КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2014 р. Справа№ 910/12144/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Шевченка Е.О.

за участю представників:

від позивача - Лазаренко Ю.Г. -
представник за довіреністю;

від відповідача - Саушкіна О.В. -
представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Київводоканал"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 04.10.2013 р.

у справі № 910/12144/13 (суддя Куркотова
Є.Б.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал"

до Комунального підприємства "Служба
замовника житлово-комунальних послуг"
Оболонського району,

про стягнення 6 123 946,02 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 04.10.2013 (повний текст якого
складено та підписано 04.10.2013) по справі
№ 910/12144/13 позов задоволено частково, а
саме: присуджено до стягнення з
Комунального підприємства "Служба
замовника житлово-комунальних послуг"
Оболонського району на користь
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерна компанія "Київводоканал"
заборгованість у розмірі 2 458 888 (два
мільйони чотириста п'ятдесят вісім
тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн. 15
коп. та судовий збір у розмірі 49 177
(сорок дев'ять тисяч сто сімдесят сім)
грн. 76 коп. В іншій частині позову
відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що
позивачем не доведено факт договірного
врегулювання з відповідачем відносин
щодо оплати відповідачем послуг з
підігріву питної води, а стягнення
оплати послуг з підігріву води
тепловими пунктами, що не належать
відповідачу, як того вимагає ПАТ "АК
"Київводоканал", не відповідає
законодавству - Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" та
Правилам користування системами
комунального водопостачання та
водовідведення від 27.06.2008 р. № 190.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції від 04.10.2013 (повний текст якого
складено та підписано 04.10.2013) в частині
відмови у задоволенні позовних вимог.,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою в якій просить
рішення суду першої інстанції в
наведеній частині скасувати та
прийняти нове рішення, яким позов в
цій частині задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
відповідачем, всупереч умов договору
на послуги водопостачання та
водовідведення, не здійснено своєчасну
сплату наданих позивачем послуг з
постачання питної води, внаслідок чого
у відповідача утворилась
заборгованість загалом в сумі 6 123 946,02
грн. Також, апелянт наголошував на
тому, що спір у даній справі виник з
приводу оплати послуг з постачання
питної води та відведення стоків,
обсяги яких сторонами визначено актами
, які узгоджені сторонами і є безумовно
погодженими відповідачем, а тому
вказані у них обсяги водопостачання
підлягають оплаті. До того ж, умовами
договору передбачено постачання
питної води без розмежування її на
холодну чи гарячу.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Київводоканал" по справі № 910/12144/13
передано на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Станіку С.Р.

Згідно розпорядження Заступника
Голови Київського апеляційного
господарського суду від 11.11.2013, було
сформовано для розгляду апеляційної
скарги по справі № 910/12144/13 колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Станік С.Р., судді: Пономаренко Є.Ю. та
Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.11.2013 прийнято
до провадження апеляційну скаргу,
порушено апеляційне провадження,
розгляд справи призначено на 27.11.2013.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.11.2013 розгляд
справи відкладено на 11.12.2013.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 розгляд
справи відкладено на 22.01.2014.

В судовому засіданні 22.01.2014 представник
позивача підтримав вимоги апеляційної
скарги.

Представник відповідача в судовому
засіданні 22.01.2014 просив суд апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення
підлягає залишенню без змін з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується наявними
матеріалами справи, 12.05.1999 між
Державним комунальним об'єднанням
"Київводоканал", перетвореним у
Відкрите акціонерне товариство
"Акціонерна компанія "Київводоканал" та
Державним комунальним управлінням
житлового господарства Мінського
району м. Києва, правонаступником якого
є Комунальне підприємство "Служба
замовника житлово-комунальних послуг"
Оболонського району у м. Києві
(відповідач), було укладено договір №
6717/2-12 на послуги водопостачання та
водовідведення (Договір 1).

Факт правонаступництва відповідачем
всіх прав та обов'язків Державного
комунального управління житлового
господарства Мінського району м. Києва
встановлений рішенням Господарського
суду м. Києва від 25.02.2008 № 22/103-6/564, яке
набрало законної сили 09.06.2008, а також
підтверджується Статутом відповідача
та рішенням Оболонської районної у м.
Києві ради №27/2 від 17.02.2005.

