КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р. Справа№ 910/20603/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Рєпіної Л.О.

Тищенко А.І.

за участю представників сторін

від позивача: Максименко М.І. -
представник за дов. б/н від 16.10.2013р.;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Дмитрасевич М.О. -
представник за дов. б/н від 05.02.2014р.,

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рембуд-2"

на рішення Господарського суду м.
Києва від 25.11.2013 року

у справі № 910/20603/13 (суддя: Бойко Р.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сервіс Солюшнз"

до Київської міської ради

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рембуд-2"

про визнання договору оренди землі
укладеним.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сервіс Солюшнз" (далі
- позивач) звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовом до Київської
міської ради (далі - відповідач 1) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рембуд-2" (далі -
відповідач 2) про визнання договору
оренди землі укладеним.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.11.2013р. у справі №910/20603/13
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сервіс Солюшнз"
задоволено повністю.

Визнано укладеним між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Сервіс
Солюшнз", Товариством з обмеженою
відповідальністю "Рембуд-2", Київською
міською радою, договір про внесення
змін до договору оренди земельної
ділянки від 06.12.2001 р., що укладений між
Київською міською радою та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Рембуд-2", який
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрований в
реєстрі за № 3050 та зареєстрований
Київським міським управлінням
земельних ресурсів у книзі записів
державної реєстрації договорів 24.01.2002р.
за № 62-6-00029 в такій редакції:

"ДОГОВІР

про внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 6 грудня 2001 року

Місто Київ

Київська міська рада (м. Київ, вул.
Хрещатик, 36) - далі у тексті -
"Орендодавець", з однієї сторони, та
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рембуд-2"
(ідентифікаційний код 21560447) - далі у
тексті - "Орендар-1", Товариство з
обмеженою відповідальністю "Сервіс
Солюшнз" (ідентифікаційний код 31648153) -
далі у тексті - "Орендар-2", (Орендар-1 та
Орендар-2 далі у тексті разом - "Орендар")
- з другої сторони, надалі разом
іменовані - "Сторони", враховуючи те:

(і) що Орендодавець на підставі рішення
Київської міської ради від 05.07.2001 р.
№380/1356 за договором оренди земельної
ділянки від 06.12.2001 р., посвідченим
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованим в реєстрі за № 3050 та
зареєстрованим Київським міським
управлінням земельних ресурсів (запис
від 24.01.2002 р. № 62-6-00029 у книзі записів
державної реєстрації договорів) (далі у
тексті також - "Договір оренди від 06.12.2001
р.") передав, а Орендар-1 прийняв в оренду
на 25 років земельну ділянку
кадастровий номер 80 000 000 00:62:072:0001,
місце розташування якої вул.
Мурманська, 3 у Деснянському районі м.
Києва, площею 0,6803 га для будівництва та
експлуатації виробничо-будівельної
бази, а також те,

(іі) що 20.09.2012 р. було зареєстровано
право власності Орендаря-2 на частину
будівлі, яка розташована на
вищевказаній земельній ділянці,

уклали цей договір про внесення змін до
Договору оренди від 06.12.2001 р. про
наступне:

1. Керуючись ч.ч. 2, 4 ст. 120
Земельного кодексу України та ст. 377
Цивільного кодексу України Сторони
домовились внести зміни до Договору
оренди від 06.12.2001 р. шляхом викладення
Договору оренди від 06.12.2001 р. у
наступній редакції:

" 1. Орендодавець передає, а Товариство з
обмеженою відповідальністю "Рембуд-2"
(ідентифікаційний код 21560447) - далі у
тексті - "Орендар-1" і Товариство з
обмеженою відповідальністю "Сервіс
Солюшнз" (ідентифікаційний код 31648153) -
далі у тексті - "Орендар-2" (Орендар-1 та
Орендар-2 далі у тексті разом - "Орендар")
приймають в оренду на 25 (двадцять п'ять)
років земельну ділянку кадастровий
номер 80 000 000 00:62:072:0001, місце
розташування якої вул. Мурманська, 3
(три) у Деснянському районі м. Києва,
розміром 0,6803 (нуль цілих шість тисяч
вісімсот три десятитисячних) га для
будівництва та експлуатації
виробничо-будівельної бази у межах, які
перенесені в натуру (на місцевість) і
зазначені на плані, що є невід'ємною
частиною цього договору.

