ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.02.2014
Справа № 905/428/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Зекунова Е.В., при
секретарі Павленко М.С., розглянув
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» до Відділу освіти
Артемівської міської ради про
стягнення 637 грн. 88 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Антипова Т.В., Лю-Хан-Чі
О.О. за довіреністю

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК
Донецькобленерго» звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до Відділу освіти
Артемівської міської ради про
стягнення 637 грн. 88 коп., яка складається
із:

- суми 3% річних у розмірі 106 грн. 31 коп.
нарахованих з 24.01.13 р. по 29.01.2013 р.,, за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті активної
електроенергії, спожитої в січні 2013
року та реактивної електроенергії,
спожитої січні 2013 року;

- суми пені у розмірі 531 грн. 57 коп.,
нарахованої з з 24.01.13 р. по 29.01.2013 року, за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті активної
електроенергії, спожитої в січні 2013
року та реактивної електроенергії,
спожитої в січні 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на ст. 67,193,275 ГК України, ст.
ст. 509, 525, 526, 530 ЦК України, ст. ст. 26, 27 ЗУ
«Про електроенергетику», Правила
користування електричною енергією.

Представники позивача у судовому
засіданні надали пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві. Просили
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Відповідно до пункту 3.9.2. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що відповідача був
повідомлений про розгляд справи
належним чином, проте правом бути
присутнім в судовому засіданні не
скористався, тому справа розглядається
за наявними в ній матеріалами згідно
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про наступне.

Згідно ст. 26 Закону України „Про
електроенергетику" та п.1.3 Правил
користування електричною енергією
(далі по тексту ПКЕЕ), споживання
енергії можливе лише на підставі
договору з енергопостачальником.
Правила користування електричною
енергією регулюють взаємовідносини,
які виникають в процесі продажу і
купівлі електричної енергії між
виробниками або постачальниками
електричної енергії та споживачами (на
роздрібному ринку електричної
енергії). Дія Правил поширюється на
всіх юридичних осіб та фізичних осіб
(крім населення).

Пунктом 2 ст. 275 Господарського кодексу
України передбачено, що відпуск
енергії без оформлення договору
енергопостачання не допускається.

Відповідно до ст. 67 Господарського
кодексу України, відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями, громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюються на основі договорів;
підприємства вільні у виборі предмета
договору, визначенні зобов'язань, інших
умов господарських взаємовідносин, що
не суперечать законодавству України.

Судом встановлено, що 13.02.2003 року між
ВАТ «Донецькобленерго» (далі позивач)
та Артемівськім міським відділом
освіти «Міськво» (далі відповідач)
укладено договір про постачання
електричної енергії № 139, відповідно до
якого Позивач продає електричну
енергію відповідачу, а Відповідач
користується електричною енергією та
оплачує позивачу її вартість згідно з
умовами Договору та додатків до нього
(а.с. 8-12).

Відповідно до абзацу 1 п. 6.1. Правил
користування електричною енергією,
затверджених постановою ҐНКРЕ від
31.07.1996року, розрахунки споживача за
використану електричну енергію
здійснюються за розрахунковий період
відповідно до умов договору.

Згідно п. 2.2.2.- 2.2.3 Договору Споживач
зобов'язується оплачувати
Постачальнику електричної енергії
вартість електричної енергії згідно з
умовами Додатку № 5 «Порядок
розрахунків за електроенергію» та
оплачувати генерацію та споживання
реактивної електричної енергії
електроустановками Споживача згідно з
Додатком № 10 «Порядок розрахунків за
перетікання реактивної енергії»
(відповідно до Методики розрахунків
плати за перетікання реактивної
енергії між електропередавальною
організацією та її споживачами).

На підставі абз. 1 п. 5.1. Правил
користування електричною енергією,
затв. постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996
року, договір про постачання
електричної енергії є основним
документом, який регулює відносини між
постачальником електричної енергії за
регульованим тарифом, що здійснює свою
діяльність на закріпленій території, і
споживачем та визначає зміст правових
відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до абз. 1 п. 6.1. Правил
користування електричною енергією,
затв. постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996
року, розрахунки споживача за
використану електричну енергію
здійснюються за розрахунковий період
відповідно до умов договору.

Згідно п. 3 Додатку №5 до Договору,
оплата отриманого споживачем рахунку
повинна виконуватись протягом не
більше 5 календарних днів (а.с. 11-12).

Пунктом 9.5. Договору встановлено, що цей
договір набирає чинності з дня його
підписання і укладається на термін до
31.12.2003 року. Договір вважається
продовженим на наступний календарний
рік, якщо за місяць до закінчення
терміну дії договору жодною із сторін
не буде заявлено про припинення його
дії або перегляд його умов.

З матеріалів справи та пояснень
представника позивача вбачається, що
на момент виникнення заявленої до
стягнення суми, сторони перебували у
договірних відносинах.

30 березня 2012 року державним
регістратором Виконавчого комітету
Горлівської міської ради Донецької
області був зареєстрований у новій
редакції статут ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго». У відповідності до
умов Статуту відбулась зміна
найменування Відкритого акціонерного
товариства „Донецькобленерго" на
Публічне акціонерне товариство
„Донецькобленерго". У подальшому
Публічне акціонерне товариство
„Донецькобленерго" перейменовано у
Публічне акціонерне товариство „ДТЕК
Донецькобленерго". Інші реквізити
підприємства не змінилися.

01.12.2006 р. сторонам була підписана
додаткова угода до Договору № 139 від
13.02.2006 р. про наступне: в преамбулі
Договору № 139 від 13.02.2003 р. та додаткових
угод назву споживача «Артемівській
міський відділ освіти «Міськво»
замінити на «відділ освіти
Артемівської міської ради»; замість
слів «в особі начальника Коліно Миколи
Єгоровича» читати «в особі начальника
Рубцової Марини Анатоліївни, що дії на
підставі Положення № 5/9 - 184 від 13.02.2006р.»

