ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.02.2014р.
Справа № 905/5175/13

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Уханьової
О.О. при секретарі судового засідання
Андрєєвій М.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи:

за позовом - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Донспецпром"

м. Донецьк

до відповідача 1 - Публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний

промислово-інвестиційний
банк" м. Київ в особі філії "Головне

управління ПАТ
"Промінвестбанк" в Донецькій області

до відповідача 2 - Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія з
управління

активами "ІЗІ ЛАЙФ" м. Київ

про визнання недійсним договору;

за участю представників сторін:

від позивача - не явився,

від відповідача 1 - Лєлюх О.М. - за
довіреністю,

від відповідача 2 - Лєлюх О.М. - за
довіреністю.

СУТЬ
СПРАВИ:

17.07.2013р. ТОВ "Донспецпром" м. Донецьк
(далі - позивач) звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом про визнання недійсним
кредитного договору про відкриття
кредитної лінії №15-93/17-617/07 від 26.02.2007р.,
підписаного з Акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком
(закрите акціонерне товариство).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на положення ч.1 ст.227, ч.3
ст.215, ст.1054 Цивільного кодексу України
та ст.2 Закону України "Про банки та
банківську діяльність" недійсність
кредитного договору №15-93/17-617/07 від
26.02.2007р.

В підтвердження позовних вимог надав
копію спірного кредитного договору про
відкриття кредитної лінії №15-93/17-617/07
від 26.02.2007р.

23.07.2013р. до господарського суду
Донецької області надійшла позовна
заява третьої особи б/н від 22.07.2013р., яка
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору - Товариства з обмеженою
відповідальністю "УКР-НОВА" м. Донецьк
про відмову у задоволенні позовних
вимог, визнання дійсним та чинним
договору. Ухвалою від 23.07.2013р. суд
повернув цю позовну заяву без розгляду
на підставі ст.26, п.3,4,6 ст.63
Господарського процесуального кодексу
України.

29.07.2013р. ухвалою господарського суду
провадження по справі зупинено.

05.08.2013р. представник відповідачів 1,2
надав відзив на позовну заяву, в якому
заперечив проти позову, та додаткові
документи, які залучені до матеріалів
справи.

20.01.2014р. ухвалою господарського суду
провадження по справі поновлено.

Представник позивача до судового
засідання не явився, додаткових
документів не надав, про причини не
явки не повідомив, про час і місце
судового засідання повідомлений
належним чином шляхом направлення
ухвали суду за адресою, що зазначена
позивачем в преамбулі позовної заяви.

2

Представник відповідачів у судовому
засіданні 05.02.2014р. проти позову
заперечив у повному обсязі з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву.

Приймаючи до уваги, що відповідно до
ст. 69 ГПК України спір має бути
вирішений господарським судом у строк
не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви,
господарський суд вирішує спір по суті
за наявними в матеріалах справи
документами без явки представника
позивача з метою урахування інтересів
обох сторін та дотримання вимог
діючого законодавства.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідачів, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Предметом спору по даній справі є
вимога позивача про визнання
кредитного договору про відкриття
кредитної лінії №15-93/17-617/07 від 26.02.2007р.
недійсним відповідно до ч.1 ст.227, ч.3
ст.215, ст.1054 Цивільного кодексу України
та ст.2 Закону України "Про банки та
банківську діяльність".

Підставою є, на думку позивача,
підписання відповідачем 1 кредитного
договору про відкриття кредитної лінії
№15-93/17-617/07 від 26.02.2007р. за відсутністю
повноважень на укладання кредитних
договорів у зв'язку зі спливом строку
дії ліцензії банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями, громадянами в усіх
сферах господарської діяльності,
виконуються на підставі договорів.

З матеріалів справи вбачається, що
26.02.2007р. ТОВ "Донспецпром" (позичальник,
позивач) та Акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком
(закрите акціонерне товариство) в особі
філії „Головне управління
Промінвестбанку в Донецькій області"
(банк, правонаступником якого є
відповідач 1) підписаний договір про
відкриття кредитної лінії №15-93/17-617/07
(договір), на умовах, визначених цим
договором банк за умови наявності
вільних власних кредитних ресурсів
надає позичальнику фінансовий кредит
шляхом відкриття відновлювальної
кредитної лінії у сумі яка не може
перевищувати 15000000,00грн., дата
остаточного повернення всіх отриманих
в межах кредитної лінії сум кредиту -
20.03.2009р.