З 09.03.2011 відносини між Публічним
акціонерним товариством "Акціонерна
компанія "Київводоканал" та
Комунальним підприємством "Служба
замовника житлово-комунальних послуг"
Оболонського району у м. Києві
регулюються договором № 09479/2-05 на
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі
(Договір 2), що був укладений між
Відкритим акціонерним товариством
"Акціонерна компанія "Київводоканал",
правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
"Акціонерна компанія "Київводоканал"
Комунальним підприємством "Служба
замовника житлово-комунальних послуг"
Оболонського району у м. Києві та
Комунальним підприємством Житлосервіс
"Оболонь" Оболонського району у м. Києві
(Балансоутримувач).

Відповідно до п. 1.1 Договору цей договір
укладається у відповідності із Законом
України "Про питну воду та питне
водопостачання". За цим договором
постачальник зобов'язується надавати
абоненту послуги з постачання питної
води та на підставі пред'явленого
абонентом дозволу на скид стічних вод у
систему каналізацій м. Києва (надалі -
Дозвіл) приймати від нього стічні води
у систему каналізацій м. Києва
відповідно до Правил приймання стічних
вод підприємств у систему каналізації
м. Києва (в подальшому - місцеві правила
приймання), а абонент зобов'язується
здійснювати своєчасну оплату наданих
йому постачальником послуг на умовах
цього договору, дотримуватися порядку
користування питною водою з
комунальних водопроводів і приймання
стічних вод, що встановлені Правилами
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в
містах та селищах України,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України №65 від
01.07.1994 р. зареєстрованих в Міністерстві
юстиції 22.07.1994 р. за №165/374 (в подальшому
Правила користування), які втратили
чинність 18.10.2008 р. у зв'язку з набуттям
чинності Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України від 27.06.2008 № 190 (надалі Правила
№ 190).

Пунктами 3.1, 3.7 Правил №190 передбачено,
що розрахунки за спожиту питну воду та
скид стічних вод здійснюється на
основі показів засобів обліку.
Розрахунки за спожиту питну воду та
скид стічних вод здійснюються усіма
споживачами щомісячно відповідно до
умов договору.

Згідно із п. 2.1.1 Договору облік
поставленої води та кількість
поставленої води та кількість
прийнятих стоків здійснюється за
показаннями лічильника,
зареєстрованого у Постачальника, окрім
випадків, передбачених Правилами
користування. У випадку наявності у
абонента декількох об'єктів
водоспоживання, облік спожитої ним
води здійснюється з урахуванням
показань всіх лічильників,
зареєстрованих за абонентом.

Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.4 Договору
постачальник щомісячно направляє до
банківської установи абонента
розрахункові документи (в електронному
вигляді - дебетові повідомлення або у
паперовому вигляді вимоги-доручення
тощо) для оплати за поставлену воду та
прийняті стічні води відповідно до
встановлених тарифів. Оплата вартості
послуг здійснюється абонентом
щомісячно у безготівковій формі у
десятиденний термін з дня направлення
постачальником розрахункового
документу до банківської установи
абонента. За згодою постачальника
оплата за надані послуги, може
здійснюватися іншими способами, що не
суперечать чинному законодавству
України...; в разі неотримання від
постачальника поточного щомісячного
розрахункового документу, абонент
здійснює оплату вартості наданих йому
послуг, не пізніше 5-го числа наступного
місяця, платіжним дорученням, виходячи
з діючого тарифу та фактичної
кількості спожитої води.

Перелік лічильників води по яким було
здійснено фіксацію спожитих послуг з
водопостачання та водовідведення в
періоді з 01.02.2011 по 30.09.2012, а також акти
про зняття показників з приладів
обліку, платіжні вимоги-доручення на
оплату послу з водопостачання,
залучені до матеріалів справи і ними
підтверджується факт виконання
договору у вказаному періоді.

Як встановлено судом першої інстанції,
спір у даній справі виник внаслідок
наявної заборгованості відповідача за
договором №09479/2-05 від 09.03.2011, яка за
даними позивача, становить суму в
розмірі 5 913 024,42 грн., що несплачена за
спожиті з 01.02.2011 по 30.09.2012 послуги з
постачання води та приймання стічних
вод.

Згідно наявного у матеріалах справи
розгорнутого та уточненого розрахунку
заборгованості відповідача - КП "Служба
замовника житлово-комунальних послуг"
Оболонського району у м. Києві - за
договором №09479/2-05 від 09.03.2011 (наданий
позивачем із супровідним листом від
29.08.2013), заборгованість відповідача за
період з лютого 2011 по березень 2011
(період дії договору від 12.05.1999 №6717/2-12)
відсутня.

