ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року Справа № 5011-32/11212-2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. - головуючого,

Мележик Н.І. (доповідача),

Гольцової Л.А.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерна компанія "Київводоканал"

на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 04.11.2013 року

у справі №
5011-32/11212-2012

господарського суду
міста Києва

за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерна компанія "Київводоканал"

до
Комунального підприємства
"Чоколівське" Солом'янської районної у
м. Києві державної адміністрації

за участю третьої особи, яка не

заявляє самостійних вимог на

предмет спору, на стороні

позивача
Комунального підприємства "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду" Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації

про
стягнення 1 044 886,36 грн.

за участю представників:

позивача -
Герасименко І.В.

відповідача - не
з'явились;

третьої особи -
не з'явились;

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2012 року Публічне акціонерне
товариство "Акціонерна компанія
"Київводоканал" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Комунального підприємства
"Чоколівське" Солом'янської районної у
м. Києві державної адміністрації про
стягнення заборгованості в сумі 1 014
097,28 грн., інфляційних в сумі 100,86 грн., 3%
річних в сумі 5 035,09 грн., пені в сумі
25653,13 грн. за договором на постачання
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі № 08205-А/2-09 від
01.04.2008 року.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 26.09.2012 року (суддя Підченко
Ю.О.) позов задоволено частково,
стягнуто з КП "Чоколівське"
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації на користь
позивача заборгованість в сумі 1 014 097,28
грн., пені в сумі 25 336,67 грн., 3% річних в
сумі 5 048,97 грн., витрати по сплаті
судового збору в сумі 20 889,66 грн.; у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення з відповідача пені в сумі 316,46
грн. та інфляційних в сумі 100,86 грн.
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 04.11.2013 року
(судді: Ропій Л.М., Кондес Л.О., Рябуха
В.І.) рішення господарського суду міста
Києва від 26.09.2012 року змінено. Стягнуто
з Комунального підприємства
"Чоколівське" Солом'янської районної у
м. Києві державної адміністрації на
користь ПАТ "АК "Київводоканал" 577 725,99
грн. основного боргу, 16 506,94 грн. пені, 3
293,90 грн. 3% річних, 11 950,53 грн. судового
збору. В решті рішення залишено без
змін. Стягнуто судові витрати за
судово-економічну експертизі, судовий
збір.

В касаційній скарзі Публічне
акціонерне товариство "Акціонерна
компанія "Київводоканал" просить
скасувати постанову апеляційного
господарського суду в частині відмови
у стягненні заборгованості в розмірі 446
942,21 грн., посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
процесуального і неправильне
застосування норм матеріального права
та залишити в силі рішення
господарського суду міста Києва.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, юридичну оцінку її
обставин та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
господарськими судами першої й
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог,
суди попередніх інстанцій встановили,
що 01.04.2008 року між Відкритим
акціонерним товариством "Акціонерна
компанія "Київводоканал"
(правонаступником ВАТ "АК
"Київводоканал" є Публічне акціонерне
товариство "Акціонерна компанія
"Київводоканал", п.1.1. Статуту
зареєстрований 20.12.2010 за №2000824) та
Комунальним підприємством
"Чоколівське" Солом'янської районної у
м. Києві державної адміністрації
укладено договір №08205-А/2-09 на
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі.

Відповідно до п. 1.1 договору, позивач
зобов'язався надати відповідачу
послуги з постачання питної води та на
підставі пред'явленого відповідачем
дозволу на скид стічних вод у систему
каналізацій м. Києва, приймати від
нього стічні води у систему
каналізацій м. Києва відповідно до
Правил приймання стічних вод
підприємств у систему каналізації м.
Києва, а відповідач зобов'язався
здійснювати своєчасну оплату наданих
послуг.

Облік поставленої води та кількості
прийнятих стоків здійснюється за
показниками лічильника,
зареєстрованого у позивача, окрім
випадків, передбачених Правилами
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в
містах та селищах України,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України № 65 від
01.07.1994 (п. 2.1.1. договору).

