м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Державного
підприємства матеріально-технічного
забезпечення транспорту України
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Скайтек-Промсервіс»
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця»
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Метровес»
про зобов'язання вчинити дії
та стягнення 103 916, 68 грн.
Головуючий суддя Ломака В.С.
Судді Літвінова М.Є.
Представники учасників судового
від позивача: Ковтонюк Ю.А. за
довіреністю № ЦХП-15/78 від 30.12.2013 р.;
від відповідача: Кучма С.В. за
довіреністю б/н від 01.03.2013 р.;
від третьої особи-1: Подаревський А.В. за
довіреністю № НЮ-651 від 21.10.2013 р.;
від третьої особи-2: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Державне підприємство
матеріально-технічного забезпечення
«Укрзалізничпостач» (далі - позивач)
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Скайтек-Промсервіс» (далі -
відповідач) про зобов'язання
відповідача здійснити заміну
неякісної продукції на продукції
належної якості у відповідності до
21.12.2010 р., а саме: ваги електронні
тензометричні для зважування під час
руху (динамічні) серії «Лахта-У» моделі
ДВ-200000р., а також стягнути з відповідача
8 156, 68 грн. збитків та 95 760, 00 грн. штрафу.
Крім того, позивач просив покласти на
відповідача витрати, понесені ним у
зв'язку зі сплатою судового збору.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував на те, що 21.12.2010 р. між
позивачем та відповідачем було
відповідно до умов якого позивачем
було отримано від відповідача ваги
електронні тензометричні для
зважування під час руху (динамічні)
серії «Лахта-У» моделі ДВ-200000р., які в
подальшому поставлені на адресу ДТГО
«Львівська залізниця». Як зазначає
позивач, 05.03.2013 р. ДТГО «Львівська
залізниця» було введено в експлуатацію
спірні ваги та виявлено
невідповідність їх метрологічних
показів вимогам технічної
документації виробника (відхилення
показника визначення маси до 10 т). 12.03.2013
р. ДТГО «Львівська залізниця» спільно з
представниками виробника вагів - ТОВ
«Метровес», було проведено їх
обстеження та встановлено вихід з ладу
тензометричного датчика № 2, що
запресований в шийку рейки. Відповідно
до пояснень позивача, наведених в
позовній заяві, він, зважаючи на
гарантійний термін спірної продукції,
неодноразово звертався до відповідача
з вимого замінити її на якісну, однак
задоволення таких вимог не домігся. У
свою чергу, позивач вказує на те, що
внаслідок невірної роботи спірних
вагів в період з 05.03.2013 р. по 08.05.2013 р.
Відокремленим підрозділом «Рівненська
дирекція залізничних перевезень» ДТГО
«Львівська залізниця» були понесені
збитки у сумі 8 156, 68 грн., пов'язані з
відчепленням вагонів (12), затримкою
вагоно-годин (230, 68), роботою маневрового
тепловоза у вантажному русі (15, 12
год.), працею складача поїздів 5 розряду
(15, 12 год.) та працею приймальника
поїздів при зважуванні вагона (6, 20 год.)
й оплатою їх праці. Враховуючи
зазначені обставини, позивач вирішив
звернутись з даним позовом до суду та
вимагати заміни неякісної продукції,
сплати штрафу у розмірі 20 % від вартості
продукції неналежної якості - 95 760, 00
грн. та відшкодування збитків в сумі 8
156, 68 грн. При цьому, позивач звертає
увагу на те, що 12.03.2013 р. на платформах
спірних ваг проводились
електрозварювальні роботи стикових
з'єднувачів, однак, на думку позивача,
вони не могли стати причиною виходу з
ладу тензометричного датчика № 2,
оскільки недоліки в його роботі
проявились ще 05.03.2013 р.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.09.2013 р. порушено провадження
України залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця», та призначено
справу до розгляду на 09.10.2013 р.
09.10.2013 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли додаткові документи
у справі.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 09.10.2013 р., у зв'язку з неявкою
представників відповідача та третьої
особи, розгляд справи було відкладено
29.10.2013 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
ДТГО «Львівська залізниця» надійшли
додаткові документи у справі та
письмові пояснення, в яких воно
зазначає, що 05.03.2013 р. комісією
залізниці було виявлено, що з
тензометричним датчиком № 2, який
запресований в шийку рейки вагонних
ваг серії «Лахта-У» моделі «ДВ-200000»
відсутній зв'язок, в результаті чого
метрологічні показники ваги не
відповідають вимогам технічної
документації, про що цього ж для
залізниця листом № 161 повідомила ТОВ
«Метровес», яке виконувало роботи по
монтажу та пусконаладці вказаних ваг.
12.03.2013 р. комісією залізниці в
присутності працівника ТОВ «Метровес»
було підтверджено виявлені 05.03.2013 р.
несправності в роботі ваг, про що
складено відповідний акт. Станом на
22.10.2013 р. несправності ваг не усунуто, у
зв'язку з чим ДТГО «Львівська
залізниця» підтримує позовні вимоги у
У судовому засіданні 29.10.2013 р. від
представника позивача надійшли
додаткові документи у справі.
Також, у судовому засіданні 29.10.2013 р. від
представників позивача та ДТГО
«Львівська залізниця» надійшло
клопотання про продовження строку
вирішення спору на 15 днів.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 29.10.2013 р. судом в порядку ст. 27
ГПК України вирішено залучити до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ТОВ «Метровес», на підставі заяви
позивача та ДТГО «Львівська залізниця»
продовжено строк вирішення спору на 15
днів, розгляд справи відкладено на