Частка Орендаря-1 у праві оренди
земельної ділянки складає 66,83
(шістдесят шість цілих вісімдесят три
сотих відсотка) %.

Частка Орендаря-2 у праві оренди
земельної ділянки складає 33,17 (тридцять
три цілих сімнадцять сотих відсотка) %.

2. Орендна плата:

2.1. За оренду земельної ділянки Орендар
сплачує Орендодавцеві орендну плату у
грошовій формі незалежно від
результатів своєї діяльності. Орендна
плата сплачується Орендарем-1 і
Орендарем-2 пропорційно їх часткам у
праві оренди земельної ділянки.

2.2. Річна орендна плата за земельну
ділянку встановлюється у розмірі 3
(трьох відсотків) % від її нормативної
грошової оцінки. Орендна плата
підлягає індексації.

2.3. Розмір орендної плати може
змінюватися за згодою сторін (шляхом
внесення змін до цього договору), за
винятком випадку, передбаченого
пунктом п'ятим цього договору.
Пропозиції про перегляд розміру
орендної плати надсилаються не частіше
ніж один раз на квартал і розглядаються
відповідно до законодавства.
Відсутність відповіді на таку
пропозицію не означає її погодження.

2.4. Зміна грошової оцінки земельної
ділянки та її індексація проводяться
без внесення змін та доповнень до цього
договору у порядку та у випадках,
передбачених законодавством України.

2.5. Орендна плата вноситься Орендарем
щомісячно до п'ятнадцятого числа
наступного місяця за звітним на
рахунок № 0004, код 13050200, в ГУ ДКСУ у
м. Києві, МФО 820019, отримувач: УДКСУ у
Деснянському районі ГУ ДКСУ у м. Києві,
ідентифікаційний код 37984978. Зміна
отримувача орендної плати та його
банківських реквізитів може
здійснюватися Орендодавцем у
односторонньому порядку і не потребує
внесення змін до цього договору.
Орендар зобов'язується уточнювати
платіжні реквізити і назву отримувача
орендної плати.

3. Згідно з витягом з технічної
документації № Ю-34382/2012 від 20.01.2012 р. №
2 нормативно грошова оцінка земельної
ділянки становить 10 104 295,17 (десять
мільйонів сто чотири тисячі двісті
дев'яносто п'ять гривень сімнадцять
копійок) грн.

4. Обмеження у використанні земельної
ділянки: Орендар зобов'язаний
забезпечити вільний доступ для
прокладання нових, ремонту та
експлуатації існуючих інженерних
мереж і споруд, що знаходяться в межах
земельної ділянки. Обтяження щодо
земельної ділянки відсутні.

5. Орендодавець має право:

- у односторонньому порядку (шляхом
надсилання Орендареві повідомлення
через податкові органи або через інший
уповноважений на це орган) збільшити
розмір орендної плати у випадку, коли
внаслідок змін у законодавстві орендна
плата стане меншою від розміру,
встановленого Податковим кодексом
України.

6. Орендодавець зобов'язаний:

- не вчиняти дій, які перешкоджали б
Орендареві користуватися орендованою
земельною ділянкою.

