ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 лютого 2014 р. Справа №
903/22/14

Суддя господарського суду
Волинської області Бондарєв С.В.,
розглянувши матеріали по справі

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, с. Всеволодівка Луцького району
Волинської області

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альба-Транс", м. Луцьк

про стягнення 33 690,00грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, дов. від 19.10.2011р.
№1995

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20
Господарського процесуального кодексу
України представнику позивача
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді заявлено не було. В судовому
засіданні учаснику судового процесу
згідно ст. 22 ГПК України роз'яснено
процесуальні права та обов'язки.

В судовому засіданні 04.02.2014 року
відповідно до ст. 85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

СУТЬ СПОРУ: Позивач- Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 -звернувся до
господарського суду з позовом до
відповідача- Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альба-Транс"-про
стягнення 33 690,00грн. заборгованості за
товар (шини до автомобілів),
поставлений позивачем по видатковим
накладним №1595 від 03.05.2013р. на суму 16
300,00грн., №1909 від 22.05.2013р. на суму 8
150,00грн., №1984 від 27.05.2013р. на суму 8
150,00грн., №2074 від 01.06.2013р. на суму 16
120,00грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на неналежне виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань по оплаті отриманого
товару, а саме шин до автомобілів
згідно вищевказаних видаткових
накладних.

Ухвалою суду від 10.01.2014р. порушено
провадження по справі та зобов'язано
сторін представити суду: позивача-
оригінали, долучених до позову доказів,
довідку реєстратора щодо реєстрації
відповідача та за якою адресою, докази
часткової оплати, свідоцтво про
реєстрацію; відповідача- письмові
пояснення (обгрунтовані доводи та
заперечення) по суті позовних вимог,
докази часткової оплати, статут.

Представник позивача в судовому
засіданні 04.02.2014р. позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити
останні в повному обсязі.

Водночас, звернувся до суду з
заявою від 04.02.2014р. №б/н (вх. № 01-29/1130/14), в
якій просив до матеріалів справи
долучити витяг з ЄДРПОУ серії АГ №847130
від 21.01.2014р. щодо реєстрації ТзОВ
"Альба-Транс" та платіжні доручення №21
від 01.08.2013р. на суму 1 600,00грн. з
призначенням платежу "за шиноремонт
згідно рахунку без № від 01.08.2013р.", №91
від 04.10.2013р. на суму 3 000,00грн. з
призначенням платежу "за шиноремонт
згідно рахунку без № від 04.10.2013р.", №40
від 23.05.2013р. на суму 8 150,00грн. з
призначенням платежу "за шиноремонт
згідно рахунку №1582 від 03.05.2013р.", №4 від
26.06.2013р. на суму 9 100,00грн. з призначенням
платежу "за шиноремонт згідно рахунку
без № від 26.06.2013р.", №136 від 01.11.2013р. на
суму 2 090,00грн. з призначенням платежу
"за шиноремонт згідно рахунку №2074 від
01.06.2013р.".

Крім того, зазначив, що дані
платіжні доручення надані на загальну
суму 23 940,00грн., в зв'язку з тим, що оплата
зараховувалася по інших накладних, які
оплачувалися відповідачем, відтак
залишок по оплаті було враховано по
накладних, за якими стягується борг.
Порядок оплати та заборгованість
підтверджується також актом звірки
взаєморозрахунків, підписаним
сторонами, з якого вбачається борг в
розмірі 33 690,00грн.

Відповідач в судове засідання
04.02.2014р. не з'явився, витребуваних
доказів по справі суду не надав, про
причини неявки суд не повідомив. Ухвала
суду від 10.01.2014р. повернулась до суду
органами поштового зв'язку з відміткою
"за закінченням терміну зберігання".

Згідно Спеціального витягу з
ЄДРПОУ серії АГ №847130 місцезнаходження
відповідача: Волинська обл., м. Луцьк,
вул. 8-го Березня, будинок 11А, кв. 4, куди і
надсилалась ухвала суду.

До повноважень господарських
судів не віднесено установлення
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Примірник
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення,
повернутий органами зв'язку з
позначкою "за закінченням терміну
зберігання" з урахуванням конкретних
обставин даної справи є належним
доказом виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій, а тому,
визнавши зібрані по справі матеріали
достатніми для розгляду спору за
наявними в справі матеріалами згідно
зі ст.75 ГПК України та дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

встановив:

У відповідності до ч. 1 ст. 202
Цивільного кодексу України правочин
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав
та обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного
кодексу України визначено, що
правочин може вчинятися усно або
в письмовій формі. Сторони мають
право обирати форму правочину, якщо
інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175
Господарського кодексу України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності,
в силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або
утриматися від певної дії, а
управнена сторона має право вимагати
від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Так, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного
кодексу України передбачає, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Між сторонами було досягнуто
усної домовленості щодо поставки
товару, відповідно до якої позивач-ФОП
ОСОБА_1, як постачальник, зобов'язався
поставити товар, а саме шини до
автомобілів, а відповідач-ТзОВ
"Альба-Транс", як покупець прийняти та
оплатити цей товар.

