КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2014 р. Справа№ 925/1734/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі Комок
І.А.

за участю від
позивача - не з'явився.

представників сторін: від
відповідача 1 - Ікранов І.А.

від
відповідача 2 - не з'явився.

розглянувши
Товариства з обмеженою
відповідальністю

апеляційну скаргу "АТЕМ"

на рішення
Черкаської області

господарського суду

від 26.12.2013
року

у справі №
925/1734/13 (суддя: Боровик С.С.)

за позовом
Фізичної особи - підприємця

ОСОБА_3

до
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"АТЕМ"

Товариства з обмеженою
відповідальністю

"Де
ВЕРП"

про
стягенння 47 655,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 26.12.2013 року
позов до товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЕМ" задоволено
повністю.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЕМ" (м. Київ, вул.
Жилянська, буд.19, ):

- на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) 45000 грн. основної
заборгованості та 2 655,62 грн. - 3% річних.

- в дохід Державного бюджету України
через ДПІ у Голосіївському районі м.
Києва: отримувач УДКСУ у м. Черкаси, код
38031150, банк ГУДКСУ у Черкаській області,
МФО 854018, рахунок №3002, код
бюджетної класифікації 22030001,
призначення платежу - судовий збір за
розгляд позовної заяви господарським
судом Черкаської області () - 860,25 грн. судового збору.

Провадження у справі №925/1734/13 за
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю "ДЕ ВЕРП" - припинено.

Не погоджуючись із вищевказаним
рішенням, ТОВ "АТЕМ" звернулося з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення та прийняти нове
рішення, яким у задоволені позову
відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.01.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження. Розгляд справи призначено
до розгляду.

Від представника позивача надійшов
відзив на апеляційну скаргу, в якому
останній просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а рішення
суду без змін.

Представником відповідача 1 подано
клопотання про призначення судової
експертизи, дане клопотання відхилено
колегією суддів, оскільки відсутні
будь-які підстави для призначення
судової експертизи.

В судове засідання 04.02.2014 року
представники позивача та відповідача 2
в судове засідання не з'явилися, проте
належним чином повідомлені про дату,
місце та час судового засідання.

Колегія суддів вважає за можливе
здійснювати розгляд справи без участі
представників позивача та відповідача
2, враховуючи що останні належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи
та заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, за умовами договору №8 від
26.01.2009 року фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 (продавець) зобов'язався у
визначений договором термін передати
ТОВ "АТЕМ" (покупцю) товар - піддони
дерев'яні в кількості 180 000 штук в рік, а
покупець зобов'язався прийняти товар і
оплатити його (пункт 1.1. договору).

Ціна за піддон складала 34 грн. з ПДВ
(пункт 3.1 договору.).

Додатковою угодою №1 від 25.01.2011 року до
договору №8 від 26.01.2009 року (а.с.12) було
змінено ціну за піддон, яка складає 39,50
грн. з ПДВ, та продовжено строк дії
договору до 31.12.2011 року.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

За правовою природою даний договір є
договором поставки і відповідає
вимогам статті 712 Цивільного кодексу
України, якою передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За змістом статей 599 та 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, яке припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач на виконання умов договору №8
від 26.01.2009 року поставив відповідачу
товар (піддони) на загальну суму 45 000
грн., що підтверджується видатковою
накладною №77 від 16.12.2011 року (а.с.19) та
довіреністю №ЗАВ 001737 від 16.12.2011
року(а.с.20).

В силу статті 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Як встановлено статтею 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 3.3. договору №8 від 26.01.2009 року
встановлено, що покупець
зобов'язується оплатити товар на
протязі 20 календарних днів з моменту
його надходження на склад.

Представник відповідача в судовому
засіданні 26.12.2013 року надав копії
платіжних доручень, які на його думку,
свідчать про виконання ним договору №8
від 26.01.2009 року.

Надані копії платіжних доручень не
підтверджують сплату відповідачем
заборгованості в сумі 45000 грн., оскільки
не містять в графі "Призначення
платежу": договір №8 від 26.01.2009 року.

