КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2014 р. Справа№ 911/926/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Новікова М.М.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

за участю представників

від позивача: Сінькевич В.А. - дов.
№35-29-6 від 08.01.2014

від відповідача: Калашніков О.О. -
дов. №1602 від 14.12.2011

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скарги Державного
підприємства „Міжнародний аеропорт

„Бориспіль"

на рішення господарського суду
Київської області

від 24.10.2013 (суддя
Антонова В.М.)

у справі №911/926/13

за позовом Державного
підприємства „Міжнародний аеропорт

„Бориспіль"

до Дочірнього
підприємства з іноземними
інвестиціями

„Фірма Фортуна"

про стягнення 45714,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду
Київської області були передані
позовні вимоги Державного
підприємства „Міжнародний аеропорт
„Бориспіль" (надалі - позивач) про
стягнення із Дочірнього підприємства з
іноземними інвестиціями „Фірма
Фортуна" (далі - відповідач) 45714,62 грн., з
яких 35460,00 грн. основного боргу, 8 561,28
грн. пені, 1 693,34 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду
Київської області від 24.10.2013 у справі
№911/926/13 у задоволенні позову
відмовлено повністю.

06.11.2013 господарським судом Київської
області у справі №911/926/13 прийнято
додаткове рішення, яким стягнуто із
позивача на користь відповідача 7360,00
грн. витрат на проведення судової
експертизи.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Державне підприємство „Міжнародний
аеропорт „Бориспіль" звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду Київської області
від 24.10.2013 у справі №911/926/13 скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги, а також
згідно доповнення до апеляційної
скарги - судові витрати, в тому числі за
проведення експертизи у сумі 7360,00 грн.
покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги позивач зазначає, що місцевий
господарський суд прийняв до уваги
висновок судово-економічної
експертизи, який на думку позивача,
носить суперечливий характер,
внаслідок чого у справі прийнято
неправильне рішення, оскільки
обставини, що мають значення для
справи, які господарський суд визнав
встановленими є недоведеними, а
висновки, викладенні у рішенні
господарського суду, не відповідають
обставинам справи. Зокрема, апелянт
вказує на довідку відповідача №103 від
20.12.2012, у якій зазначені фінансові
результати за договором №2.6.13-11 від
23.05.1994 поквартально - за 1 квартал, 1
півріччя, 9 місяців та за рік.

Позивач проти задоволення апеляційної
скарги заперечує, вважає рішення суду
законним та обґрунтованим і просить
залишити його без змін.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

23.05.1994 між Державним міжнародним
аеропортом Бориспіль, яке в подальшому
перейменоване на Державне
підприємство „Міжнародний аеропорт
„Бориспіль", як орендодавцем, та
Приватним підприємством „Фортуна",
правонаступником якого згідно п. 5.3
Статуту є Дочірнє підприємство з
іноземними інвестиціями „Фірма
Фортуна", як орендарем, укладено
договір про оренду приміщень аеропорту
№2.6.13-11., відповідно до п. 1.1 якого
орендодавець надає, а орендар отримує в
оренду приміщення, що умовно
позначаються: „Ресторан", „Снек-бар",
загальною площею 444,0 кв. м.

Цей договір вступає в силу з дня
підписання його сторонами та діє до
останньої дати оренди. Строк оренди
встановлюється: з 18.10.1994р. до 30.06.1999р. (п.
1.2 Договору).

Відповідно до п. 1.3. договору, у випадку,
якщо за три місяці до терміну
закінчення договору жодна з сторін
письмово не заявить про свої наміри
припинити його, то договір автоматично
продовжується на тих же умовах і на
такий же строк.

Згідно із п. 3.1. договору оплата за
договором складається:

а) з орендної оплати - за договірними
ціпами за кв. м. площі орендованого
приміщення - з початку діяльності;

б) з оплати за надані комунальні
послуги - за державними цінами - з
початку діяльності;

в) з відсотку з прибутку, одержаного від
продажу товарів та надання послуг -
через рік після початку діяльності.