Пунктом 2.2.1 договору визначено, що
позивач щомісячно направляє до
банківської установи відповідача
розрахункові документи для оплати за
поставлену воду та прийняті стічні
води відповідно до встановлених
тарифів; тарифи на послуги з
водопостачання та водовідведення
встановлюються уповноваженими
органами відповідно до чинного
законодавства та не підлягають
узгодженню сторонами.

Відповідно до п.п. 2.2.2, 2.2.3 спірного
договору, оплата вартості послуг
здійснюється відповідачем щомісячно у
безготівковій формі у 10-ти денний
термін з дня направлення позивачем
розрахункового документу до
банківської установи відповідача; за
згодою позивача оплата може
здійснюватися іншими способами, що не
суперечать чинному законодавству
України; в разі утворення боргу, оплата
за надані послуги, що надходить від
відповідача, незалежно від зазначеного
в платіжному документі призначення
платежу, першочергово зараховується
постачальником в погашення боргу; в
разі неотримання від позивача
поточного щомісячного розрахункового
документу, відповідач здійснює оплату
вартості наданих йому послуг не
пізніше 5-го числа наступного місяця,
платіжним дорученням, виходячи з
діючого тарифу та фактичної кількості
спожитої води.

У разі порушення строків виконання
зобов'язання по оплаті за надані
послуги, відповідач сплачує позивачу
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочення
платежу (п.4.2. договору).

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням Комунальним
підприємством "Чоколівське"
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації умов договору
на постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі
щодо своєчасної сплати платежів за
надані послуги, на підтвердження чого
позивачем надано розшифровки рахунків
абонентів, акти про зняття показань з
приладів обліку, платіжні
вимоги-доручення за період
січень-червень 2012 року на загальну суму
1 014 097,28 грн., внаслідок чого, на думку
позивача, у відповідача утворилась
заборгованість за вказаний період в
заявленому розмірі.

Крім цього, за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання позивач також
нарахував пеню в сумі 25653,13 грн., 3%
річних в сумі 5 035,09 грн., та інфляційні в
сумі 100,86 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться; до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
місцевий господарський суд виходив з
наявності доказів неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань перед позивачем щодо
своєчасної оплати за надані послуги з
водопостачання та прийняття стічних
вод.

При цьому, пославшись на відсутність
доказів виконання відповідачем
зобов'язань за спірним договором,
господарський суд першої інстанції
зазначив про наявність підстав для
стягнення заборгованості за надані
послуги в розмірі 1 014 097,28 грн. за період
з 01.01.2012 року по 30.06.2012 року.

Також, врахувавши несвоєчасність
оплати відповідачем заборгованості,
місцевий господарський суд, здійснив
перерахунок нарахованих позивачем
пені, 3% річних та інфляційних втрат та
задовольнив позовні вимоги про
стягнення пені та 3% річних в розмірі 25
336,67 грн. та 5 048,97 грн. відповідно.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
питну воду та питне водопостачання"
послуги з питного водопостачання
надаються споживачам підприємством
питного водопостачання на підставі
договору.

Відповідно до п.3.13 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 190 від 27.06.2008 року, облік
обсягів спожитої води здійснюється на
підставі показів приладів обліку,
встановлених на межі балансової
належності теплового пункту та
розрахунки здійснюються
балансоутримувачем теплових пунктів
на підставі укладеного договору.

Переглядаючи судове рішення в
апеляційному порядку, та, змінюючи його
в частині стягнення основного боргу,
апеляційний господарський суд
правильно погодився з висновками
місцевого господарського суду в
частині стягнення боргу за постачання
холодної води в сумі 577 725,99 грн., який
утворився за період з 01.01.2012 року по
30.06.2012 року, що підтверджується актами
про зняття показань з приладів обліку
води, зведеним актом звірки, висновком
судово-економічної експертизи від
30.07.2013 року № 800/13-45.

