ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" лютого 2014 р.
Справа
№918/259/13-г

Господарський суд Рівненської
області у складі судді Політики Н.А.
розглянувши матеріали заяви
Підприємства "СД" про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Рівненської
області від 23.04.2013 року у справі
№918/259/13-г за позовом Відкритого
акціонерного товариства "Рівненський
завод тракторних агрегатів"

до Закритого акціонерного товариства
"Рівненський ливарний завод" та
Приватного підприємства "СД"

про стягнення заборгованості в сумі 121
590 грн. 57 коп.

Представники сторін:

від заявника (відповідач 2) - Кітовський
В.Л., довіреність №66 від 30.12.2013 ;

від позивача - Воронюк К.Ю., довіреність
№б/н від 07 лютого 2014 року;

від відповідача 1 - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненського області від 23 квітня 2013
року по справі №918/259/13-г позов ВАТ
"Рівненський завод тракторних
агрегатів" до ЗАТ "Рівненський ливарний
завод" та ПП "СД" про стягнення в сумі 121
590 грн. 57 коп. задоволено частково.
Стягнуто з Приватного підприємства "СД"
на користь ВАТ "Рівненський завод
тракторних агрегатів" 121 590 грн. 57 коп. -
збитків та 1 215 грн. 91 коп. судового
збору. В частині позовних вимог про
стягнення з ЗАТ "Рівненський ливарний
завод" 121590,57 грн. збитків у позові
відмовлено.

Постановою Рівненського
апеляційного господарського суду від 25
червня 2013 року рішення господарського
суду Рівненської області від 23 квітня
2013 року по справі №918/259/13-г скасовано.
Прийнято нове рішення, яким вирішено
стягнути з ЗАТ "Рівненський ливарний
завод" 121 590 грн. 57 коп., у позові до ПП
"СД" відмовлено.

Постановою Вищого господарського
суду України від 03 грудня 2013 року
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 25 червня 2013
року скасовано, а рішення
господарського суду Рівненської
області від 23 квітня 2013року у справі
№918/259/13-г залишено без змін.

30 грудня 2013 року Приватне
підприємство "СД" звернулось до
господарського суду Рівненської
області із заявою про перегляд рішення
господарського суду Рівненської
області від 23 квітня 2013 року по справі
№918/259/13-г за нововиявленими
обставинами.

Ухвалою суду від 31 грудня 2013 року
у справі №918/259/13-г вказана вище заява
прийнята судом до розгляду.

Розпорядженням керівника апарату
№01-04/19/2014 від 15 січня 2014 року, в зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності
судді Кочергіної В.О. та на підставі
пунктів 3.1.11-3.1.13 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду призначено повторний
автоматичний розподіл справи №918/259/13-г
за позовом Відкритого акціонерного
товариства "Рівненський завод
тракторних агрегатів" до Закритого
акціонерного товариства "Рівненський
ливарний завод" про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами.

За результатами проведеного
повторного автоматичного розподілу,
справу №918/259/13-г передано на розгляд
судді Політиці Н.А.

Ухвалою суду від 15 січня 2014 року
вказану вище справу прийнято до
провадження суддею Політикою Н.А.

16 січня 2014 року від ВАТ
"Рівненський завод тракторних
агрегатів" надійшов відзив на заяву про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами.

Ухвалою суду від 16 січня 2014 року
розгляд заяви відкладено на 27 січня 2014
року, у зв'язку із клопотанням заявника.

Ухвалою суду від 27 січня 2014 року
розгляд заяви відкладено на 10 лютого 2014
року.

Ухвала суду від 27 січня 2014 року
про відкладення розгляду заяви на 10
лютого 2014 року, направлена ЗАТ
"Рівненський ливарний завод" за адресою
зазначеною у заяві перегляд рішення за
нововиявленими обставинами
повернулась до суду з відміткою
відділення поштового зв'язку на
конверті "за закінченням терміну
зберігання". (а.с.92).

Відповідно до статті 64
Господарського процесуального кодексу
України (далі -ГПК України) ухвала про
порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала про відкриття провадження у
справі надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що за
змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб -підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Ухвала суду про відкладення
розгляду заяви була надіслана
відповідачу 1 за адресою, вказаною у
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, а
саме: 35331, Рівненська обл., Рівненський
р-н., с. Городок, вул. Привокзальна, 2.
Проте вказане поштове відправлення
було повернуто підприємством
поштового зв'язку з посиланням на
закінчення терміну зберігання (а.с.91-93).

Отже, за змістом вищезазначеної
норми відповідач 1 завчасно та належним
чином був повідомлений про місце, дату
та час судових засідань, крім того,
останньому надавалося достатньо часу
для подання відзиву на заяву, письмових
пояснень та додаткових документів.