Пунктом 3.2 договору, передбачено, що
орендар сплачує вартість оренди та
комунальних послуг за договором до 15
чиста місяця, що йде за звітним, згідно
виставлених, рахунків на розрахунковий
рахунок орендодавця. оплата за
комунальні послуги здійснюється з
врахуванням змінення цін на ці послуги.

Відповідно до п. 3.3 договору орендар
сплачує відсоток з прибутку, і
одержаного від продажу товарів та
надання послуг щомісячно на підставі
бухгалтерської звітності про прибуток
підприємства.

Оскільки сторонами не надано суду
доказів звернення одна до одної із
заявами, передбаченими п. 1.3 договору, а
також доказів його розірвання,
місцевий господарський суд дійшов
правильного висновку, що укладений
договір про оренду приміщень аеропорту
№2.6.13-11 від 23.05.1994 автоматично
продовжувався сторонами і був чинним
на момент розгляду спору у суді першої
інстанції.

Факт приймання-передачі приміщення
„Снек-бар" загальною площею 167 кв.м., в
оренду відповідачу підтверджується
ордером, що є додатком №3 до договору
№2.6.13-11 від 23.05.1994, складеним і
підписаним обома сторонами.

Приймання-передача приміщення
„Ресторан" загальною площею 277 кв.м.
відбулося за ордером, що є додатком №2
до договору №2.6.13-11 від 23.05.1994 року, який
складений та підписаний обома
сторонами.

Згідно вказаних ордерів, відсоток від
прибутку, який має сплачувати орендар
складає 5,0%.

Як встановлено судом першої інстанції,
у квітні 2011 року Контрольно-ревізійним
управлінням у Київській області
проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства „Міжнародний
аеропорт „Бориспіль" за період 2009,2010
роки та завершений звітний період 2011
року, за результатами якої складено Акт
ревізії №15-27/34 від 18.04.2011 року.

Із вказаного акту вбачається, що
фахівцями Контрольно-ревізійного
управління в Київській області було
встановлено, що в довідках про
фінансовий результат у Дочірнього
підприємства з іноземними
інвестиціями „Фірма Фортуна"
(відповідача) за IV квартал 2009 року та 9
місяців 2010 року, які були надані
позивачем, відповідач зазначив не
операційний прибуток, а чистий
прибуток, а саме: вказаний у довідці
прибуток у IV кварталі 2009 року у розмірі
23,0 тис. грн. є прибутком, отриманим
відповідачем за 12 місяців 2009 року.

При опрацюванні звітності форма № 2
„Звіт про фінансові результати"
відповідача перевіркою було
встановлено, що за звітні періоди 2009 -
2010 роки (за І квартал, І півріччя, 9
місяців та за рік) визначено фінансові
результати діяльності поквартально: за
І квартал 2009р. операційний
прибуток/збиток - збиток 487,0 тис. грн.; за
II квартал 2009р. операційний
прибуток/збиток - збиток 38,0 тис. грн.; за
III квартал 2009р. операційний
прибуток/збиток - прибуток 387,0 тис. грн.;
за IV квартал 2009р. операційний
прибуток/збиток - прибуток 235,0 тис. грн.;
за І квартал 2010р. операційний
прибуток/збиток - збиток 28,0 тис. грн.; за
II квартал 2010р. операційний
прибуток/збиток - збиток 42,0 тис. грн.; за
III квартал 2010р. операційний
прибуток/збиток - прибуток 326,0 тис. грн.;
за IV квартал 2010р. операційний
прибуток/збиток - збиток 260,0 тис. грн.

