м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 37/831 27.01.14
За позовом Публічного акціонерного
товариства «Київенерго»
до Обслуговуючого
кооперативу «Житлово-будівельний
кооператив «Мебельщик»
про стягнення 43 135,98 грн.
Суддя Гавриловська І.О.
У судових засіданнях брали участь
представники сторін:
від позивача: Гаркавенко С.В. - дов.
№ 91/2013/11/28-3 від 28.11.2013 р.
від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Акціонерної енергопостачальної
компанії «Київенерго» в особі
Структурного відокремленого
підрозділу «Енергозбут Київенерго» до
Житлово-будівельного кооперативу
«Мебельщик» про стягнення 29
277,16 грн. основного боргу за спожиту
теплову енергію, 3735,88 грн. пені, 8 519,45
грн. інфляційної складової боргу та 1
603,49 грн. річних у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань за
договором № 4540310 від 01.12.1999 р. на
постачання теплової енергії у гарячій
воді за період з 01.10.06 р. до 01.10.09 р.
Ухвалою суду від 20.11.09 р. було порушено
провадження у справі № 37/831 та
призначено її розгляд на 11.12.09 р.,
зобов'язано сторін надати певні
Ухвалою суду від 11.12.09 р., керуючись ст.
ст. 79, 86 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
міста Києва, зупинив провадження у
справі № 37/831 до вирішення іншої
пов'язаної з нею справи № 8/131;
зобов'язав сторін повідомити суду про
усунення обставин, що зумовили
зупинення провадження у даній справі.
З Єдиного державного реєстру судових
рішень стало відомо, що постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 року
визнано протиправними та скасовано
розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
30.05.2007 р. N 640, від 30.05.2007 р. N 641, від 30.05.2007 р.
N 642, від 30.05.2007 р. N 643.
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.01.09 р. у
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 р. було
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України № К-2608/09 від 02.07.09 р. касаційні
скарги Київської міської державної
адміністрації та АЕК «Київенерго»
задоволено частково; касаційну скаргу
ЗАТ «Енергогенеруюча компанія
«ДАРтеплоцентраль» задоволено;
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва № 8/131 від 24.01.08 р. та ухвалу
Київського апеляційного
09.01.09 р. скасовано, а справу направлено
на новий розгляд до суду першої
Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 28.07.10 р. у справі №
2а-673/2010 провадження у справі за
адміністративним позовом ОСББ
«Престиж» до Київської міської
державної адміністрації,третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору АЕК «Київенерго» про
визнання протиправними та скасування
розпоряджень КМДА закрито.
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.10 р. у
справі № 2а-673/10 апеляційні скарги ЖБК
«Буревісник-3», ЖБК «Ремонтник», ЖБК
«Суднобудівник-18», ЖБК «Алмазний», ОСББ
«Мотор», ВАТ «Універсам № 14», ОСОБА-13 на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010
задоволено частково; ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010
скасовано як таку, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі і
направлено справу для продовження
Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 27.04.11 р. у справі №
2а-376/2011 залишено без розгляду
адміністративний позов ОСББ «Престиж»
до Виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору АЕК «Київенерго», про визнання
протиправними та скасування
Враховуючи наведене, підстави, які
зумовили зупинення провадження у даній
справі відпали, у зв'язку з чим суд
визнав за необхідне поновити
провадження у даній справі та
призначити її до розгляду у судовому
засіданні за участю представників
Ухвалою суду від 17.01.2014 р. було
поновлено провадження у справі 37/831,
призначено її до розгляду за участю
представників сторін на 27.01.2014 р.,
зобов'язано сторін надати певні
У судовому засіданні 27.01.2014 р.
представник позивача надав суду заяву
про зміну найменування сторони разом
із підтверджуючими документами та
довідку про надходження коштів від
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про призначене
судове засідання був повідомлений
належним чином, про причини неявки не
повідомив, вимог ухвали суду не
Враховуючи, що матеріали справи
містять докази належного повідомлення
відповідача про час і місце судового
засідання та про наслідки ненадання
ним витребуваних судом документів, то
за таких обставин суд приходить до
висновку про можливість розгляду
справи на підставі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними матеріалами без участі
представника вищезазначеного учасники
судового процесу.
