ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
УХВАЛА

11.02.2014Справа №5002-27/ 2183-2012(№5002-26/2183-2012)

За скаргою Приватного підприємства
«Індустрія Цифрових Ілюзій» на дії
Центрального відділу виконавчої
служби Симферопольського міського
управління юстиції у справі

за позовом Дочірнього підприємства
«Пансіонат «Зеніт», с. Морське, м. Судак,
Автономна Республіка Крим

до Приватного підприємства «Індустрія
Цифрових Ілюзій», м. Сімферополь,
Автономна Республіка Крим

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Відкритого
акціонерного товариства «Російська
літакобудівна корпорація «МіГ», м.
Москва, Російська Федерація

про стягнення 81 595,97 грн

Суддя Янюк О.С.

Представники:

від скаржника (ПП «Індустрія Цифрових
Ілюзій») - Халецький О.В. (довіреність
від 01.07.2012 б/н);

від органів ДВС- не з'явився;

від позивача (ДП «Пансіонат «Зеніт») -
Халаімов В.Г. (довіреність від 17.01.2014
б/н);

від третьої особи - Халаімов В.Г.
(довіреність від 28.01.2014 №130)

СУТЬ СПОРУ: 03.07.2012 Дочірнє підприємство
«Пансіонат «Зеніт» (далі - позивач, ДП
«Пансіонат Зеніт») звернулось до
господарського суду Автономної
Республіки Крим (далі - суд) із позовною
заявою до Приватного підприємства
«Індустрія Цифрових Ілюзій»
(далі - відповідач, ПП «Індустрія
Цифрових Ілюзій»), у якій, з урахуванням
уточнень, наданих суду 23.10.2012, просило
стягнути з відповідача грошові кошти у
розмірі 81 595,97грн, що включають: 19 375,00
грн основної заборгованості з орендної
плати, 61 405,63 грн пені, 815,34 грн трьох
процентів річних (т. 1 а.с.114-117). Разом з
тим, позивач просив стягнути з
відповідача суму сплаченого ним
судового збору.

Рішенням суду від 03.12.2012, яке залишено
без змін постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
25.02.2013, позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 25 390,68 грн, у т.ч. 19 375,00 грн
основного боргу, 5 213,84 грн пені, 801,84 грн
трьох процентів річних. В іншій частині
позову відмовлено. Стягнуто з
відповідача на користь позивача
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 507,81 грн. Повернуто позивачу
судовий збір у розмірі 57,87 грн, про що
винесено відповідну ухвалу.

07.03.2013 суд видав відповідні судові
накази на примусове виконання рішення
суду від 03.12.2012.

20.12.2013 через канцелярію суду від ПП
«Індустрія Цифрових Ілюзій» (далі -
скаржник, боржник) надійшла скарга на
дії головного державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби Сімферопольського
управління юстиції Володькіна С.А. щодо
винесення постанови від 21.11.2013 про
арешт грошових коштів боржника, що
знаходяться на всіх рахунках РУ ПАТ КБ
«Приватбанк», м. Сімферополь,
ідентифікаційний код 384436 у межах суми 25
898,49 грн (далі - Скарга). Скаргу
обґрунтовує тим, що державним
виконавцем порушені вимоги ст. 27 Закону
України «Про виконавче провадження»
(далі - Закон), яке виявилось у
неповідомленні боржника про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання наказів суду від 07.03.2013, що, в
свою чергу, позбавило останнього
можливості виконати рішення суду у
добровільному порядку. Крім того,
зазначає, що між стягувачем та ДП
«Пансіонат Зеніт» відбулося
зарахування зустрічних однорідних
вимог, оскільки заборгованість ПП
«Індустрія Цифрових Ілюзій» перед ДП
«Пансіонат Зеніт» була погашена за
рахунок боргів останнього перед
засновником боржника.

Ухвалою суду від 24.12.2013 скаргу прийнято
в провадження та зобов'язано учасників
судового процесу до дня розгляду
скарги надати суду пояснення та
додаткові документи, необхідні для її
вирішення по суті.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд
скарги відкладався. Черговий розгляд
призначено на 11.02.2014.

Під час судового засідання боржник
підтримав свої вимоги та надав
пояснення, аналогічні викладеним у
скарзі та письмових поясненнях (т.2 а.с.
147-150, 213-214).

