ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.01.2014 Справа № 920/1588/13

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія

«Правове партнерство», м.
Київ

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства «Охтирський

м'ясокомбінат», м.
Охтирка, Сумська область

про стягнення 108 836 грн. 17 коп.

СУДДЯ ДЖЕПА Ю. А.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Артеменко І.П.,
довіреність №202 від 11.03.2013р.

При секретарі судового засідання
Сугоняко Н. В.

Під час розгляду справи в судових
засіданнях було оголошено перерву з
22.10.2013 р. по 05.11.2013 р. та з 25.11.2013 р. по
10.12.2013 р.

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача 108 836 грн. 17 коп.
заборгованості, з яких: 103 094 грн. 08 коп.
основного боргу, відповідно до
укладеного між сторонами договору
№ДГ-3 про надання юридичних послуг від
01.07.2007 р. за період: жовтень 2010 р.,
листопад 2010 р., квітень 2012 р., січень 2013
р. - березень 2013 р.; 5 106 грн. 62 коп. 3%
річних; 635 грн. 47 коп. інфляційних
витрат, а також судові витрати,
пов'язані з розглядом справи.

Представник позивача в судове
засідання не прибув.

Представник відповідача в
судовому засіданні проти заявлених
позовних вимог заперечував,
посилаючись на те, що за всі надані
юридичні послуги відповідач повністю
розрахувався.

Під час розгляду справи сторони
подавали додаткові пояснення та
письмові докази, які залучені до
матеріалів справи.

Таким чином, враховуючи достатність
часу наданого позивачу та відповідачу
для підготовки до судового засідання
та надання витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги принцип
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та
ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
йому повноважень, сторонам створені
усі належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
господарський суд, встановив:

01.07.2007 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія
«Правове партнерство» (позивач) та
Відкритим акціонерним товариством
«Охтирський м'ясокомбінат»
(відповідач) укладено договір №ДГ-3 про
надання юридичних послуг.

Назву Відкритого акціонерного
товариства «Охтирський м'ясокомбінат»
відповідно до вимог Закону України
«Про акціонерні товариства» змінено на
Публічне акціонерне товариство
«Охтирський м'ясокомбінат»

Згідно з п. 1.1. Договору позивач
зообов'язується за завданням
відповідача надавати кваліфіковані
юридичні послуги, а відповідач
зобов'язується оплатити позивачеві
зазначені послуги згідно додатку до
договору ( а.с. 23).

Відповідно до п. п. 1.1, 2.1 додаткової
угоди від 05.10.2007 р. до договору позивач
взяв на себе обов'язок постійно, на
принципах абонентського
обслуговування, щомісячно надавати
відповідачу юридичні послуги протягом
строку дії договору, передбачені
пунктом 2.1 договору (а. с. 28).

Згідно з п. 3.1 договору додаткової угоди
від 05.10.2007 р. до договору відповідач
повинен щомісячно, до 05 числа
календарного місяця, в порядку
передплати сплачувати на поточний
рахунок позивача грошові кошти за
абонентське юридичне обслуговування,
розмір яких узгоджений сторонами та
визначається додатковою угодою до
договору.

З матеріалів справи вбачається, що
додатковою угодою від 01.07.2007 р. до
договору плата за надання позивачем
юридичних послуг визначена у розмірі 10
000 грн. 00 коп. ( а.с. 28)

01.02.2009 р. між сторонами була підписана
додаткова угода, згідно п. 1 якої плата
за надання юридичних послуг за
договором становить 5 000 грн. 00 коп. (а.с.
146).

Згідно з п. 1.3. договору визначено, що на
підтвердження факту надання позивачем
відповідачу юридичних послуг
відповідно до умов цього договору
складається акт здачі-приймання
послуг.

Відповідно до п. п. 4.1 - 4.4 договору,
позивач самостійно організовує роботу
щодо надання послуг, а приймання послуг
відповідачем оформлюється актами
здачі - приймання послуг, що
підписується повноважними
представниками сторін. При цьому,
відповідач протягом трьох календарних
днів з дати одержання акту здачі -
приймання послуг зобов'язаний
направити позивачу підписаний акт або
обґрунтовану відмову від приймання
наданих послуг. Якщо відмова не
надіслана відповідачем в обумовлені
строки, надані послуги вважаються
прийнятими.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що протягом всього часу дії
договору ним надавалися юридичні
послуги та надсилались або надавались
нарочно представнику відповідача акти
здачі - приймання послуг.