При поданні до господарського
суду Рівненської області даної заяви
Приватним підприємством "СД" було
надано докази направлення цієї заяви
та доданих до неї документів
відповідачам. Так, з долученого опису
вкладення у цінний лист та фіскального
чеку, який підтверджує надання
позивачу послуг поштового зв'язку,
вбачається, що матеріали заяви з усіма
доданими до неї документами були
направлені відповідачу 1 у справі 13
грудня 2013 року, про що свідчить
відбиток календарного штемпеля,
проставлений працівником відділення
поштового зв'язку на вказаному описі
вкладення, та відповідні відомості про
дату проведення операції, відображені
у вищезазначеному розрахунковому
документі. (а.с.53-54).

За таких обставин суд дійшов
висновку про те, що у ЗАТ "Рівненський
ливарний завод" було достатньо часу для
ознайомлення з матеріалами справи та
надання відповідного відзиву на заяву
Підприємства.

Суд дійшов висновку про розгляд
заяви про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами за
відсутності представника відповідача
1, належним чином повідомленого про
дату, час та місце розгляду заяви,
оскільки згідно з ч. 4 ст. 114
Господарського процесуального кодексу
України неявка заявника або інших осіб,
які беруть участь у справі, не є
перешкодою для розгляду заяви.

У судовому засіданні представник
ПП "СД" підтримав у повному обсязі
вимоги викладені у заяві про перегляд
рішення господарського суду
Рівненської області від 23 квітня 2013
року по справі №918/259/13-г за
нововиявленими обставинами та
наполягав на їх задоволенні. Зокрема
заявник просить суд скасувати рішення
господарського суду Рівненської
області від 23 квітня 2013 року, прийняти
нове рішення, яким у задоволенні позову
Відкритого акціонерного товариства
"Рівненський завод тракторних
агрегатів" до Приватного підприємства
"СД" відмовити, позов Відкритого
акціонерного товариства "Рівненський
завод тракторних агрегатів" до
Закритого акціонерного товариства
"Рівненський ливарний завод"
задоволити, стягнути з Закритого
акціонерного товариства "Рівненський
ливарний завод" 115 500 грн.

Заява Приватного підприємства
"СД" мотивована наступним: вироком
Рівненського районного суду від 30
липня 2013 року у справі №570/2884/13-к
Кравцова A.B., виконуючого обов'язки
генерального директора ЗАТ
«Рівненський ливарний завод» визнано
винним за ч.1 ст. 365-1, ч. 1 ст. 209 КК України.
Судом встановлено, зокрема, що Кравцов
A.B. умисно, під приводом виконання умов
договору будівельного підряду, вийшов
за межі предмету вказаного договору,
надавши усне розпорядження керівнику
ПП «СД» про проведення демонтажу
обладнання і металоконструкцій із
об'єкту "П'ятисекційна градирня" з
інвентарним номером 110088, прямо
вказавши на зазначений об'єкт, який
належить ВАТ "Рівненський завод
тракторних агрегатів". Таким чином,
працівниками ПП "СД", яким не було
відомо про належність майна іншому
суб'єкту господарювання, здійснено
демонтаж вищевказаного майна. Кравцов
A.B. свою вину у скоєному визнав повністю
і підтвердив встановлені судом
обставини. Ухвалою Апеляційного суду
Рівненської області від 28 жовтня 2013
року у справі №570/2884/13-к вирок суду
першої інстанції скасовано,
постановлено новий вирок, яким
Кравцова A.B., виконуючого обов'язки
генерального директора ЗАТ
"Рівненський ливарний завод" на час
демонтажу обладнання, визнано винним
за ч. 1 ст. 365-1, ч. 1 ст. 209 КК України. Судом
встановлено, що 12 березня 2012 року
Кравцов A.B., перебуваючи на посаді
виконуючого обов'язки генерального
директора ЗАТ «Рівненський ливарний
завод», будучи службовою особою, діючи
в інтересах третіх осіб, а саме
акціонерів ЗАТ "Рівненський ливарний
завод", знаходячись за місцем
фактичного розташування даного
товариства за адресою: вул.
Привокзальна, 2, с. Городок Рівненського
району Рівненської області, уклав від
імені ЗАТ "Рівненський ливарний завод"
договір №5 будівельного підряду із ПП
"СД" щодо проведення демонтажу 100 тон
обладнання та металоконструкцій
опорних споруд. Відповідно до Додатку
№1 до вказаного договору демонтаж
проводиться на об'єктах: "Споруда
градирні", інвентарний номер 120084;
"Теплові мережі", інвентарний номер 130043
та "Теплотраса", інвентарний номер 130049,
що належить ЗАТ "РЛ3". Кравцов A.B. під
приводом виконання умов договору
даного будівельного підряду, надав
усне розпорядження керівнику ПП "СД"
про проведення демонтажу обладнання і
металоконструкції із об'єкту
"П'ятисекційна градирня" з інвентарним
номером 110088, який належить ВАТ
"Рівненський завод тракторних
агрегатів" та відповідно до акту
приймання - передачі основних засобів
від 1 жовтня 1999 року знаходиться на
відповідальному зберіганні у ЗАТ
"Рівненський ливарний завод", який мав
право зберігати вказане майно, але не
мав правомочності ним розпоряджатись.
Після повного виконання демонтажних
робіт із об'єкту "П'ятисекційна
градирня" інвентарний номер 110088, 2
квітня 2012 року Кравцов A.B. прийняв
виконані роботи, чим завдав ВАТ
"Рівненський завод тракторних
агрегатів" матеріальних збитків на
загальну суму 115 500 грн. Таким чином, у
кримінальній справі №570/2884/13-к, рішення
по якій набрало законної сили, винним у
демонтажі обладнання визнано посадову
особу ЗАТ "Рівненський ливарний завод" -
Кравцова A.B., який надавав як замовник
за договором №5 будівельного підряду
із ПП "СД", відповідні розпорядження
підряднику - ПП "СД" про виконання робіт
саме на градирні з інвентарним номером
110088, яка належала ВАТ "РЗТА". Також судом
встановлено, що розмір шкоди,
заподіяної ВАТ "РЗТА" становить 115 500
грн.

