ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2014 р.
Справа № 917/2169/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя
Івакіна В.О. , суддя Тихий П.В.,

при секретарі Шевцові Є.О.,

за участю представників сторін:

позивача - Мітін Д.В., довіреність № 1
від 03.01.2014 р.;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. №
3887П/1-28) на рішення Господарського суду
Полтавської області від 03 грудня 2013
року у справі № 917/2169/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Полтавахолод", м. Полтава;

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ясні зорі -
Полтавщина", смт. Білики Кобеляцького
району Полтавської області;

про стягнення 193794,64 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ПАТ "Полтавахолод"
звернулось до Господарського суду
Полтавської області з позовною заявою
до ТОВ "Ясні зорі - Полтавщина" про
стягнення з відповідача на користь
позивача 193794,64 грн., що складаються з:
орендної плати за користування
орендованим нежилим приміщенням,
морозильною камерою, по договору
оренди від 03.12.2012 р. № 97/12 в сумі 47241,35
грн.; 113250,00 грн. за прострочення сплати
орендних платежів; 33303,29 грн. за
користування орендованим приміщенням
після дострокового розірвання
договору оренди; та судовий збір в сумі
3875,89 грн. Позовні вимоги обґрунтовує
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань по договору оренди
від 03.12.2012 р. № 97/12.

В процесі розгляду справи судом першої
інстанції відповідач звернувся до суду
з клопотанням про розстрочку виконання
рішення суду строком на два роки
рівними частинами згідно зазначеного
графіку, посилаючись на неможливість
виконання рішення суду, у зв'язку зі
складним фінансовим становищем,
пов'язаним зі значним спадом
реалізації його продукції на ринку
України, значною заборгованістю
відповідача перед третіми особами та
тим, що штрафні санкції значно
перевищують саму заборгованість з
орендної плати (а.с. 145).

Рішенням Господарського суду
Полтавської області від 03.12.2013 р. у
справі № 917/2169/13 (суддя Іваницький О.Т.)
позов задоволено повністю, стягнуто з
відповідача на користь позивача 193794,64
грн. по договору оренди від 03.12.2012 р. №
97/12 та судовий збір в сумі 3875,89 грн.,
всього 197670,53 грн., з розстрочкою
виконання рішення на 2 роки рівними
частинами (по 8236,28 грн. в місяць), за
зазначеним графіком. Рішення
мотивоване з посиланням на
обгрунтованість та доведеність позову
та клопотання про розстрочку виконання
рішення суду.

Позивач звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою (вх. № 3887П/1-28 від
20.12.2013 р.), в якій вважає рішення суду
першої інстанції в частині надання
розстрочки виконання рішення таким, що
прийняте з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та неповним з'ясуванням обставин
справи, просить рішення в цій частині
скасувати, та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні заяви відповідача
про розстрочку виконання рішення
відмовити, в іншій частині рішення
залишити без змін. Зазначає, що
посилання відповідача на спад
реалізації його продукції на ринку
України та на значну заборгованістю
перед третіми особами не є винятковою
обставиною в розумінні ст. 121
Господарського процесуального кодексу
України, за наявності якої можливе
надання розстрочки виконання рішення.
Вважає, що це становище утворилось
внаслідок власної господарської
діяльності відповідача, а не в силу
якихось об'єктивних обставин, що
унеможливлюють виконання рішення суду.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 23.12.2013 р. у
справі № 917/2169/13 апеляційну скаргу
позивача прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 21.01.2014 р.

Відповідач в судове засідання 21.01.2014 р.
свого представника не направив, у
запереченні на апеляційну скаргу (вх. №
518 від 21.01.2014 р.) не погоджується з
доводами, викладеними у апеляційній
скарзі, просить відмовити у її
задоволенні, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін. Вважає
необґрунтованим твердження апелянта
про відсутність підстав для
задоволення клопотання про розстрочку
виконання рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 21.01.2014 р.
відкладено розгляд справи на 04.02.2014 р.
та запропоновано позивачу надати
докладний розрахунок суми, яка
належить до стягнення, а відповідачу -
контррозрахунок цієї суми.