З доданого до позовної заяви
розгорнутого розрахунку позовних
вимог також вбачається, що спірна
заборгованість за спожиті послуги з
водопостачання та водовідведення за
період з 01.02.2011 по 30.09.2012 у розмірі 5 913
024,42 грн. обліковується позивачем за
кодами 5-278, 5-283, 5-296, 5-306, 5-319, 5-1262, 5-1263, 5-1264,
5-1265, 5-1266, 5-1267, 5-1268, 5-1269, 5-1270, 5-1271 (холодна
питна вода) та 5-50278, 5-50283, 5-50296, 5-50306, 5-50319
(питна вода на підігрів).

При цьому, позивач у позові зазначав
про те, що на виконання умов договору
він надав відповідачу послуги з
водопостачання та водовідведення у
спірний період на загальну суму 27 553 726,55
грн., а саме:

- за кодом 5-278, 5-283, 5-296, 5-306, 5-319, 5-1262, 5-1263,
5-1264, 5-1265, 5-1266, 5-1267, 5-1268, 5-1269, 5-1270, 5-1271 на
суму 19 820 169,97 грн., з яких сплачено 21 259
473,37 грн., а розмір заборгованості (з
урахуванням перерахунків в сторону
збільшення боргу на суму + 3 459 083,39 грн.)
становить 2 019 779,99 грн.;

- за кодом 5-50278, 5-50283, 5-50296, 5-50306, 5-50319 на
суму 7 733 556,58 грн., з яких сплачено 4 582 047,97
грн., а розмір заборгованості (з
урахуванням перерахунків в сторону
збільшення боргу на суму +741 735,82 грн.)
становить 3 893 244,43 грн.

Відповідно до п.2.1.4. договору кількість
стічних вод визначається за
показаннями лічильників стічних вод,
або за кількістю стічних вод, що
надходять з комунального водопроводу
та інших джерел водопостачання згідно
показань лічильників води, або іншим
способом визначення об'ємів стоків у
відповідності до розділу 21 Правил
користування та місцевих правил
приймання.

Згідно з п.3.13 Правил користування
системами централізованого
комунального водопо стачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з п итань
житлово-комунального господарства
України № 190 від 27.06.2008р., суб'єкти
господарювання, у яких теплові пункти
перебувають на балансі або яким вони
передані в управління, повне
господарське відання, користування,
здійснюють розрахунки з виробником на
основі укладених договорів за весь
обсяг питної води, яка відпущена з
систем водопостачання і використана на
потреби гарячого водопостачання та
інші потреби, а також розраховуються за
власний обсяг водовідведення.

Обсяг питної води, поданої до теплових
пунктів, фіксується засобами обліку,
які встановлені на межі балансової
належності. Обсяг гарячого
водопостачання, переданий споживачам
виконавцем послуг з постачання гарячої
води, ураховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ним за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.

Тобто, змістом наведеного пункту
Правил №190, визначено, що розрахунок за
спожиту гарячу воду повинен
проводитися з балансоутримувачем
бойлеру.

З наявних в матеріалах справи листа №763
від 05.09.2013 Комунального підприємства
"Житлосервіс "Оболонь" (який є стороною
договору та балансоутримувачем
житлових будинків) та довідки №982 від
05.09.2013 Комунального підприємства
"Служба замовника житлово-комунальних
послуг" вбачається відсутність на
балансі відповідача теплових пунктів
(котелень).

При цьому наданий позивачем перелік
бойлерних, які знаходяться на балансі
КП "Житлосервіс "Оболонь", суд не може
прийняти до уваги, оскільки даний
перелік не стосується підприємства
відповідача - Комунального
підприємства "Служба замовника
житлово-комунальних послуг"
Оболонського району.

Крім того, з наданого переліку
вбачається перебування на балансі КП
"Житлосервіс "Оболонь" бойлерних лише у
двох будинках за адресами вул..
Богатирська, 6/1 та просп.. Оболонський
36-Д.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується, що теплові пункти, з
яких відповідачу здійснюється
постачання гарячої води, на балансі
відповідача не перебувають, власником
водопровідних мереж, якими
здійснюється постачання гарячої води
та індивідуальних теплових пунктів
(бойлерів) є ПАТ "Київенерго" (за
винятком 5 бойлерів, що перебувають на
балансі КП "Житлосервіс "Оболонь").