Заявник стверджує, що про вказані
судові рішення ПП "СД" стало відомо у
листопаді 2013 року.

Ухвалою Апеляційного суду
Рівненської області від 28 жовтня 2013
року у справі №570/2884/13-к встановлено, що
демонтаж обладнання градирні
здійснено за вказівкою посадової особи
ЗАТ "Рівненський ливарний завод" -
виконуючого обов'язки генерального
директора, який під приводом виконання
умов договору будівельного підряду із
ПП "СД" надав розпорядження про
виконання робіт саме на градирні з
інвентарним номером 110088, яка належала
ВАТ "РЗТА", при цьому останньому було
завдано шкоди на суму 115 500 грн.

Заявник стверджує, що встановлені
цим судовим рішенням
матеріально-правові факти мають
значення для правильного вирішення
спору про стягнення шкоди, заподіяної
ВАТ "РЗТА". При цьому заявник заявляє, що
господарським судом Рівненської
області при вирішення спору, рішення
прийнято з врахуванням того, що винним
у демонтажі є ПП "СД", працівниками
якого було демонтовано обладнання, а
вини ЗАТ "PЛ3" у цьому немає.

ПП "СД" вважає, що встановлені
ухвалою Апеляційного суду Рівненської
області від 28 жовтня 2013 року у справі
№570/2884/13-к обставини спростовують ці
висновки господарського суду, та є
підставою для іншого вирішення спору -
стягнення збитків з ЗАТ "РЛЗ" як
юридичної особи, з вини посадової особи
якої було завдано шкоду. Також до
стягнення підлягає інша сума завданих
збитків, а саме 115 500 грн., оскільки
Кравцовим A.B., як встановлено судом,
злочини вчинено саме у березні - червні
2012 року, тобто наведене обставина
існувала на час розгляду справи. Проте,
відповідно до ст. 62 Конституції
України, особа вважається невинуватою
у вчиненні злочину і не може бути
піддана кримінальному покаранню, доки
її вину не буде доведено в законному
порядку і встановлено обвинувальним
вироком суду. Відтак, да думку заявника
про винність Кравцова A.B. у вчиненні
злочину, внаслідок якого збитки були
завдані ВАТ "РЗТА", не могло бути відомо
будь-кому до набрання законної сили
вироком у кримінальній справі, що
відбулося 28 жовтня 2013 року. Таким чином,
на думку заявника, обставини
встановлені ухвалою Апеляційного суду
Рівненської області від 28 жовтня 2013
року у справі №570/2884/13-к мають всі
ознаки нововиявлених обставин,
відповідно до ст. 112 ГПК України.

Представник ВАТ "Рівненський
завод тракторних агрегатів" у судовому
засіданні та у поданому через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду відзиві заперечує у
повному обсязі проти задоволення заяви
про перегляд рішення за нововиявленими
обставинами.