7. Умови використання земельної
ділянки та збереження її якості (стану):

7.1. Орендар має право:

- приступити до використання земельної
ділянки відповідно до її цільового
призначення після набрання чинності
цим договором;

- переважного придбання у власність
земельної ділянки, а також переважне
право перед іншими особами на
поновлення договору оренди земельної
ділянки;

- за згодою Орендодавця у порядку,
передбаченому законодавством України,
зводити будівлі і споруди без зміни
цільового призначення земельної
ділянки;

- вимагати відповідного зменшення
орендної плати у випадках, якщо стан
земельної ділянки погіршився не
внаслідок дій чи бездіяльності
Орендаря;

- за згодою Орендодавця у порядку,
передбаченому законодавством України,
передавати у суборенду земельну
ділянку або її частину іншій особі.

7.2. Орендар зобов'язаний:

- використовувати земельну ділянку
відповідно до її цільового
призначення;

- своєчасно вносити орендну плату;

- додержуватись екологічної безпеки
землекористування, містобудівної та
іншої обов'язкової у відповідності із
законодавством України документації
щодо користування земельною ділянкою;

- забезпечити охорону та збереження
якості землі відповідно до вимог
законодавства України;

- забезпечити вільний доступ до
земельної ділянки представників
органів державного влади та місцевого
самоврядування у випадках, коли це
передбачено законодавством України;

- відшкодувати Орендодавцю шкоду,
заподіяну внаслідок винних діянь
Орендаря, які призвели до погіршення
якості земельної ділянки;

- повернути земельну ділянку
Орендодавцю в стані, придатному для її
подальшого використання після
припинення або розірвання цього
договору;

- у відповідності із Податковим
кодексом України обчислювати і
сплачувати оренду плату;

- у відповідності із законодавством
України вирішувати питання пайової
участі у розвитку інфраструктури
населеного пункту.

8. Умови повернення земельної ділянки:

- повернення земельної ділянки
Орендодавцю здійснюється у порядку,
встановленому законодавством України;

- після припинення дії цього Договору
Орендар зобов'язаний повернути
Орендодавцеві земельну ділянку у
стані, не гіршому порівняно з тим, у
якому він її одержав в оренду.

9. Сторони також мають інші права та
несуть обов'язки, визначені
законодавством України.

10. У випадку неналежного виконання
стороною зобов'язань за цим договором
інша сторона має право на
відшкодування збитків відповідно до
законодавства України.

11. Відповідальність сторін:

- за порушення умов договору або умов
використання земельної ділянки
сторони несуть відповідальність
встановлену законодавством України;

- за несвоєчасну сплату орендної плати
Орендар сплачує Орендодавцю пеню із
розрахунку 120 (сто двадцять) відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, за кожний календарний
день прострочення у її сплаті.

12. Ризик випадкового пошкодження
або знищення земельної ділянки або її
частини несе Орендар.

13. Дія цього договору
припиняється у випадках:

- закінчення терміну, на який укладено
цей договір;

- одержання Орендарем земельної
ділянки у власність;

- дострокового розірвання цього
договору за згодою сторін;

- ліквідації юридичної особи Орендаря;

- дострокового розірвання цього
договору за рішенням суду у випадках
передбачених законодавством України.

14. Цей договір набирає чинності з
дати його державної реєстрації у
Київській міській державній
адміністрації. Право оренди земельної
ділянки виникає з моменту державної
реєстрації.

15. Перехід права власності на
земельну ділянку до третьої особи не є
підставою для зміни умов або
розірвання цього договору.

16. Право на оренду земельної
ділянки не може бути відчужено її
Орендарем іншим особам, внесено до
статутного капіталу, передано у
заставу.

16. Усі спори, що виникають з цього
договору вирішуються у порядку
передбаченому законодавством України.

17. Відносини сторін, не
врегульовані цим договором,
регламентуються законодавством
України.".

2. Цей договір про внесення змін до
Договору оренди від 06.12.2001 р. набирає
чинності з дня набрання законної сили
рішенням суду.