У судовому засіданні 27.01.2014 р. суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення у даній справі.
Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд міста
Між Акціонерною енергопостачальною
компанією "Київенерго", яку було
перейменовано на Публічне акціонерне
товариство "Київенерго",
(енергопостачальна організація) та
Житлово-будівельним кооперативом
«Мебельщик», який було перейменовано
на Обслуговуючий кооператив
«Житлово-будівельний кооператив
«Мебельщик», (абонент) був укладений
договір № 4540310 від 01.12.1999 р. на
постачання теплової енергії у гарячій
воді, предметом якого є постачання,
користування та своєчасна сплата в
повному обсязі спожитої теплової
енергії у гарячій воді на умовах,
передбачених цим договором.
Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором енергопостачання.
У відповідності до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України, за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі-енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Пунктом 2.1 договору № 4540310 від 01.12.1999 р.
визначено, що при виконанні умов даного
договору, а також при вирішенні всіх
питань, що не обумовлені цим договором,
сторони зобов'язуються керуватися
тарифами, затвердженими Київською
міською державною адміністрацією
(КМДА), Положенням про
Держенергоспоживнагляд, правилами
користування тепловою енергією,
правилами технічної експлуатації
тепловикористовуючих установок і
теплових мереж, нормативними актами з
питань користування, обліку та
взаєморозрахунків за енергоносії,
чинним законодавством України.
Згідно з п. 2.2.1 договору № 4540310 від
01.12.1999 р., енергопостачальна
організація зобов'язується постачати
теплову енергію у вигляді гарячої води
на потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального сезону; для
гарячого водопостачання - протягом
року, в кількості та в обсягах згідно з
Додатком №1 до цього договору.
Відповідно до п. 2.3.1 вищезазначеного
договору, абонент зобов'язується
додержуватись кількості споживання
теплової енергії за кожним параметром
в обсягах, які визначені у додатку 1, не
допускаючи їх перевищення; своєчасно
оплачувати вартість спожитої теплової
Пунктом 1. додатку № 3 до договору № 4540310
від 01.12.1999 р. визначено, що розрахунки з
абонентом за відпущену теплову енергію
проводяться згідно з тарифами,
затвердженими розпорядженням КМДА від
15.01.1999 р. № 47, за кожну відпущену
гігакалорію (1Гкал/грн.) без урахування
ПДВ 29,64 грн. - для опалення, 29,64 грн. - для
гарячого водопостачання.
П. 2 додатку № 4 договору № 4540310 від
01.12.1999 р. передбачено, що абонент
щомісяця з 12 по 15 число самостійно
отримує в районному відділі теплозбуту
№4 за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 9
табуляграму фактичного споживання
теплової енергії за попередній період,
акт звірки на початок розрахункового
періоду (один примірник оформленого
акту звірки абонент повертає в РВТ), та
платіжну вимогу-доручення, куди
включені вартість теплової енергії на
поточний місяць, з урахуванням
остаточного сальдо розрахунків на
початок розрахункового періоду.
Згідно п. 3.1. додатку № 4 договору № 4540310
від 01.12.1999 р., у разі, якщо абонент
розраховується за показниками
приладів обліку, йому пред'являється до
сплати заявлена кількість теплової
енергії на поточний місяць. У випадку
перевищення фактичного використання
теплової енергії понад заявленого, ця
кількість перевищення самостійно
сплачується абонентом не пізніше 28
числа поточного місяця. У випадку, якщо
фактичне використання теплової
енергії нижче заявленого, сплата
проводиться за фактичними показниками.
П. 3.2. додатку № 4 до договору № 4540310 від
01.12.1999 р. передбачено, що абонентам, що
не мають приладів обліку, щомісячно
виставляється до сплати кількість
теплової енергії згідно до договірних
навантажень з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія від теплових
джерел енергопостачальної організації
та фактичного сальдо розрахунків на
початок розрахункового періоду.