Відзив ВАТ "Рівненський завод
тракторних агрегатів" мотивований
наступним: в основу рішення
господарського суду Рівненської
області від 23 квітня 2013 року покладена
презумпція вини правопорушника,
передбачена ст. 1166 ЦК України, зокрема:
майнова шкода, завдана майну юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала, якщо не
доведе, що шкоду завдано не з її вини. В
даному випадку ПП "СД", як зазначено в
вищевказаному рішенні, не доведеного
того факту, що шкода, завдана позивачу,
завдана не з вини Відповідача 2. Однак,
Відповідач 2 вважає, що його вина
виключається, оскільки існує вирок,
яким притягнуто до відповідальності
посадову особу ЗАТ "РЛЗ", що
використовує як нововиявлену
обставину для перегляду рішення.
Позивач не може погодитися з такими
твердженнями, оскільки вина
Відповідача 2 доведена у судовому
порядку та відповідно винесені
відповідні рішення. Крім того, додані
вирок та ухвала, не можуть бути
доказами, що підтверджують факт
нововиявленої обставини, оскільки вони
не є допустимими, тому що не мають
ніякого значення для справи. Наявність
вироку по відношенню до службової
особи Відповідача 1 не виключає вини
Відповідача 2, яка не спростована ним у
судовому порядку. Нововиявленою
обставиною Відповідач 2 вважає, те що
посадова особа ЗАТ "РЛЗ" притягнуто до
кримінальної відповідальності за дії
щодо демонтажу, передбачені договором
будівельного підряду. Однак, слід
зазначити, що в даному випадку не
досягнуто наявності трьох основних
умов, а саме: 1 - існування на час
розгляду справи - згідно ст..35 ГПК
України вироку суду у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили, є
обов'язковим для господарського суду
при вирішення спору з питань чи мали
місце певні дії та ким вони вчинені.
Вирок по обвинуваченню посадової особи
набрав законної сили 28 жовтня 2013 року,
тобто дана обставина не існувала на час
розгляду справи; 2 - ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи - в своїй заяві про
перегляд Відповідач 2 посилається на
те, що обставини про притягнення до
кримінальної відповідальності
посадової особи Відповідача 1 стали
йому відомі в листопаді 2013 року, однак
слід зазначити, що на ці обставини
представники ПП "СД" посилаються вже
при розгляді справи в апеляційному
порядку про що зазначено в ухвалі
Рівненського апеляційного
господарського суду, яким протокол
допиту підозрюваного не прийняті судом
до уваги, тобто з викладеного можна
зробити висновок, що Відповідачу 2 було
відомо про притягнення вищевказаної
особи до кримінальної
відповідальності; 3 - істотність даних
обставин для розгляду справи -
наявність вищевказаних процесуальних
документів не виключає презумпції вини
Відповідача 2, яка доведена в судовому
порядку та відступіть доказів її
спростування.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
заявника та позивача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується заява, об'єктивно
оцінивши докази, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті.
Нововиявленими обставинами
за своєю юридичною суттю є фактичні
дані, що в установленому порядку
спростовують факти, які було покладено
в основу судового рішення. Ці обставини
мають бути належним чином засвідчені,
тобто підтверджені належними і
допустимими доказами. Необхідно чітко
розрізняти поняття нововиявленої
обставини (як факту) і нового доказу (як
підтвердження факту), так, не можуть
вважатися такими обставинами подані
учасником судового процесу листи,
накладні, розрахунки, акти тощо, які, за
своєю правовою природою, є саме новими
доказами.

Відповідно до п.8.7. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року №17 „Про деякі
питання практики перегляду рішень,
ухвал, постанов за нововиявленими
обставинами", законом не передбачено
здійснення перегляду судового рішення
за нововиявленими обставинами у
повному обсязі. Отже, господарський суд
вправі переглянути судове рішення за
нововиявленими обставинами лише в тих
межах, в яких ці обставини впливають на
суть рішення.

Враховуючи положення ГПК України,
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№17 „Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами", суд
прийшов до висновку, що зазначені у
заяві ПП „СД" обставини не підпадають
під ознаки нововиявлених у розумінні
ст.112 ГПК України, які б слугували для
перегляду рішення господарського суду
Рівненської області від 23 квітня 2013
року по справі №918/259/13-г.

Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №17 «Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововивченими обставинами»
встановлено: нововиявлені обставини за
своєю юридичною суттю є фактичними
даними, що в установленому порядку
спростовують факти, які було покладено
в основу судового рішення. Ці обставини
мають бути належним чином засвідчені,
тобто підтверджені належними і
допустимими доказами. Крім того, до
нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте). Не
може вважатися нововиявленою
обставина, яка ґрунтується на
переоцінці тих доказів, які вже
оцінювалися господарським судом у
процесі розгляду справи.