12.11.2013 р. При цьому, зобов'язано
учасників судового процесу надати суду
Договір, укладений між позивачем та
ДТГО «Львівська залізниця» в 2011 році,
на який міститься посилання в позовній
заяві, докази направлення листів №
ЦХП-20/186 від 26.03.2013 р., № ЦХП-20/2068 від
03.04.2013 р. на адресу відповідача, в тому
числі на юридичну адресу та (або)
отримання останнім означених листів,
докази направлення ВП «Рівненська
дирекція залізничних перевезень» ДТГО
«Львівська залізниця» листа № 161 віл
05.03.2013 р. на адресу ТОВ «Метровес»,
докази пред'явлення вимог про
відшкодування збитків з боку ДТГО
«Львівська залізниця» до позивача,
відомості з наданням доказів в їх
підтвердження щодо задоволення
08.11.2013 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли додаткові документи
у справі та письмові пояснення, в яких
зазначається, що про понесення збитків
позивачем свідчить те, що як позивач,
так і третя особа-2 входять до сфери
управління Міністерства
інфраструктури України і
підпорядковані ДАЗТУ «Укрзалізниця», і
у випадку несправності будь-якої
частини залізничної колії може
призвести до зриву пасажирських та
вантажних перевезень.
12.11.2013 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
ДТГО «Львівська залізниця» надійшли
додаткові документи у справі та
письмові пояснення, в яких
зазначаються обставини виявлення
несправності у спірних вагах.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.11.2013 р. розгляд справи було
відкладено на 19.11.2013 р.
У судовому засіданні 19.11.2013 р. від
представника відповідача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 19.11.2013 р. було призначено
колегіальний розгляд справи.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 19.11.2013 р. справу
суддів у складі: Головуючий суддя
Ломака В.С., судді Літвінова М.Є.,
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 19.11.2013 р. вказаною колегією
до свого провадження та призначено її
до розгляду на 10.12.2013 р.
10.12.2013 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
ТОВ «Метровес» надійшли додаткові
документи у справі та письмові
пояснення, відповідно до яких воно
вказує на те, що 02.08.2012 р. між ним та ДТГО
«Львівська залізниця» було укладено
Договір №Л/М-121984/НЮ на встановлення ваг
тензометричних на станції Здолбунів
Львівської залізниці, у відповідності
до якого ТОВ «Метровес» виконало всі
умови, що підтверджено актами
приймання виконаних будівельних робіт.
05.03.2013 р. ТОВ «Метровес» отримало лист №
161 від 05.03.2013 р. про те, що показники ваг
не відповідають технічній
документації. Як зазначає третя особа-2,
на момент приїзду її представника
12.03.2013 р. було виявлено ознаки
проведення зварювальних робіт на
робочій поверхні ваг, що є грубим
порушенням п. 7.11. Керівництва з
експлуатації, що переводить умови
виходу датчика з ладу в не гарантійний
випадок. Враховуючи зазначене, третя
особа-2 просить відмовити в задоволенні
Також, 10.12.2013 р. через відділ
діловодства господарського суду міста
Києва від відповідача надійшли
додаткові документи у справі та
письмові пояснення, відповідно до яких
він вказує на те, що здійснив поставку
за умовами укладеного між сторонами
Договору і до подання позову жодних
претензій від позивача не отримував.
При цьому, звертає увагу на те, що третя
особа-1 уклала з третьою особою-2
Договір № Л/М-121984/НЮ на встановлення
ваг тензометричних на станції
Здолбунів Львівської залізниці, про що
відповідача не повідомляли й до
нагляду за проведенням таких робіт
його представника не залучали.
У судовому засіданні 10.12.2013 р. судом в
порядку ст. 77 ГПК України було
оголошено перерву до 15.01.2014 р.
15.01.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
відповідача надійшли додаткові
документи у справі.
У судовому засіданні 15.01.2014 р. від
представників позивача, відповідача та
третьої особи-1 надійшло клопотання про
продовження строку вирішення спору на
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 15.01.2014 р. на підставі
клопотання представників позивача,
відповідача та третьої особи-1 було
продовжено строк вирішення спору на 15
днів та відкладено розгляд справи на
20.01.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
відповідача надійшли додаткові
документи у справі та письмові
пояснення, відповідно до яких він
повторно звертає увагу на те, що на
спірних вагах проводились зварювальні
роботи, чим було порушено положення п.
7.11. Керівництва з експлуатації.
У судовому засіданні 29.01.2014 р. від
представника третьої особи-1 надійшли
додаткові документи у справі.
Представник третьої особи-2 в судове
засідання 29.01.2014 р. не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.
Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Зважаючи на те, що неявка представника
третьої особи-2 не перешкоджає
всебічному, повному та об'єктивному
розгляду всіх обставин справи, суд
вважає за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами в порядку
При цьому, оскільки суд відкладав
розгляд справи, надаючи можливість
учасникам судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 ГПК України, не
знаходить підстав для відкладення
розгляду справи.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти
Відповідно до Листа Верховного Суду
України головам апеляційних судів
України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у
цивільних, адміністративних і
господарських справах перебіг
провадження для цілей статті 6
Конвенції розпочинається з моменту