Відсотки за користування кредитом
нараховуються банком на суму
фактичного щоденного залишку
заборгованості за отриманими коштами
та сплачуються позичальником, виходячи
із встановленої банком процентної
ставки в розмірі 16,2% річних за кредитом
наданим у гривні (п. 2.1. договору).

У випадку порушення позичальником
встановленого п. 1.2 цього договору
строку остаточного повернення всіх
отриманих сум кредиту позичальник
надалі сплачує проценти за
неправомірне користування кредитом,
виходячи із процентної ставки в
розмірі 19% річних за кредитом наданим у
національній валюті, порядок
нарахування та сплати яких
встановлюється згідно п. 2.2. цього
договору (п. 2.4 договору).

Відповідно до п. 3.2.3 договору, якщо
позичальник безумовно не надасть банку
за його першою вимогою у строк не
більше 3 робочих днів інформацію про
свою фінансово-господарську
діяльність, то він зобов'язаний
сплачувати проценту ставку на 2% річних
більше, ніж передбачено кредитним
договором. При цьому банк в
односторонньому порядку надсилає
позичальнику повідомлення про таку
зміну відсоткової ставки.

Згідно з п.п.5.1, 5.5 договору, він набирає
чинності з дати його підписання
повноважними представниками сторін та
діє до повного повернення
позичальником отриманих сум кредитних
коштів, сплати в повному обсязі
процентів за користування ним та
повного виконання позичальником
будь-яких інших грошових зобов'язань,
прийнятих ним на себе згідно з умовами
цього договору.

3

Кредитний договір про відкриття
кредитної лінії №15-93/17-617/07 від 26.02.2007р.
підписаний представниками сторін та
скріплений печатками підприємств.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач отримав кредитні кошти,
використав їх задля поповнення
обігових коштів підприємства та
спрямував ці кошти на інші виробничі
потреби.

Цей факт встановлений рішеннями
господарського суду Донецької області
від 18.05.2011р. по справі 19/17пд, від 19.06.2013р.
по справі №5006/2/72пд/2012, від 20.06.2012р. по
справі №19/55пд (19/74пд) якими відмовлено у
задоволенні позовних вимог ТОВ
"Донспецпром" м. Донецьк до ПАТ
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" м. Київ
в особі філії "Головне управління ПАТ
Промінвестбанк в Донецькій області" м.
Донецьк та ТОВ "Компанія з управління
активами „ІЗІ ЛАЙФ" м. Київ про
визнання кредитного договору про
відкриття кредитної лінії №15-93/17-617/07
від 26.02.2007р. недійсним з інших підстав,
ніж у даній справі. Постановами
Донецького апеляційного
господарського суду від 12.07.2011р., від
16.07.2013р. та від 24.07.2012р. вказані рішення
господарського суду першої інстанції
залишені без змін.

В ст.124 Конституції України зазначено,
що судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно із ст.4-5 Господарського
процесуального кодексу України,
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов.

Таким чином, враховуючи
загальнообов'язковий статус судових
актів, визначений ст.ст.124, 129
Конституції України, факт виконання
банком умов спірного кредитного
договору про відкриття кредитної лінії
№15-93/17-617/07 від 26.02.2007р. господарський
суд визнає доведеним за умови чинності
вказаних рішень господарського суду
Донецької області та не підлягає
доведенню знову.

17.07.2013р. позивач звернувся до
господарського суду з позовом про
визнання недійсним кредитного
договору про відкриття кредитної лінії
№15-93/17-617/07 від 26.02.2007р. з огляду на його
підписання зі сторони банку за
відсутністю повноважень на укладання
кредитних договорів у зв'язку зі
спливом строку дії ліцензії.

Проаналізувавши наявні в матеріалах
справи документи, дослідивши та
з'ясувавши всебічно та у повній мірі
обставини справи, господарський суд
зазначає:

Виходячи зі змісту положень ст.ст. 11,202
Цивільного кодексу України, за своєю
правовою природою договір є
правочином. Водночас, договір є й
основною підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Згідно зі
ст. 627 Цивільного кодексу України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

З загальним правилом, встановленим ст.
181 ГК України договори вчиняються у
формі єдиного письмового документу.