Кількість фактично спожитої теплової
енергії визначається згідно
договірних навантажень з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія від теплових
джерел енергопостачальної організації
та кількості годин (діб) роботи
тепловикористовуючого обладнання
абонента в розрахунковому періоді.
Згідно до п. 3.4. додатку № 4 договору №
4540310 від 01.12.1999 р., у випадку порушення
сплати за поточне споживання,
енергопостачальна організація має
право припинити безоплатний відпуск
Відповідно до п. 3.5. додатку № 4 до
договору № 4540310 від 01.12.1999 р., у випадку
несплати теплової енергії до кінця
розрахункового періоду,
енергопостачальна організація
нараховує абоненту пеню на суму
фактичного боргу в розмірі 0,5% за кожний
день прострочення платежу по день
фактичної сплати, але не більше суми
обумовленої чинним законодавством
Позивач в обґрунтування позовних вимог
надав суду копії облікових карток
відповідача за період з жовтня 2003 р. до
серпня 2009 р. та довідку про надходження
коштів від Обслуговуючого кооперативу
«Житлово-будівельний кооператив
«Мебельщик» за договором № 4540310 від
01.12.1999 р. за період з жовтня 2006 р по
Загальна сума спожитої відповідачем
теплової енергії за період з 01.10.06 р. до
01.10.09 р. становила 142 512,94 грн.
Позивач пояснив суду, що ним були
належним чином виконані зобов'язання
за договором № 4540310 від 01.12.1999 р., тоді
як відповідач свої зобов'язання щодо
оплати за спожиту теплову енергію
виконав частково на суму 113 235,78 грн., у
зв'язку з чим станом на 01.10.09 р. у нього
виникла заборгованість у розмірі 29 277,16
За таких обставин ПАТ "Київенерго"
звернулось до господарського суду м.
Києва з даним позовом до
Обслуговуючого кооперативу
«Житлово-будівельний кооператив
«Мебельщик» про стягнення 29 277,16 грн.
боргу за спожиту теплову енергію, 8 519,45
грн. інфляційної складової боргу, 1 603,49
грн. трьох відсотків річних та 3 735,88
грн. пені у зв'язку з неналежним
виконанням за період з 01.10.06 р. до 01.10.09 р.
відповідачем зобов'язань за договором
№ 4540310 від 01.12.1999 р. на постачання
теплової енергії у гарячій воді та
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню частково з наступних
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Частиною першою статті 626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.
До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.
Згідно частини 1 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
З наданих суду доказів вбачається, що
позивач взяті на себе зобов'язання
виконав належним чином, зауважень щодо
відпуску теплової енергії від
відповідача не надходило, тоді як
відповідач у визначений договором №
4540310 від 01.12.1999 р. та додатками до нього
строк оплату за спожиту теплову
енергію здійснив не повністю.
Також господарський суд відзначає, що
за спірний період, у відповідності до
письмових пояснень Київської міської
адміністрації, розрахунок вартості
спожитої теплової енергії
розрахований позивачем за чинними
тарифами, встановленими
нормативно-правовими актами
(розпорядженнями) КМДА та НКРЕ.
Відповідно до вимог частини 6 статті 276
Господарського кодексу України,
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону.
У зв'язку з вирішенням судовими
інстанціями питання щодо чинності
тарифів, за якими нараховувалась
відповідачу вартість спожитої
теплової енергії, провадження у справі
№ 37/831 зупинялось.
На теперішній час не надано суду
жодного процесуального судового
документу, згідно з яким визнано
вищевказані тарифи нечинними.
Крім того, постановою Верховного Суду
України від 28.11.11 р. не встановлено
Таким чином, на сьогодні, відсутні
підстави визнавати, що позивачем для
розрахунку заборгованості відповідача
за спожиту теплову енергію
застосовувались нечинні тарифи.
У судовому засіданні 27.01.2014 р.
представник позивача надав суду
довідку про надходження коштів за
спожиту від ПАТ "Київенерго" теплову
енергію, з якої вбачається, що станом на
день розгляду справи в суді у
відповідача існує заборгованість за
договором № 4540310 від 01.12.1999 р. за період
з 01.10.06 р. по 01.10.09 р. у розмірі 19 322,26 грн.