Представник позивача та третьої
особи у судовому засіданні проти
задоволення скарги заперечував з
підстав, викладених у письмових
поясненнях (т. 2 а.с. 180-182). Зокрема
зазначив, що згідно квитанції від 31.07.2013
останній звернувся до Київського
районного суду м. Сімферополя з
позовною заявою до Бабія Сергії
Олеговича, директора ПП «Індустрія
Цифрових Ілюзій», про визнання
недійсною заяви про проведення
зарахування від 26.02.2013 та додав до
позову копії заяв про відкриття
провадження щодо виконання наказів
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 07.03.2013(далі -
накази). Таким чином, скаржнику стало
відомо про відкриття виконавчого
провадження 31.07.2013, а тому він мав
достатньо часу на добровільне
виконання рішення суду. Водночас
вказав, що між ДП «Пансіонат Зеніт» та
Бабій С.О. існує тільки одне
зобов'язання та як наслідок з цього
відсутні зустрічні однорідні вимоги,
строк виконання яких настав, а також
вимоги, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги.

У судове засідання представник
Центрального відділу виконавчої
служби Симферопольського міського
управління юстиції (далі - ВДВС) не
з'явився, про час та місце розгляду
скарги був повідомлений належним чином
та своєчасно (т.2 а.с. 228), про причини
неявки не повідомив, вимогу суду в
частині надання витребуваних
документів не виконав. Проте, у
судовому засіданні 06.02.2014 проти
задоволення скарги заперечував.
Зазначив, що постанови про відкриття
виконавчого провадження від 19.04.2013 та
постанова про накладення арешту на
грошові кошти боржника від 21.11.2013 були
надіслані відповідними листами згідно
до Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженою наказом
Міністерства юстиції України від 15.12.1999
№ 74/5 (далі - Інструкція), про що свідчать
наявні в матеріалах справи копії
вищезазначених супровідних листів (т.2
а.с. 218, 224-225).

Розглянувши матеріали скарги,
дослідивши надані докази, судом
встановлені наступні обставини.

19.04.2013 старшим державним виконавцем
ВДВС Володькіним С.А. були відкриті
виконавчі провадження ВП №37640133 та ВП
№37640182 з примусового виконання наказів
су ду від 07.03.2013 у справі №5002-27/2183-2012 про
стягнення з ПП «Індустрія цифрових
ілюзій» на користь ДП «Пансіонат
«Зеніт» 25 390,68 грн. основного боргу та
507,81 грн. судового збору, про що винесено
відповідні постанови. У вказаних
постановах у п.2 державним виконавцем
зазначений строк для добровільного
виконання постанов - протягом семи днів
з моменту отримання постанов. Водночас,
у матеріалах справи містяться
супровідні листи від 19.04.2013 № 03/2-21/14/8369
вищевказані постанови були надіслані
на адресу учасників виконавчого
провадження (т.2 а.с. 155-156), проте,
останнім не надано суду жодних доказів,
які б підтверджували факт надіслання
зазначених постанов.

Так, після спливу встановленого
Законом строку, у зв'язку з
добровільним невиконанням рішення
суду боржником, державним виконавцем
ВДВС накладено арешт на грошо ві кошти
в межах суми 25 989,49 грн., що знаходяться
на його рахунку в Кримському РУ ПАТ КБ
«Приватбанк», про що винесено
відповідну постанову від 21.11.2013 (т. 2 а.с.
157-158).

16.12.2013 боржник ознайомився з
матеріалами виконавчого провадження,
про що свідчить відповідна заява (а.с.216)
та, як зазначає останній, дізнався про
наявність постанов про відкриття
виконавчого провадження та про
накладення арешту на свої рахунки.

Вважаючи, що державним виконавцем були
порушені права боржника, а саме,
неналежне сповіщення останнього щодо
порушення виконавчих проваджень,
ненадання йому строку для
добровільного виконання рішення та, як
наслідок, накладення арешту на грошові
кошти стали підставами для його
звернення із даною скаргою до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується скарга, суд вважає її
такою, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 121-2 ГПК України скарги на дії
чи бездіяльність органів Державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів можуть бути подані стягувачем,
боржником або прокурором протягом
десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як вбачається із матеріалів справи,
боржник дізнався про наявність спірної
постанови 16.12.2013, до суду звернувся із
відповідною скаргою 20.12.2013, що
підтверджується відповідним штампом
суду на першому аркуші скарги. Доказів
протилежного учасниками судового
процесу суду надано не було. Відтак,
ураховуючи зазначені обставини, суд
вважає, що ПП «Індустрія Цифрових
Ілюзій» не пропущений строк для
звернення із відповідною скаргою до
суду. Доказів протилежного учасниками
судового процесу суду надано не було.