3. Земельна ділянка є переданою
Орендодавцем Орендарю-1 і Орендарю-2 у
момент укладення цього договору за
актом прийому-передачі, який є
невід'ємною частиною цього договору, а
саме:

АКТ

прийому-передачі

до договору оренди земельної ділянки
від 6 грудня 2001 року зі змінами,
внесеними договором про внесення змін
до договору оренди земельної ділянки
від 6 грудня 2001 року

м. Київ

1. У відповідності із п. 6 Договору
оренди Орендодавець передав, а
Орендар-1 і Орендар-2 прийняли в оренду
земельну ділянку кадастровий номер
:62:072:0001, місце розташування якої
вул. Мурманська, 3 (три) у Деснянському
районі м. Києва, розміром 0,6803 (нуль
цілих шість тисяч вісімсот три
десятитисячних) га для будівництва та
експлуатації виробничо-будівельної
бази.

2. Акт прийому-передачі до договору
оренди земельної ділянки від 6 грудня
2001 року зі змінами, внесеними договором
про внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 6 грудня 2001 року
складений українською мовою у трьох
оригінальних примірниках, кожен з яких
має однакову юридичну силу, по одному
для кожної зі Сторін.

Стягнуто з Київської міської ради на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сервіс Солюшнз"
судовий збір у розмірі 573,50 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рембуд-2" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сервіс Солюшнз"
судовий збір у розмірі 573,50 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рембуд-2" звернулося
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить Київський
апеляційний господарський суд
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 25.11.2013р. у справі
№910/20603/13 та прийняти нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити
повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
Господарський суд міста Києва неповно
з'ясував обставини справи, визнав
обставини встановленими, які є
недоведеними і мають значення для
справи, неправильно застосував норми
процесуального права.

Крім того, апеляційна скарга
мотивована тим, що позивач в позовній
заяві не у відповідності до
законодавства визначив спосіб захисту,
що призвело до прийняття судом першої
інстанції неправомірного рішення

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013р. у
справі №910/20603/13, скарга прийнята до
розгляду та порушено апеляційне
провадження.

Представник відповідача 1 в засідання
Київського апеляційного
господарського суду 05.02.2014р. не
з'явився, був належним чином
повідомлений про місце та час розгляду
апеляційної скарги, що підтверджується
відміткою відділу діловодства на
зворотному боці ухвали Київського
апеляційного господарського суду від
19.12.2013р.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено
до вимог Інструкції з діловодства в
господарських судах України, є
підтвердженням належного надсилання
копій процесуального документа
сторонам та іншим учасникам судового
процесу (Інформаційний лист Вищого
господарського суду України від
13.08.2008р. № 01-8/482 «Про деякі питання
застосування норм господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у першому
півріччі 2008 року»).

Крім того, враховуючи, що судом явка
уповноважених представників сторін в
судове засідання обов'язковою не
визнавалася, відповідач 1 не
скористався належними йому
процесуальними правами приймати
участь в судовому засіданні 05.02.2014р.,
Київський апеляційний господарський
суд дійшов висновку про можливість
розгляду справи у відсутності
представника відповідача 1 за наявними
в ній матеріалами на підставі ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
Київський апеляційний господарський
суд вважає, що рішення Господарського
суду міста Києва від 25.11.2013р. підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рембуд-2" - без
задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи 06.12.2001 р. між
Київською міською радою (орендодавець)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Рембуд-2" (орендар)
було укладено договір оренди земельної
ділянки (надалі - Договір), за умовами п.
1.1 якого орендодавець на підставі
рішення Київради від 05.07.2001 р. за № 380/1356
передає, а орендар приймає в оренду на 25
років земельну ділянку, місце
розташування якої вул. Мурманська, 3 у
Деснянському районі м. Києва, розміром
0,6803 га для будівництва та експлуатації
виробничо-будівельної бази у межах, які
перенесені в натуру (на місцевість) і
зазначені на плані, що є невід'ємною
частиною цього договору.