На виконання ухвали суду від 21.01.2014 р.
позивач надав суду уточнений
розрахунок позовних вимог (вх. № 999 від
04.02.2014 р.), який долучений до матеріалів
справи.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання 04.02.2014 р. не прибув, про
причину неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що явка представника
відповідача в судове засідання
обов'язковою не визнавалась, його
неприбуття в судове засідання не
перешкоджає судовому розгляду
апеляційної скарги, колегія суддів
визнала за можливе розгляд справи за
апеляційною скаргою здійснити у
відсутності представника відповідача
за наявними у справі матеріалами, як це
передбачено ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

За змістом ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення в судовому
засіданні представника позивача,
дослідивши доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про наявність підстав
для часткового скасування рішення суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу
України, за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 283 Господарського
кодексу України, за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 5 ст. 762 Цивільного
кодексу України, плата за користування
майном вноситься щомісячно, якщо інше
не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
03.12.2012 р. між ПАТ "Полтавахолод" та ТОВ
"Ясні зорі - Полтавщина" укладений
договір оренди № 67/12, за умовами п. 1.1
якого позивач (орендодавець) передав
відповідачу (орендарю) за плату на
певний строк у користування (оренду)
нежитлове приміщення, морозильну
камеру, площею 104,6 м.кв., що знаходиться
за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська,
51/2.

Факт передання орендованого
приміщення відповідачу
підтверджується актом
прийому-передачі об'єкта (об'єктів) в
оренду від 03.12.2013 р., укладеним та
підписаним обома сторонами на
виконання розділу 3 вказаного
договору.

Згідно п.п. 5.1, 5.2 договору оренди від
03.12.2013 р. № 67/12, орендна плата за кожен
календарний місяць оренди приміщення,
що орендується, становить 90,00 грн. за
один квадратний метр за місяць з ПДВ та
вноситься у вигляді передплати у
безготівковій формі, шляхом
щомісячного перерахування платіжними
дорученнями на поточний банківський
рахунок Орендодавця всієї належної до
сплати суми, визначеної п. 5.1. даного
Договору, до 10-го числа місяця, в якому
відбувається оренда. Якщо оренда
складає неповний місяць, орендна плата
визначається пропорційно виходячи з
орендної плати за місяць.

Згідно п. 5.4 договору оренди від 03.12.2013 р.
№ 67/12 вартість послуг по
завантаженню/розвантаженню товару за
допомогою електронавантажувача
становить 20,00 грн. з ПДВ за 1 тону,
вартість послуг по
завантаженню/розвантаженню товару без
допомоги електронавантажувача
становить 40,00 грн. з ПДВ за 1 тону. У
святкові та вихідні дні вартість
послуг по завантаженню/розвантаженню
сплачується в подвійному розмірі.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Колегією суддів встановлено, що
протягом дії договору оренди від
03.12.2012 р. № 67/12, відповідач орендну плату
та вартість послуг по
завантаженню/розвантаженню сплачував
із порушенням термінів, визначених
умовами цього договору. Зокрема, як
вбачається з наданих відповідачем
виписок з банківського рахунку (а.с.
141-144) за період з 11.12.2012 р. по 31.12.2012 р.
орендну плату в розмірі 6377,23 грн. та
вартість послуг по
завантаженню/розвантаженню в розмірі
980,00 грн. відповідач сплатив за
платіжним дорученням від 09.01.2013 р. № 2 на
суму 7357,22 грн. (тобто з простроченням на
21 день); за період з 01.01.2013 р. по 31.01.2013 р.
орендну плату в розмірі 9850,00 грн.
відповідач сплатив за платіжним
дорученням від 14.02.2013 р. № 356 на суму 9850,00
грн. (тобто з простроченням на 21 день);
за період з 01.02.2013 р. по 28.02.2013 р. орендну
плату в розмірі 9414,00 грн. відповідач
сплатив за платіжним дорученням від
27.03.2013 р. № 491 на суму 9414,00 грн. (тобто з
простроченням на 18 днів). Починаючи з
березня 2013 року до моменту розірвання
договору оренди, орендна плата
відповідачем взагалі не сплачувалась,
в результаті чого у відповідача перед
позивачем утворилась заборгованість з
орендної плати в розмірі 47241,35 грн.

На підставі зазначеного колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції в
частині стягнення з відповідача
заборгованості з орендної плати за
договором оренди від 03.12.2012 р. № 67/12 за
період з 01.03.2013 р. по 02.08.2013 р. в сумі 47241,35
грн.

Сторони визначили термін дії договору
оренди від 03.12.2013 р. № 67/12 з 03.12.2012 р. по
31.12.2013 р. включно (п. 4.1 договору).

В п. 10.1. договору оренди від 03.12.2012 р. №
67/12 сторони передбачили, що в разі
затримки відповідачем термінів сплати
орендної плати більш ніж на 15
календарних днів, позивач має право в
односторонньому порядку достроково
припинити чинність даного договору.
При цьому позивач повинен надіслати
відповідачу не менше ніж за 10
календарних днів до дати розірвання
договору письмове повідомлення із
зазначенням причин дострокового
розірвання договору та дати, з якої
договір вважається розірваним. У
випадку, якщо відповідач до вказаної
дати розірвання договору усуне
недоліки, які виявилися причиною
розірвання даного договору,
повідомлення про розірвання договору
вважається недійсним, а договір
вважається чинним далі.