Відповідно до ст.19 Закону державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в ст. 17 цього
Закону, зокрема, за заявою стягувача
або його представника про примусове
виконання рішення.

Положеннями ст. 25 Закону
регламентовано порядок прийняття
виконавчого документа до виконання,
згідно якої державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 ст.31 вищевказаного Закону
встановлено, зокрема, що копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження, що
державний виконавець зобов`язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Водночас, ч.2 ст. 25 Закону встановлено,
що у постанові про відкриття
виконавчого провадження державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов`язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до п. 4.1.1. Інструкції
державний виконавець, починаючи
виконувати рішення, повинен
пересвідчитись, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи
здійснені ним дії, спрямовані на
добровільне виконання рішення у
встановлений постановою строк.

Проте, доказів дотримання вказаного
пункту Інструкції державним виконацем
суду надано не було.

У свою чергу, державний виконавець
уживає заходів примусового
виконання, якщо боржник не виконує
добровільно рішення у встановлений
виконавцем строк відповідно до ст. 24
Закону (п. 1.5. Інструкції).

Згідно положень ч.1 ст. 52 Закону
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Розділом 5 Інструкції визначений
порядок звернення стягнення на майно
боржника, зокрема, встановлено, що за
наявності даних про кошти та інші
цінності боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах та на зберіганні в
банках чи інших кредитних установах,
на них накладається арешт, про що
виноситься постанова державного
виконавця.

Відповідно до ст. 57 Закону арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем,
зокрема, шляхом винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні у банках або
інших фінансових установах.

Відповідно до ч.3 ст. 65 Закону державний
виконавець звертає стягнення на кошти
боржника - юридичної особи, що
перебувають у банках або інших
фінансових установах, у порядку,
встановленому цим Законом.

Так, із матеріалів скарги вбачається,
заява стягувача про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання судових наказів від 07.03.2013
надійшла державному виконавцю 17.04.2013,
який у порядку ст.ст. 17, 19 Закону
19.04.2013 виніс постанови про відкриття
виконавчого провадження, проте,
останнім не надано суду жодного доказу
у розумінні ст.ст. 33-34 ГПК України, який
би підтверджував факт надіслання
зазначених постанов на адресу
боржника.

Відповідно до положень ст.ст. 32-34 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Разом з цим, імперативними положеннями
ст.ст. 19, 124 Конституції України
закріплено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що, передбачені Конституцією
та іншими законами України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
зазначає, що захід забезпечення
виконання рішення в формі накладення
арешту на кошти боржника має кінцеву
стадію після добровільного
невиконання останнім рішення суду.
Проте, внаслідок вчинених порушень
щодо надіслання документів
виконавчого провадження, боржник був
позбавлений права на своєчасне
повідомлення про відкриття
виконавчого провадження та
позбавлений такого часу для
добровільного виконання рішення. Отже,
винесена державним виконавцем
постанова про арешт коштів боржника
від 21.11.2013 є передчасною та такою, що
прийнята з порушенням вимог ст. ст. 25, 27
Закону.

Таким чином, суд вважає за можливе
задовольнити скаргу ПП «Індустрія
Цифрових Ілюзій».

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України,
суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Приватного підприємства
«Індустрія Цифрових Ілюзій» на дії
Центрального відділу виконавчої
служби Симферопольського міського
управління юстиції у справі №5002-27/2183-2012
задовольнити.

2. Скасувати постанову головного
державного виконавця Центрального
відділу державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юсти ції Володькіна С.А. від 21.11.2013 про
арешт грошових коштів ПП «Індустрія
цифрових ілюзій», що знаходяться на
всіх рахунках у Кримському РУ ПАТ КБ
«Приватбанк» (м. Сімферополь,
ідентифікаційний код 384436) у межах суми
25 898,49 грн.

Суддя
О.С. Янюк