З матеріалів справи вбачається, що
листом від 24.09.2012 р. на адресу
відповідача було повторно направлено
для підписання акти здачі-приймання
виконаних робіт, а саме:

1. акт здачі - приймання послуг за
серпень 2007 р.

2. акт здачі - приймання послуг за
вересень 2007 р.

3 акт здачі - приймання послуг за січень
2010 р.

4 акт здачі - приймання послуг за лютий
2010 р.

5 акт здачі - приймання послуг за
березень 2010 р.

6 акт здачі - приймання послуг за
грудень 2010 р.

7 акт здачі - приймання послуг за липень
2011 р.

8 акт здачі - приймання послуг за
серпень 2011 р.

9 акт здачі - приймання послуг за
вересень 2011 р.

10 акт здачі - приймання послуг за
жовтень 2011 р.

11 акт здачі - приймання послуг за
листопад 2011 р.

12 акт здачі - приймання послуг за
грудень 2011 р.

13 акт здачі - приймання послуг за січень
2012 р.

14 акт здачі - приймання послуг за лютий
2012 р.

15 акт здачі - приймання послуг за
березень 2012 р.

16 акт здачі - приймання послуг за
квітень 2012 р.

17 акт здачі - приймання послуг за
травень 2012 р.

18 акт здачі - приймання послуг за
червень 2012 р.

19 акт здачі - приймання послуг за
травень 2012 р.

20 акт здачі - приймання послуг за
червень 2012 р.,

а також опис вкладення про направлення
на адресу відповідача 05.03.2012 р. актів
здачі-приймання юридичних послуг за
січень, лютий 2013 р.

Тому, на думку позивача, виходячи із
приписів ст. 901 Цивільного кодексу
України, умов договору відповідачем в
порушення своїх зобов'язань, не
здійснювалася оплата наданих
юридичних послуг, що і змусило позивача
звернутися до суду за захистом прав із
позовною вимогою про стягнення
заборгованості за юридичні послуги за
жовтень 2010 р., листопад 2010 р. - квітень 2012
р., січень 2013 р. - березень 2013р.

Відповідач позовні вимоги не визнає в
повному обсязі, обґрунтовуючи це тим,
що з моменту укладення договору про
надання юридичних послуг (01.07.2007 р.)
оплата проводилася по факту надання
позивачем послуг, тобто після надання
юридичної послуги, підписувався акт
виконаних робіт та перерахувалися
кошти відповідно до умов договору,
тобто правові послуги, які надавалися
були належним чином сплачені, що
підтверджується випискою з рахунків
позивача.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом даного судового розгляду є
вимога Товариства з обмеженою
відповідальністю «Правове
партнерство» про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
«Охтирський м'ясокомбінат» 103 094 грн.
08 коп. боргу за договором про надання
юридичних послуг від 01.07.2007 р. за
жовтень 2010 р., листопад 2010 р. - квітень
21012 р., січень 2013 р. - березень 2013 р. Спір
між сторонами в даній справі
стосується виконання умов договору про
надання послуг, а отже до предмету
дослідження у даній справі входить
встановлення обставин щодо фактичного
надання позивачем юридичних послуг за
договором, аналіз документів, поданих
на підтвердження їх надання, виконання
відповідачем зобов'язань з прийняття і
оплати цих послуг.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем були надані послуги
відповідачу в період з жовтня 2010 р. по
липень 2011 р., що підтверджується
підписаними між сторонами актами
здачі-приймання послуг, а також за
період з серпня 2011 р. по листопад 2011 р.,
квітень 2012 р. що підтверджується
оплатою відповідача. Оскільки
додатковою угодою від 01.02.2009 р. до
Договору про надання юридичних послуг
сторони визначили плату за надання
послуг в розмірі 5000 грн. за місяць,
відповідачем за зазначений період
сплачено в повному обсязі
заборгованість з розрахунку 5 000 грн.
за жовтень 2010 р.- лютий 2011, квітень 2011 р.,
червень 2011- листопад 2011 р. та квітень 2012
р., що підтверджується виписками банку
по рахунку позивача ( а.с 126 - 138).