Згідно із частиною 1 статті 181
Господарського кодексу України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Дії сторін (передача продавцем
товару покупцю за видатковими
накладними та прийняття товару
покупцем) свідчать про виникнення між
ними правовідносин поставки.

Статтею 712 Цивільного кодексу
України визначено, що за договором
поставки продавець (постачальник),
який здійснює підприємницьку
діяльність, зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.2 статті 712
Цивільного кодексу України, до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193
Господарського кодексу України кожна
сторона має вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу. За ч.1
ст.193 Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526
Цивільного кодексу України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового обігу
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

На виконання усної домовленості
по поставці товару, позивачем було
поставлено відповідачу шини до
автомобілів на загальну суму 48 720,00грн.,
що стверджується видатковими
накладними №1595 від 03.05.2013р. на суму 16
300,00грн., №1909 від 22.05.2013р. на суму 8
150,00грн., №1984 від 27.05.2013р. на суму 8
150,00грн., №2074 від 01.06.2013р. на суму 16
120,00грн., які підписані сторонами,
підписи скріплені їх печатками. (а.с.
13-14)

Згідно із ч.1 ст.692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Як вбачається із матеріалів
справи, відповідач взяті на себе
зобов'язання щодо оплати поставленого
товару по видатковим накладним виконав
частково на суму 15 030,00грн., що
стверджується наявними в матеріаліах
справи платіжними дорученнями №21 від
01.08.2013р. на суму 1 600,00грн. з призначенням
платежу "за шиноремонт згідно рахунку
без № від 01.08.2013р.", №91 від 04.10.2013р. на
суму 3 000,00грн. з призначенням платежу
"за шиноремонт згідно рахунку без № від
04.10.2013р.", №40 від 23.05.2013р. на суму 8 150,00грн.
з призначенням платежу "за шиноремонт
згідно рахунку №1582 від 03.05.2013р.", №4 від
26.06.2013р. на суму 9 100,00грн. з призначенням
платежу "за шиноремонт згідно рахунку
без № від 26.06.2013р.", №136 від 01.11.2013р. на
суму 2 090,00грн. з призначенням платежу
"за шиноремонт згідно рахунку №2074 від
01.06.2013р." (а.с. 22-26), що спричинило
звернення кредитора з позовом до суду.

27.11.2013р. позивачем на адресу
відповідача була надіслана вимога про
сплату заборгованості від 26.11.2013р. з
рахунками на оплату №1582 від 03.05.2013р.,
№1854 від 22.05.2013р., №2016 від 01.06.2013р. та №1925
від 27.05.2013р. в розмірі 33 690,00грн., яка
останнім залишена без відповіді. (а.с.
7-12)

Крім того, сторонами складено акт
звірки взаєморозрахунків за період з
01.01.2013р. по 18.11.2013р., згідно якого
заборгованість відповідача-ТзОВ
"Альба-Транс" перед позивачем-ФОП
ОСОБА_1 станом на 18.11.2013р. становить 33
690,00грн. Даний акт підписано сторнами,
підписи скріплено їх печатками. (а.с. 15)

Заборгованість на день розгляду
спору становить 33 690,00грн.,
стверджується видатковими накладними
№1595 від 03.05.2013р. на суму 16 300,00грн., №1909
від 22.05.2013р. на суму 8 150,00грн., №1984 від
27.05.2013р. на суму 8 150,00грн., №2074 від
01.06.2013р. на суму 16 120,00грн., платіжними
дорученнями №21 від 01.08.2013р., №91 від
04.10.2013р., №40 від 23.05.2013р., №4 від 26.06.2013р.,
№136 від 01.11.2013р., актом звірки
взаєморозрахунків за період з 01.01.2013р.
по 18.11.2013р., підписаним сторонами згідно
якого заборгованість відповідача ТзОВ
"Альба-Транс" перед позивачем ФОП
ОСОБА_1 станом на 18.11.2013р. становить 33
690,00грн., відповідачем не оспорена та
підлягає до стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Альба-Транс" в силу ст.ст.193, 265 ГК
України.

Оскільки спір до суду доведений з вини
відповідача, витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 827,00грн. слід
віднести на нього відповідно до ст.49
ГПК України.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 173, 174, 175, 181, 193 ГК
України, ст.ст. 11, 202, 205, 526, 655, 692, 712 ЦК
України, ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Альба-Транс", Волинська обл., м. Луцьк,
вул. 8-го Березня, 11А/4,

на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 код
НОМЕР_1

33 690,00грн. заборгованості та 1 827,00
грн. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено

06.02.2014р.

Суддя
С. В. Бондарєв