Слід зазначити, що необхідно
чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані у час судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами.

Днем встановлення нововиявлених
обставин, про які йдеться в пункті 1
частини другої статті 112 ГПК, слід
вважати день, коли вони стали або
повинні були стати відомими
заявникові.

Також не можуть визнаватися
нововиявленими обставини, на які
посилався учасник судового процесу в
своїх поясненнях в суді будь-якої з
інстанцій, або які могли бути
встановлені судом в разі виконання
вимог процесуального закону, зокрема,
статті 38 ГПК Господарський
процесуальний кодекс України
передбачає: Господарський суд може
переглянути прийняте ним судове
рішення, яке набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є: 1)
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; 2) встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; 3) встановлення вироком суду,
що набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; 4) скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду; 5) встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Підставою в рішенні
господарського суду Рівненської
області від 23 квітня 2013 року є вина
відповідача 2, передбачена ст. 1166 ЦК
України, зокрема: майнова шкода,
завдана майну юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала, якщо не доведе,
що шкоду завдано не з її вини. В даному
випадку ПП "СД", як зазначено в рішенні
суду, не доведеного того факту, що
шкода, завдана позивачу, завдана не з
вини Відповідача 2. Проте, на думку
Відповідача 2 його вина виключається,
оскільки існує вирок, яким притягнуто
до відповідальності посадову особу ЗАТ
"Рівненський ливарний завод", що
використовує як нововиявлену
обставину для перегляду рішення. Суд не
погоджується з твердженням заявника,
оскільки вина Відповідача 2 доведена у
судовому порядку що стверджується
відповідними рішеннями.

Наявність вироку по відношенню до
службової особи Відповідача 1 не
виключає вини Відповідача 2, яка не
спростована ним у судовому порядку.

Не заслуговує на увагу твердження
заявника, що нововиявленою обставиною
є те що посадова особа ЗАТ "Рівненський
ливарний завод" притягнута до
кримінальної відповідальності за дії
щодо демонтажу, передбачені договором
будівельного підряду, тому що в даному
випадку не досягнуто наявності трьох
основних умов, а саме: існування на час
розгляду справи - згідно ст.35 ГПК
України вироку суду у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили, є
обов'язковим для господарського суду
при вирішення спору з питань чи мали
місце певні дії та ким вони вчинені.
Вирок по обвинуваченню посадової особи
набрав законної сили 28 жовтня 2013 року,
тобто дана обставина не існувала на час
розгляду справи; 2 ці обставини не могли
бути відомі заявникові на час розгляду
справи - в своїй заяві про перегляд
Відповідач 2 посилається на те, що
обставини про притягнення до
кримінальної відповідальності
посадової особи Відповідач 1 стали йому
відомі в листопаді 2013 року, однак слід
зазначити, що на ці обставини
представники ПП «СД» посилаються вже
при розгляді справи в апеляційному
порядку про що зазначено в постанові
Рівненського апеляційного
господарського суду від 25.06.2013 р.. (т.1
а.с.223-229), яким протокол допиту
підозрюваного не прийняті судом до
уваги, тобто з викладеного можна
зробити висновок, що Відповідачу 2 було
відомо про притягнення вищевказаної
особи до кримінальної
відповідальності; 3 істотність даних
обставин для розгляду справи -
наявність вищевказаних процесуальних
документів не виключає презумпції вини
Відповідача 2, яка доведена в судовому
порядку та відступіть доказів її
спростування.

Враховуючи викладене, суд вважає,
що заяву Приватного підприємства „СД"
про перегляд рішення господарського
суду Рівненської області від 28 жовтня
2013 року по справі №918/259/13-г за позовом
Відкритого акціонерного товариства
"Рівненський завод тракторних
агрегатів" до Закритого акціонерного
товариства "Рівненський ливарний
завод" та Приватного підприємства "СД"
про стягнення заборгованості в сумі 121
590 грн. 57 коп. залишити без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України
судові витрати заявнику не
відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.49, 86 ,112, 113, 114
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву №67 від 30 грудня 2013 року
Приватного підприємства „СД" про
перегляд рішення господарського суду
Рівненської області від 23 квітня 2013
року по справі №918/259/13-г залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Рівненської області від 23 квітня 2013
року по справі №918/259/13-г залишити без
змін.

Суддя

Політика Н.А.

Віддруковано 4 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (м. Рівне-21)

3 - відповідачу 1 рекомендованим (с.
Городок, Рівненський район, вул.
Привокзальна, 2)

4 - відповідачу 2 рекомендованим (м.
Рівне, вул. Київська, 92А).