ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.01.14р. Справа № 904/9044/13

За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Дніпроінмед",
м. Дніпропетровськ

про стягнення 15 590 грн. 58 коп.

Суддя Первушин Ю.Ю.

Секретар судового засідання
Мартиненко І.Ю.

Представники:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "АХА
Страхування" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою про
стягнення з Відповідача - Публічного
акціонерного товариства "Страхової
компанії "Дніпроінмед" страхового
відшкодування у розмірі 15 590 грн. 58 коп.
Також Позивач з Відповідача просить
суд стягнути суму судового збору у
розмірі 1 720 грн. 50 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
26.04.2013 році в м. Макіївка по вулиці
Донецьке шосе відбулася дорожньо -
транспортна пригода за участю
автомобіля "ПАЗ" реєстраційних номер АН
2875 ЕА, під управлянням Капліна Юрія
Івановича, який перед початком руху та
зміною напрямку не переконався, що це
безпечно і не створить перешкод для
руху інших учасників, внаслідок чого
скоїв зіткнення з автомобілем "Ford Mondeo"
реєстраційний номер АН 4658 СК під
керуванням водія Фіалковського Артема
Леонідовича, внаслідок зіткнення
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Ухвалою господарського суду від 21.11.2013
року порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 11.12.2013 року.

11.12.2013 року від Відповідача до суду
надійшов відзив на позовну заяву № 2742
від 10.12.2013 року (а.с. 88-89), в якому
останній з позовними вимогами не
погоджується. Відповідач у відзиві
зазначив, що в додатках до позовної
заяви відсутні матеріали щодо
проведення оцінки вартості
матеріального збитку у відповідності
до норм законодавства. Також, згідно ст.
12 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту. Відповідно
до Полісу № АВ/9019781 зазначеного
позивачем, франшизи становить 1000 грн.
Тому, сума страхового відшкодування
має бути зменшена на 1000 гривень.

Ухвалою господарського суду від 11.12.2013
року розгляд справи відкладено на
15.01.2014 року у зв'язку з необхідністю
витребувати додаткові документи.

15.01.2014 року до канцелярії
господарського суду від представника
позивача надійшла заява (а.с. 99-106) в
якому останній просить суд долучити до
матеріалів справи рахунок - фактуру №
САМ 7431 від 08.05.2013 року, Акт виконаних
робіт № АМ - 0036886 від 20.06.2013 року,
ремонтну калькуляцію. Також, у судовому
засіданні представник позивача подав
клопотання про продовження строку
розгляду спору до 04.02.2014 року для
всебічного та повного з'ясування
обставин.

Ухвалою господарського суду від 15.01.2014
року продовжено строк розгляду спору
до 04.02.2014 року, розгляд справи
відкладено на 29.01.2014 року, у зв'язку з
неявкою представника відповідача у
судове засідання.

28.01.2014 року до канцелярії
господарського суду від представника
позивача надійшли письмові пояснення
(а.с. 112-114) в яких останній зазначає, що
звіт про оцінку транспортного засобу є
лише попереднім, необов'язковим
оціночним документом, в якому
зазначається про можливу, але не
кінцеву суму, що витрачена на
відновлення транспортного засобу.
Реальним же підтвердженням виплати
суми страхового відшкодування
страхувальнику, є розрахунок
страхового відшкодування, страховий
акт, акт виконаних робіт а також
платіжне доручення. Отже, необхідність
доведення шкоди виключно шляхом
проведення автотоварознавчої
експертизи не узгоджуються з нормами
законодавства про страхування. Крім
того, Верховним Судом України у Листі
"Судова практика розгляду цивільних
справ, що виникають з договорів
страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено,
що визначаючи розмір заподіяної шкоди
при страхуванні наземного транспорту,
суди, у разі виникнення спору щодо
визначення розміру шкоди, повинні
виходити з фактичної (реальної) суми,
встановленої висновком
автотоварознавчої експертизи, або
відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля.

У судове засідання 29.01.2014 року
представник позивача та відповідача не
з'явилися, про причини неявки суд не
повідомили. Жодних пояснень щодо
причини неявки або інших клопотань до
господарського суду не надходило.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18).