подання позову і закінчується
винесенням остаточного рішення у
справі.
Критерії оцінювання «розумності»
строку розгляду справи є спільними для
всіх категорій справ (цивільних,
господарських, адміністративних чи
кримінальних). Це - складність справи,
поведінка заявника та поведінка
органів державної влади (насамперед,
суду). Відповідальність держави за
затягування провадження у справі, як
правило, настає у випадку
нерегулярного призначення судових
засідань, призначення судових засідань
з великими інтервалами, затягування
при передачі або пересиланні справи з
одного суду в інший, невжиття судом
заходів до дисциплінування сторін у
справі, свідків, експертів, повторне
направлення справи на додаткове
розслідування чи новий судовий
Всі ці обставини судам слід
враховувати при розгляді кожної
справи, оскільки перевищення розумних
строків розгляду справ становить
порушення прав, гарантованих пунктом 1
статті 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, а збільшення
кількості звернень до Європейського
суду з прав людини не лише погіршує
імідж нашої держави на міжнародному
рівні, але й призводить до значних
втрат державного бюджету.
У судовому засіданні 29.01.2014 р. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача, відповідача та
третьої особи-1, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -
25.12.2009 р. між позивачем (постачальник) та
третьою особою-1 (покупець) було
якого постачальник зобов'язався
поставити на умовах цього договору та
передати у власність, а покупець
прийняти і оплатити продукцію
виробничо-технічного призначення,
найменування, кількість та ціни якої
вказуються в специфікаціях, які є
невід'ємними частинами Договору та
надаються додатково.
Згідно з поясненнями позивача на
виконання цього Договору він мав
поставити третій особі-1, зокрема, ваги
електронні вагонні тензометричні
Враховуючи зазначене, з метою
виконання замовлення третьої особи-1,
21.12.2010 р. між Державним підприємством
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
«Укрзалізничпостач» (замовником) і
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Скайтек-Промсервіс»
(постачальником) було укладено Договір
який підписано представниками
постачальника та замовника і
посвідчено печатками обох сторін,
відповідно до умов якого постачальник
постачає і передає у власність
покупцеві, а покупець приймає та
оплачує продукцію згідно з умовами
даного договору (п. 1.1) по цінам,
узгодженим сторонами в специфікації №
1 (4.1.) на загальну суму 7 079 400,00 грн. (п.4.3.).
Відповідно до п.п. 1.2.1., 1.2.2. Договору
продукцією, що постачається є ваги
електронні вагонні тензометричні для
зважування під час руху (динамічні)
серії «Лахта-У» моделі ДВ 200000р.; ваги
статистичного зважування (статистичні)
серії «Лахта-У» моделі СВ 150000 В/2.
Виробник продукції, ЗАТ «Метровес», м.
Київ, Україна (п.1.3.).
Гарантійний термін на продукцію
експлуатації складає - 36 місяців з дня
введення ваг в експлуатацію,
гарантійний термін зберігання - 12
місяців з дня виготовлення (п. 2.3.).
р. сторони погодили, що поставка
продукції проводиться партіями
протягом 2010 року, тільки після
письмової рознарядки замовника, яка
вважається дозволом на поставку та є
підтвердженням готовності замовника
до прийому продукції (5.2.).
від 21.12.2010 р. постачальник зобов'язався
постачати продукцію протягом 60
календарних днів з дати письмової
рознарядки замовника, якщо інше не
вказано в рознарядці (п. 5.2.), але не
пізніше терміну дії договору, тобто до
31.12.2010 р. (п.13.7), а замовник зобов'язаний
здійснювати оплату за кожну партію
поставленої продукції протягом 75
банківських днів після дати поставки у
відповідності з рахунком-фактурою на
кожну партію (п. 6.1.).
29.12.2010 р. замовник відповідно до
постачальнику рознарядку за № ЦХП-19/1810
на поставку продукції, а саме ваг
динамічних у кількості 9 комплектів та
ваг статичних у кількості 6 комплектів
згідно з вказаними у рознарядці
реквізитами кінцевих
вантажоотримувачів на загальну суму
Згідно з Актом отримання-передачі
продукції від 30.12.2010 р., відповідачем
було поставлено та прийнято позивачем
ваги статичні у кількості 1 шт.
Листом за № 30/12-1 від 30.12.2010 р. відповідач
повідомив позивача про неможливість
відвантаження продукції у
відповідності до одержаної рознарядки
та у строки, передбачені договором №
продовжити термін дії Договору №
виконання умов вищевказаного договору
в повному обсязі згідно з п. 5.2. шляхом
укладення додаткової угоди до
договору, у відповідь на що позивачем
було направлено керівництву
відповідача лист від 02.02.2011 р. № ЦХП-19/121,
в якому він з посиланням на ст. 40 Закону
України «Про здійснення державних
закупівель», повідомив про
неможливість підписання додаткової
угоди щодо продовження строку дії
повного виконання сторонами умов
Враховуючи вказані обставини, ТОВ
«Скайтек-Промсервіс» звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
«Укрзалізничпостач» про зобов'язання
укласти додаткову угоду до договору
зв'язку з тим, що термін дії договору
закінчився, а поставку в повному обсязі
Рішенням господарського суду міста
Києва від 28.03.2011 р. у справі № 53/91
позовні вимоги було задоволено,
вирішено зобов'язати Державне
підприємством матеріально-технічного
забезпечення залізничного транспорту
України «Укрзалізничпостач» укласти з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Скайтек-Промсервіс»
додаткову угоду про продовження строку
дії договору поставки № ЦХВ-07-05610-01 від
21.12.2010 р.

