ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2014 року Справа №
904/8293/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.
(доповідач)

суддів: Чимбар Л.О., Чоха Л.В.

при секретарі судового засідання:
Ревкова Г.О.

за участю прокурора Карпенко О.І.

представників сторін:

від позивача: Гурова І.Г., представник
КП «Теплотрнс», дов. № 38 від 09.01.14

від відповідача: Асінгеров Д.П.,
представник, дов. № б/н від 01.11.13

Маменко Ю.П.,
представник, дов. № б/ від 01.11.13

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну Приватного
підприємства "Новинка Плюс" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 24.12.2013 року у справі №
904/8293/13

за позовом Прокурора
Красногвардійського району
м.Дніпропетровська, м.Дніпропетровськ
в інтересах держави в особі
Дніпропетровської міської ради,
м.Дніпропетровськ, позивач комунальне
підприємство транспортування покупної
теплової енергії "Теплотранс"
Дніпропетровської міської ради,
м.Дніпропетровськ

до Приватного підприємства "Новинка
Плюс", м.Дніпропетровськ

про стягнення 18 687 грн. 70коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 24.12.2013р
(судя Кармазина Л.П.) позов задоволено
частково.

Стягнуто з приватного підприємства
"Новинка Плюс" на користь комунального
підприємства транспортування покупної
теплової енергії "Теплотранс"
Дніпропетровської міської ради
основний борг у розмірі 18 057грн. 06 коп.,
пеню у розмірі 271 грн. 72 коп. та 3% річних
у розмірі 299 грн. 71 коп.

Стягнуто з приватного підприємства
"Новинка Плюс" в доход Державного
бюджету України судовий збір в розмірі
1 715 грн. 05 коп.

В решті позову відмовлено.

Рішення господарського суду
мотивоване порушенням умов договору
щодо повної та своєчасної оплати за
спожиту теплову енергію відповідачем
перед позивачем. В частині зменшення
пені та відмови у стягнені інфляційних
втрат мотивоване неправильністю
розрахунків.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду, Приватне
підприємство "Новинка Плюс" звернулось
з апеляційною скаргою до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду. Просить скасувати
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 24.12.2013р.
в повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник зазначає,
що теплова енергія приватному
підприємству "Новинка Плюс" надавалась
не в повному обсязі або взагалі не
надавалась, про що відповідач
повідомляв позивача та просив
здійснити перерахунок ціни на
опалення, оскільки температура
теплоносія була дуже низькою. В
матеріалах справи відсутні докази
надання послуг - Акти виконаних робіт,
підписані сторонами. Позивач, в
порушення договору, не повідомляв
відповідача про зміну тарифів.

Представники відповідача в судовому
засіданні підтримали доводи наведені в
апеляційній скарзі .

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
та його представник в судовому
засіданні вказали, що рішення суду
винесено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.
При звернені відповідача щодо надання
неякісних послуг, 12.02.2013р. було
проведено перевірку в присутності
представників позивача, ЖЕК та
відповідача. Температура в приміщенні
становила +19 градусів, що відповідає
встановленим нормам.

Згідно ст..18 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» підставою
для перерахунку є Акт-претензія. Однак
такі акти не складалися та на адресу
позивача не надходили. Тарифи
затверджуються Дніпропетровською
міською радою та повідомляються на
офіційному веб сайті міської ради..
Просить рішення суду залишити в силі.

Прокурор відзив на апеляційну скаргу
не надав. В судовому засіданні
зазначила, що рішення прийнято на
підставі всебічно і повно досліджених
матеріалів справи. Зазначені в
апеляційній скарзі обставини не
відповідають дійсності. Складання
Актів виконаних робіт не передбачено
договором. Просить рішення суду
залишити в силі, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Відповідно до ст. 99 ГПК України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, колегія суддів встановила
наступне.

ПП «Новинка Плюс» користується
приміщенням, розташованим в будинку
№178 по вул.. Робоча у м.Дніпропетровськ,
на підставі договору оренди № 114 від
01.06.2011р. (а.с.21).

01.08.2011 року між КП транспортування
покупної теплової енергії "Теплотранс"
Дніпропетровської міської ради
(постачальник) та приватним
підприємством "Новинка Плюс" (споживач)
укладено договір на відпуск теплової
енергії для потреб опалення №619-т.