10.04.2009 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Рембуд-2" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сервіс Солюшнз"
укладено договір на пайову участь у
будівництві (надалі - Договір на пайову
участь), згідно з п. 3.1 якого відповідач
у пайове будівництво нежитлового
приміщення, яке споруджується за
адресою: місто Київ, вул. Мурманська, 3,
шляхом фінансування позивачем частини
цього будівництва. Відповідач
забезпечує виконання будівельних
робіт згідно з проектною документацією
та частково фінансує таке будівництво
відповідно до домовленості Сторін.

Відповідно до ст. 3 укладеного між
сторонами Договору на пайову участь
позивач зобов'язався здійснити
інвестування коштів у будівництво
нежитлового будинку, а відповідач -
зобов'язався за згодою та відповідним
дорученням позивача забезпечити
виконання будівельних робіт згідно з
проектною документацією, а також
часткове фінансування цього
будівництва відповідно до
домовленості сторін, та після
закінчення будівництва і здачі будівлі
в експлуатацію протягом 10 днів
передати позивачу за актом
прийому-передачі приміщення.

23.09.2010 відповідач за актом
прийому-передачі передав позивачу
приміщення об'єкт 2 загальною площею
1402,7 кв.м. (1-й поверх - 758,5кв.м., 2-й поверх -
644,2 кв.м.), а також частина об'єкту 3 та
об'єкту 4 на умовах спільної часткової
власності.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 12.01.2011 р. у справі № 32/647 на
підставі Договору про пайову участь у
будівництві:

- визнано право власності відповідача-2
та виділені в натурі приміщення
загальною площею 1296,9 кв.м. (група
приміщень 1 загальною площею 560,5 кв.м.;
група приміщень 5 загальною площею 736,4
кв.м.) за адресою: м. Київ, вул.
Мурманська, будинок 3 (літ. "Б");

- визнано право власності позивача та
виділені в натурі приміщення загальною
площею 1 402,7 кв.м. (група приміщень 3
загальною площею 758,5 кв.м.; група
приміщень 6 загальною площею 644,2 кв.м.)
за адресою: м. Київ, вул. Мурманська,
будинок 3 (літ. "Б");

- визнано право спільної часткової
власності з розділом часток для
відповідача-2 0,99 частини та Позивача 0,01
частини приміщень: на першому поверсі
групи приміщень 2 площею 12,3 кв.м.;
надбудови групи приміщень 7 площею 44,4
кв.м.; групи приміщень 4 та антресолі
площею 86,2 кв.м.; сходи площею 43,3 кв.м.; І
хол площею 26,6 кв.м.; коридор площею 9,6
кв.м.

20.09.2012 р. Комунальним підприємством
"Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна"
за позивачем на підставі рішення
господарського суду міста Києва від
12.01.2011 р. у справі № 32/647 було
зареєстровано право власності на
відповідне нерухоме майно, про що
свідчить наявний в матеріалах справи
Витяг про державну реєстрацію прав №
35568786 від 20.09.2012 р.

Тобто, як правильно встановлено судом
першої інстанції, матеріалами справи
підтверджується виникнення у позивача
права власності на частину приміщень
об'єкту загальною площею 1 402,7 кв.м, а
також право спільної часткової
власності (частка 0,01) на частину
приміщень об'єкту загальною площею 222,4
кв.м.

При цьому, на земельній ділянці за
адресою: вул. Мурманська, 3 у
Деснянському районі м. Києва, крім
вищезгаданої, знаходиться ще одна
будівля - адміністративно-побутовий
корпус виробничо-будівельної бази
площею 1313 кв.м., адреса: м. Київ, вул.
Мурманська № 3 (літ. "А"), який належить
відповідачу-2 на праві власності, що
підтверджується Свідоцтвом про право
власності від 17.06.2008 р., виданим на
підставі Наказу Головного управління
комунальної власності м. Києва від
17.06.2008 р. №845-В.

З огляду на викладене, Київський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що позивачу належить 33,17%
приміщень Виробничо-будівельної бази,
розташованої на спірній земельній
ділянці.