В подальшому 18.11.2011 р. відповідач на
виконання умов Договору поставив ваги
електронні вагонні тензометричні для
зважування під час руху (динамічні)
серії «Лахта-У» моделі ДВ 200000 р
вартістю 574 560, 00 грн., про що свідчить
Акт отримання - передачі продукції від
18.11.2011 р., підписаний представником ВП
«Служба матеріально-технічного
постачання» ДТГО «Львівська
залізниця».

02.08.2012 р. між ДТГО «Львівська залізниця»
(замовник) та ЗАТ «Метровес» (підрядник)
було укладено Договір підряду №
Л/М-121984/НЮ, відповідно до п. 1.1. якого
підрядник зобов'язався на свій ризик
відповідно до умов Договору виконати
монтажні та пусконалагоджувальні
роботи замовника по встановленню ваг
на станції Здолбунів Львівської
залізниці і здати результат замовнику,
замовник зобов'язався прийняти
результат роботи і оплатити його.

Пунктом 3.1. Договору підряду його
сторони встановили, що підрядник
гарантує протягом 60 місяців якість
виконаної роботи з моменту складання
акту приймання-передачі.

При цьому, згідно з п. 3.2. Договору
підряду було встановлено, що при
виявленні виробничих дефектів у роботі
тензометричних вагонних ваг при
експлуатації в період гарантійного
терміну, виклик представника
підрядника обов'язковий.

