м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного підприємства
"Торговий дім "Еластик"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю"Осьминог"
про стягнення 197 219,71 грн.
За зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю"Осьминог"
до Приватного підприємства "Торговий
про визнання договору оренди недійсним
Головуючий суддя: Ярмак О.М.
Судді: Ващенко Т.М.
Від позивача: Гриценко О.В. за дов.,
Гладишко Ю.П.- ліквідатор
Від відповідача: Ляшенко К.М. - директор
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Пред'явлені вимоги про стягнення 173 160,00
грн. основного боргу - заборгованості
по сплаті орендної плати з вересня 2010
р. по серпень 2013 р. за договором оренди
від 01.09.2010р., 3673,80 грн. інфляційних втрат,
8211,80 грн. річних, 12 174,11 грн. пені.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач не виконав свого обов'язку
щодо оплати орендної плати за
користування орендованим приміщенням
та інших платежів (вартість телефонних
переговорів та Інтернет послуг) станом
на 30 серпня 2013 року за договором оренди
Відповідач позов не визнає, у відзиві
на позовну заяву вказує, що Ляшенко К.М.
не будучи генеральним директором ТОВ
«Осьминог» підписав договір від
01.09.2010р., який сторонами не виконувався,
ТОВ «Осьминог» не розміщувало офіс у
приміщенні площею 26 кв. м за адресою м.
Київ, пр. Правди, 62, не сплачувало жодних
орендних платежів по цьому договору,
рахунки на оплату по договору не
03.10.2013 відповідач подав зустрічний
позов, в якому просить визнати договір
оренди б/н від 01.09.2010р., укладений між
ТОВ "Осьминог" та ПП "Торговий дім
"Еластик" недійсним.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 07.10.13 зустрічний позов
прийнятий для спільного розгляду з
Зустрічний позов мотивований тим, що
Ляшенко Костянтин Миколайович, не
будучи на момент укладення договору
генеральним директором ТОВ «Осьминог»,
не маючи відповідного доручення від
товариства, а лише будучи одним з
засновників цього товариства,
звернувся до директора ПП «Торговий
дім «Еластік» Сальви Жанни Василівни з
пропозицією підписати договір оренди
та акт передачі будь-якого приміщення в
офісному центрі, що належить ТОВ «ТД
«Еластік», та знаходиться за адресою
м.Київ, пр. Правди,62. Дані документи
потрібні були для проведення
перереєстрації товариства.
Відсутність повноважень у Ляшенка К.М.
на підписання вказаного договору
підтверджується протоколами зборів
учасників ТОВ «Осьминог» №3 від 24.09.2007р.
та №4 від 16.09.2010р. У подальшому
підписаний договір оренди не
виконувався, не мав на меті створення
жодних юридичних наслідків і на
підставі п.2 ст.203 та ст.215 та пі ст.236 ЦК
України відповідач просить визнати
договір недійсним з моменту
Позивач проти зустрічного позову
заперечує, у відзиві на зустрічну
позовну заяву вказує, що відповідачем
пропущений строк позовної давності для
визнання оскаржуваного договору
оренди недійсним, факт користування
орендованим приміщенням відповідачем
підтверджується підписаним Актом
прийому-передачі приміщення від 01
вересня 2010р. до договору оренди,
зазначає, що приблизно з вересня 2010р. по
березень 2012р. відповідачем
здійснювалась оплата телефонних
переговорів шляхом передання готівки
директору ПП «Торговий дім «Еластік»
Сальві Ж.В., двічі в день здійснювались
відповідні підписи особисто Ляшенком
К.М. та його працівником Литвиненком В.
в «Журналі №62 прийому та здачі під
охорону режимних приміщень за 2011р.»за
період (приблизно) з лютого 2011р. по
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.11.2013р.призначено
колегіальний розгляд справи.
За розпорядженням Голови
Господарського суду міста Києва від
21.11.2013р. визначено колегію суддів для
Головуючий суддя: Ярмак О.М., суддя
Ващенко Т.М., суддя Грєхова О.А.
Ухвалою від 21.11.2013р. справу призначено
до розгляду на 19.12.2013р.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 19.12.2013р. розгляд справи за
клопотанням позивача було відкладено
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд встановив:
01.09.2010р. між відповідачем - ТОВ
«Осьминог» (орендар) та позивачем - ПП
«ТД «Еластик» (орендодавець), укладений
договір оренди, згідно п. 1.1. якого
орендодавець надає приміщення під офіс
- загальною площею 26 кв.м, яке
розташоване за адресою: м. Київ, просп.
