ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2014 р.
Справа № 911/4751/13

Господарський суд Київської
області у складі судді Лилака Т.Д.,
розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чисті матеріали»,
м. Київдо Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спеціалізоване
Електро-монтажне підприємство № 1»,
Київська обл., м. Бояркапро стягнення 108
890,24 грн. та розірвання договору;за
участю представників:

позивача:Кузьменков С.М.,
директор;відповідача:не зявилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
господарського суду Київської області
з позовом до відповідача про стягнення
108 890,24 грн. грошових коштів та
розірвання договору поставки товару №
109 від 24.10.2011 року, у зв'язку з неналежним
виконанням відповідач зобов'язань з
поставки товару за договором поставки
товару № 109 від 24.10.2011 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.12.2013 року порушено
провадження у справі та призначено
справу до розгляду на 23.01.2014 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 23.01.2014 року розгляд справи
було відкладено на 06.02.2014 року.

Через канцелярію суду 06.02.2014 року
позивач подав заяву про зменшення
позовних вимог, в якій просив стягнути
з відповідача 108 890,24 грн.

Представник відповідача в судове
засідання 06.02.2014 року не з'явився,
відзив на позов не надав, про час і
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представника відповідача, за наявними
у справі матеріалами згідно з вимогами
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.10.2011 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Спеціалізоване
електро-монтажне підприємство №1»
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю (покупець)
укладено договір поставки товару № 109,
за умовами якого продавець
зобов'язується поставити, а покупець
оплатити електротехнічне обладнання
(товар) для трансформаторної
підстанції та прокладання кабельної
лінії 10 Кв.

Відповідно до п. 4.2 договору загальна
вартість товару, відповідно до
рахунку-фактури становить 464 12,12 грн.

Згідно п. 4.3 договору покупець здійснює
авансовий платіж у розмірі 50% від
вартості товару, 232 062,06 грн. на протязі
5 банківських днів після підписання
договору.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що
поставка здійснюється автомобільним
транспортом не пізніше 5 робочих днів
після здійснення платежу згідно п. 4.3
договору.

На виконання умов даного договору
позивачем було перераховано
відповідачу 232 602,06 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 7 від 26.10.2011 року на суму
232 062,06 грн.

Проте, відповідач, всупереч п. 5.4 умов
договору поставив позивачу товар
частково лише на суму 123 171,82 грн., іншу
частину товару на суму 108 890,24 грн.
відповідач не поставив позивачу.

Договір набирає чинності з- моменту
підписання та скріплення печатками
сторін і діє до 31.12.2011 року (п. 6.1
договору).

Оскільки, доказів укладання сторонами
додаткової угоди до договору щодо
продовження строку дії останнього суду
не надано, суд дійшов висновку, що строк
дії договору, в силу п. 6 закінчився
31.12.2011 року.

Доказів поставки позивачу товару на
суму 108 890,24 грн. чи повернення
зазначеної суми відповідачем не
надано. Отже, відповідач зберігає
зазначені кошти без достатньої
правової підстави.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

У разі, коли поведінка набувача,
потерпілого, інших осіб або подія
утворюють правову підставу для набуття
(збереження) майна, стаття 1212 ЦК України
може бути застосована тільки після
того, як така правова підстава в
установлення порядку скасована,
визнана недійсною, змінена, припинена
або була відсутня взагалі.

Аналогічна правова позиція міститься у
Постанові Верховного Суду України від
02.10.2013р. у справі № 6-88цс13.

Враховуючи те, що станом на момент
судового розгляду справи договір
поставки товару № 109 від 24.10.2011 року, на
виконання якого були сплаченні грошові
кошти у сумі, є припиненим, суд дійшов
висновку про відсутність правової
підстави для сплати спірних грошових
коштів, а відтак, вимога про стягнення
108 890,24 грн. безпідставно отриманих
коштів, підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами і
відповідно підлягає задоволенню на
підставі ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до частини 1-2 статті 651
Цивільного кодексу України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору ,коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того , на що вона розраховувала при
укладенні договору.

В пункті 2.11 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» від 21.02.2013р. № 7
зазначено, Припинення провадження у
справі на підставі зазначеної норми
ГПК (1798-12) можливе в разі, коли предмет
спору існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи. Якщо ж він
був відсутній і до порушення
провадження у справі, то зазначена
обставина тягне за собою відмову в
позові, а не припинення провадження у
справі.

Відповідно до пункту 6.1 договору від
24.10.2011 року договір вступає в силу з
моменту його підписання та скріплення
печатками і діє до 31.12.2011 року, тобто
строк дії договору закінчився, тому
вимоги про розірвання договору
задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 23.05.2012 року у справі №
5010/1495/2011-18/65.

Судовий збір у розмірі 2 177,81грн.
відповідно до положень статті 49 ГПК
України підлягає стягненню з
відповідача пропорційно задоволених
вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спеціалізоване
електро-монтажне підприємство №1» (08150,
Київська обл., м. Боярка, вул.
Магістральна, буд. 5-Д, код 36106653) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чисті матеріали»
(03142, м. Київ, вул. Кржижановского, 3,
корпус 2, кімн. 125, код 32669200) 108 890 (сто
вісім тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 24
коп. безпідставно отриманих коштів, 2 177
(дві тисячі сто сімдесят сім) грн. 81 коп.
судового збору.

В іншій частині в позові відмовити.

Після вступу рішення в законну силу
видати накази.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 11.02.2014 р.

Суддя
Т.Д. Лилак