Відповідно до п.п.1.1., 1.3. Договору,
постачальник згідно СніП 2.04.07-86
«Теплові мережі» здійснює відпуск
теплової енергії для потреб
центрального опалення об'єкту,
розташованого за адресою: вул. Робоча,
178;

джерело теплопостачання - ТЕЦ ГП «ПО
ЮМЗ» ім. Макарова, загальна опалювальна
площа приміщення - 100,8 м2, теплове
навантаження по опаленню - 21,4 Гкал/рік.

Нарахування оплати за теплову енергію
здійснюється постачальником на
підставі тарифів, затверджених
місцевими органами самоврядування ( п.
2.1 Договору).

Розділом 5 сторони погодили порядок
обліку та оплати за теплову енергію.

Пунктом 5.1. сторони встановили, що при
відсутності засобів обліку чи
проектів навантаження споживач
оплачує фактично спожиту теплову
енергію з урахуванням фактичної
температури зовнішнього повітря
згідно розрахунку до договору,
виходячи з норм п.1.3.

Згідно п. 5.2. договору, до 15 числа місяця,
наступного за звітним, споживач
отримує у постачальника рахунок до
оплати за спожиту теплову енергію
(рахунок), який зобов'язаний оплатити у
3-х денний строк. У випадку несплати
рахунку, споживач сплачує
постачальнику пеню у розмірі 1% за кожен
день прострочення оплати. Сплата пені
не звільняє винну сторону від
виконання своїх зобов'язань у
відповідності з умовами даного
договору. Відсутність рахунку не є
підставою для несплати послуг за
використану теплову енергію.

Договір укладений на строк з 01.08.2011р. по
31.12.2012р. та автоматично продовжується
на кожен наступний рік, якщо жодна із
сторін не висловить бажання про
розірвання договору та повідомить іншу
сторону в письмовому вигляді не
пізніше місяця до закінчення строку
дії договору.

На виконання умов договору позивач
відпустив приватному підприємству
"Новинка Плюс" за період жовтень 2012р. -
березень 2013р. теплову енергію на
загальну суму 21 132 грн. 79 коп., що
підтверджується виставленими
рахунками на оплату, отриманими
відповідачем:

-рахунок - фактура №619/1 від 31.10.2012р. за
жовтень 2012р. на суму 268грн.60коп.

-рахунок - фактура №619/1 від 30.11.2012р. за
листопад 2012р. на суму 2399грн.24 коп.

-рахунок - фактура №619/1 від 29.11.2012р. за
листопад 2012р. на суму 407 грн.89 коп.

-рахунок - фактура №619/1 від 31.12.2012р. за
грудень 2012р. на суму 5056 грн.45 коп.

-рахунок - фактура №619/1 від 31.01.2013р. за
січень 2013р. на суму 4573 грн. 98 коп.

-рахунок - фактура №619/1 від 28.02.2013р. за
лютий 2013р. на суму 3732грн. 04 коп.

-рахунок - фактура №619/1 від 31.03.2013р. за
березень 2013р. на суму 3972 грн.07 коп.

-рахунок - фактура №619/1 від 30.04.2013р. за
квітень 2013р. на суму 722 грн. 52 коп.

В порушення умов Договору відповідач
розрахувався частково, на загальну
суму 3075 грн. 73 коп. Заборгованість
складає 18 057 грн.06 коп.

14.06.2013р. позивач звернувся до
відповідача з претензією, якою вимагав
сплатити борг в строк до 12.06.2013р.

У відповіді на претензію відповідач
відмовив позивачу в оплаті
заборгованості мотивуючи тим, що
теплова енергія надавалась позивачем
не в повному обсязі або взагалі не
надавалась.

У зв'язку з відмовою здійснити оплату
за спожиту теплову енергію, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 18 057,06 грн.
боргу, пені у розмірі 283 грн. 51 коп., 3%
річних у розмірі 299 грн. 71 коп. та
інфляційні втрати - 47 грн. 42 коп.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України
(ст..ст.525, 526 ЦК України), суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом.

