ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

13 лютого 2014 року Справа № 5002-7/2055-2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Прокопанич Г.К.,
Алєєва І.В., (доповідач) Євсіков О.О.,

розглянувши матеріали касаційної
скарги Державної виконавчої служби
України на ухвалу господарського суду
Автономної Республіки Крим від 19.11.2013
року та постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
19.12.2013 року

за скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Реал Естейт" на
дії відділу примусового виконання
рішення Державної виконавчої служби
України з винесення постанови про
розшук майна боржника від 04.10.2013 року

у справі № 5002-7/2055-2012 господарського
суду Автономної Республіки Крим

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" в
особі Філії Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" в
Автономній Республіці Крим

до Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Реал Естейт"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача -Товариство з обмеженою
відповідальністю Фірма "Консоль ЛТД"

про звернення стягнення на предмет
застави та іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Подана Державною виконавчою службою
України касаційна скарга на ухвалу
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 19.11.2013 року та
постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
19.12.2013 року у справі № 5002-7/2055-2012 не
відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК
України з наступних підстав.

Частинами першою і другою статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що переглядаючи у
касаційному порядку судові рішення,
касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин
справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права;
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 4 частини першої ст. 111
Господарського процесуального кодексу
України касаційна скарга подається у
письмовій формі і повинна містити
вимоги особи, що подала скаргу, із
зазначенням суті порушення або
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Доводи касаційної скарги стосуються
виключно питань, пов'язаних з
установленням обставин справи та
оцінкою доказів у ній, тобто питань,
розгляд та вирішення яких з
урахуванням наведених приписів статті
1117 Господарського процесуального
кодексу України, перебувають поза
межами перегляду справи в касаційній
інстанції.

Пунктом 6 частини першої ст. 1113
Господарського процесуального кодексу
України визначено, що касаційна скарга
не приймається до розгляду і
повертається судом, якщо у скарзі не
зазначено суті порушення або
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права.

За таких обставин касаційна скарга не
може бути прийнята до розгляду Вищим
господарським судом України і підлягає
поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
111, п. 6 ч. 1 ст. 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної виконавчої
служби України на ухвалу
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 19.11.2013 року та
постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
19.12.2013 року у справі № 5002-7/2055-2012
повернути скаржнику.

Головуючий суддя Г.К. Прокопанич

Суддя (доповідач) І.В. Алєєва

Суддя
О.О. Євсіков