За цих обставин, відповідач-1: ТОВ "АТЕМ"
свій обов'язок по оплаті за товар не
виконав, його заборгованість становить
45000 грн.

03 лютого 2011 року між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 та ТОВ "ДЕ ВЕРП" було
укладено договір поруки, за умовами
якого ТОВ "ДЕ ВЕРП" (Поручитель)
поручився перед фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 (Кредитор) за
виконання ТОВ "Атем" (Покупцем)
зобов'язань за договором №8 від 26.01.2009
року в повному обсязі (а.с.13-14).

В подальшому, на підставі договору від
28 грудня 2012 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_4 відступив фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_3 право вимоги,
належне ФОП ОСОБА_4 за договором №8 від
26.01.2009 pоку, у повному обсязі (а.с.15).

Повідомленням №2 від 15.10.2013 року
фізична особа - підприємець ОСОБА_3
повідомив ТОВ "АТЕМ" про відступлення
права вимоги (а.с.16).

Претензією №2 від 16.10.2013 року (а.с.17-18)
ФОП ОСОБА_3 вимагав у ТОВ "АТЕМ"
розрахуватися за поставлений товар по
договору №8 від 26.01.2009 року, проте
останній за товар не розрахувався, що
стало підставою для звернення до суду
із даним позовом до ТОВ "АТЕМ" та ТОВ "ДЕ
ВЕРП" солідарно про стягнення
заборгованості по договору №8 від
26.01.2009 року в сумі 47426,30 грн., з яких: 45 000
грн. основна заборгованість, 2426,30 грн. -
3% річних.

До початку розгляду справи по суті
судом першої інстанції, позивач - ФОП
ОСОБА_3, користуючись своїм правом,
подав заяву №24042 від 29.10.2013 року про
зміну предмета позову, в якій просить
суд стягнути з ТОВ "АТЕМ" на користь
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
основну заборгованість в сумі 45000 грн.
та 2426,30 грн. - 3% річних.

23.12.2013 року представник позивача подав
заяву від 23.12.2013 року про збільшення
розміру позовних вимог, в якій просить
стягнути з відповідача-1: ТОВ "АТЕМ" 47655,62
грн. заборгованості, з яких: 45000 грн.
основна заборгованість, 2655,62 грн. - 3%
річних.

Оскільки невиконання товариством з
обмеженою відповідальністю "АТЕМ"
обов'язку по оплаті за товар по
договору №8 від 26.01.2009 року в сумі 45000
грн., то суд першої інстанції вірно
задовольив позов до ТОВ "АТЕМ" в цій
частині позовних вимог.

В силу вимог частини другої статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми
боргу за грошовим зобов'язанням з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а так само трьох процентів
річних з простроченої суми,
здійснюється незалежно від тієї
обставини, чи був передбачений
договором відповідний захід
відповідальності.

Позивач нараховує 3% річних за період з
06.01.2012 року по 23.12.2013 року.

Суд першої інстанції перевіривши
порядок нарахування позивачем 3% річних
в сумі 655,62 грн. за відповідний період,
вірно встановив правильність їх
нарахування, тому обґрунтовано
задовольнив позов до ТОВ "АТЕМ" в цій
частині позовних вимог.

З урахуванням викладеного, відповідно
до обставин справи, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
необхідність стягнення з відповідача-1:
ТОВ "АТЕМ" 47655,62 грн. заборгованості, з
яких: 45000 грн. основна заборгованість,
2655,62 грн. - 3% річних.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5
Закону України "Про судовий збір"
позивач звільнений від сплати судового
збору, оскільки згідно довідки МСЕК
№135421 є інвалідом ІІ групи (а.с.23), тому
на підставі статті 49 ГПК України з ТОВ
"АТЕМ" підлягає стягненню в дохід
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 860,25 грн.