Судом було встановлено, що основний
борг у розмірі 9 954,90 грн. за спожиту
теплову енергію за договором № 4540310 від
01.12.1999 р. за період з 01.10.06 р. до 01.10.09 р.
було погашено відповідачем після
звернення позивача з даним позовом до
суду.
Відповідно до пункту 1-1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
Таким чином, провадження у справі в
частині позовних вимог щодо стягнення
з відповідача основного боргу у
розмірі 9 954,90 грн. за спожиту теплову
енергію за договором № 4540310 від 01.12.1999
р. за період з 01.10.06 р. до 01.10.09 р. підлягає
припиненню у зв'язку з відсутністю
Враховуючи, що наявні у справі
матеріали свідчать про
обґрунтованість вимог позивача щодо
стягнення 19 322,26 грн. основного боргу,
то позов Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" щодо стягнення
з Обслуговуючого кооперативу
«Житлово-будівельний кооператив
«Мебельщик» суми основного боргу за
договором № 4540310 від 01.12.1999 р. на
постачання теплової енергії у гарячій
воді та додатками до нього у розмірі 19
322,26 грн. визнається судом таким, що
підлягає задоволенню.
Публічне акціонерне товариство
"Київенерго" просить суд також стягнути
з відповідача 8 519,45 грн. інфляційної
складової боргу та 1 603,49 грн. трьох
відсотків річних у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань за
договором на постачання теплової
енергії у гарячій воді № 4540310 від 01.12.1999
р. та додатками до нього.
Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Таким чином, частина 1 статті 625
Цивільного кодексу України встановлює
виняток із загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.
Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.
Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
Індекс інфляції є щомісячним
показником знецінення грошових коштів
і розраховується він не на кожну дату
місяця, а в середньому на місяць. За
таких обставин застосовувати індекс
інфляції у випадку, коли борг виник у
певному місяці і в тому же місяці був
погашений, - підстави відсутні. Крім
того, при розрахунку інфляційних
нарахувань мають бути враховані
рекомендації, викладені в листі
Верховного Суду України від 03.04.1997 р. №
62-97р "Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ", згідно з якими
при застосування індексу інфляції слід
умовно вважати, що сума, внесена за
період з 1 до 15 числа відповідного
місяця, наприклад, травня, індексується
за період з врахуванням травня, а якщо з
16 до 31 числа, то розрахунок починається
за наступного місяця - червня.
Індекс інфляції є статистичною
інформацією, яка щомісячно надається
Держкомстатом та публікується в газеті
"Урядовий кур'єр" та на офіційному
веб-сайті Державного комітету
Вимагати сплати суми боргу з
врахуванням індексу інфляції є правом
кредитора, яке він може реалізувати, а
може від нього відмовитися. Якщо
кредитор приймає рішення вимагати
сплати суми боргу з врахуванням
індексу інфляції, він має враховувати
індекс інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення незалежно від того, чи був
в якійсь період індекс інфляції менше
одиниці (тобто мала місце не інфляція, а
дефляція), а отже, сума боргу в цьому
періоді зменшується.
Враховуючи наведене, вірним є період
нарахування інфляційних збитків за
період з листопада 2006 р. до жовтня 2009 р.
без виключення місяців, у яких індекс
інфляції менший одиниці.
Дослідивши розрахунок, наданий
позивачем, суд встановив, що у ньому
помилково позивач не врахував
зменшення інфляційних збитків, що
пов'язані із встановленням рівня
інфляції у липні 2008 р. на рівні 99,5 %, у
серпні 2008 р. на рівні 99,9 %, у липні 2009 р.
на рівні 99,9 %, у серпні 2009 р. на рівні 99,8 %.
Враховуючи наведене, матеріальні
втрати позивача від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів за визначений позивачем
період є меншими, ніж заявлені ПАТ
У зв'язку з вищенаведеним, судом було
виконано власний розрахунок
інфляційних нарахувань, у
відповідності до якого стягненню з
Обслуговуючого кооперативу
«Житлово-будівельний кооператив
«Мебельщик» за період з листопада 2006 р.