12.09.2013 р. позивач звернувся до
відповідача-1 та відповідача-2 з листами
з проханням оформити право оренди
позивача на земельну ділянку шляхом
укладання договору про внесення змін
до Договору оренди на умовах,
передбачених у проекті договору, що був
доданий до листів.

Проте, відповідач 1 у своїй відповіді
вказав на неможливість укладення
договору оренди без отримання дозволу
Київської міської ради на розроблення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж відповідної
земельної ділянки.

Відповідачем 2 відповіді на пропозицію
надано не було.

Так, позовні вимоги були мотивовані
наявністю підстав для визнання
укладеним договору про внесення змін
до договору оренди земельної ділянки
від 06.12.2001 р. у зв'язку з визнанням за
позивачем права власності на частину
об'єкта нерухомого майна,
розташованого на відповідній
земельній ділянці.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського
кодексу України укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Згідно п. 1 ст. 283 Господарського кодексу
України за договором оренди одна
сторона (орендодавець) передає другій
стороні (орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірна земельна ділянка перебувала у
користуванні відповідача-2 на підставі
Договору оренди земельної ділянки від
06.12.2001 р.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 120 Земельного кодексу
України якщо жилий будинок, будівля або
споруда розміщені на земельній
ділянці, що перебуває у користуванні,
то в разі набуття права власності на ці
об'єкти до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача. У разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності жилого будинку,
будівлі або споруди.

Відповідно до п. 2.12 постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 17.05.2011. "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" зазначено, що
відповідно до частини другої статті 120
ЗК України у разі набуття права
власності на житловий будинок (будівлю,
споруду), що знаходяться на земельній
ділянці, наданій у користування, до
набувача переходить право
користування відповідною земельною
ділянкою в тому ж обсязі, що був у
попереднього землекористувача. Отже,
якщо попередній власник житлового
будинку (будівлі, споруди) користувався
земельною ділянкою, на якій розміщено
відповідне нерухоме майно на підставі
договору оренди, новий власник може
вимагати переоформлення права
користування земельною ділянкою на
своє ім'я шляхом укладення договору
оренди. Він за необхідності може
звернутися до господарського суду
також з позовом про визнання за ним
права користування земельною ділянкою
(п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу
України).

Таким чином, приписи земельного
законодавства не передбачають
автоматичного переходу земельної
ділянки, наданої продавцю нерухомості
до її нового власника, новий власник
набуває лише права користування
землею, яке необхідно оформити у
встановленому земельним
законодавством порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірна земельна ділянка є об'єктом
права комунальної власності
територіальної громади міста Києва.

Частинами 1, 2 ст. 124 Земельного кодексу
України передбачено, що передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки.

Тобто, необхідною умовою укладення
договору оренди земельної ділянки, яка
перебуває у державній або в
комунальній власності, є наявність
рішення відповідного органу про
надання земельної ділянки.

В той же час, як зазначено в п. 2.16
постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
17.05.2011 р. "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" зобов'язання
відповідного органу в судовому порядку
укласти такий договір за відсутності
зазначеного рішення є неможливим (крім
випадку, передбаченого статтею 120 ЗК
України та статтею 377 ЦК України).

Отже, у разі набуття особою права
користування земельною ділянкою в
порядку ст. 120 Земельного кодексу
України внаслідок набуття права
власності на об'єкт нерухомості (або
його частину) для зобов'язання судом
компетентного органу укласти договір
оренди такої земельної ділянки (її
частини) наявність рішення про надання
земельної ділянки у користування не
вимагається.