На виконання п. 10.1 договору оренди від
03.12.2012 р. № 67/12 позивач направив на
адресу відповідача лист від 19.07.2013 р. №
01/830, в якому повідомив про дострокове
розірвання договору з 03.08.2013 р., у
зв'язку з затримкою термінів сплати
орендної плати (а.с. 14).

Згідно п. 8.1, 8.2, 8.3 договору оренди від
03.12.2012 р. № 67/12, повернення приміщення
орендодавцю у разі дострокового
розірвання даного договору
здійснюється двосторонньою комісією,
що складається із представників
сторін, яка має приступити до передачі
приміщення за 1 день до дати
дострокового розірвання договору
оренди. Орендар за 1 день до дати
дострокового розірвання договору
зобов'язаний звільнити приміщення та
підготувати його до передачі
орендодавцю.

Згідно п. 8.4 договору оренди від 03.12.2012 р.
№ 67/12, приміщення повинне бути
повернуте позивачу не пізніше дати
дострокового розірвання договору
оренди.

Відповідно до п. 8.5 договору оренди від
03.12.2012 р. № 67/12, при передачі приміщення
складається акт приймання-передачі,
який підписується членами
двосторонньої комісії та є невід'ємною
частиною даного договору.

Згідно п. 8.6 договору оренди від 03.12.2012 р.
№ 67/12, приміщення вважається переданим
з моменту підписання акту
приймання-передачі.

Проте, як встановлено з матеріалів
справи, акт прийому-передачі про
повернення орендованого приміщення
позивачу було складено та підписано
лише 25.09.2013 р., тобто з порушенням
терміну, визначеного в п. 8.4 договору
оренди від 03.12.2012 р. № 67/12.

В абз. 3 п. 9.2. договору оренди від 03.12.2012
р. № 67/12 сторони передбачили
відповідальність орендаря за
порушення п.п. 8.2., 8.3., 8.4 цього договору,
згідно якої орендар повинен сплатити
подвійний розмір орендної плати,
вказаної в п. 5.1 даного договору, за
термін фактичного користування
приміщенням.

За період з 03.08.2013 р. по 25.09.2013 р.
позивачем нарахована неустойка за
користування приміщенням в сумі 33303,29
грн.

Статтею 530 Цивільного Кодексу України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 785 Цивільного Кодексу України
передбачене право наймодавця, у
випадку, якщо наймач не виконує
обов'язку щодо повернення речі,
вимагати від наймача сплати
неустойки у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

Враховуючи вищезазначене та
перевіривши наданий позивачем
розрахунок позовних вимог (з
урахуванням уточнень), колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції в частині задоволення вимоги
про стягнення з відповідача 33303,29 грн.
за користування орендованим
приміщенням після дострокового
розірвання договору оренди.

Стосовно вимог позивача про стягнення
з відповідача 113250,00 грн. за
прострочення сплати орендних платежів
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно абз. 1 п. 9.2 договору оренди від
03.12.2012 р. № 67/12, у випадку прострочення
відповідачем терміну сплати орендних
платежів, передбачених п. 5.2. даного
договору, відповідач зобов'язаний
сплатити позивачу за прострочений
період орендну плату у подвійному
розмірі.

Крім того, відповідно до пункту 5.З.
договору оренди від 03.12.2013 р. № 67/12,
орендар зобов'язаний сплачувати
орендну плату до моменту фактичної
передачі (повернення) приміщення
орендодавцю згідно акту
прийому-передачі.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Враховуючи, що акт прийому-передачі про
повернення орендованого приміщення
було складено та підписано 25.09.2013 р.,
відповідач зобов'язаний сплатити на
користь позивача орендну плату у
подвійному розмірі за прострочений
період до 25.09.2013 р.

На підставі вищезазначеного,
перевіривши наданий позивачем
розрахунок позовних вимог (з
урахуванням наданого уточненого
розрахунку), колегія суддів прийшла до
висновку, що позивачем помилково
нараховано до стягнення з відповідача
орендну плату у подвійному розмірі за
прострочення терміну сплати орендних
платежів за період з 25.09.2013 р. по 17.10.2013 р.
в сумі 13463,04 грн., тому позовні вимоги в
цій частині задоволенню не підлягають.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог про стягнення з
відповідача орендної плати у
подвійному розмірі за прострочення
терміну сплати орендних платежів за
період з 25.09.2013 р. по 17.10.2013 р. в сумі 13463,04
грн. підлягає скасуванню з прийняттям в
цій частині нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення клопотання відповідача
про розстрочку виконання рішення суду
строком на два роки рівними частинами
згідно зазначеного у клопотанні
графіку з 10 грудня 2013 р. по 10 листопада
2013 р., зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, приймаючи
рішення, має право розстрочити
виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони
господарський суд у виняткових
випадках, залежно від обставин справи,
може розстрочити виконання рішення
суду.