до жовтня 2009 р. підлягають 8 309,58 грн.
інфляційних нарахувань.
Таким чином, оскільки матеріалами
справи підтверджується прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання за договором № 4540310 від
01.12.1999 р., то з нього, на підставі статті
625 Цивільного кодексу України,
підлягають стягненню 8 309,58 грн.
інфляційної складової боргу за період
з листопада 2006 року до жовтня 2009 року.
Також, оскільки матеріалами справи
підтверджується прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання за договором № 4540310 від
01.12.1999 р. станом на 01.10.09 р., то з нього, на
підставі статті 625 Цивільного кодексу
України, підлягають стягненню 1 603,49
грн. трьох відсотків річних за період з
листопада 2006 р. до жовтня 2009 р.
ПАТ «Київенерго» просило стягнути з
відповідача 3 735,88 грн. пені за період з
квітня 2009 р. до вересня 2009 р. за
порушення грошового зобов'язання за
договором № 4540310 від 01.12.1999 р. та
Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення в
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.
У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.
Таким чином, для застосування до
боржника відповідальності у вигляді
стягнення пені, вона має бути
передбачена законом або договором.
Пунктом 3.5. додатку № 4 до договору №
4540310 від 01.12.1999 р. визначено, що у
випадку несплати теплової енергії до
кінця розрахункового періоду (п. 3 цього
додатку), енергопостачальна
організація нараховує абоненту пеню на
суму фактичного боргу в розмірі 0,5 % за
кожен день прострочення платежу по
день фактичної сплати, але не більше
суми обумовленої чинним
законодавством України.
Відповідно до Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» від
22.11.1996 р. зі змінами та доповненнями,
розмір пені не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період за який нараховується
Згідно з частиною 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
Оскільки позивач при розрахунку пені
припустився помилок, щодо сум
заборгованості, відносно яких
нараховувалась пеня, то судом було
виконано власний розрахунок даної
вимоги, згідно з яким пеня за порушення
грошового зобов'язання за договором №
4540310 від 01.12.1999 р. за період з квітня 2009
року по вересень 2009 року становить 1
Зважаючи на те, що законодавством
України передбачено право відповідача
звернутися до суду із заявою про
зменшення розміру штрафних санкцій,
але відповідач у судове засідання
27.01.2014 р. не з'явився та через відділ
діловодства суду таку заяву не подав, у
зв'язку з чим не реалізував надане йому
право, то господарський суд прийшов до
висновку стягнути з відповідача пеню у
повному обсязі - 1 911,21 грн.
Таким чином, позов Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
до Обслуговуючого кооперативу
«Житлово-будівельний кооператив
«Мебельщик» підлягає задоволенню
Витрати по сплаті державного мита та
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу, відповідно до статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладаються на
сторін пропорційно розміру
На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 525, 526, 530, 614, 625, 629 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 193, 275
Господарського кодексу України ст. ст.
32, 33, 44, 49, п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
1. Позовні вимоги до
Обслуговуючого кооперативу
«Житлово-будівельний кооператив
«Мебельщик» задовольнити частково.
2. Стягнути з Обслуговуючого
кооперативу «Житлово-будівельний
на користь Публічного акціонерного
322 (дев'ятнадцять тисяч триста двадцять
дві) грн. 26 коп. основного боргу, 8309
(вісім тисяч триста дев'ять) грн. 58 коп.
інфляційних нарахувань, 1 603 (одна
тисяча шістсот три) грн. 49 коп. трьох
відсотків річних, 1911 (одна тисяча
дев'ятсот одинадцять) грн. 21 коп. пені, 411
(чотириста одинадцять) грн. 04 коп.
витрат на сплату державного мита та 236
(двісті тридцять шість) грн. 00 коп.
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу.
3. Припинити провадження у справі в
частині стягнення 9 954,90 грн. основного
4. У решті позовних вимог відмовити.
5. Після набрання рішенням законної
6. Дане рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня складення його повного тексту і
може бути оскаржене в порядку,
передбаченому чинним законодавством
Повне рішення складено 31.01.2014 р.
Суддя Гавриловська І.О.