З огляду на наведене, колегія суддів
апеляційного суду погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що вимога позивача в частині стягнення
з відповідача 3 454 136,27 грн. вартості
холодної води, яка була поставлена
позивачем на теплові пункти для
підігріву, задоволенню не підлягають,
оскільки умови договору укладеного між
сторонами передбачають постачання
позивачем відповідачу питної води, і не
містять зобов'язань відповідача
оплачувати вартість води, яка буде
постачатись йому з теплових пунктів,
які не знаходяться на його обліку, у
вигляді гарячої води, а матеріали
справи не містять належних доказів
наявності на балансі відповідача
теплових пунктів або котелень, з яких
здійснюється постачання гарячої води.

Відповідно до ст.ст.1, 14 Закону України
„Про житлово-комунальні послуги",
комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.
Ціни/тарифи на комунальні послуги та
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій формуються
і затверджуються органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування, відповідно до їхніх
повноважень, визначених законом.

Отже, судом першої інстанції вірно
зроблено висновок про те, що наведеними
нормами Закону не передбачено такого
виду комунальних послуг, як „питна
вода, що використовується для
виготовлення гарячої води".

Відповідно до ст.16 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги", порядок
надання житлово-комунальних послуг має
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що договір на постачання питної води та
приймання стічних вод через приєднані
мережі № 06368/2-01 від 10.02.2006 не регулює
відносини сторін з приводу постачання
відповідачеві холодної води для
виготовлення гарячої води та сплати її
вартості, відповідно договори, які б
регулювали відносини між сторонами
щодо поставки холодної питної води, яка
використовується для приготування
гарячої, суду надані не були.

Таким чином, позивачем не доведено, що у
нього існують з відповідачем
зобов'язальні відносини щодо
постачання води, яка використовується
для виготовлення гарячої води.

Згідно зі статтею 1 закону України "Про
теплопостачання", теплова енергія -це
товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Згідно з ст. 275 Господарського кодексу
України за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві,
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання. Відпуск енергії без
оформлення договору енергопостачання
не допускається. Предметом договору
енергопостачання є окремі види енергії
з найменуванням, передбаченим у
державних стандартах або технічних
умовах.

Відповідно до п. 2, 6 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 № 630, централізоване
постачання гарячої води - послуга,
спрямована на задоволення потреб
споживача у гарячій воді, яка надається
виконавцем з використанням
внутрішньобудинкових систем гарячого
водопостачання. Послуги повинні
відповідати з централізованого
постачання гарячої води - вимогам щодо
якості і тиску води, температури
гарячої води, а також розрахунковим
нормам витрати води у точці розбору.

Отже, колегія суддів зазначає, що чинне
законодавство України не розділяє
послугу з постачання споживачам
гарячої води (гарячого водопостачання)
на окремі частини з постачання окремо
теплової енергії та окремо холодної
води, а встановлює, що енерговиробник
та/або енергопостачальник виробляє та
постачає гарячу воду (яку законодавець
також називає енергією). Постачання
холодної води для приготування гарячої
є окремою послугою, що повинна, в якості
сировини, надаватись підприємству, яке
має можливість та безпосередньо
виробляє гарячу воду.

Тобто, саме гаряча вода є товаром,
продуктом енерговиробника та/або
енергопостачальника, яку отримує
споживач, при цьому саме
енерговиробник та/або
енергопостачальник споживає холодну
воду для вироблення гарячої води.

Отже, приймаючи до уваги наведене,
колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивачем
безпідставно включено до розрахунку
основного боргу суму заборгованості за
надані послуги з постачання холодної
води для її підігріву стосовно
теплових пунктів (бойлерів), які не
перебувають на балансі відповідача, у
зв'язку з чим суд визнає недоведеним
факт наявності у відповідача боргу, що
обліковується за кодом 5-50278, 5-50283, 5-50296,
5-50306, 5-50319 (постачання питної води, що
використовується для підігріву) та про
відсутність правових підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача 3 454 136,27 грн. вартості холодної
води, яка іде на підігрів, у зв'язку з
чим суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив з задоволенні позову в цій
частині.