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності представника позивача
та відповідача, відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, за наявними в ній матеріалами.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу
представниками сторін не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 29.01.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані до матеріалів справи докази в їх
сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2013 році в м. Макіївка по вулиці
Донецьке шосе відбулася дорожньо -
транспортна пригода за участю
автомобіля "ПАЗ" реєстраційних номер АН
2875 ЕА, під управлянням Капліна Юрія
Івановича, який перед початком руху та
зміною напрямку не переконався, що це
безпечно і не створить перешкод для
руху інших учасників, внаслідок чого
скоїв зіткнення з автомобілем "Ford Mondeo"
реєстраційний номер АН 4658 СК під
керуванням водія Фіалковського Артема
Леонідовича, внаслідок зіткнення
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Вина Капліна Юрія Івановича у скоєнні
дорожньо - транспортної пригоди
підтверджується постановою Центрально
- Міського районного суду міста
Макіївка від 20.05.2013 року по справі
№270/3139/13-п відповідно до якої Капліна
Юрія Івановича притягнуто до
адміністративної відповідальності,
передбаченою ст. 124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп.
(а. с. 25).

Відповідно до Договору добровільного
страхування наземного транспорту
№ 2297520/28/05АВ від 14.09.2012 року
(а.с. 8-17) цивільно-правову
відповідальність за шкоду, завдану
пошкодженням, знищенням або втратою
автомобіля "Ford Mondeo" реєстраційний номер
АН 4658 СК було застраховано в ПАТ
"Страхова компанія" АХА Страхування".

Згідно до ремонтної калькуляції №
1.001.13.05274 від 08.05.2013 року, вартість
матеріальної шкоди, заподіяної
власнику автомобіля "Ford Mondeo"
реєстраційний номер АН 4658 СК складає 21
529 грн. 56 коп. (а. с. 119-123).

На підставі заяви про настання події,
що має ознаки страхового випадку від
29.04.2013 року (а.с. 44-46), заяви про виплату
страхового відшкодування від 29.04.2013
року (а.с. 47), Позивач на виконання умов
договору № 2297520/28/05АВ від 14.09.2012 року
добровільного страхування наземного
транспорту здійснив страхове
відшкодування в розмірі 16 100 грн. 58 коп.,
що підтверджується платіжним
дорученням № 32381 від 21.05.2013 року (а.с. 28).

Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
винної у ДТП особи - Капліна Юрія
Івановича була застрахована у
Відповідача, що підтверджується
полісом № АВ/9019781 (а. с. 22).

Позивач, керуючись ст. ст. 993 Цивільного
кодексу України, ст. 27 Закону України
"Про страхування" просить суд стягнути
з Відповідача суму страхового
відшкодування у розмірі 15 590 грн. 58 коп.
(16 100, 58 - 510 франшиза).

Відповідач у своєму відзиві № 2742 від
10.12.2013 року (а.с. 88-89) з позовними
вимогами не погоджується, зазначаючи,
що в додатках до позовної заяви
відсутні матеріали щодо проведення
оцінки вартості матеріального збитку у
відповідності до норм законодавства.

Господарський суд не погоджується з
твердженнями Відповідача, оскільки
звіт про оцінку транспортного засобу є
лише попереднім, необов'язковим
оціночним документом, в якому
зазначається про можливу, але не
кінцеву суму, що витрачена на
відновлення транспортного засобу.
Реальним же підтвердженням виплати
суми страхового відшкодування
страхувальнику, є розрахунок
страхового відшкодування, страховий
акт, акт виконаних робіт а також
платіжне доручення.

Крім того, Верховним Судом України у
Листі "Судова практика розгляду
цивільних справ, що виникають з
договорів страхування" від 19.07.2011 року
роз'яснено, що визначаючи розмір
заподіяної шкоди при страхуванні
наземного транспорту, суди, у разі
виникнення спору щодо визначення
розміру шкоди, повинні виходити з
фактичної (реальної) суми, встановленої
висновком автотоварознавчої
експертизи, або відповідними
документами станції технічного
обслуговування, на якій проводився
ремонт автомобіля.

Подібна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України, від
25.11.2008 року зі справи №11/406-07
Господарського суду Київської області,
постановах Вищого господарського суду
України від 15.01.2013 року зі справи
№5011-72/9778-2012 Господарського суду м.
Києва, від 30.01.2013 року зі справи
№5011-35/11156-2012 Господарського суду м.
Києва, від 31.10.2012 року зі справи № 26/301
Господарського суду м. Києва, від 13.04.2011
року зі справи №20/309 Господарського
суду м. Києва.

Також, Відповідач у своєму відзиві
зазначає, що відповідно до Полісу №
АВ/9019781 зазначеного позивачем,
франшизи становить 1000 грн., тому
сума страхового відшкодування має бути
зменшена на 1000 гривень.