Як встановлено у судовому засіданні,
позивач свої зобов'язання за договором
про постачання електричної енергії
виконував належним чином та поставив
за січень 2013 року активної
електроенергії в обсязі 187 185 кВт*год,
реактивної електроенергії в обсязі 26 664
кВАр*год, що підтверджується актами
прийняття-передавання товарної
продукції.

Позивач оформив та вручив відповідачу
рахунки за січень 2013 року за спожиту
активну електроенергію на загальну
суму 214 761, 08 грн. та за січень 2013 року за
реактивну електроенергію на загальну
суму 818, 18 грн., а останній отримав
рахунки за спожиту електроенергію, що
підтверджується відміткою на других
екземплярах рахунків (а.с. 25-26).

Відповідач несвоєчасно виконав свої
зобов'язання зі сплати вартості
активної та реактивної електричної
енергії, спожитою у січні 2013 року, у
зв'язку з чим позивач звернувся з
позовом до суду.

Оскільки між сторонами по справі
уклалися господарські правовідносини,
то судом застосовані положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, який
регулює правовідношення у
господарській сфері.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, що йому не
суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК
України).

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом в силу
приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено,
що підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків є договори та інші
правочини. У випадках встановлених
актами цивільного законодавства або
договором, підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків може бути
настання або не настання певної події.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що у
силу зобов'язання одна особа (боржник)
зобов'язана здійснити на користь іншої
особи (кредитора) певну дію, наприклад:
передати майно, виконати роботи,
оплатити кошти та інше або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене позивач просить
стягнути з відповідача суму у розмірі
637 грн. 88 коп., яка складається із:

- суми 3% річних у розмірі 106 грн. 31 коп.
нарахованих з 24.01.13 р. по 29.01.2013 р.,, за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті активної
електроенергії, спожитої в січні 2013
року та реактивної електроенергії,
спожитої січні 2013 року;

- суми пені у розмірі 531 грн. 57 коп.,
нарахованої з з 24.01.13 р. по 29.01.2013 року, за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті активної
електроенергії, спожитої в січні 2013
року та реактивної електроенергії,
спожитої в січні 2013 року.

Відповідно до ст.ст. 216- 218
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій. Господарськими санкціями
визнаються заходи впливу на
правопорушника у сфері господарювання,
в результаті застосування яких для
нього настають несприятливі
економічні та/або правові наслідки.
Господарські санкції застосовуються в
установленому законом порядку за
ініціативою учасників господарських
відносин. Підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п.п.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст.625 ЦК України, встановлено
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У відповідності до приписів ст.ст. 6, 627
Цивільного кодексу України, сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтями 1,3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. №543-96-ВР встановлено, що
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно з п. 4.2.1 Договору за внесення
платежів, передбачених пунктами 2.2.2 -
2.2.3 цього Договору з порушенням
термінів, визначених Додатком № 5
«Порядок розрахунків за
електроенергію», Споживач сплачує
Постачальнику електричної енергії
пеню у розмірі 1% за кожний день
прострочення платежу, враховуючи день
фактичної оплати.

30 січня 2014 року сторони без заперечень
підписали розгорнутий акт звірки щодо
пені та 3% річних які є предметом спору
по справі № 905/428/14 на суму 637 грн. 88 коп.

Перевіривши розрахунок сум пені, 3%
річних суд вважає що позовні вимоги
розраховані арифметично вірно та
обґрунтовано, такими, що заявлені у
відповідності до статті 258 Цивільного
кодексу України.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін. За
змістом статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Усупереч вказаним нормам, відповідач
не надав господарському суду доказів,
які спростовують позовні вимоги.
Матеріали справи не містять доказів
своєчасної повної оплати отриманої
відповідачем електроенергії.

Згідно статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене господарський
суд вважає, що позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго» є
обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи, тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням зазначеного, витрати по
сплаті судового збору покладаються на
відповідача, відповідно до статті 49 ГПК
України.

Керуючись статтями 4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 49,
75, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» до Відділу освіти
Артемівської міської ради про
стягнення 637 грн. 88 коп. - задовольнити
повністю.

Стягнути з Відділу освіти Артемівської
міської ради (84500, Донецька область, м.
Артемівськ, вул. Горбатова, буд. 42,
) на користь Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» (84601 м. Горлівка
Донецької області, пр. Леніна.11, ) заборгованість у сумі 637 (шістсот
тридцять сім) грн. 88 коп., яка
складається із:

- суму 3% річних у розмірі 106,31 грн.,
нарахованих з 24.01.13 р. по 29.01.2013 р., за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті активної
електроенергії, спожитої в січні 2013
року та реактивної електроенергії,
спожитої січні 2013 року;

- суму пені у розмірі 531,57 грн.,
нараховані з 24.01.13 р. по 29.01.2013 р., за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті активної
електроенергії, спожитої в січні 2013
року та реактивної електроенергії,
спожитої в січні 2013 року.

Стягнути з Відділу освіти Артемівської
міської ради (84500, Донецька область, м.
Артемівськ, вул. Горбатова, буд. 42,
) на користь Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» (84601 м. Горлівка
Донецької області, пр. Леніна.11, ) судовий збір у розмірі 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті,
його вступну та резолютивну частини
проголошено у судовому засіданні 6
лютого 2014 року.

Повний текст рішення складено та
підписано 11 лютого 2014 року.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької
області набирає законної сили за
правилами, встановленими частиною 5
статті 85 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене до Донецького
апеляційного господарського суду в
порядку, передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

Суддя
Е.В. Зекунов