Посилання апелянта в апеляційній
скарзі на те, що спір у даній справі
виник з приводу оплати послуг з
постачання питної води та відведення
стоків, обсяги яких сторонами
визначено актами, які узгоджені
сторонами і згідно умов договору є
безумовно погодженими відповідачем, а
тому вказані у них обсяги
водопостачання підлягають оплаті -
колегією суддів відхиляються як такі,
що суперечать дійсним обставинам
справи, оскільки підписання сторонами
актів свідчить лише про достовірність
відомостей про показники лічильників,
розташованих в приміщенні теплового
пункту, проте, не містять інформацію
щодо обсягу наданих послуг за
відповідний розрахунковий період з
розмежуванням наданих послуг.

При цьому посилання позивача на
перебуванні на балансі КП "Житлосервіс
"Оболонь" 5 бойлерів, обґрунтовано не
прийнято судом першої інстанції до
уваги, оскільки нарахування за кодом
5-50278, 5-50283, 5-50296, 5-50306, 5-50319 за надані
послуги з водопостачання питної води
для виготовлення гарячої позивачем
здійснено як стосовно теплових
пунктів, що перебувають на балансі ПАТ
"Київенерго", так і стосовно будинків, у
яких 5 бойлерів перебуває на балансі КП
"Житлосервіс "Оболонь".

Крім того, матеріалами справи
підтверджується, що коди 5-50278, 5-50283, 5-50296,
5-50306, 5-50319 включають в себе як послугу з
постачання питної води, так і послугу з
приймання стічних вод (вода + стоки).

При цьому, умовами укладеного
сторонами договору передбачено не лише
надання послуг з постачання питної
води, але і приймання стічних вод у
міську каналізаційну мережу.

Пунктом 1.4 Правил користування №190,
приймання стічних вод від підприємств,
установ, організацій до системи
централізованого водовідведення
здійснюється відповідно до Правил
приймання стічних вод підприємств у
комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України,
затверджених наказом Держбуду від
19.02.2002 N 37, зареєстрованих у Мін'юсті
26.04.2002 за N 403/6691 (далі -Правила приймання
№37), а також місцевих правил приймання
стічних вод підприємств у систему
каналізації населеного пункту.

Згідно п. 1.2 Правил приймання №37,
останні поширюються на комунальні
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства міст і селищ України та
інші підприємства, що мають на балансі
системи місцевого водопроводу та
каналізації (далі - Водоканали), та на
всі підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності й відомчої належності, які
скидають свої стічні води в системи
каналізації населених пунктів (далі -
Підприємства).

Як унормовано п. 1.4 Правил приймання №37,
абонент Водоканалу - це юридична особа,
яка уклала договір з Водоканалом на
надання послуг водопостачання та (або)
каналізації.

Стічні води підприємств - усі види
стічних вод, що утворилися внаслідок
їхньої діяльності після використання
води в усіх системах водопостачання
(господарсько-питного, технічного,
гарячого водопостачання тощо), а також
поверхневі та дощові води з території
Підприємства (з урахуванням
субабонентів).

Відповідно до п. 2.4 означених Правил
приймання, підприємства зобов'язані
виконувати в повному обсязі вимоги цих
Правил, місцевих Правил приймання та
договору на послуги водовідведення,
своєчасно оплачувати рахунки
Водоканалу за надані послуги.

Отже, надання послуг із приймання
стічних вод (у тому числі, гарячого
водопостачання) регулюється умовами
укладеного сторонами договору, а
вартість таких послуг підлягає оплаті
абонентом (яким є відповідач) на
користь Водоканалу (позивача).

З наданого позивачем розгорнутого
розрахунку по коду 5-50278, 5-50283, 5-50296, 5-50306,
5-50319 вбачається, що сума заборгованості
відповідача за послуги з приймання
стоків питної води, що
використовується для приготування
гарячої води, становить 439 108,16 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтовано визнав доведеним факт
наявності у відповідача боргу у
розмірі 439 108,16 грн., що обліковується за
кодом 5-50278, 5-50283, 5-50296, 5-50306, 5-50319 (послуги
із приймання стічних вод гарячого
водопостачання ), у зв'язку з чим
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги в цій частині.

