ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.01.2014 Справа № 920/2052/13

За позовом: Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м.Суми

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, с. Косівщина,
Сумський район, Сумська область

про стягнення 22461 грн. 00 коп.

СУДДЯ СОП'ЯНЕНКО О.Ю.

при секретарі судового засідання
Пігарєвій І.О.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
довіреність № 984 від 16.05.2012 року

Суть спору: позивач, згідно вимог
позовної заяви, просить суд стягнути з
відповідача 22461 грн. 00 коп.
заборгованості за поставлений товар,
відповідно до договору купівлі -
продажу № 1 від 05.10.2012 року, а також
витрати по сплаті судового збору.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
зазначив, що проти позову заперечує,
вказує на те, що жодних договорів
купівлі - продажу, актів звірки не
підписувала, підписи на документах
відповідачу не належать, печатки на
документах ФОП ОСОБА_2 відсутні,
прізвище, ідентифікаційний номер та
місце проживання зазначено не вірно,
тому вважає позов необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню.

Від позивача надійшли письмові
поясненні по справі на заперечення
відповідача проти позову, позивач
підтримує заявлені позовні вимоги,
вважає що договір купівлі - продажу від
05.10.2012 року укладений з дотриманням
вимог законодавства, його недійсність
прямо не встановлена законом і він не
визнаний судом недійсним.

Представник відповідача в засідання
суду не з'явився, проте надіслав
клопотання про відкладення розгляду
справи б/н від 30.01.2014 року, в якому
просить суд відкласти розгляд справи у
зв'язку з погодними умовами
представник ОСОБА_4 не може прибути в
засідання суду 30.01.2014р.

Відповідач подала пояснення по справі
від 30.01.2014 року з додатковим
обґрунтуванням своєї позиції у справі.
Також відповідачем подано клопотання
про долучення до матеріалів справи
копії паспорта ОСОБА_2, копії виписки з
Єдиного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, копії
свідоцтва платника єдиного податку.
Зазначені документи судом оглянуті та
долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача проти позову
заперечувала і просила відмовити у
задоволенні позову в зв'язку з
необґрунтованістю і безпідставністю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши відповідача та
повноважного її представника,
дослідивши та оцінивши надані докази,
суд встановив:

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених ст. 69 цього
Кодексу, розгляд справи, якщо за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні. Такими
обставинами, зокрема, є: нез'явлення в
засідання представників сторін;
неподання витребуваних доказів;
необхідність витребування нових
доказів тощо.

Надання повноважень на представництво
інтересів сторони в процесі не
обмежено будь-яким певним колом осіб, а
тому позивач не був позбавлений
можливості направити в судове
засідання іншого представника з
належним чином оформленими
повноваженнями. А також враховуючи
сплив строку розгляду справи,
передбачений ст.69 ГПК України.
Клопотання позивача про відкладення
розгляду справи суд вважає
необґрунтованим та залишає його без
задоволення, а справу, з огляду на
достатність доказів для прийняття
рішення, вважає за можливе розглянути
за наявними у ній матеріалами.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача 22461 грн. 00 коп.
заборгованість за отриманий
відповідачем товар, в обґрунтування
позовних вимог посилається на
укладений між сторонами у справі
договір купівлі - продажу № 1 від 05.10.2012
року, відповідно до умов якого
продавець (позивач) продає покупцю
(відповідачу) товарно-матеріальні
цінності (дитячі іграшки) у
відповідності до накладних. Згідно
наданих позивачем видаткових
накладних № РН-0000002 від 05.10.2012р. на суму
23318,00 грн., № РН-0000003 від 05.10.2012р. на суму
583,00 грн., № РН-0000005 від 07.10.2012р. на суму
6333,00, № РН-0000006 від 07.10.2012р. на суму 196,00
грн. відповідачу було передано товар на
загальну суму30430,00 грн.

Відповідач проти позову заперечує,
вказує на те, що договір купівлі -
продажу № 1 від 05.10.2012 з позивачем не
укладала, акт звірки не підписувала,
печатка на документах відсутня.

Як свідчать матеріали справи, 05.10.2012
року між позивачем та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (ідент. ном.
НОМЕР_1, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_1) було укладено договір № 1
купівлі-продажу (надалі - договір).

Відповідно до п. 1 договору позивач
продає ФОП ОСОБА_2(покупцю)
товарно-матеріальні цінності у
відповідності до накладних, які мають
посилання на цей договір та є
невід'ємною частиною договору.

Позивач поставив товар ФОП ОСОБА_2, а
саме, як вбачається з наданих
видаткових накладних: № РН-0000002 від
05.10.2012р. на суму 23318,00 грн.; № РН-0000003 від
05.10.2012р. на суму 583,00 грн.; № РН-0000005 від
07.10.2012р. на суму 6333,00 грн.; № РН-0000006 від
07.10.2012р. на суму 196,00 грн.; на загальну
суму30430,00 грн.