Крім того, у акті ревізії зазначено, що
відповідач за період 2009-2010 роки, а саме:
у ІІ та IV кварталах 2009 року та ІІІ
кварталі 2010 року отримав операційний
прибуток на загальну суму 948,0 тис. грн.,
з яких 5% від чистого доходу, отриманого
від діяльності в приміщеннях аеропорту
складає 47 400,00 грн., крім того ПДВ 9480,00
грн., загальна сума складає 56 880,00 грн.
При цьому, станом на 05.04.2011 року
відповідачем оплачено відсотки від
чистого доходу, отриманого від
діяльності в приміщеннях аеропорту
лише на суму 17220,00 грн. Таким чином, у
акті ревізії зроблено висновок, що
загальна сума недоотриманих позивачем
від відповідача коштів по сплаті
відсотків від чистого доходу,
отриманого від діяльності в
приміщеннях аеропорту, складає 39 660,00
грн. (з ПДВ).

З матеріалів справи вбачається, що
26.05.2011 Контрольно-ревізійним
управлінням в Київській області,
відповідно до п. 7 ст. 10 Закону України
„Про державну контрольну-ревізійну
службу в Україні" пред'явлено позивачу
вимогу вих. №10-15-13-14/3816 про усунення
виявлених порушень, зокрема,
донарахувати та відобразити в обліку
суму недоотриманих аеропортом
відсотків за користування Дочірнім
підприємством з іноземними
інвестиціями „Фірма „Фортуна"
інфраструктурою в сумі 39660,00 грн. (з ПДВ)
та забезпечити надходження вказаних
коштів на рахунок аеропорту.

Як встановлено місцевим господарським
судом, на виконання вказаної вимоги
позивачем було виставлено відповідачу
рахунок-фактуру №897/274 від 08.06.2011 року на
суму 39660,00 грн. згідно акту ревізії
№15-27/34 від 18.04.2011 року (в тому числі, як
зазначає позивач, 35 460,00 грн. за
договором від 23.05.1994 року №2.6.13-11) з
урахуванням ПДВ, однак вказаний
рахунок відповідачем оплачений не був,
що стало підставою для звернення
позивача з даним позовом до суду.

Згідно розрахунку суми основної
заборгованості, позивач вважає, що
всього до сплати за період 2009-2010 роки
підлягало 52 320,00 грн., з яких за 2009 рік - 32
820,00 грн. (з ПДВ), а за 2010 рік - 19 500,00 грн. (з
ПДВ). Із вказаного розрахунку позивача
вбачається, що він здійснювався на
підставі звітності форми №2 „Звіт про
фінансові результати" виходячи з
операційного прибутку/збитку, з
урахуванням часткової сплати
відповідачем на загальну суму 16 860,00
грн., а саме: 04.03.2010 року згідно
рахунку-фактури №897/37 від 31.01.2010 року у
сумі 1140,00 грн.; 25.11.2010 року згідно
рахунку-фактури №897/407 від 31.10.2010 року у
сумі 15720,00 грн.

Відповідно, до наданої Дочірнім
підприємством з іноземними
інвестиціями „Фірма Фортуна" довідки
№103 від 20.12.2012 року, за договором №2.6.13-11
від 23.05.1994, фінансові результати
визначені наступним чином: за 1 квартал
2009 року збиток підприємства складає 487,0
тис. грн.; за 1 півріччя 2009 року збиток
підприємства складає 528,0 тис. грн.; за 9
місяців 2009 року збиток підприємства
складає 151,0 тис. грн.; за рік 2009 прибуток
підприємства складає 19,0 тис. грн.; за 1
квартал 2010 року збиток підприємства
складає 19,0 тис. грн.; за 1 півріччя 2010
року збиток підприємства складає 63,0
тис. грн.; за 9 місяців 2010 року прибуток
підприємства складає 262,0 тис. грн.; за
рік 2010 збиток підприємства складає 109,0
тис. грн.