Разом з тим, судом апеляційної
інстанції вірно зазначено про
відсутність договірних відносин між
сторонами щодо постачання води, яка
використовується для виготовлення
гарячої води, оскільки укладений
спірний договір не регулює відносин з
приводу постачання холодної води, яка
іде на підігрів, а матеріали справи не
містять доказів знаходження на балансі
відповідача теплових пунктів.

При цьому, господарським судом
апеляційної інстанції правильно
враховано, що перерахування грошових
коштів проводилось із зазначенням
платежу, а доказів погодження
сторонами договору щодо зміни
призначення платежу у матеріалах
справи відсутні.

Крім того, спори щодо наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем по постачанню питної води та
приймання стічних вод через приєднані
мережі за договором № 08205-А/2-09 від
01.04.2008 року за попередні періоди уже
були предметом розгляду судових
інстанцій.

Так, постановами Вищого господарського
суду України у справах № 7/555 від 27.09.2011
року, № 42/418-26/240 від 10.05.2012 року, №
5011-67/2568-2012 від 11.10.2012 року, № 42/223 від
08.08.2013 року за позовом ПАТ "АК
"Київводоканал" до КП "Чоколівське"
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації про стягнення
заборгованості за надані послуги з
водопостачання та водовідведення
встановлено, що укладений між
сторонами договір № 08205-А/2-09 від 01.04.2008
року на постачання питної води та
приймання стічних вод через приєднані
мережі не регулює відносин сторін щодо
постачання відповідачу питної води для
виготовлення гарячої води та сплати її
вартості, теплові пункти (котельні) не
знаходяться на балансі відповідача,
холодна вода для підігріву подається в
теплові пункти ПАТ "Київенерго" і
лічильники обліку холодної води для
підігріву встановлені у виносних
теплових пунктах, до яких відповідач
доступу не має.

Відповідно до ч.2 ст. 35 ГПК України,
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Відтак, врахувавши зазначене та
недоведення позивачем факту
знаходження на балансі відповідача
теплових пунктів (котелень) для
підігріву води, зокрема, відсутності
договірних відносин між сторонами з
приводу постачання холодної води для
підігріву, господарський суд
апеляційної інстанції прийшов до
вірного висновку про наявність
заборгованості відповідача за період з
01.01.2012 року по 30.06.2012 року лише за
постачання холодної води та
водовідведення в розмірі 577 725,99 грн. та
обґрунтовано змінив рішення в іншій
частині.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання;
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

Змінюючи рішення суду першої
інстанції в частині стягнення пені та 3%
річних, господарський суд апеляційної
інстанції, врахувавши фактичний розмір
заборгованості та здійснивши власний
перерахунок пені та 3% річних, дійшов
обґрунтованого висновку про стягнення
з відповідача 16506,94 грн. пені та 3% річних
в розмірі 3293,90 грн.

З даними висновками апеляційного
господарського суду повністю
погоджується судова колегія Вищого
господарського суду України, оскільки
вони відповідають матеріалам справи,
встановленим судом обставинам та
вимогам закону.

Доводи касаційної скарги щодо
знаходження на балансі відповідача
спірних бойлерів та наявність
обов'язку відповідача оплатити
заборгованість за поставлену холодну
воду на підігрів не приймаються
судовою колегією до уваги, оскільки
апеляційним господарським судом
вказані доводи перевірені, надано їм
оцінку та відхилено з наведенням
правового обґрунтування.

Інші доводи зводяться до намагань
позивача надати перевагу одних доказів
над іншими, що суперечить вимогам
статті 111-7 ГПК України, і тому до уваги
не беруться.

Враховуючи те, що у касаційній
інстанції скарга розглядається за
правилами розгляду справи у суді
першої інстанції за винятком
процесуальних дій, пов'язаних із
встановленням обставин справи та їх
доказуванням, прийнята постанова
відповідає нормам чинного
законодавства та підстав для її
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Акціонерна
компанія "Київводоканал" залишити без
задоволення.

Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
04.11.2013 року у справі № 5011-32/11212-2012
залишити без змін.

Головуючий суддяН.Г. Дунаєвська
СуддіН.І. Мележик Л.А. Гольцова