При цьому, є помилковими твердження
представника відповідача-1: ТОВ "АТЕМ"
про закінчення строку дії договору №8
від 26.01.2009 року на момент укладення
додаткової угоди №1 від 25.01.2011 року,
оскільки в пункті 6.4. договору №8, на
який посилається відповідач-1,
визначено лише дату, коли договір
вступає в силу - з 26.01.2009 року по 31.12.2009
року, дати закінчення строку дії
договору не зазначено. Отже, додаткова
угода №1 від 25.01.2011 року була укладена
сторонами під час дії договору №8 від
26.01.2009 року.

Додаткова угода № 1 від 25.01.2011 р.
підписана повноважними представниками
сторін, в т.ч. директором ТОВ «АТЕМ»
Кузьменко Т.І., ця угода не визнана
недійсною у встановленому порядку, її
нікчемність законом не встановлена.

Доказів укладення сторонами іншого
договору поставки, крім договору № 8
від 26.01.2009 р., відповідачем не надано.

Безпідставним є також твердження
апелянта про порушення судом

першої інстанції правил про
підсудність, оскільки відповідно до ч. 3
ст. 15 ГПК України справи у спорах за
участю кількох відповідачів
розглядаються

господарським судом за
місцезнаходженням одного з
відповідачів за вибором позивача.
Позивач подав позов до господарського
суду Черкаської області за
місцезнаходженням другого відповідача
ТОВ «ДЕ ВЕРП».

Відповідачем не надано належних та
допустимих доказів невідповідності
отриманого товару вимогам щодо якості,
а також повідомлення продавця про це в
розумний строк.

Складений 16.12.2011 р. відповідачем акт про
недоліки товару та доповідна
начальника лабораторії відповідача не
є допустимим доказом порушення
продавцем вимог щодо якості товару,
оскільки продавець не був запрошений
та відповідно не брав участі в процесі
цієї внутрішньої перевірки.

Також є безпідставним посилання
представника відповідача-1: ТОВ "АТЕМ"
про неотримання товариством від нового
кредитора - ФОП ОСОБА_3 доказів переходу
до нього прав у зобов'язанні. Дане
твердження спростовується наданим
позивачем повідомленням №2 від 15.10.2013
року про відступлення права вимоги із
квитанцією про його надіслання (а.с.16)
та інформацією УДП поштового зв'язку
"Укрпошта" про отримання ТОВ "АТЕМ"
цього повідомлення 17.10.2013 року (а.с.93).

В заяві №24042 від 29.10.2013 року позивач
просив стягнути з відповідача-1: ТОВ
"АТЕМ" на користь фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 суму заборгованості
та 3% річних.

Відповідно до статті 84 ГПК України якщо
у справі беруть участь кілька
позивачів або відповідачів, у рішенні
вказується, як вирішено спір щодо
кожного з них.

Оцінивши зміст заяви №24042 від 29.10.2013
року про зміну предмета позову, вважає,
що такі дії позивача є фактично
відмовою від позову до відповідача-2:
ТОВ "ДЕ ВЕРП", тому суд першої інстанції
обґрунтовано прийняв відмову позивача
від позову до ТОВ "ДЕ ВЕРП" і припиняє
провадження у справі №925/1734/13 за
позовом до ТОВ "ДЕ ВЕРП" на підставі
пункту 4 частини 1 статті 80 ГПК України.

Позивач звільнений від сплати судового
збору, тому у випадку відмови позивача
від позову, судовий збір за правилами
статті 49 ГПК України з позивача в дохід
Державного бюджету України не
стягується.

Відповідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, колегія суддів цілком
підтримує висновок суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, а провадження
у справі №925/1734/13 за позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "ДЕ ВЕРП" - підлягає
припиненню.

Доводи наведені відповідачем 1 в
апеляційній скарзі колегією суддів не
приймаються до уваги з огляду на те, що
вони є необґрунтованими та такими, що
спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Черкаської області від 26.12.2013 року у
справі № 925/1734/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 925/1734/13 повернути до
господарського суду Черкаської
області.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя
О.М. Баранець

Судді
Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна

Повний текст постанови складено 04.02.2014
року.