При цьому, Київський апеляційний
господарський суд не приймає як
належне посилання скаржника на
положення ч. 6 ст. 120 Земельного кодексу
України, як на підставу скасування
рішення суду першої інстанції,
оскільки за її змістом істотною умовою
договору, який передбачає набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду, є кадастровий
номер земельної ділянки, право на яку
переходить у зв'язку з набуттям права
власності на ці об'єкти, а земельна
ділянка розміром 0,6803 га була надана
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Рембуд-2" для
будівництва та експлуатації всієї
виробничо-будівельної бази, а
Договором про пайову участь у
будівництві та рішенням
господарського суду міста Києва, яким
визнано право власності кожної із
сторін на приміщення літери "Б", не
визначено частини земельної ділянки,
яка знаходиться ні під цим будинком, ні
під частиною будинку, право власності
на яку набув позивач, ця частина не
виділена в окрему земельну ділянку і їй
не присвоювався окремий кадастровий
номер, укладення договору оренди в
редакції, запропонованій позивачем, є
неможливим, з огляду на наступне.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 12.01.2011р. у справі № 32/647
визнано за Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сервіс Солюшнз"
право власності на приміщення,
розташовані на першому поверсі по
групі приміщень 3 та на другому поверсі
по групі приміщень 6 будівлі Літери "Б".
Крім того, на ряд приміщень будівлі
Літери "Б" за сторонами визнано право
спільної часткової власності.

Тобто, право власності (чи спільної
часткової власності) на яку визнано за
кожною із сторін, однак встановити яка
саме частина приміщення, що належить
позивачу, відповідає конкретній
земельній ділянці, не є можливим.

З огляду на викладене, Київський
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що оскільки на підставі
положень ст. 120 Земельного кодексу
України позивач набув право
користування земельною ділянкою за
адресою, вул. Мурманська, 3, у
Деснянському районі м. Києва
(кадастровий номер 80 000 000 00:62:072:0001),
площею, пропорційною до частки у праві
власності на будівлю, а визначення меж
відповідної земельної ділянки є
неможливим, в тому числі з огляду на
розташування приміщень як на першому,
так і на другому поверхах будівлі,
вимоги позивача про визнання укладеним
договору про внесення змін до договору
оренди земельної ділянки від 06.12.2001 р.,
що укладений між Київською міською
радою та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Рембуд-2", є
обґрунтованими.

При цьому, Київський апеляційний
господарський суд відзначає, що
запропонована позивачем редакція
Договору, містить деякі відмінності
від первісної редакції Договору,
пов'язані не лише зі зміною власника
майна. Так, позивачем по-іншому
сформульовані положення п.п. 2.2, 5, 7.2
Договору (щодо обов'язку сплачувати
орендну плату в порядку та розмірах,
передбачених Податковим кодексом
України, а також встановлено інший
розмір орендної плати), п. 2.5 (змінено
реквізити для сплати орендної плати), п.
3 (зазначено інший розмір нормативної
грошової оцінки земельної ділянки), п.
7.1 (закріплено умову щодо переважного
права орендаря на поновлення договору
оренди) п. 13 (зменшено перелік підстав
припинення Договору), п. 16 (зазначено
про неможливість відчуження орендарем
права оренди земельної ділянки іншим
особам).

Так, на момент укладення відповідачами
Договору оренди розміри та порядок
плати за використання земельних
ресурсів, а також напрями використання
коштів, що надійшли від плати за землю,
відповідальність платників та
контроль за правильністю обчислення і
справляння земельного податку
регулювались Законом України "Про
плату за землю", статтею 2 якого було
встановлено, що плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель.

З 01.01.2011 р. набрав чинності Податковий
кодекс України, положеннями якого
передбачено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Платником орендної
плати є орендар земельної ділянки.
Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду. Розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом (ст. 288 Податкового кодексу
України).

Відповідно до ст. 289 Податкового
кодексу України для визначення розміру
податку та орендної плати
використовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок, а відповідно
до ст. 274 ставка податку за земельні
ділянки, нормативну грошову оцінку
яких проведено, встановлюється у
розмірі 1 відсотка від їх нормативної
грошової оцінки, за винятком земельних
ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276
цього Кодексу.