Що стосується заборгованості
відповідача, яка обліковується за
кодами 5-278, 5-283, 5-296, 5-306, 5-319, 5-1262, 5-1263, 5-1264,
5-1265, 5-1266, 5-1267, 5-1268, 5-1269, 5-1270, 5-1271 на суму 2
019 779,99 грн., щодо надання послуг з
холодного водопостачання, то суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про
обґрунтованість та доведеність
позовної вимоги в цій частині.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно п. 2.2.2 Договору оплата вартості
послуг здійснюється абонентом
щомісячно у безготівковій формі у
десятиденний термін з дня направлення
постачальником розрахункового
документу до банківської установи
абонента.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, п.п. 12.3, 12.7,
12.9 Правил, враховуючи приписи п. 2.2.2
Договору2, дати звернень позивача з
платіжними документами до банківської
установи та те, що останнім місяцем
надання спірних послуг є вересень 2013 р.,
строк виконання грошового зобов'язання
відповідача по оплаті наданих
позивачем у спірний період за
Договором2 послуг на момент звернення з
позовом до суду настав.

Матеріалами справи належним чином
підтверджується надання позивачем у
спірний період послуг з водопостачання
та водовідведення за обліковими кодами
5-278, 5-283, 5-296, 5-306, 5-319, 5-1262, 5-1263, 5-1264, 5-1265,
5-1266, 5-1267, 5-1268, 5-1269, 5-1270, 5-1271 та існування
заборгованості відповідача за надані
позивачем згідно Договору 2 у період з
березня 2011 по вересень 2012 послуги з
постачання питної холодної води у
розмірі 2 019 779,99 грн., та з урахуванням
наявної у відповідача заборгованості
за надані позивачем за вказаний період
послуги з приймання стічних вод
гарячого водопостачання у сумі 439 108,16
грн., а тому суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про існування у відповідача
загальної суми заборгованості за
договором-2 у розмірі 2 458 888,15 грн. (2 019
779,99 грн. + 439 108,16 грн.).

Також, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що зроблений
відповідачем власний розрахунок
заборгованості за надані послуги за
договором, згідно якого заборгованість
Комунального підприємства "Служба
замовника житлово-комунальних послуг"
Оболонського району за період з 01.02.2011
по 30.09.2012 складає 164 172,88 грн. - не може
бути прийнятий до уваги, оскільки такий
розрахунок суперечить нормам чинного
законодавства в галузі ведення
бухгалтерського обліку, а саме Закону
України "Про бухгалтерський облік та
бухгалтерську звітність України".

Відповідно до положень
нормативно-правових актів у галузі
ведення бухгалтерського обліку
реквізит "призначення платежу"
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Відповідальність за
правильність платежу покладається на
платника.

Однак при здійсненні розрахунку
відповідачем в односторонньому
порядку зменшено розмір
заборгованості за питну (холодну) воду
шляхом зарахування коштів, сплачених
населенням за питну воду, що
використовується для приготування
гарячої, в рахунок оплати послуг з
водопостачання та водовідведення,
тобто змінено призначення платежу
коштів, сплачених населенням за
послугу з постачання гарячої води і
частина яких зараховується на рахунки
позивача як виробника питної води, яка
використовується відповідачем у його
господарській діяльності для надання
послуг з гарячого водопостачання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідачем вказана заборгованість
не спростована, доказів її погашення не
надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

Отже, заборгованість відповідача по
оплаті спожитої питної води та наданих
послуг з приймання стічних вод складає
2 458 888,15 грн., документально
обґрунтована, а тому суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції про задоволення
вимог позивача в цій частині.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача пені у
розмірі 43 241,74 грн., інфляційні втрати
у розмірі 10 720,22 грн. та 3% річних у
розмірі 156 959,64 грн. за прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п.5 ст.54 ГПК України
позовна заява повинна містити
обґрунтований розрахунок сум, що
стягуються.

Проте в розгорнутому розрахунку
позовних вимог позивача, наданому
через канцелярію суду 29.08.2013,
розрахунок заявлених до стягнення
пені, інфляційних втрат та 3% річних
відсутній, не наведено чіткий період
стягнення за кожним показником, а суд
першої інстанції не наділений
повноваженнями по самостійному
визначенню періоду, а тому суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог в
цій частині у зв'язку з їх
недоведеністю.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія
суддів вважає, що господарський суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, належним
чином дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, а тому, рішення
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги, у відповідності до вимог статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається судом на
апелянта - Публічне акціонерне
товариство "Київводоканал" .

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Київводоканал" на рішення
господарського суду міста Києва від
04.10.2013 по справі № 910/12144/13 - залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 30.09.2013 по справі № 910/12144/13 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/12144/13 повернути
до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку та строки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Є.Ю. Пономаренко

Е.О. Шевченко