Частиною 2 статті 207 ЦК України
передбачено, що правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства , та скріплюється
печаткою.

4

Відповідно до статті 215 Цивільного
Кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст.203 Цивільного Кодексу
України, а саме: 1) зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
2)особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; 3) волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі; 4)
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу
України).

Водночас, суд спростовує твердження
позивача про сплив строку дії ліцензії
банку з огляду на наступне:

Відповідно до ст.19 Закону України "Про
банки і банківську діяльність"
юридична особа має право здійснювати
банківську діяльність тільки після
отримання банківської ліцензії, для
отримання якої подає Національному
банку України разом з відповідною
заявою документи: копію статуту з
відміткою державного реєстратора про
проведення державної реєстрації
юридичної особи; копії зареєстрованого
Національною комісією з цінних паперів
та фондового ринку звіту про
результати закритого (приватного)
розміщення акцій та свідоцтва про
реєстрацію випуску акцій (для банку, що
створюється у формі публічного
акціонерного товариства); відомості
про кількісний склад спостережної
ради, правління (ради директорів),
ревізійної комісії; відомості за
формою, визначеною Національним банком
України, що дають змогу зробити
висновок про: наявність як мінімум
трьох осіб, призначених членами
правління (ради директорів), у тому
числі голови правління, їх професійну
придатність та ділову репутацію;
професійну придатність головного
бухгалтера та керівника служби
внутрішнього аудиту; ділову репутацію
членів спостережної ради, головного
бухгалтера та керівника служби
внутрішнього аудиту; наявність
організаційної структури та
відповідних спеціалістів, необхідних
для забезпечення надання банківських
та інших фінансових послуг,
банківського обладнання, комп'ютерної
техніки, програмного забезпечення,
приміщень, що відповідають вимогам,
встановленим Національним банком
України; копії внутрішніх положень
банку, що регламентують надання
банківських та інших фінансових
послуг, визначають порядок здійснення
внутрішнього контролю та процедуру
управління ризиками; бізнес-план на три
роки, складений згідно з вимогами,
встановленими Національним банком
України; копію платіжного документа
про внесення плати за видачу
банківської ліцензії, розмір якої
встановлюється Національним банком
України.

Як вбачається з поданих представником
відповідачів документів, Національним
банком України Публічному
акціонерному товариству "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" 22.06.2012р. за номером « 1» видано
банківську ліцензію, відповідно до
якої останнього внесено до державного
реєстру банків 26.08.119р. за номером « 125»,
на право надання банківських послуг,
визначених частиною третьою статті 47
Закону України "Про банки і банківську
діяльність".

Проаналізувавши норми вказаного
Закону, суд зазначає, що конкретного
терміну дії цієї ліцензії не
встановлено.

Згідно зі статтями 33,34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

5

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Обов'язок доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом тягар доказування
певних обставин покладається на особу,
яка посилається на ці обставини.

Господарський суд дійшов висновку, що
позивачем у розумінні ст. ст. 33-34 ГПК
України не доведено суду наявності
підстав визнання підписаного
сторонами кредитного договору про
відкриття кредитної лінії №15-93/17-617/07
від 26.02.2007р. недійсним.

Крім того, господарський суд враховує,
що відповідач 2 - ТОВ "Компанія з
управління активами "ІЗІ ЛАЙФ" м. Київ
взагалі не є стороною оспорюваного
правочину.

З урахуванням викладеного,
господарський суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог ТОВ
"Донспецпром" м. Донецьк в повному
обсязі.

Враховуючи, що у задоволенні позову
відмовлено, на позивача покладається
сплачений ним судовий збір в повному
обсязі, відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі ст.ст.11,202,207,215,626,627
Цивільного кодексу України, ст.ст.67,181
Господарського кодексу України, Закону
України "Про банки та банківську
діяльність", ст.ст.4-5, 33-35,49,81-1,82,82-1,84,85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в повному обсязі у
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Донспецпром" м. Донецьк про визнання
недійсним кредитного договору про
відкриття кредитної лінії №15-93/17-617/07
від 26.02.2007р.

Судові витрати покласти на позивача.

Повний текст рішення підписаний
07.02.2014р.

Суддя
О.О.
Уханьова