номер провадження справи 31/120/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2014
Справа № 908/4206/13

Господарський суд Запорізької області
у складі судді Хуторного В.М., при
секретарі Романовій К.І.

За участю представників сторін: від
позивача - Білозерська К.О., довіреність
№ 9133/27 від 30.12.2013 р.; від відповідача -
Чоп'як В.М., довіреність № 16 від 15.01.2014 р.;
від третьої особи - не з'явився.

Розглянувши в судовому засіданні
матеріали справи № 908/4206/13

за позовом: Концерну «Міські теплові
мережі» в особі Філії Концерну «Міські
теплові мережі» Орджонікідзевського
району, м. Запоріжжя (скорочено Концерн
«МТМ»);

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Уліс-тур», м.
Запоріжжя (скорочено ТОВ «Уліс-тур»);

третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Товариство з обмеженою
відповідальністю «АТ-Комп», м.
Запоріжжя (скорочено ТОВ «АТ-Комп»);

про стягнення суми

Ухвалою господарського суду від 25.12.2013
р. позовна заява прийнята до розгляду,
порушено справу та присвоєно номер
провадження 31/120/13, засідання
призначено на 15.01.2013 р. Розгляд справи
відкладався на 29.01.2013 р. та на 12.02.2014 р.

За клопотанням представників сторін
розгляд справи здійснювався без
застосування засобів фіксації
судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Концерн «МТМ» звернувся до
господарського суду Запорізької
області з позовною заявою про
стягнення з ТОВ «Уліс-тур» вартості
безпідставно набутої теплової енергії
в сумі 73776,32 грн. за період з грудня 2010 р.
по квітень 2012 р., з жовтня 2012 р. по
квітень 2013 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
договір на теплопостачання з
відповідачем укладено не було, однак,
відповідачу за період з грудня 2010 р. по
квітень 2012 р., з жовтня 2012 р. по квітень
2013 р. постачалась теплова енергія, за
яку нараховано плату по особовому
рахунку № 203393 на загальну суму 73776,32
грн. В обґрунтування вимог позивач
посилається на ст. ст. 322, 387, 1212, 1213 ЦК
України, ст. ст. 1, 2, 54-57 ГПК України,
Закон України «Про теплопостачання»,
Правила користування тепловою
енергією, затверджених Постановою КМУ
від 03.10.2007 р. № 1198.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

ТОВ «Уліс-тур», відповідач у справі, у
запереченні на позовну заяву зазначає,
що обов'язок із сплати вартості
поставленої теплової енергії
законодавством покладено не на
власника приміщення, а на особу, котра
займає приміщення та відповідно
використовує поставлену теплову
енергію, та звертає увагу суду на те, що
спірні приміщення на підставі договору
оренди займало ТОВ «АТ-Комп»,
відповідно, саме йому поставлялась
теплова енергія і саме воно її
отримувало. Посилається на відсутність
належних доказів у позивача стосовно
тієї обставини, що саме відповідач є
споживачем поставленої теплової
енергії. Зазначає, що Концерн «МТМ» не
наводить жодних доказів на підставі
чого він розрахував об'єм теплової
енергії, котра, з його слів, була
поставлена відповідачу; про
відсутність відповідних документів,
які б підтверджували надання
відповідної послуги. Наголошує, що
позивач жодного разу не звертався за
адресою відповідача із претензіями,
актами виконаних робіт, рахунками, а
тому останній й не реагував на них.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечує з
підстав, викладених у запереченні на
позовну заяву. Просить у задоволенні
позову відмовити.

ТОВ «АТ-Комп», третя особа у справі, у
відзиві на позовну заву зазначає, що
між ним та відповідачем дійсно
укладено договір оренди, однак,
вартість теплової енергії не
сплачувалась у зв'язку з тим, що
орендовані приміщення не опалювались й
на всі звернення до позивача останній
відповідав, що не несе
відповідальності за постачання тепла
до межі будинку, а всі
внутрішньобудинкові комунікації й
прилади, що споживають тепло,
знаходяться на балансі й
обслуговуванні КП «РЕПОГ» і всі
питання з постачання теплової енергії
в орендовані приміщення необхідно
адресувати саме КП «РЕПОГ», а пізніше -
КП «ВРЕЖО № 13». Ніяких рахунків на
оплату теплової енергії на адресу ТОВ
«АТ-Комп» від позивача, КП «РЕПОГ», а
пізніше - КП «ВРЕЖО № 13» не надходило.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

Власником нежитлових приміщень № 20-22,
27-29, 39-41, 43-45, 88-90, 98-102, 105, 106, що
розташовані за адресою: 69037, м.
Запоріжжя, вул. 40 років Радянської
України, буд. 37, є ТОВ «Улісс-тур»
(відповідач у справі), що
підтверджується листом МКП
«Основаніє» № 1769 від 30.10.2012 р., листом КП
«РЕПОГ» № 2501 від 21.12.2010 р., договором
купівлі-продажу від 30.12.2008 р.

За поясненнями позивача, в цілях
недопущення порушення конституційного
права громадян в користуванні теплом і
забезпечення збереження їх здоров'я,
він був змушеній постачати відповідачу
теплову енергію в спірні приміщення.
Оскільки договір купівлі-продажу
теплової енергії з відповідачем
укладений не був, нарахування по
теплопостачанню проводились по
особовому рахунку № 203393 на підставі
«Розрахунку теплового навантаження на
опалення» щодо об'єкту: приміщення ТОВ
«Улісс-тур» за адресою вул. 40 років
Радянської України, 37.