Третьою особою-2 були проведені
будівельні, монтажні,
пусконалагоджувальні та інші роботи на
виконання умов Договору підряду, що
підтверджується Довідками про
вартість виконаних будівельних робіт
за грудень 2012 року форми КБ-3 та Актами
приймання будівельних робіт форми КБ-2в
за грудень 2012 року

20.11.2012 р. в.о. начальника ВП «Рівненська
дирекція залізничних перевезень» ДТГО
«Львівська залізниця» було
затверджено Акт впровадження в
експлуатацію вагонної ваги власності
ДН-3 на станції Здолбунів Львівської
залізниці, в якому зазначається:
«Вагонну тензометричну вагу для
динамічного зважування типу ДВ-200000р
серії «Лахта-У» виробництва ЗАТ
«Метровес», встановлених на головній
колії № 2 перегону Івачково-Здолбунів
на відстані 35 м від СП № 65; конструкція
вагонної ваги відповідає вимогам
залізниці та забезпечує пропуск
великовагових вагонів та локомотивів,
які обслуговують вагову колію.

Згідно з твердженнями позивача, 05.03.2013
р. ДТГО «Львівська залізниця» було
введено в експлуатацію спірні ваги та
виявлено невідповідність їх
метрологічних показів вимогам
технічної документації виробника
(відхилення показника визначення маси
до 10 т).

Дане твердження в частині дати
введення спірних ваг в експлуатацію
суд оцінює критично, оскільки як
зазначалось вище, за змістом Акту
впровадження в експлуатацію вагонної
ваги власності ДН-3 на станції
Здолбунів Львівської залізниці, спірні
ваги були введені в експлуатацію 20.11.2012
р.

05.03.2013 р. комісією ДТГО «Львівська
залізниця» було складено Акт,
відповідно до якого зазначається, що з
тензометричним датчиком № 4 (другий за
ліком), який запресований в шийку рейки,
відсутній зв'язок.

Листом № 161 від 05.03.2013 р. ВП «Рівненська
дирекція залізничних перевезень» ДТГО
«Львівська залізниця» звернулось до
ТОВ «Метровес», як виробника спірних
вагів, з проханням направити фахівця
для налагодження роботи вагів.

12.03.2013 р. представниками ДСЗМ ст.
Здолбунів, МЧДВР-Рівне та ТОВ
«Метровес» було складено Акт,
відповідно до якого встановлено, що з
тензометричним датчиком № 2, який
запресований в шийку рейки, відсутній
зв'язок, внаслідок чого метрологічні
покази не відповідають вимогам
технічної документації.

Згідно з поясненнями ТОВ «Метровес»
причиною виходу з ладу спірного
датчика є те, що з боку працівників ДТГО
«Львівська залізниця» було допущено
проведення електрозварювальних робіт
на вагах, що не допускається
Керівництвом з експлуатації.

Так, судом встановлено, що відповідно
до п. 7.11. Керівництва по експлуатації
4274-24733345.004 РЭ «Ваги електронні вагонні
для зважування під час руху типу
«ЛАХТА-У», виконання ДВ 200 000 р
(Державний реєстр України № У2549-10, Київ
2011) категорично забороняється
проводити на вагах електрозварювальні
роботи без присутності представника
ЗАТ «Метровес». Проведення таких робіт
призводить до руйнування
тензорезисторів ваговимірювального
рельса.

Ні позивач, ні третя особа-1 не
заперечує обставин проведення
електрозварювальних робіт на вагах,
однак позивач при цьому в тексті
позовної заяви стверджує, що
несправності ваг було виявлено 05.03.2013
р., проте як електрозварювальні роботи
виконувались 12.03.2013 р., а отже вони не
могли бути причиною виходу з ладу
спірного датчика.

До таких пояснень суд відноситься
критично, оскільки до матеріалів
справи не представлено належних та
допустимих доказів того, що
електрозварювальні роботи проводились
саме 12.03.2013 р. Посилання на те, що про
такі дії було зроблено запис у
відповідному журналі, до уваги
прийняті бути не можуть, оскільки в
даному випадку такий журнал
відноситиметься до доказів, складених
в односторонньому порядку.

При цьому, доказів того, що на виконання
п. 7.11. Керівництва з експлуатації під
час зварювальних робіт 12.03.2013 р., якщо
такі проводились на вказану дату,
викликався представник ТОВ «Метровес»
для участі саме в проведенні таких
робіт, - до матеріалів справи не
представлено.