Але, на вимогу суду відповідачем не
надано, даного полісу в підтвердження
викладених у відзиві заперечень.

Відповідно до ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Як свідчить з позовної заяви, Позивачем
вживались заходи досудового
врегулювання спору було направлено
Відповідачу претензію № РГ/05274/13/5 від
02.10.2013 року (а. с.38 -39).

Згідно до ст. 6 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства та організації, що
порушили майнові права і законні
інтереси інших підприємств та
організацій, зобов'язанні поновити їх,
не чекаючи пред'явлення претензії.

Крім того, ст. 7 вказаного кодексу
встановлено, що претензія
розглядається в місячний строк, який
обчислюється з дня одержання претензії
та, підприємства та організації, що
одержали претензію, зобов'язанні
задовольнити обґрунтовані вимоги
заявника.

Як встановлено чинним законодавством
України, зокрема ст. 36 Законом України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", виплата страхового
відшкодування здійснюється протягом 90
днів з дня отримання Страховиком
визначених у ст. 35 цього Закону
документів або в строки та в обсягах,
визначених рішенням суду.

Відповідачем не було надано доказів
проведення виплати страхового
відшкодування, отже порушено вимоги ст.
36 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів".

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу
України, яка кореспондується з
положеннями ст. 27 Закону України "Про
страхування", до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки, а
тому до страховика, який виплатив
страхове відшкодування, переходить
право вимоги, яке страхувальник має до
особи, відповідальної за завдані
збитки.

Статтями 1166 та 1188 Цивільного кодексу
України передбачено, що майнова шкода
завдана неправомірними діями майну
особи відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала, та в разі
завдання шкоди внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного
кодексу України шкода завдана джерелом
підвищеної небезпеки відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Як було встановлено судом, особою,
винною у скоєнні ДТП, наслідком якого
стало пошкодження майна застрахованої
позивачем особи, а, отже, і особою,
винною у завданні збитків є Каплін Юрій
Іванович, цивільно-правова
відповідальність якого застрахована у
Відповідача.

Таким чином, з аналізу вищезазначених
правових норм вбачається, що Позивач
після виплати застрахованій ним особі
страхового відшкодування, може
звернутися з відповідною вимогою
стягнення сплаченого страхового
відшкодування в порядку регресу саме
до страховика за наявності певних
підстав.

Правила відшкодування шкоди
заподіяної третій особі встановлені
ст. 22 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", згідно п. 22.1 якої
при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Порядок виплати страхового
відшкодування визначений ст. 37 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", зокрема, у п. 37.4 якої
встановлено, що страховик має право
здійснювати виплату страхового
відшкодування безпосередньо
потерпілим або погодженим з ними
підприємствам, установам та
організаціям, що надають послуги з
ремонту пошкодженого майна, лікування
потерпілих та інші послуги, пов'язані з
відшкодуванням збитків. Страховик
здійснює компенсацію витрат
страхувальника або особи,
відповідальність якої застрахована, у
разі, коли такі витрати здійснюються за
згодою страховика. Якщо страхувальник
або особа, відповідальність якої
застрахована, здійснили такі витрати
без попереднього погодження із
страховиком, страховик має право
відмовити у компенсації таких витрат
або зменшити їх розмір з урахуванням
вимог законодавства України про
порядок відшкодування такої шкоди.

Проте, Відповідач, який є страховиком
винної у скоєнні ДТП та нанесені
збитків особи Капліна Юрія Івановича,
відповідальність якого ним
застрахована, не здійснював виплати
страхового відшкодування
безпосередньо потерпілому, який
отримав таке страхове відшкодування за
Договором страхування № 2297520/28/05АВ від
14.09.2012 року від Позивача.

Статтею 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено підстави для подачі
регресного позову. Приписами вказаної
правової норми встановлено, що
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду.

На підставі вищевикладеного,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
Відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43-45, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроінмед» (49005, місто
Дніпропетровськ, вулиця
Сімферопольська, 21, офіс 307, ) на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія" АХА Страхування" (04070, місто
Київ, вулиця Іллінська, 8, ) 15 590 грн. 58 коп. страхового
відшкодування в порядку регресу та 1 720
грн. 50 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Дніпропетровської
області протягом десяти
днів з дня його
оголошення, а у разі якщо в судовому
засідання було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 31.01.2014
року.

Суддя Ю.Ю. Первушин