РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

"31" січня 2014 р.
Справа № 903/685/13

Рівненський апеляційний
господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя
Грязнов В.В.

суддя
Мельник О.В. ,

суддя
Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Чекеренда
Т.М.,

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - Булат
Ю.В.(довіреність б/н від 18.10.13р.);

органу прокуратури - Прищепа О.М.,
посвідчення №01784,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Відповідача-Приватного підп-риємства
«Експресстор» на рішення
господарського суду Волинської
області від 11.09.2013р. у справі № 903/685/13

за позовом Прокурора м.Луцька в
інтересах держави, в особі - Державного

комунального
підприємства «Луцьктепло»

до Приватного
підприємства «Експресстор»

про стягнення 16 796 грн. 41 коп.
заборогованості по розрахунках та
пені, -

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст.22, 28 ГПК
Украї-ни. Клопотання про здійснення
технічної фіксації судового процесу
заявлено не було. Заяви про відвід
суддів не надходило.

Рішенням господарського суду
Волинської області від 11.09.2013р. у справі
№903/685/13 (суддя Кравчук В.О.) задоволено
позов Прокурора м.Луцька в інтересах
держави в особі Держав-ного
комунального підприємства
«Луцьктепло» (надалі в тексті - ДКП
«Луцьктепло») до Приват-ного
підприємства «Експресстор» (надалі в
тексті - ПП «Експресстор») про
стягнення 16 796 грн. 41 коп.
заборгованості по розрахунках та пені
згідно укладеного договору.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
заборгованість за спожиту теплову
енергію на день розгляду спору
становить 8 344 грн. 67 коп., стверджується
Договором №3-215 про надання послуг по
теплопостачанню від 14.11.2011р. та
рахунками за період з жовтня 2012р. по
квітень 2013р. на загальну суму 14 441 грн. 13
коп. та розрахунком часткової сплати
за-боргованості на загальну суму 6 096
грн. 46 коп.(арк.справи 8-15). Відповідачем
не спростовано наявність
заборгованості по оплаті послуг
теплопостачання в сумі 8 344 грн. 67 коп. за
період з жовтня 2012р. по квітень 2013р.
включно. Суд зазначив, що оскільки у
разі порушення строку оп-лати послуг,
на підставі пункту 4.4 Договору,
споживач сплачує пеню в розмірі 1% від
суми про-строченого боргу за кожен день
прострочки платежу - Позивач нарахував
Відповідачу пеню за період з 01.11.2012р. по
30.04.2013р. в сумі 8 344 грн. 67 коп. Крім того,
за прострочення вико-нання
зобов'язання за період з 01.11.2012р. по
30.04.2013р Позивач нарахував Відповідачу 13
грн. 98 коп. інфляційних втрат і 93 грн. 09
коп. -3% річних.(арк.справи 7).

Не погоджуючись із рішенням
господарського суду Волинської
області від 11.09.2013р., ПП «Експресстор»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції в даній справі та припинити
провадження у справі.

Скаржник вважає, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням норм
матері-ального та процесуального
права, неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи. Зазначає, що
розрахунок сум, які стягувалися
Позивачем необґрунтований, оскільки
станом на ве-ресень 2013р. ПП
«Експресстор» сплатило не 6 096 грн. 46
коп. як вказано в позові, а 13 129 грн. 23
коп., що не могло не бути відомо
Позивачеві. Таким чином, розрахунок
пені, інфляційних втрат та 3% річних теж
невірний. Також Відповідач надає копію
акту взаєморозрахунків із Позивачем,
який підтверджує, що станом на 11.10.2013р.
заборгованість перед ДКП «Луцьктепло»
відсутня (арк.справи 91). Враховуючи
викладене, Скаржник вважає, що висновок
місцевого господарсь-кого суду щодо
наявності заборгованості Відповідача
не відповідає фактичним обставинам
спра-ви.(арк.справи 70-73).

Ухвалами Рівненського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013р. у даній
справі відновлено строк та прийнято до
провадження апеляційну скаргу, справу
призначено до слухання. (арк.справи 67-68).

