ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р.Справа № 922/167/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання
Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Центренерго" в особі
відокремленого підрозділу Зміївської
теплової електричної станції, с.
Комсомольське до Об'єднання
співвласників багатоквартирних
будинків "ТЕМ", с. Комсомольське про
стягнення 12 004,16 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Срібної О.О. довіреність
№539/22 від 27.12.13 р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Центренерго" в особі відокремленого
підрозділу Зміївської теплової
електричної станції (позивач)
звернувся до господарського суду
Харківської області із позовною заявою
до відповідача - Об'єднання
співвласників багатоквартирних
будинків "ТЕМ", в якій просить
зобов'язати відповідача виконати умови
договору №08-3 від 07.09.2008 року на
погашення заборгованості в сумі 11 449,42
грн. в повному обсязі та стягнути з
відповідача 173,68 грн. індексу інфляції
за весь час прострочення та 381,06 грн. 3%
річних. Крім того, позивач просить
покласти на відповідача судовий збір.

Присутній представник позивача у
судовому засіданні підтримав заявлені
позовні вимоги та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, свого
повноважного представника не направив,
про дату та час судового засідання був
повідомлений належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення ухвали про порушення
провадження у справі №922/167/14 від 23.01.14 р.
повноважному представнику відповідача
28 січня 2014 року, але відзив на позов та
витребувані судом документи не надав.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
ГПК України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що
відповідач був повідомлений належним
чином, про дату та час розгляду справи,
справа розглядається на підставі ст.75
ГПК України за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача господарським судом
встановлено наступне

07 вересня 2008 року між позивачем (далі по
тексту - кредитор) та відповідачем
(далі по тексту - боржник) було укладено
договір на погашення заборгованості
№08-3, згідно умов на дату підписання
цього договору боржник має перед
кредитором заборгованість у розмірі
29642,89 грн. (п. 1.1 договору).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України визначає договір як
домовленість двох або більше сторін, що
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу
України встановлено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно п. 1.2 договору, боржник в повному
обсязі визнає заборгованість, вказану
у п.1.1 цього договору та зобов'язується
погасити її шляхом внесення грошових
коштів розрахунковий рахунок
кредитора в строки, передбачені цим
договором.

Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 договору передбачено,
що строк погашення заборгованості
вказаної в п. 1.1 цього договору, складає
60 місяців. Сума щомісячного платежу
складає 494,05 грн. Боржник зобов'язаний
перераховувати щомісячний платіж до 25
числа поточного місяця на
розрахунковий рахунок кредитора.

Відповідно п.3.7 договору, при наявності
заборгованості по оплаті, першою
погашається заборгованість яка
виникла першою.

Боржник належним чином не виконав свої
зобов'язання по договору, який
укладений між сторонами, унаслідок
чого утворилася заборгованість в сумі
11 449,42 грн.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
відлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, в порушення умов договору
відповідач виплачував заборгованість
згідно договору несвоєчасно та не в
повному обсязі, в зв'язку з чим виникла
заборгованість, та як встановлено
судом заборгованість відповідача
перед позивачем складає 11 449,42 грн.

Як вбачається з матеріалів справи сума
заборгованості відповідачем не
сплачена. За таких обставин, враховуючи
доведеність факту порушення
відповідачем діючого законодавства,
суд вважає позовну вимогу в частині
стягнення з відповідача суми основної
заборгованості у розмірі 11 449,42 грн.
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню.

Окрім того позивачем заявлена до
стягнення вимога про стягнення з
відповідача 173,68 грн. індексу інфляції
за весь час прострочення та 381,06 грн. три
проценти річних.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Перевіривши нарахування 3% річних та
інфляційних суд приходить до висновку,
що дане нарахування не суперечить
вимогам чинного законодавства,
інтересам сторін та підлягає
задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
Судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на
обидві сторони, якщо господарським
судом відхилено частину пропозицій
кожної із сторін. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином судові витрати у даній справі
покладаються на відповідача, з вини
якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу
України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Об'єднання співвласників
багатоквартирних будинків "ТЕМ" (63460,
Харківська область, Зміївський район,
смт. Комсомольське, вул. Ціолковського,
18, р/р в ТВБВ №10020/0463 Філії
Харківське обласне Управління ВАТ
Ощадбанк в смт. Комсомольське
Харківської області, код банку 350125, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Центренерго"
(03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 1,
р/р 2 ГОУ Ощадного банку України у
м. Києві, МФО 300465, ) в особі
відокремленого підрозділу Зміївської
теплової електричної станції (63460,
Харківська область, Зміївський район,
смт. Комсомольське, Балаклійське шосе,
2, ) заборгованість у
розмірі 11 449,42 грн., 173,68 грн. індексу
інфляції за весь час прострочення та
381,06 грн. три проценти річних та судовий
збір у розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 05.02.2014 р.

Суддя Светлічний Ю.В.