Листами № ЦХП-20/1896 від 26.03.2013 р. та №
ЦХП-20/2068 від 03.04.2013 р. позивач звернувся
до відповідача з вимогою терміново
вжити заходів щодо заміни несправного
обладнання.

Листом за № НХ-1657 від 17.04.2013 р. ДТГО
«Львівська залізниця» звернулась до
позивача з вимогою зобов'язати
відповідача відшкодувати збитки
залізниці, завдані незадовільною
роботою ваг.

Листом за № ЦХП-19/254 від 18.04.2013 р. позивач
повідомив ДТГО «Львівська залізниця»
про те, що в ході проведення перевірки
було виявлено проведення зварювальних
робіт на платформі ваг, що є порушенням
правил безпеки, а також вказав на те, що
на вагах встановлено 2 датчики, а отже
вихід одного з них не впливає на роботу
вагів.

Листом за № ЦХП-19/278 від 29.04.2013 р. позивач
також повідомив ДТГО «Львівська
залізниця» про те, що останнім не було
дотримано вимог експлуатації ваг та
при цьому не надано належних
документів, що підтверджують понесення
збитків, у зв'язку з чим у позивача
немає жодних підстав для звернення до
постачальника - ТОВ
«Скайтек-Промсервіс» з претензією про
заміну продукції та стягнення збитків.

17.05.2013 р. ВП «Рівненська дирекція
залізничних перевезень» ДТГО
«Львівська залізниця» було складено
Розрахунок витрат, понесених у зв'язку
з недоліками в роботі спірних вагів.

Зокрема, визначено, що такі витрати
становлять 8 156, 68 грн. й пов'язані з
відчепленням вагонів (12), затримкою
вагоно-годин (230, 68 год.), роботою
маневрового тепловоза у вантажному
русі (15, 12 год.), працею складача поїздів
5 розряду (15, 12 год.) та працею
приймальника поїздів при зважуванні
вагона (6, 20 год.) й оплатою їх праці.

У відповідь на Лист позивача за №
ЦХП-19/278 від 29.04.2013 р., третя особа-1
Листом за № НГ-10/1414 від 23.05.2013 р.
повідомила про те, що зварювальні
роботи стикових з'єднувачів
проводились працівниками ВП
«Здолбунівська дистанція сигналізації
та зв'язку» 12.03.2013 р., про що зроблено
відповідний запис у журналі форми ДУ-46.
До вказаного листа додано документи
для пред'явлення претензії до
відповідача щодо відшкодування
завданих збитків.

Оцінюючи подані учасниками судового
процесу докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що вимоги позивача не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 671 ЦК України, якщо за
договором купівлі-продажу переданню
підлягає товар у певному
співвідношенні за видами, моделями,
розмірами, кольорами або іншими
ознаками (асортимент), продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар
в асортименті, погодженому сторонами.
Якщо договором купівлі-продажу
асортимент товару не встановлений або
асортимент не був визначений у порядку,
встановленому договором, але із суті
зобов'язання випливає, що товар
підлягає переданню покупцеві в
асортименті, продавець має право
передати покупцеві товар в асортименті
виходячи з потреб покупця, які були
відомі продавцеві на момент укладення
договору, або відмовитися від договору.

За змістом ст. 669 ЦК України кількість
товару, що продається, встановлюється у
договорі купівлі-продажу у відповідних
одиницях виміру або грошовому
вираженні. Умова щодо кількості товару
може бути погоджена шляхом
встановлення у договорі
купівлі-продажу порядку визначення
цієї кількості.

Також, відповідно до ст. 673 ЦК України
продавець повинен передати покупцеві
товар, якість якого відповідає умовам
договору купівлі-продажу. У разі
відсутності в договорі купівлі-продажу
умов щодо якості товару продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар,
придатний для мети, з якою товар такого
роду звичайно використовується.

Якщо продавець при укладенні договору
купівлі-продажу був повідомлений
покупцем про конкретну мету придбання
товару, продавець повинен передати
покупцеві товар, придатний для
використання відповідно до цієї мети. У
разі продажу товару за зразком та (або)
за описом продавець повинен передати
покупцеві товар, який відповідає
зразку та (або) опису. Якщо законом
встановлено вимоги щодо якості товару,
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, який відповідає цим
вимогам.

