КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2014 р.
Справа№ 911/3443/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Авдеєва П.В.

суддів: Гончарова С.А.

Куксова В.В.

За участю представників:

від позивача: Грегуль Н.В. - представник
за довіреністю,

від відповідача: ОСОБА_3 - представник
за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

на рішення Господарського суду
Київської області від 20.11.2013р.

у справі №911/3443/13 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трейдом"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення 152 065,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Трейдом"
(далі-позивач) звернулося до
Господарського суду Київської області
з позовом про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 152 065,32 грн.
заборгованості по договору оренди
нежитлового приміщення від 15.10.2010р., з
яких: 142 355,90 грн. - основний борг, 1 708,38
грн. - 3% річних, 8 001,04 грн. - пеня.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 20.11.2013р. у справі
№911/3443/13 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трейдом" 142 355,90 грн.
боргу, 3 279,11 грн. пені, 1 708,38 грн. 3% річних,
2 946,87грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції від 20.11.2013р., відповідач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить його скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну
скаргу, в якому просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржуване рішення суду першої
інстанції - без змін.

Судова колегія, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги та відзиву,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення суду, дійшла до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
суду першої інстанції не підлягає
скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, 15
жовтня 2010 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Трейдом",
як орендодавцем, та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4, як
орендарем, був укладений договір
оренди нежитлового приміщення
(далі-Договір), відповідно до умов якого
орендодавець передає, а орендар
приймає в оренду нежитлове приміщення,
яке розташоване на першому поверсі
будинку за адресою: АДРЕСА_1 (далі -
Об'єкт оренди).

Розділом 3 Договору передбачено, що
орендна плата за користування Об'єктом
оренди сплачується в грошовій формі і
складає: з 15.10.2010 року по 31.10.2010 року
включно, суму в розмірі 408,17 грн. в тому
числі ПДВ 20% - 68,03 грн.; з 01.11.2010 року по
31.01.2011 року включно, суму в розмірі 720,30
грн. в тому числі ПДВ 20 % - 120,05 грн. за
один місяць оренди; з 01.02.2011 року по дату
закінчення даного договору суму в
розмірі 5816,00 грн. в тому числі ПДВ 20 % -
969,33 грн. за один місяць оренди. В розмір
орендної плати не включаються, та
оплачуються орендарем додатково
фактичні витрати за електроенергію,
воду, теплову енергію, інші комунальні
послуги, телефон, Інтернет - відповідно
до виставлених рахунків.

Відповідно до пункту 4.1., 4.2., 4.3. сторони
погодили, що орендна плата згідно п. 3.1.
Договору, сплачується орендарем на
поточний рахунок орендодавця не
пізніше 5 (п'ятого) числа місяця, за який
сплачується орендна плата. Платежі
зазначені в п.п. 3.2., 3.3. Договору,
сплачуються орендарем на підставі
рахунків виставлених орендодавцем, не
пізніше 20 числа місяця, наступного за
оплачуваним. Після закінчення терміну
оренди і до моменту передачі об'єкта
оренди по акту приймання-передачі,
орендар сплачує орендну плату та
платежі, зазначені в п.п. 3.2., 3.3. Договору
за весь час фактичного користування
Об'єктом оренди.

Пунктом 5.1. Договору сторони погодили,
що строк оренди складає 18
(вісімнадцять) місяців з дати
підписання Договору.

Як свідчать матеріали справи, позивач у
відповідності до умов Договору
передав, а відповідачу, в свою чергу,
прийняв об'єкт оренди.

Дана обставина сторонами не
оспорюється.

При цьому, відповідач не виконав умови
Договору щодо повної та своєчасної
орендної плати. Крім того, доказів того,
що відповідчем повернуто орендоване
приміщення в строк визначений умовами
Договору суду не надано.

Відповідно до частин 1, 7 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Дана норма кореспондується зі ст.525, 526
Цивільного кодексу України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим до виконання
сторонами.

Відповідачем відповідно до вимог ст.
ст. 33, 34 ГПК України не надано належних
та допустимих доказів на спростування
наявності вказаної вище
заборгованості.

Факт наявності боргу у відповідача
перед позивачем в сумі 142 355,90 грн.
належним чином доведений,
документально підтверджений і
відповідачем не спростований, тому
позовні вимоги в частині стягнення
основного боргу, колегією суддів
визнаються обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Стосовно позовних вимог про стягнення
з відповідача 3% річних, колегія суддів
також погоджується з висновком суду
першої інстанції в цій частині,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З огляду на вищезазначені правові
норми боржник не звільняється від
відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Враховуючи встановлене вище
прострочення відповідачем грошового
зобов'язання, положення вказаних
правових норм та перевіривши
розрахунок, з останнього судом першої
інстанції правомірно стягнуто 3% річних
в розмірі 1 708,38 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача пені, колегія суддів також
погоджується з висновком суду першої
інстанції в цій частині, виходячи з
наступного.

Статтею 230 Господарського суду України
визначено, що порушення зобов'язання є
підставою для застосування
господарських санкцій (неустойка,
штраф, пеня).

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п. 8.1.1. Договору за
прострочення сплати орендних платежів
більше ніж на 5 календарних днів, з дати
оплати, орендодавець має право
вимагати від орендаря сплату пені в
розмірі 0,1% від суми простроченої
оплати за кожен день прострочення.

Згідно із ст.ст. 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін;
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Колегія суддів перевіривши здійснений
судом першої інстанції розрахунок суми
пені вважає, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
пеня у сумі 3 279,11 грн., яка розрахована з
додержанням норм чинного
законодавства.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Доказів, які б спростовували вище
встановлені обставини, сторонами не
надано.

Доводи, наведені відповідачем в
апеляційній скарзі, судовою колегією
до уваги не приймаються з огляду на те,
що вони є необґрунтованими та такими,
що спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає, що рішення суду першої
інстанції, яким частково задоволено
позовні вимоги, відповідає чинному
законодавству та матеріалам справи.
Судова колегія не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування чи зміні оскаржуваного
рішення.

Судові витрати покладаються на
підставі ст.49 ГПК України на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення
Господарського суду Київської області
від 20.11.2013р. у справі №911/3443/13 залишити
без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Київської області від 20.11.2013 року у
справі №911/3443/13 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/3443/13
повернути до Господарського суду
Київської області.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку.

Дата підписання повного тексту
постанови 07.02.2014р.

Головуючий суддя
П.В. Авдеєв

Судді
С.А. Гончаров

В.В. Куксов