Підставою для розстрочки виконання
рішення суду можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
ст. 121 Господарського процесуального
кодексу України, ця стаття не вимагає.

Разом з тим, вирішуючи питання про
розстрочку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Отже, в основу рішення про надання
розстрочки виконання рішення суду має
бути покладений обґрунтований
висновок про наявність обставин, що
ускладнюють або роблять неможливим
виконання рішення.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
року № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України".

В обґрунтування клопотання про
розстрочку виконання рішення суду
строком на два роки рівними частинами
(по 8236,28 грн. в місяць), згідно
зазначеного у клопотанні графіку з
10.12.2013 р. по 10.11.2015 р. відповідач
посилається на неможливість виконання
рішення суду, у зв'язку зі складним
фінансовим становищем, пов'язаним зі
значним спадом реалізації його
продукції на ринку України, значною
заборгованістю відповідача перед
третіми особами та тим, що штрафні
санкції, нараховані до стягнення з
відповідача, значно перевищують саму
заборгованість з орендної плати.

Відповідно до ст. 33, 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів апеляційної інстанції,
перевіривши матеріали справи
встановила, що відповідачем не надано
доказів на підтвердження складного
фінансового стану ТОВ "Ясні зорі -
Полтавщина". Посилання відповідача на
спад реалізації власної продукції на
ринку України та значну кредиторську
заборгованість не є винятковою
обставиною в розумінні ст. 121
Господарського процесуального кодексу
України, за наявності якої можливе
надання розстрочки виконання рішення
суду.

На підставі зазначеного, колегія
суддів дійшла переконливого висновку
про відсутність виняткових обставин,
які б могли бути підставою для
розстрочки виконання рішення суду,
тому відмовляє у задоволенні
клопотання відповідача про розстрочку
виконання рішення суду строком на два
роки рівними частинами згідно
зазначеного у клопотанні графіку з
10.12.2013 р. по 10.11.2015 р.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення Господарського суду
Полтавської області від 03.12.2013 р. у
справі № 917/2169/13 прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та підлягає скасуванню в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення з відповідача орендної плати
у подвійному розмірі за прострочення
терміну сплати орендних платежів за
період з 25.09.2013 р. по 17.10.2013 р. в сумі 13463,04
грн. та в частині задоволення
клопотання відповідача про розстрочку
виконання рішення суду строком на два
роки рівними частинами згідно
зазначеного у клопотанні графіку.

Крім того, відповідно до ст. 49 та п. 10 ч. 2
ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги, у разі
скасування чи зміни рішення, здійснює
новий розподіл судових витрат.

На підставі вищезазначеного та
враховуючи, що в рішенні суду першої
інстанції не було вирішене питання про
розподіл судових витрат, колегія
суддів апеляційної інстанції прийшла
до висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача
судового збору за подання позовної
заяви в сумі 3606,62 грн., та судового збору
за подання апеляційної скарги в сумі
1937,96 грн.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 33, 43, 49, 83, 121, 99, 101, п. 2 ст. 103, п.п. 1, 4
ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача
задовольнити.

Рішення Господарського суду
Полтавської області від 03.12.2013 р. у
справі № 917/2169/13 в частині задоволення
вимог про стягнення з відповідача
орендної плати у подвійному розмірі за
прострочення терміну сплати орендних
платежів за період з 25.09.2013 р. по 17.10.2013 р.
в сумі 13463,04 грн. та в частині
задоволення клопотання відповідача
про розстрочку виконання рішення суду
строком на два роки рівними частинами
згідно зазначеного у клопотанні
графіку з 10.12.2013 р. по 10.11.2015 р. скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення,
яким відмовити в задоволенні вимог про
стягнення 13463,04 грн. орендної плати у
подвійному розмірі та в частині
задоволення клопотання відповідача
про розстрочку виконання рішення суду
строком на два роки рівними частинами
згідно зазначеного у клопотанні
графіку з 10.12.2013 р. по 10.11.2015 р.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ясні зорі -
Полтавщина» (39220, Полтавська область,
Кобеляцький район, смт. Білики, ) на користь Публічного
акціонерного товариства
«Полтавахолод» (36009, м. Полтава, вул.
Зіньківська, 51/2, )
судовий збір за подання позовної заяви
в сумі 3606,62 грн. та судовий збір за
подання апеляційної скарги в сумі 1937,96
грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Господарському суду Полтавської
області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України через
Харківський апеляційний господарський
суд.

Повний текст постанови складений та
підписаний 07.02.2014 р.

Головуючий суддя
Пелипенко Н.М.

Суддя
Івакіна В.О.

Суддя
Тихий П.В.