Відповідно до ст. 678 ЦК покупець, якому
переданий товар неналежної якості, має
право, незалежно від можливості
використання товару за призначенням,
вимагати від продавця за своїм вибором:
1) пропорційного зменшення ціни; 2)
безоплатного усунення недоліків
товару в розумний строк; 3)
відшкодування витрат на усунення
недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо
якості товару (виявлення недоліків, які
не можна усунути, недоліків, усунення
яких пов'язане з непропорційними
витратами або затратами часу,
недоліків, які виявилися неодноразово
чи з'явилися знову після їх усунення)
покупець має право за своїм вибором: 1)
відмовитися від договору і вимагати
повернення сплаченої за товар грошової
суми; 2) вимагати заміни товару.

Якщо продавець товару неналежної
якості не є його виготовлювачем, вимоги
щодо заміни, безоплатного усунення
недоліків товару і відшкодування
збитків можуть бути пред'явлені до
продавця або виготовлювача товару.

Продавець відповідає за недоліки
товару, якщо покупець доведе, що вони
виникли до передання товару покупцеві
або з причин, які існували до цього
моменту. Якщо продавцем надані
гарантії щодо якості товару, продавець
відповідає за його недоліки, якщо він
не доведе, що вони виникли після його
передання покупцеві внаслідок
порушення покупцем правил
користування чи зберігання товару, дій
третіх осіб, випадку або непереборної
сили. (ст. 679 ЦК України).

Відповідно до ст. 269 ГК України строки і
порядок встановлення покупцем
недоліків поставлених йому товарів,
які не могли бути виявлені при
звичайному їх прийманні, і пред'явлення
постачальникові претензій у зв'язку з
недоліками поставлених товарів
визначаються законодавством
відповідно до цього Кодексу.

Гарантійний строк експлуатації
обчислюється від дня введення виробу в
експлуатацію, але не пізніше одного
року з дня одержання виробу покупцем
(споживачем), а щодо виробів народного
споживання, які реалізуються через
роздрібну торгівлю, - з дня роздрібного
продажу речі, якщо інше не передбачено
стандартами, технічними умовами або
договором.

Постачальник (виробник) гарантує
якість товарів у цілому. Гарантійний
строк на комплектуючі вироби і
складові частини вважається рівним
гарантійному строку на основний виріб,
якщо інше не передбачено договором або
стандартами (технічними умовами) на
основний виріб.

Постачальник (виробник) зобов'язаний за
свій рахунок усунути дефекти виробу,
виявлені протягом гарантійного строку,
або замінити товари, якщо не доведе, що
дефекти виникли внаслідок порушення
покупцем (споживачем) правил
експлуатації або зберігання виробу. У
разі усунення дефектів у виробі, на
який встановлено гарантійний строк
експлуатації, цей строк продовжується
на час, протягом якого він не
використовувався через дефект, а при
заміні виробу гарантійний строк
обчислюється заново від дня заміни.

Позови, що випливають з поставки
товарів неналежної якості, можуть бути
пред'явлені протягом шести місяців з
дня встановлення покупцем у належному
порядку недоліків поставлених йому
товарів.

З матеріалів справи вбачається та не
заперечується відповідачем, що під час
гарантійного строку поставлений
відповідачем товар - ваги електронні
тензометричні для зважування під час
руху (динамічні) серії «Лахта-У» моделі
ДВ-200000р. вийшли з ладу, внаслідок
неполадки тензометричного датчика,
який запресований в шийку рейки.

Водночас, як встановлено судом, при
огляді представниками виробника - ТОВ
«Метровес» спірних ваг 12.03.2013 р. було
виявлено ознаки проведення
електрозварювальних робіт, що повністю
суперечить п. 7.11. Керівництва по
експлуатації 4274-24733345.004 РЭ «Ваги
електронні вагонні для зважування під
час руху типу «ЛАХТА-У», виконання ДВ 200
000 р (Державний реєстр України № У2549-10,
Київ 2011), відповідно до якого
категорично забороняється проводити
на вагах електрозварювальні роботи без
присутності представника ЗАТ
«Метровес». Проведення таких робіт
призводить до руйнування
тензорезисторів ваговимірювального
рельса.

Так, тензорезистор (від лат. tensus -
напружений і від резистор - опір) - це
резистор, опір якого змінюється
залежно від його деформації.
Тензорезистор є основною складовою
частиною тензодатчиків, що
застосовуються для непрямого
вимірювання сили, тиску, ваги,
механічних напружень та ін. (Физическая
энциклопедия. В 5-ти томах. - М.:
Советская энциклопедия. Главный
редактор А. М. Прохоров. 1988 г.).

