ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
235-24-26_______________________________________________________________
________________________________________________________________________
_________________________
У Х В А Л А

"05" лютого 2014 р.
Справа № 357/17392/13-ц

Суддя О.В.Конюх, розглянувши позовні
матеріали

за позовом Церковнюк Валентини
Трохимівни (9100, Київська обл., м. Біла
Церква, вул. Гоголя, буд. 34, кВ. 1,
ідентифікаційний код )

до відповідача фізичної особи -
підприємця Замачковської Ольги
Анатоліївни (9100, Київська обл., м. Біла
Церква, вул. Східна, буд. 26, кв. 100,
ідентифікаційний код ),

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору: Відділ
Держземагентства у м. Біла Церква (09113,
Київська обл., м. Біла Церква, бул.
50-річчя Перемоги, буд. 125),

про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та
скасування договору
земельного сервітуту

ВСТАНОВИВ:

позивач - Церковнюк Валентина
Трохимівна, м. Біла Церква, в порядку
цивільного процесуального судочинства
звернулась до Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
з позовною заявою від 27.11.2013р. до
відповідача - фізичної особи -
підприємця Замачковської Ольги
Анатоліївни, м. Біла Церква, в якому
просить суд скасувати договір від
20.04.2012р. про встановлення земельного
сервітуту, укладений між Церковнюк В.Т.
та Фізичною особою - підприємцем
Замачковською Ольгою Анатоліївною, та
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, яка знаходиться по
вул. Гоголя, 34, в м. Біла Церква
Київської області.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач стверджує, що у зв'язку із
постійним порушенням відповідачем
умов пункту 4.3 договору від 20.04.2012р. про
встановлення земельного сервітуту та
правил добросусідства, Церковнюк
Валентина Трохимівна вирішила
достроково розірвати договір від
20.04.2012р. про встановлення земельного
сервітуту, про що попередила
відповідача за один місяць. Проте, як
твердить позивач, відповідач продовжує
користуватись земельною ділянкою та
вчиняє дії, які перешкоджають позивачу
в користуванні земельною ділянкою, яка
належить позивачу на підставі договору
дарування від 30.01.2006р. згідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ №099842 від
24.07.2007р.

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 18.12.2013р. відкрито провадження у
справі №357/17392/13-ц за позовом Церковнюк
Валентина Трохимівна, м. Біла Церква, до
фізичної особи - підприємця
Замачковської Ольги Анатоліївни, м.
Біла Церква, про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та
скасування договору земельного
сервітуту.

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 22.01.2014р. цивільну справу №357/17392/13-ц
за позовом Церковнюк Валентина
Трохимівна, м. Біла Церква, до фізичної
особи - підприємця Замачковської Ольги
Анатоліївни, м. Біла Церква, про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та скасування
договору земельного сервітуту
направлені за належністю до
господарського суду Київської області.

Ухвалою від 22.01.2014р. Білоцерківським
міськрайонним судом Київської області
встановлено, що спір між позивачем та
відповідачем виник у зв'язку із
заняттям Замачковською О.А.
господарською діяльністю на земельній
ділянці, що належить Церковнюк В.Т. Так,
Білоцерківський міськрайонний суд
Київської області, посилаючись на
пункт 2 частини 1 ст. 116 Цивільного
процесуального кодексу України (щодо
передачі судом справи на розгляд
іншому суду, якщо після відкриття
провадження у справі і до початку
судового розгляду, виявилось, що заяву
було прийнято з порушення правил
підсудності).

У вирішенні питань, пов'язаних з
прийняттям позовних заяв, слід
розрізняти поняття підвідомчості і
підсудності справ.

Підвідомчість - це визначена законом
сукупність повноважень господарських
судів щодо розгляду справ, віднесених
до їх компетенції (стаття 12
Господарського процесуального кодексу
України, далі - ГПК України).
Підсудність визначається колом справ у
спорах, вирішення яких віднесено до
підвідомчості певного господарського
суду (статті 13, 15 і 16 ГПК України).З
огляду на приписи частини 3 ст. 22 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів», згідно з якими місцеві
господарські суди розглядають справи у
спорах, що виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12
ГПК України господарські суди
розглядають справи в порядку позовного
провадження, коли склад учасників
спору відповідає приписам статті 1 ГПК
України, а правовідносини, з яких виник
спір, мають господарський характер. У
вирішенні питання про те, чи є
правовідносини господарськими, а спір -
господарським, слід виходити з
визначень, наведених у статті 3
Господарського кодексу України.

Частиною першою ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Таким чином, господарські суди
вирішують спори у порядку позовного
провадження, коли склад учасників
спору відповідає статті 1
Господарського процесуального кодексу
України, а правовідносини, щодо яких
виник спір, носять господарський
характер. Господарський спір
підвідомчий господарському суду,
зокрема, за таких умов: участь у спорі
суб'єкта господарювання; наявність між
сторонами, по - перше, господарських
відносин, врегульованих Цивільним
кодексом України, Господарським
кодексом України, іншими актами
господарського і цивільного
законодавства, і по - друге, спору про
право, що виникає з відповідних
відносин; наявність у законі норми, що
прямо передбачала б вирішення спору
господарським судом; відсутність у
законі норми, що прямо передбачала б
вирішення такого спору судом іншої
юрисдикції.