З огляду на викладене, Київський
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що станом на час розгляду
справи в суді першої інстанції розмір
орендної плати за користування
земельною ділянкою, що є об'єктом
спірного Договору, не може бути меншим 3
відсотків від її нормативної грошової
оцінки (розмір якої наразі становить
10104295,17 грн. згідно витягу з технічної
документації № Ю-34382/2012).

Стосовно переважного права орендаря на
поновлення дії Договору, то у
відповідності до ст. 33 Закону України
"Про оренду землі" по закінченню строку,
на який було укладено договір оренди
землі, орендар, який належно виконував
обов'язки за умовами договору, має
переважне право перед іншими особами
на укладення договору оренди землі на
новий строк (поновлення договору
оренди землі).

Відповідно до ст. 8-1 Закону України "Про
оренду землі" право на оренду земельної
ділянки державної або комунальної
власності не може бути відчужено її
орендарем іншим особам, внесено до
статутного капіталу, передано у
заставу, крім передбачених частиною
другою цієї статті випадків.

Крім того, Київський апеляційний
господарський суд не приймає як
належне твердження скаржника, що
позивач в позовній заяві не у
відповідності до законодавства
визначив спосіб захисту, що призвело до
прийняття судом першої інстанції
неправомірного рішення, з огляду на
наступне.

Так, відповідно до листа Верховного
суду України «Висновки Верховного суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355
Цивільного кодексу України, за ІІ
півріччя 2012р.» від 01.03.2013р., якщо
свобода договору обмежується
випадками, коли відповідний договір
має бути укладеним на умовах,
передбачених нормативним актом, що
містить відповідний обов'язок, сторона
договору вправі звернутися до суду за
захистом свого права, яке підлягає
захисту на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16
Цивільного кодексу України шляхом
визнання договору укладеним.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного
кодексу України способом захисту
цивільних прав та інтересів є визнання
права. Вказаний спосіб захисту прав
застосовується не лише до захисту прав
учасників договорів про надання
послуг.

Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу
України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ
№ 7 при розгляді справ за позовами до
органів виконавчої влади чи органів
місцевого самоврядування суд вирішує
ці питання по суті, якщо це відповідає
закону.

Так, абзац 1 п. 2.12 Постанови Пленуму ВГСУ
№6 Пленум ВГСУ відзначає, що відповідно
до частини другої статті 120 Земельного
кодексу України у разі набуття права
власності на житловий будинок (будівлю,
споруду), що знаходяться на земельній
ділянці, наданій у користування, до
набувача переходить право
користування відповідною земельною
ділянкою в тому ж обсязі, що був у
попереднього землекористувача. Отже,
якщо попередній власник житлового
будинку (будівлі, споруди) користувався
земельною ділянкою, на якій розміщено
відповідне нерухоме майно на підставі
договору оренди, новий власник може
вимагати переоформлення права
користування земельною ділянкою на
своє ім'я шляхом укладення договору
оренди. Він за необхідності може
звернутися до господарського суду
також з позовом про визнання за ним
права користування земельною ділянкою
(п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу
України).

Тобто, як правильно зазначає позивач
обраний останнім спосіб захисту права
на оренду Земельної ділянки відповідає
положенням чинного законодавства
України.

Приймаючи до уваги викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги в повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
місцевим господарським судом повно і
всебічно з'ясовані всі обставини
справи та надано їм належну правову
оцінку, рішення суду першої інстанції
відповідає законодавству та
матеріалам справи.

Доводи апелянта щодо неправильного
застосування норм процесуального
права не знайшли свого підтвердження.

На підставі наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про те, що прийняте
господарським судом рішення
відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
вимогам щодо законності та
обґрунтованості, підстав для
скасування рішення, в тому числі, з
мотивів, наведених в апеляційній
скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення
Господарського суду міста Києва від
25.11.2013р. у справі №910/20603/13 підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рембуд-2" -
задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рембуд-2"
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 25.11.2013р. у справі №910/20603/13 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/20603/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
В.В. Сулім

Судді
Л.О. Рєпіна

А.І. Тищенко