня.

Судом було встановлено, що основний
борг за спожиту теплову енергію за
договором № 331201 від 12.07.2006 р. у розмірі 2
022, 11 грн. був погашений відповідачем до
звернення позивача з даним позовом до
суду (до 15.07.2009 р.), а основний борг у сумі
41 815, 38 грн. - після порушення
провадження у даній справі.

Відповідно до пункту 1-1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в
частині позовних вимог щодо стягнення
з відповідача 41 815, 38 грн. основного
боргу за спожиту теплову енергію за
договором № 331201 від 12.07.2006 р. підлягає
припиненню у зв'язку з відсутністю
предмету спору, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача 2 022, 11 грн. основного боргу не
підлягають задоволенню.

Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» просить суд також
стягнути з відповідача 1 042, 48 грн.
інфляційної складової боргу та 216, 17
грн. річних у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань за
договором на постачання теплової
енергії у гарячій воді № 331201 від 12.07.2006
р. та додатками до нього.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625
Цивільного кодексу України встановлює
виняток із загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Індекс інфляції є щомісячним
показником знецінення грошових коштів
і розраховується він не на кожну дату
місяця, а в середньому на місяць. За
таких обставин застосовувати індекс
інфляції у випадку, коли борг виник у
певному місяці і в тому же місяці був
погашений, - підстави відсутні. Крім
того, при розрахунку інфляційних
нарахувань мають бути враховані
рекомендації, викладені в листі
Верховного Суду України від 03.04.1997 р. №
62-97р «Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ», згідно з якими
при застосування індексу інфляції слід
умовно вважати, що сума, внесена за
період з 1 до 15 числа відповідного
місяця, наприклад, травня, індексується
за період з врахуванням травня, а якщо з
16 до 31 числа, то розрахунок починається
за наступного місяця - червня.

Індекс інфляції є статистичною
інформацією, яка щомісячно надається
Держкомстатом та публікується в газеті
«Урядовий кур'єр» та на офіційному
веб-сайті Державного комітету
статистики України (http://www. ukrstat.gov.ua).

Вимагати сплати суми боргу з
врахуванням індексу інфляції є правом
кредитора, яке він може реалізувати, а
може від нього відмовитися. Якщо
кредитор приймає рішення вимагати
сплати суми боргу з врахуванням
індексу інфляції, він має враховувати
індекс інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення незалежно від того, чи був
в якійсь період індекс інфляції менше
одиниці (тобто мала місце не інфляція, а
дефляція), а отже, сума боргу в цьому
періоді зменшується.

Враховуючи наведене, вірним є період
нарахування інфляційних збитків за
період з січня 2009 р. до квітня 2009 р. без
виключення місяців, у яких індекс
інфляції менший одиниці.

Таким чином, оскільки матеріалами
справи підтверджується прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання за договором № 331201 від
12.07.2006 р., то з нього, на підставі статті
625 Цивільного кодексу України, за
розрахунком позивача, перевіреним
судом, підлягають стягненню 1 042, 48 грн.
інфляційної складової боргу та 216, 17
грн. трьох відсотків річних за період з
січня 2009 року до квітня 2009 року включно.

Враховуючи вищенаведене,
господарський суд частково
задовольняє позов Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
до Управління житловими будинками
Управління справами Верховної Ради
України.

Витрати по сплаті державного мита та
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу, відповідно до статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 525, 526, 530, 546, 549, 551, 611, 614, 625, 629
Цивільного кодексу України, ст. ст. 193,
232, 275 Господарського кодексу України
ст. ст. 32, 33, 44, 47, 49, п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління житловими
будинками Управління справами
Верховної Ради України (01021, м. Київ, вул.
Інститутська, 8, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" (01001, м. Київ,
площа Івана Франка, 5, ) 1
042 (одна тисяча сорок дві) грн. 48 коп.
інфляційної складової боргу, 216 (двісті
шістнадцять) грн. 17 коп. трьох відсотків
річних, 430 (чотириста тридцять) грн. 74
коп. витрат на сплату державного мита
та 315 (триста п'ятнадцять) грн. 00 коп.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3. Провадження у справі в частині
стягнення 41 815, 38 грн. основного боргу
припинити.

4. У решті позовних вимог
відмовити.

5. Після набрання рішенням
законної сили видати наказ.

6. Дане рішення набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня складення його повного
тексту і може бути оскаржене в порядку,
передбаченому чинним законодавством
України.

Повне рішення складено 27.01.2014 р.

Суддя Гавриловська І.О.