Відповідно до п. 3 Договору розрахунки
за поставлений товар здійснюються
готівковими коштами рівними частками
протягом 3 місяців один раз на кожні 30
днів.

Як зазначає позивач, ФОП ОСОБА_2
частково розрахувалась за поставлений
товар, однак заборгувала позивачу 22461
грн.

Позивач склав з ФОП ОСОБА_2 акт звірки,
звертався до останнього з претензією, з
вимогою сплати 22461 грн. 00 коп. в
трьохденний термін, однак, оскільки
оплата боргу проведена не була, то
позивач звернувся до суду з даним
позовом, для захисту свого порушеного
права.

Суд, розглянувши матеріали справи,
дійшов висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, оскільки:

Зобов'язанням відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.
509 ЦК України є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на коритись другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботи, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Частина 3 ст. 509 ЦК України встановлює,
що зобов'язання має грунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу
України встановлено правило, згідно
якого суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей
Господарського кодексу України.

Учасниками господарських відносин, а
саме сторонами договору, який є
підставою стягнення боргу по даній
справі, є позивач - ФОП ОСОБА_1 та ФОП
ОСОБА_2 (ідент. ном. НОМЕР_1, яка проживає
за адресою: АДРЕСА_1).

Матеріалами справи підтверджується,
що відповідачем по справі є інша
фізична особі - підприємець ОСОБА_2
(ідент. номер. НОМЕР_2, АДРЕСА_2).

Відповідач проти позову заперечує,
вказує на те, що договір з позивачем не
укладався, акт звірки не підписувався,
печатка на документах відсутня, в
договорі інше прізвище, адреса,
ідентифікаційний номер.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Згідно до ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

До змісту договору в першу чергу
входить визначення сторін та їх
повноважень укладати відповідний
договір. У договорі зазначають повні
найменування сторін, та підстави, що
підтверджують повноваження особи
укладати договір (це стосується
юридичних осіб).

Договір, на який посилається позивач
був укладений з ФОП ОСОБА_2 і, як
вбачається з матеріалів справи, жодних
змін до договору чи додаткових угод до
договору не укладалось.

Крім того, в накладних та акті звірки,
на які посилається позивач,
одержувачем зазначена ФОП ОСОБА_2

Відповідач по справі надав копію
виписки з ЄДРПОУ, з якої вбачається, що
ідентифікаційний номер відповідача -
НОМЕР_2, а не той, який зазначений у
Договорі на який посилається позивач
(запис до реєстру був здійснений до
укладення договору), дані про основний
вид діяльності - надання в оренду й
експлуатацію власного чи орендованого
нерухомого майна.

Крім того, відповідач на підтвердження
вищезазначеного факту надав свідоцтво
платника єдиного податку від 01.06.2012
року картку фізичної особи - платника
податків від 24.10.2007 року.

Суд зауважує, що наданий позивачем на
підтвердження позовних вимог Акт
звірки взаємних розрахунків не може
бути прийнятий в якості належного та
допустимого доказу. Зокрема, в акті
звірки відсутні посилання як на
договір так і на первинні
бухгалтерські документі. Складання
акту взаєморозрахунків без
використання первинних документів є
безпідставним, так як акт

взаєморозрахунків не є первинним
документом, а тільки може відображати
стан взаєморозрахунків сторін на
підставі первинних документів
оскільки згідно ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарської
операції є первинні документи, які
фіксують факт здійснення
господарської операції.

Відповідно до пунктів 2.15, п.2.16
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 р. № 88 забороняється приймати
до виконання первинні документи на
операції, що суперечать законодавчим
та нормативним актам.

Відповідно до пункту 2.4. Положення
первинні документи для надання їм
юридичної сили і доказовості повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документу
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документу. Накладні надані
суду не містять місце складання
документу, посади, прізвища і підписи
осіб відповідальних за дозвіл та
здійснення господарської операції і
складання первинного документу. Отже
надані накладні не можуть бути
використані, як первинні документи бо
не мають юридичної сили і доказовості.

Також, відповідач надав суду завірену
належним чином копію паспорту ОСОБА_2, з
якого вбачається, що адреса реєстрації
відповідача ще з 23.05.2007 року - АДРЕСА_2, а
в договрі заначена адреса: АДРЕСА_1.

У відповідності зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Виходячи з викладеного вище, суд
приходить до висновку, що позов подано
не до тієї особи, яка має відповідати за
порушення умов спірного договору,
позивачем не доведено, що договір було
укладено і товар на суму 22461 грн.
отримано саме відповідачем - ФОП
ОСОБА_2, а відповідач в свою чергу надав
належні та допустимі докази того, що
дані, які містяться в спірному договорі
та видаткових накладних, стосовно
реквізитів сторін, не стосуються
відповідача, а тому вимога про
стягнення з відповідача
вищезазначеної суми є неправомірною,
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
судові витрати по справі покладаються
на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову - відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 04.02.2014
року.

Суддя
О.Ю. Соп'яненко