Отже, господарські суди на загальних
підставах вирішують усі спори між
суб'єктами господарської діяльності, а
також спори, пов'язані з приватизацією
державного та комунального майна (крім
спорів про приватизацію державного
житлового фонду), спори про визнання
недійсними відповідних актів органів
місцевого самоврядування та органів
приватизації. З огляду на приписи
частини другої статті 1 та статті 12 ГПК
зазначені справи підвідомчі
господарським судам і в тому разі, якщо
сторонами в судовому процесі
виступають фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності
(спори зі справ, що виникають з
корпоративних відносин).

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України (Постанова Пленуму Вищого
господарського суду України від
24.10.2011р. №10 «Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам»).

Детально, всебічно дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

Позов подано громадянкою України
Церковнюк Валентиною Трохимівною, м.
Біла Церква, до суб'єкта
підприємницької діяльності, а саме
фізичної особи-підприємця
Замачковської Ольги Анатоліївни про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, яка знаходиться по
вул. Гоголя, 34, в м. Біла Церква
Київської області, та скасування
договору від 20.04.2012р. про встановлення
земельного сервітуту, укладеного між
Церковнюк В.Т. та фізичною особою -
підприємцем Замачковською Ольгою
Анатоліївною. Предметом спору є
договір про встановлення земельного
сервітуту відносно земельної ділянки,
площею 0,0016 га, яка розташована за
адресою: Київська обл., м. Біла Церква,
вул. Гоголя, 34, кв. 1, в інтересах суб'єкта
підприємницької діяльності
Замачковської Ольги Анатоліївни на
право користування земельної ділянки
під розміщення кіоску, площею 0,0007 га, та
з можливістю проїзду та підходу до
даної споруди згідно плану меж
земельного сервітуту.

Відповідно до приписів пункту 6 частини
першої ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України
господарським судам підвідомчі справи
у спорах, що виникають із земельних
відносин, в яких беруть участь суб'єкти
господарської діяльності, за винятком
тих, що віднесено до компетенції
адміністративних судів.

Матеріали справи та Єдиний державний
реєстр юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців не містять відомостей
про реєстрацію позивача громадянки
України Церковнюк Валентини
Трохимівни, як суб'єкта господарювання.
Таким чином, у господарського суду
відсутні правові підстави вважати
спір, що виник із земельних відносин,
між фізичною особою та суб'єктом
господарської діяльності,
господарським.

Отже, оскільки позивач не є суб'єктом
господарювання, відносини сторін у
справі не є господарськими, а спір, який
виник з відносин фізичною особою -
громадянкою України Церковнюк
Валентиною Трохимівною, м. Біла Церква,
та суб'єктом підприємницької
діяльності Замачковською Ольгою
Анатоліївною, м. Біла Церква, не
підвідомчий господарському суду в
порядку пункту 6 частини першої ст. 12
Господарського процесуального кодексу
України.

Приписами пункту 1 частини першої ст. 62
ГПК України встановлено, що суд
відмовляє у прийнятті позовної заяви,
якщо заява не підлягає розгляду в
господарських судах України.

За таких обставин, суд робить висновок,
що передані Білоцерківським
міськрайонним судом Київської області
до господарського суду матеріали
цивільної справи №357/17392/13-ц за позовом
Церковнюк Валентина Трохимівна, м. Біла
Церква, до фізичної особи - підприємця
Замачковської Ольги Анатоліївни, м.
Біла Церква, про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та
скасування договору земельного
сервітуту, відкритої за правилами ЦПК
України, не підлягає розгляду в порядку
господарського судочинства, що є
підставою для відмови у прийнятті
матеріалів справи №357/17392/13-ц та
повернення цивільної справи в порядку
пункту 1 частини першої ст. 62
Господарського процесуального кодексу
України до Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області.

Крім того, господарський суд звертає
увагу на те, що поняття підвідомчості
(юрисдикції) та територіальної
підсудності є відмінними, і
направлення справи за підвідомчістю з
посиланням на положення ст. 116 ЦПК
України є безпідставним. Разом із тим,
якщо суд в процесі розгляду справи
встановить, що спір не підлягає
вирішенню в порядку цивільного
судочинства, зазначене є підставою для
закриття провадження відповідно до
частини 1 ст. 205 ЦПК України, про що суд
постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
пунктом 1 частини першої ст. 62, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до розгляду
матеріалів цивільної справи №357/17392/13-ц
за позовом Церковнюк Валентини
Трохимівни, м. Біла Церква, до фізичної
особи - підприємця Замачковської Ольги
Анатоліївни, м. Біла Церква, про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та скасування
договору земельного сервітуту та
повернути матеріали справи
Білоцерківському міськрайонному суду
Київської області (09113, Київська обл.,

м. Біла Церква, вул. Турчанінова, буд. 7).

Суддя
Конюх О.В.