Як зазначалось вище, суд не приймає до
уваги пояснення позивача та третьої
особи-1 про те, що електрозварювальні
роботи проводились 12.03.2013 р., проте як
несправність ваг було виявлено ще
05.03.2013 р., оскільки тому не представлено
належних та допустимих доказів, в тому
числі не надано ні оригіналу для
огляду, ні належним чином завіреної
копії для долучення до матеріалів
справи Журналу огляду колій,
стрілочних переводів, пристроїв СЦБ
та зв'язку, контактної мережі форми
ДУ-46, на запис в якому про проведення
зварювальних робіт посилається
позивач.

Ні позивачем, ні третьою особою-1 також
не доведено, що на виконання п. 7.11.
Керівництва з експлуатації 12.03.2013 р.
викликався представник ТОВ «Метровес»
для участі в зварювальних роботах, у
зв'язку з чим у суду немає підстав
вважати, що спірний датчик вийшов з
ладу до того, як проводились
електрозварювальні роботи.

Крім того, жодним з учасників судового
процесу не було представлено висновків
спеціаліста відносно того, що такі
зварювальні роботи не вплинули на
роботу спірного датчика та що він
вийшов з ладу з інших причин.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Слід зазначити, що у відповідності до п.
2.3. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у
суду вищої інстанції відсутні
підстави для скасування судового
рішення з мотивів неповного
з'ясування місцевим господарським
судом обставин справи

Суд також звертає увагу також на те, що
за змістом встановлених обставин,
монтаж та пусконалагоджувальні роботи
спірних ваг здійснювались не
відповідачем, а третьою особою у справі
і до таких робіт відповідач не
залучався.

Зазначені вище обставини в їх
сукупності дають підстави вважати, що
позивачем не доведено, що саме з вини
відповідача вийшов з ладу датчик
спірних ваг.

Таким чином, на думку суду, заявлені
позовні вимоги є необґрунтованими та
передчасними.

При цьому, що стосується вимог про
стягнення збитків, суд відзначає
наступне.

По-перше, слід звернути увагу на те, що
відповідно до імперативних приписів ч.
1 ст. 232 ГК України, якщо за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язання встановлено штрафні
санкції, то збитки відшкодовуються в
частині, не покритій цими санкціями.

Заявляючи до стягнення штрафні санкції
в сумі 95 760, 00 грн. та збитки в сумі
8 156, 68 грн. позивачу слід було врахувати
положення зазначеної норми Закону.

Крім того, суд враховує також наступне.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що
збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення
будь-яких майнових благ особи, що
обмежує його інтереси, як учасника
певних відносин і проявляється у
витратах, зроблених особою, втраті або
пошкодженні майна, а також не одержаних
особою доходів, які б вона одержала при
умові правомірної поведінки особи.

За змістом ст. 623 Цивільного кодексу
України вбачається, що відшкодування
збитків може бути покладено на
відповідача лише при наявності
передбачених законом умов, сукупність
яких створює склад правопорушення, яке
є підставою для цивільної
відповідальності.

Таким чином, для застосування такої
міри відповідальності потрібна
наявність усіх елементів складу
цивільного правопорушення, а саме:
протиправної поведінки, збитків,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками і вини.
За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Потрібно довести, що протиправні дії чи
бездіяльність заподіювача є причиною,
а збитки, які виникли у потерпілої
особи - безумовним наслідком такої
протиправної поведінки.

Наведеної правової позиції
дотримується Верховний Суд України при
здійсненні касаційного перегляду
судових рішень у справах про
відшкодування збитків (постанова
Верховного Суду України у справі №
42/266-6/492 від 30.05.2006 р.).

В даному випадку, з матеріалів справи
вбачається, що обставини, на які
позивач посилається в обґрунтування
заявлених до відшкодування збитків,
стосуються понесених ВП «Рівненська
дирекція залізничних перевезень» ДТГО
«Львівська залізниця» витрат.

Вказані витрати позивача не
стосуються, проте як і доказів того, що
ДТГО «Львівська залізниця» пред'явила
відповідні вимоги про відшкодування
позивачем вказаних витрат, а також
того, що такі вимоги були задоволені,
суду не надано.

Також, як зазначалось вище, не
представлено доказів того, що
відповідні витрати понесені саме з
вини відповідача у справі.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Оскільки судом встановлено
необґрунтованість позовних вимог, вони
не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 03.02.2014 р.

Головуючий суддя
В.С. Ломака

Судді
М.Є. Літвінова

Ю.В. Цюкало