Правди, 62, а орендар приймає його в
тимчасове користування, на строк
передбачений даним договором.
Пунктом 3.1. договору оренди
передбачено, що строк оренди
приміщення: одинадцять місяців з дати
підписання договору, сторони можуть
продовжити строк оренди приміщення
шляхом укладення додаткової угоди до
В преамбулі договору зазначено, що він
укладений зі сторони відповідача -ТОВ
«Осьминог» в особі директора Ляшенка
Костянтина Миколайовича, а зі сторони
позивача - в особі директора Сальва
01.09.2010р. вказаними особами підписаний
Акт прийому-передачі приміщення до
договору оренди від 01.09.2010р.
Згідно з п. 4.1. договору розмір орендної
плати в місяць по даному договору
складає 4680грн., в тому числі ПДВ,
комунальні послуги (освітлення,
опалення, водопостачання). Вартість
телефонних переговорів та Інтернет
послуги сплачуються орендарем окремо.
Розмір орендної плати переглядається з
урахуванням індексу інфляції.
Пунктами 4.2. та 4.3. договору встановлено,
що орендар сплачує орендодавцю
передплату за перший та останній
місяць в сумі 9360,00 грн. Орендна плата
сплачується орендарем в
безготівковому порядку на
розрахунковий рахунок орендодавця на
підставі рахунку - фактури орендодавця
протягом перших 5 (п'яти) днів.
В позовній заяві позивач стверджує, що
рахунки за оренду приміщення позивачем
виставлялись відповідачу за кожний
наступний календарний місяць шляхом
вручення представнику орендаря після
10 числа кожного поточного місяця
нарочно, а враховуючи п. 4.3. договору,
відповідач повинен був сплачувати
орендну плату не пізніше 05 числа
поточного місяця. Відповідач свого
обов'язку щодо оплати орендної плати та
інших платежів не виконав, внаслідок
чого у нього станом на 30 серпня 2013 року
утворилась стійка заборгованість
перед позивачем у розмірі 173160 грн. за 36
місяців користування орендованим
Позивач звернувся з позовом про
стягнення з відповідача 173160 грн.
основного боргу, 3673,80 грн. інфляційних
втрат, 8211,80 грн. річних, 12 174,11 грн. пені
за прострочення оплати.
Згідно вимог статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень
Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Позивач не довів суду та не надав
належних доказів, які б підтверджували
факт користування відповідачем
орендованим приміщенням.
В якості доказів підстав оплати за
користування приміщенням з вересня 2010
року по серпень 2013р. включно позивачем
надано рахунки - фактури за оренду
приміщення за період з 09.08.2010р. по
08.07.2013р., прибуткові касові ордери про
оплату витрат зв'язку за травень -
грудень 2011 року, за січень - вересень 2012
року, балансову довідку від 07 листопада
2013 р., оборотно - сальдову відомість за
06.11.13, копії «Журналу №62 прийому та
здачі під охорону режимних приміщень
за 2011р.», наказ № 4/10 та акт прийому -
передачі приміщення від 19 вересня 2013р.
Надані документи не є належними
доказами в розумінні ст. 34 ГПК України,
оскільки складені позивачем в
односторонньому порядку.
Рахунки - фактури за період з 09.08.2010р. по
08.07.2013р. не місять посилань на договір, в
рахунках - фактурах за 2013 рік та за
грудень 2012 року не вказано, що
одержувачем (платником) є ТОВ
«Осьминог», вони оформлені на
«товариство з обмеженою
відповідальністю» без назви.
Жодних доказів вручення відповідачу
рахунків - фактур на заявлену суму у
спірний період позивачем суду не
Прибуткові касові ордери на оплату
витрат зв'язку за травень, червень,
липень, серпень, вересень, жовтень,
листопад, грудень 2011 року, січень,
лютий, березень,квітень, травень,
червень, липень, серпень, вересень 2012
року, оформлені про приймання оплати
від Ляшенка К.М Сальвою Ж.В. за
головного бухгалтера і за касира, в той
час, як вона була директором ПП «ТД
«Еластик». При цьому доказів виділення
телефонної лінії ТОВ «Осьминог», а
також здійснення будь - якої оплати
ТОВ «Осминог» на користь позивача суду
Копії аркушів за період (приблизно) з
лютого 2011р. по липень 2011р. З «Журналу №62
прийому та здачі під охорону режимних
приміщень за 2011р.» також не приймаються
судом до уваги, оскільки не є належними
доказами у справі, з них неможливо
дійти висновку хто, коли і з якою метою
ставив свої підписи в журналі.