Однак, як вбачається з матеріалів
справи за березень 2011 р. та травень 2011 р.
між сторонами підписано акт
здачі-приймання послуг, однак доказів
сплати відповідачем надано не було, а
тому з останнього підлягає стягненню
заборгованість за визначений період.

Стосовно заборгованості за інші місяці
спірного періоду, то судом враховано,
що, позивачем не надано та, відповідно,
матеріали справи не містять жодних
доказів, котрі б підтверджували факт
надання позивачем відповідачеві
юридичних послуг упродовж спірного
періоду (грудень 2011 р. - березень 2012 р.,
січень 2013 - березень 2013 р.) за договором
№ДГ-3 від 01.07.2007 р.

Позивачем, незважаючи на вимоги суду,
не подано доказів вчинення дій по
виконанню умов договору щодо надання
відповідних юридичних послуг упродовж
спірного періоду з грудня 2011 р. по
березень 2012 р., з січня 2013 по березень 2013
р. за договором №ДГ-3 від 01.07.2007 р., а акти
виконаних робіт, які з точки зору
позивача є підписаними, не можуть
вважатися фактом підтвердження
належного надання послуг позивачем.

Зазначений факт встановлений в
Постанові Вищого господарського суду
України від 26.09.2013 року по справі №
920/251/13-г (а.с.100-104) між тіми ж сторонами, а
отже має приюдиційне значення і
відповідно до ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України не
потребує доказування та не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.
встановлено під час

Крім того, 13.02.2013 р. у зв'язку із
фактичним припиненням договірних
відносин із позивачем, відповідач
направив на його адресу для підписання
додаткову угоду до договору, згідно
якої строк дії договору закінчується
01.03.2013р.

При цьому, позивач у
відповіді на зазначений лист
відповідача 07.03.2013 р. повідомив
останнього про розірвання договору з
30.03.2013р. (а. с. 44-46).

Предметом спору у даній справі є
позовні вимоги про стягнення з
відповідача суми заборгованості за
договором про надання юридичних
послуг.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України та ст. 174 Господарського
кодексу України договір є підставою
для виникнення цивільних прав і
обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання є
правовідношенням, у якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь іншої сторони (кредитора) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші), чи
утриматися від виконання певних дій, а
інша сторона має право вимагати
виконання такого зобов'язання.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України, яка містить
аналогічні положення, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.
Цими ж статтями також, визначено, що
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом не допускається.

Аналіз положень договору
про надання юридичних послуг свідчить
про те, що за правовою природою це є
договір про надання послуг. Згідно ч. 1
ст. 901 Цивільного кодексу України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується
за завдання другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. У
частині 2 цієї ж статті також зазначено,
що її положення застосовуються до всіх
договорів про надання послуг, якщо це
не суперечить суті зобов'язання.

Договір про надання послуг
характеризується особливим об'єктом,
який, по-перше, має нематеріальний
характер, а по-друге, нероздільно
пов'язаний з особливістю
послугонадавача. Тобто, у зобов'язаннях
про надання послуг результат
діяльності виконавця немає
матеріального змісту, як це має місце
при виконанні роботи, а полягає в
самому процесі надання послуг.

Згідно договору про надання послуг
важливим є не сам результат, а дії які
до нього призвели. З урахуванням
наведених особливостей слід зазначити,
що ст. 177 Цивільного кодексу України
серед переліку об'єктів цивільних прав
розглядає послугу як самостійний
об'єкт, при цьому її характерною
особливістю, на відміну від
результатів робіт є те, що послуга
споживається замовником у процесі
вчинення певної дії або здійснення
певної діяльності виконавцем. Тобто
характерною ознакою послуги є
відсутність результату майнового
характеру, невіддільність від джерела
або від одержувача та синхронність
надання й одержання послуги.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України закріплено обов'язок
замовника оплатити надану йому послугу
у розмірі, у строки та у порядку, що
встановлені договором.