Заборгованість відповідача
підтверджується матеріалами справи, а
тому сума боргу в розмірі 18 057,06 грн.
обґрунтовано стягнута судом.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошових зобов'язань на вимогу
кредитора, зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3 відсотка річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання, шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Пунктом 5.2. Договору, сторони
передбачили нарахування пені у разі
несплати відповідачем отриманого
рахунку.

Позивач просив стягнути 47,42 грн.
інфляційних втрат за період з жовтня
2012р. по жовтень 2013р., 299,71 грн. 3% річних за
період з 22.11.2012р. по 01.10.2013р. та 283,51 грн.
пені за період з 21.04.2013р. по 30.09.2013р.

Позивач при розрахунку пені
застосовував подвійну облікову ставку
НБУ.

Перевіривши розрахунок пені, 3% річних
та інфляційних втрат, господарський
суд правильно зазначив, що при
розрахунку пені позивачем не враховано
зменшення подвійної облікової ставки з
13.08.2013р., а також при розрахунку
інфляційних втрат не враховано місяці
в яких мала місце дефляція.

Здійснивши перерахунок, господарський
суд правильно частково задовольнив
позовні вимоги в частині стягнення
пені в сумі 271,72 грн.. відмовив у
стягненні інфляційних втрат у зв'язку з
їх відсутністю та повністю задовольнив
позовні вимоги в частині стягнення 3%
річних у сумі 299,71 грн.

Рішення господарського суду
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону. Підстави для його
скасування відсутні.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню у зв'язку з вищенаведеним
та наступним.

Згідно ст..33, 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно Вимог щодо кількісних і якісних
показників послуг та зменшення плати у
разі їх відхилення від нормативних, які
є додатком до Порядку проведення
перерахунків розміру плати за надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, в разі ненадання їх або
надання не в повному обсязі, зниження
якості, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 17.02.2010р.
№ 151, допустимий показник температури у
житлових приміщеннях складає 18
градусів. За зменшення температури на 1
градус зменшується плата на 5%.

Порядок перевірки кількісних або
якісних показників надання послуг та
оформлення їх результатів встановлено
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005р. № 630 «Про затвердження
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення».
Зокрема передбачено складання за
результатами проведення перевірки
Акту-претензії про ненадання або
неналежне надання послуг. Складання
такого акту передбачено і законом
України «Про житлово-комунальні
послуги».

Колегія суддів констатує, що
відповідачем не надано жодних належних
доказів надання позивачем послуг, які
не відповідають якісним показникам.

Лист відповідача від 06.02.2013р.,
адресований позивачу, про те, що в
грудні 2012р. температура в приміщенні не
підіймалася вище +17 градусів, а інколи
зменшувалась до +14 градусів не є
належним і достатнім доказом надання
послуг неналежної якості.

Посилання заявника апеляційної скарги
на відсутність Актів виконаних робіт,
підписаних сторонами, як то
передбачено Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» не приймається судом до
уваги, оскільки даним Законом
визначаються правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності.

Ні договором, укладеним між сторонами,
ні жодним нормативним актом що регулює
відносини у сфері теплопостачання не
передбачено складання акту виконаних
робіт за договором про постачання
теплової енергії.

Що стосується неповідомлення
відповідача про зміну тарифу, то слід
зазначити, що п.2.2. договору передбачено
повідомлення відповідача письмово або
через засоби масової інформації. При
цьому договором не передбачено
обов'язку позивача повідомляти
відповідача про зміну тарифів. Крім
того слід зазначити, що оскільки
рішення про встановлення тарифів
приймаються органами місцевого
самоуправління то доводяться до
фізичних та юридичних осіб через
засоби масової інформації.

Також колегія суддів зазначає, що
недоведення до відповідача інформації
про зміну тарифів не є підставою для
звільнення відповідача від оплати за
спожиту теплову енергію.

Витрати з судового збору покласти на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 101 - 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Новиенка Плюс",
м.Дніпропетровськ, залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 24.12.2013
року у справі № 904/8293/13 залишити без
змін.

Повний текст постанови складено
13.02.2013р.

Головуючий: __________________ С.Г.
Антонік

Судді: __________________
Л.О.Чимбар

__________________
Л.В.Чоха