В ході розгляд справи суд першої
інстанції, не маючи можливості
самостійно встановити розмір
отриманого прибутку відповідача в
період з 2009 по2010 рік для визначення
відсотку прибутку, одержаного від
продажу товарів та надання послуг
задля визначення дійсної
заборгованості за договором №2.6.13-11 від
23.05.1994 року, призначив у даній справі з
метою повно та всебічного її розгляду
судову бухгалтерську експертизу
документів.

У висновку судово-економічної
експертизи №5858/5859/13-45 від 30.09.2013 експерт
на підставі наданих на дослідження
звітів про фінансові результати
Дочірнього підприємства з іноземними
інвестиціями „Фірма Фортуна" з 01.01.2009
року по 31.12.2010 року встановив, що
відповідач за 2009 рік отримав прибуток в
сумі 23,0 тис. грн., за 2010 отримав збитки в
сумі 112,0 тис. грн.

Вказаний висновок судово-економічної
експертизи складений кваліфікованим
судовим експертам, відповідно до вимог
Закону України „Про судову
експертизу", а тому приймається судом в
якості належного та допустимого
доказу, а доводи апелянта про те, що
даний висновок носить суперечливий
характер колегією суддів відхиляються
як необґрунтовані.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що за 2009
рік Дочірнє підприємство з іноземними
інвестиціями „Фірма Фортуна" мало
обов'язок зі сплати на користь
Державного міжнародного аеропорту
Бориспіль кошти в сумі 1,15 тис. грн. (23,0
тис. грн. *5%). Разом з податком на додану
вартість сума складає 1,38 тис. грн., а за
2010 рік у відповідача відсутній
обов'язок оплачувати, встановлений п. 3.3
договору відсоток від прибутку,
оскільки Дочірнє підприємство з
іноземними інвестиціями „Фірма
Фортуна" отримано збитки від
господарської діяльності в сумі 112,0
тис. грн.

При цьому місцевий господарський суд
правомірно не взяв до уваги для
розрахунків результати проміжної
фінансової звітності з огляду на те, що
згідно ст. 13 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", з подальшими
змінами, звітним періодом для
складання фінансової звітності є
календарний рік. Проміжна звітність
складається щоквартально наростаючим
підсумком з початку звітного року в
складі балансу та звіту про фінансові
результати.

Крім того, згідно п. 12. Положення
(стандарт) бухгалтерського обліку 1
„Загальні вимоги до фінансової
звітності", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
31.03.1999 року №87 (далі - П(С)БО №1), яке було
чинним на момент виникнення спірних
правовідносин (зі змінами і
доповненнями станом на 14.10.2008 року)
звітним періодом для складання
фінансової звітності є календарний
рік. Баланс підприємства/установи
складається на кінець останнього дня
звітного періоду. Проміжна (місячна,
квартальна) звітність, яка охоплює
певний період, складається наростаючим
підсумком з початку звітного року.

Згідно п. 8 ПСБО №1, фінансова звітність
складається з: балансу, звіту 1 про
фінансові результати, звіту про рух
грошових коштів, звіту про власний
капітал і приміток до звітів.

З пункту 7.6. ст.7 Статуту Дочірнього
підприємства з іноземними
інвестиціями „Фірма Фортуна" прибуток
підприємства утворюється з надходжень
від господарської діяльності після
покриття матеріальних та прирівняних
до них витрат, а також сплати податків
та інших платежів, що встановлені
чинним законодавством України. Чистий
прибуток, одержаний після зазначених
розрахунків, залишається у повному
розпорядженні підприємства та
використовується згідно з рішенням
власника.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
взявши до уваги висновок
судово-економічної експертизи, який є
належним доказом у справі, дійшов
правильного висновку, що відповідач
повинен був сплатити відсоток з
прибутку, одержаного від продажу
товарів та надання послуг згідно
договору про оренду приміщень
аеропорту №2.6.13-11 від 23.05.1994 року, на
користь позивача за 2009 рік у сумі 1380,00
грн. За 2010 рік обов'язку зі сплати
відсотку, встановленого п. 3.3. договору,
у відповідача не виникло.