Згідно п. 2.1 договору (в редакції
додаткової угоди від 05.10.2007р.) сторони
погодили, що фактами виконання робіт за
договором є:

- перевіряти відповідність вимогам
законодавства всіх локальних актів,
які видаються органами (підрозділами)
замовника, надавати допомогу замовнику
з підготовки та коректного оформлення
зазначених актів;

- прийняття участі у підготовці та
укладанні різного роду договорів між
замовником з іншими особами, надавати
замовнику допомогу із організації
контролю за виконанням цих договорів
та іншими способами забезпечувати
належну договірну роботу замовника;

- представляти у встановленому порядку
інтереси замовника в державних та
недержавних органах, в тому числі в
органах внутрішніх справ, прокуратури,
слідчих органах, а також у всіх інших
органах при розгляді питань, що
стосуються фінансово-господарської
діяльності замовника;

- узагальнювати та аналізувати
результати розгляду судових й інших
справ за участю замовника, результати
розгляду претензій та практику
укладення та виконання договорів,
надавати замовнику пропозиції з
усунення виявлених недоліків;

- надавати усні консультації з питань,
що виникають у діяльності замовника.

Тобто з наведеного вбачається, що у
розумінні зазначених вище положень
спірного договору, акт виконаних робіт
не є фактом підтвердження належного
надання послуг позивачем, а нормами
чинного в Україні законодавства не
передбачено обов'язку сторін з
підписання акту виконаних робіт у
підтвердження факту надання послуг.

Суд вважає за доцільне зазначити, що
предметом спірного договору є надання
позивачем необхідних юридичних дій,
під якими розуміється певний акт
поведінки особи, її волевиявлення
відносно інших осіб, яке призводить до
безпосереднього або опосередкованого
виникнення юридичних фактів.

Таким чином, відповідно до правової
природи договору про надання послуг та
самих умов договору, обов'язок
відповідача щодо оплати вчинених
позивачем юридичних дій виникає тільки
за умови їх вчинення.

Враховуючи вищезазначене суд вважає
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача суми боргу в розмірі 10 000
грн. за березень 2011 р., травень 2011 р.
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, в задоволенні
стягнення іншої частини основного
боргу в сумі 93 094 грн. 00 коп. позивачу
слід відмовити за недоведеністю

В обґрунтування позовних вимог в
частині стягнення з відповідача 3%
річних та інфляційних витрат позивач
зазначає, що статтею 625 Цивільного
кодексу України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимоги
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлено договором,
або законом.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем надано розрахунки,
відповідно до яких відповідачу
нараховано 5 106 грн. 62 коп. - 3 % річних та
635 грн. 47 коп. інфляційних витрат

З огляду на викладене, враховуючи
встановлений судом факт неналежного
виконання відповідачем договірних
зобов'язань щодо повної та своєчасної
оплати за надані послуги лише за
березень 2011 р. та травень 2011р., позовні
вимоги щодо стягнення 3 % річних та
інфляційних втрат підлягають
частковому задоволенню шляхом
стягнення з відповідача 736 грн. 85 коп. - 3
% річних та 45 грн. 00 коп. інфляційних
втрат, в інший частині вимог суд
відмовляє за безпідставністю.

Відповідно до вимог ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір покладається на
відповідача пропорційно задоволеним
вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 177, 509, 526, 625, 901, 903 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 174, 193
Господарського кодексу України, ст. ст.
33, 35, 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариство «Охтирський м'ясокомбінат»
(вул. Грибоєдова, 27, м. Охтирка, Сумська
область, 42700, код 00444010) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія
«Правове партнерство» (вул.
Лабораторна, 11, м. Київ, 03150, код 35142219) 10 000
грн. 00 коп. основного боргу, 736 грн. 85
коп. 3% річних, 45 грн. 00 коп. - інфляційних
витрат, 215 грн. 50 коп. в рахунок
відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

3. В інший частині позовних вимог
відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 03.02.2014
р.

Суддя (підпис)
Ю.А. Джепа