За період з грудня 2010 р. по квітень 2012 р.,
з жовтня 2012 р. по квітень 2013 р.
нарахування за теплову енергію
складають 73776,32 грн., а саме:

2010 р.: листопад - 2531,38 грн., грудень - 2939,53
грн.;

2011 р.: січень - 3552,78 грн., лютий - 3484,76 грн.,
березень - 2948,27 грн., квітень - 1794,11 грн.,
травень - 235,32 грн., червень - 235,32 грн.,
липень - 235,32 грн., серпень - 235,32 грн.,
вересень - 235,32 грн., жовтень - 2067,83 грн.,
листопад - 4585,96 грн., грудень - 4683,72 грн.;

2012 р.: січень - 5840,88 грн., лютий - 6701,18 грн.,
березень - 5041,88 грн., квітень - 770,26 грн.,
жовтень - 673,93 грн., листопад - 4425,98 грн.,
грудень - 5758,22 грн.;

2013 р.: січень - 5262,3 грн., лютий - 4305,11 грн.,
березень - 4849,03 грн., квітень - 382,61 грн.

Таким чином, предметом розгляду по
даній справі є вимоги Концерну «МТМ»
про стягнення з ТОВ «Улісс-тур»
вартості безпідставно набутої
теплової енергії в сумі 73776,32 грн. за
період з грудня 2010 р. по квітень 2012 р., з
жовтня 2012 р. по квітень 2013 р.

Проаналізувавши фактичні обставини
справи, оцінивши представлені докази,
заслухавши представників сторін, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Позивачем заявлено спірну суму
заборгованості в якості безпідставно
набутого відповідачем майна - теплової
енергії.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
теплопостачання» теплова енергія -
товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Законом України «Про теплопостачання»
також передбачено, що теплогенеруюча
організація має право постачати
вироблену теплову енергію
безпосередньо споживачу згідно з
договором купівлі-продажу (п. 4 ст. 19
Закону).

Основним обов'язком споживача теплової
енергії є своєчасне укладення договору
з теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії (ст. 24
Закону України «Про теплопостачання»).

Правила користування тепловою
енергією затверджені Постановою
Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р.
№ 1198 та визначають взаємовідносини між
теплопостачальними організаціями та
споживачами теплової енергії (далі -
Правила).

Пунктом 3 Правил передбачено, що
споживач теплової енергії - це фізична
особа, яка є власником будівлі або
суб'єктом підприємницької діяльності,
чи юридична особа, яка використовує
теплову енергію відповідно до
договору.

Користування тепловою енергією
допускається лише на підставі договору
купівлі - продажу теплової енергії,
укладеного між споживачем і
теплопостачальною організацією (п. 4
Правил).

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Пунктом 3 ст. 179 ГК України зазначено, що
укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін, якщо він
заснований на державному замовленні,
виконання якого є обов'язковим для
суб'єкта господарювання у випадках,
передбаченим законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ст. 275 ГК України, ст. 1,
п. 4 ст. 19 Закону України «Про
теплопостачання» споживання теплової
енергії допускається тільки на
підставі договору, укладеного між
Теплопостачальною організацією та
Споживачем.

Відповідно до п. 4 Правил користування
тепловою енергією, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.10.2007 р. № 1198, користування
тепловою енергією допускається лише на
підставі договору купівлі-продажу
теплової енергії між споживачем і
теплопостачальною організацією (далі -
договір), крім підприємств, що
виробляють та використовують теплову
енергію для цілей власного
виробництва.

Абзацом 5 п. 5 Правил встановлено, що
теплопостачальна організація укладає
договори з власниками
(балансоутримувачами) теплових мереж
на транспортування теплової енергії за
тарифами, встановленими відповідно до
законодавства.

До обов'язків споживача теплової
енергії, зокрема, належить вчасно
проводити розрахунки за спожиту
теплову енергію та здійснювати інші
платежі відповідно до умов договору та
цих Правил (абз. 6 п. 40 Правил)

Таким чином, наявність договірних
відносин між сторонами у даному
випадку є обов'язковою та такою, що
передбачена Законом.

З матеріалів справи судом встановлено,
що договір купівлі-продажу теплової
енергії, в період заявлений позивачем,
між сторонами не укладався.

Надані позивачем лист КП «РЕПОГ» вих. №
1999 від 22.10.2010 р. та інформація про подачу
теплоносія у 2012 році, які нібито
свідчать про теплопостачання до
будинку № 37 по вул. 40 років Радянської
України в м. Запоріжжя, в тому числі і до
приміщень відповідача, не є належними
доказами, оскільки в даному випадку
факт споживання ТОВ «Улісс-тур»
теплової енергії потрібно
підтверджувати актами обстеження
системи теплопостачання, що
складаються в порядку проведення
перевірки фактичного теплопостачання
споживачів теплової енергії, актами на
включення та відключення опалення,
підписаними та скріпленими печатками
представниками Філії Концерну «МТМ»
Орджонікідзевського району та
споживача, приміщення яких розташовані
у даній будівлі. Зазначені акти суду не
надано.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України, ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, а за загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Окрім того, слід зазначити, що, при
наявності даних обставин, відсутності
укладеного в установленому порядку за
спірний період договору на подачу
теплової енергії, посилання позивача в
обґрунтування своїх позовних вимог на
ст. ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу
України є помилковим, оскільки
зазначені статті відносяться до глави
83 ЦК України «Набуття, збереження майна
без достатньої правової підстави»
Підрозділу 2 «Недоговірні
зобов'язання».

За таких обставин та з огляду на
викладене суд не знаходить підстав для
задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Повний текс рішення складено 12.02.2014 р.

Суддя
Хуторной В.М.