Як встановлено місцевим господарським
судом, відповідач виконав свої
зобов'язання перед позивачем в повному
обсязі, сплативши на користь позивача
1380,00 грн. відсотку з прибутку,
одержаного від продажу товарів та
надання послуг згідно рахунку-фактури
№897/37 від 31.01.2010 року, що
підтверджується платіжним дорученням
№433 від 04.03.2010 року на вказану суму.

З урахуванням того, що заборгованість
по сплаті відповідачем відсотку,
встановленого п. 3.3. договору, за 2010 рік
відсутня, а за 2009 рік - оплачена
повністю, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
безпідставність та необґрунтованість
нарахування позивачем пені та 3% річних
за період з 12.02.2011 року по 14.03.2013 року.

Крім того, колегія суддів погоджується
із висновком місцевого господарського
суду про необґрунтованість посилання
позивача на акт ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача за період з 01.01.2009 року по
31.12.2010 року та завершений період 2011 року
від 18.04.2011 року №15-27/34, складений
Контрольно-ревізійним управлінням в
Київській області, як на доказ
неналежного виконання відповідачем
свого обов'язку щодо сплати відсотку з
прибутку, одержаного від продажу
товарів та надання послуг, а саме,
існування заборгованості за період
2009-2010 роки у сумі 35460,00 грн., оскільки
вказаний акт, який покладений в основу
обґрунтування позовних вимог, не є
підставою для визначення розміру
заборгованості відповідача перед
позивачем, оскільки відносини між
сторонами щодо розрахунків
регулюються лише умовами спірного
договору та законодавством України,
яке регулює дані господарські
правовідносини.

До того ж, обставини, встановлені КРУ за
результатами проведених перевірок та
відображені у відповідних актах, не є
преюдиціальними фактами у розумінні
ст. 35 Господарського процесуального
кодексу України, та потребують
доказування в загальному порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 07.08.2012 року у справі
№5006/35/21/2012.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач за період з 2009 по 2010 рік, а
саме у ІІІ та ІV кварталах 2009 року та ІІІ
кварталі 2010 року отримав операційний
прибуток на загальну суму 872000,00 грн. та
посилання на довідку відповідача від
20.12.2012 №103, у якій відображено фінансові
результати за договором №2.6.13-11 від
23.05.1994 у період з 2009 по 2010 рік (за 1
квартал, 1 півріччя, 9 місяців та за рік),
колегією суддів відхиляються, оскільки
відповідно до п. 3.3 укладеного між
сторонами договору орендар сплачує
відсоток з прибутку, і одержаного від
продажу товарів та надання послуг саме
на підставі бухгалтерської звітності
про прибуток підприємства, звітним
періодом для складання якої відповідно
до ст. 13 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" є календарний рік,
а проміжна звітність при цьому
складається щоквартально наростаючим
підсумком.

Таким чином, місцевий господарський
суд дійшов правильного висновку, що
позовні вимоги про стягнення з
Дочірнього підприємства з іноземними
інвестиціями „Фірма Фортуна" 35 460,00 грн.
основного боргу та, як наслідок, про
стягнення 8561,28 грн. пені та 1693,34 грн. 3%
річних, є необґрунтованими та такими,
що задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга Державного підприємства
„Міжнародний аеропорт „Бориспіль"
задоволенню не підлягає, а рішення
господарського суду Київської області
від 24.10.2013 у справі №911/926/13 має бути
залишене без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства „Міжнародний аеропорт
„Бориспіль" залишити без задоволення,
а рішення господарського суду
Київської області від 24.10.2013 у справі
№911/926/13 залишити без змін.

Матеріали справи №911/926/13 повернути до
господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду у
встановленому законом порядку.

Головуючий суддя
М.М. Новіков

Судді
Л.П. Зубець

А.І. Мартюк