Відповідно до частини другої статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
За приписами ст. 626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття. зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України
юридична особа набуває цивільних прав
та обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.
Згідно з ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або
особа, яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень.
Поряд з цим, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити Цивільному кодексу України,
іншим актам цивільного законодавства,
а також моральним засадам суспільства.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
За приписами частини 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203
Згідно з ч. 1 ст. 207 ГК України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України
правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим зокрема у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
Судом встановлено, що Ляшенко К.М, на
час укладенні договору оренди від
01.09.2010 р. не був директором ТОВ
Відповідно до протоколу № 3 зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю «Осьминог» від 24
вересня 2007 року на посаду генерального
директора ТОВ «Осьминог» було
призначено Ватагіна Кирила Юрійовича
та затверджені його права та обов'язки
на посаді генерального директора.
Протоколом № 4 зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Осьминог» від 16
вересня 2010 року Ватагіна Кирила
Юрійовича було звільнено, а на посаду
генерального директора ТОВ «Осьминог»
призначено Ляшенка Костянтина
За таких обставин суд вважає, що
договір від 01.09.2010р. був підписаний
неповноважною особою.
Пленум Вищого господарського суду
України в п.3.4. Постанови № 11 від 29.05.2013
«Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
роз'яснив, що наступне схвалення
юридичною особою правочину, вчиненого
від її імені представником, з
перевищенням повноважень,
унеможливлює визнання такого
правочину недійсним (стаття 241 ЦК
України). Настання передбачених цією
статтею наслідків ставиться в
залежність від того, чи було в
подальшому схвалено правочин особою,
від імені якої його вчинено; тому
господарський суд повинен у розгляді
відповідної справи з'ясовувати
пов'язані з цим обставини. Доказами
такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення
уповноваженого органу (посадової
особи) такої юридичної особи до другої
сторони правочину чи до її
представника (лист, телефонограма,
телеграма, телетайпограма тощо) або
вчинення зазначеним органом (посадовою
особою) дій, які свідчать про схвалення
правочину (прийняття його виконання,
здійснення платежу другій стороні,
підписання товаророзпорядчих
документів і т. ін.). Наведене
стосується й тих випадків, коли
правочин вчинений не представником
юридичної особи з перевищенням
повноважень, а особою, яка взагалі не
мала повноважень щодо вчинення даного
З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем не вчинялося дій, що
свідчили б про схвалення укладеного
договору в подальшому чи прийняття
Жодних платежів ТОВ «Осьминог» на
користь позивача протягом 3 років не
здійснював, письмових звернень зі
свого боку до позивача не направляв.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.
Позивачем заявлено про застосування
строків позовної давності за
зустрічним позовом, позивач вказує, що
відповідачем пропущений строк
позовної давності для визнання
оскаржуваного договору оренди
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.
Перебіг позовної давності для
пред'явлення відповідачем позову про
визнання договору оренди від 01.09.2010
року недійсним почався з дня його
укладення, тобто з 01.09.2010 року, коли у
Ляшенко К.М. виникла можливість
звернутись з відповідним позовом до
суду, отже, перебіг строку позовної
давності щодо зустрічних позовних
вимог по даній справі закінчився 01.09.2013
року, а зустрічний позов подано 03.10.2013
Згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд
визнає поважною причину пропуску
строку позовної давності, порушене
право підлягає захистові.
Клопотання про поновлення пропущеного
строку позовної давності відповідачем
не заявлялось і в зв'язку з цим суд
позбавлений можливості дати оцінку
обставинам, які зумовили пропуск
строку позовної давності.
Судом встановлено, що право
відповідача, в зв'язку з укладенням
оспорюваного договору порушене, але
позовна давність спливла і про це
зроблено заяву іншою стороною у справі,
тому суд відмовляє в позові про
визнання договору недійсним у зв'язку
зі спливом позовної давності.
Необхідною умовою для звернення до
суду із відповідним позовом є
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів особи - позивача у справі.
Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Позивачем належними засобами
доказування не доведено суду порушення
з боку відповідача його законних прав
та охоронюваних інтересів.
За таких обставин, з огляду на
вищевикладене та недоведеність
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів позивача з боку відповідача,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги за первісним позовом є
необґрунтованими, та такими, що
задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати за первісним позовом
покладаються на позивача, за
зустрічним позовом - на відповідача.
Керуючись ст. ст. 32- 34, 49, 60, 82-84 ГПК
України, суд -
1. В задоволенні первісного позову
відмовити повністю.
2.В зустрічному позові відмовити.
Колегія суддів
Повне рішення складено 31.01.2014 р.