В засіданні суду апеляційної інстанції
21.01.2014р. представник Відповідача
підтримав до-води апеляційної скарги,
надав пояснення в обґрунтування своєї
правової позиції, зазначивши, що
ухваливши рішення в першому судовому
засіданні, суд позбавив Відповідача
можливості прийня-ти участь у розгляді
справи і надати докази, що мають
значення для справи. Відповідач подав
заві-рені копії доказів повного
погашення боргу станом на 09.07.2013р.,
обґрунтувавши неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від Відповідача. Керуючись
приписами ч.1 ст.101 ГПК України,
апеляційний суд оглянувши оригінали,
прийняв додаткові докази до розгляду.

Представник прокуратури заперечив
проти доводів апеляційної скарги,
просив залишити без змін рішення суду
першої інстанції, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Позивач явку свого представника в
судові засідання 21 та 31 січня 2014р. не
забезпечив, хоч про час та місце
розгляду справи був повідомлений у
встановленому порядку, про що свід-чать
повідомлення відділення підприємства
зв'язку про вручення поштового
відправлення.(арк. справи 95, 105).

В судовому засіданні 21.01.2014р.
оголошувалась перерва до 31.01.2014р.
Позивача зобо-в'язано надати письмові
пояснення стосовно позову, заявленого
в його інтересах 05.07.2013р., ок-ремо
пояснити причини неповідомлення
прокуратури і господарського суду про
сплату боргу Відповідачем станом на
09.07.2013р. та відсутність основного боргу;
надати розрахунок заборго-ваності
станом на 11.09.2013р. - дату прийняття
рішення господарським судом
Волинської облас-ті.(арк.справи 104).
Вимог апеляційного суду Позивач не
виконав.

Після закінчення перерви, в судовому
засіданні 31.01.2014р. представник
Відповідача під-тримав доводи
апеляційної скарги, надав розрахунок
суми основного боргу на момент
ухвалення місцевим судом
оскаржуваного рішення.(арк.справи 106).

Представник Прокуратури погодився з
відсутністю боргу на момент ухвалення
рішення, проте просив залишити рішення
без змін в частині задоволення
додаткових вимог.

Розглянувши апеляційну скаргу,
заслухавши представників, вивчивши
матеріали справи, наявні в ній докази,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матері-ального та процесуального
права, Рівненський апеляційний
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
Державне комунальне підприємство
«Луцьктепло»-теп-лопостачальна
організація та Приватне підприємство
«Експресстор»-споживач, уклали Договір
№3-215 на надання послуг по
теплопостачанню від 14.11.2011р. та Додатки
до нього (надалі в тексті - Договір),
згідно якого теплопостачальна
організація зобов'язувалася надавати
споживачу послуги з теплопостачання, а
споживач оплачувати їх на умовах і в
терміни, передбачені Догово-ром.
Споживач зобов'язувався проводити
передоплату за послуги в розмірі 100%
вартості послуг, визначених згідно з
додатком №1 в термін до 01 числа
розрахункового місяця.(п.3.2 Договору). В
разі порушення строку оплати послуг,
споживач сплачує організації пеню у
розмірі 1% від суми простроченого боргу
за кожен день прострочки платежу.(п.4.4
Дого-вору).

Додатком №1 сторони визначили дані
об'єкту споживача: приміщення площею 105,
9 м2 у будівлі по пр.Волі, 8 (тепловим
лічильником не обліковується).
Вартість послуг на місяць - 2 392 грн. 28
коп.

Договір набирає чинності з 01.10.2011р. і
діє безстроково. Договір підписано
керівниками сторін, скріплено
відбитками печаток.(арк.справи 5).

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору протягом
жовтня 2012р.- квітня 2013р. ДКП
«Луцьктепло» надало теплоносій, а ПП
«Експресстор» - спожило послуги з
опа-лення приміщення, яке розташоване
за адресою пр.Волі, 8, що стверджується:

- рахунком №1325 від 29.10.2012р. на суму 1 124
грн., 10 коп.,

- рахунком №999 від 27.11.2012р. на суму 2 392
грн. 28 коп.,

- рахунком №1263 від 17.12.2012р. на суму 2 392
грн. 28 коп.,

- рахунком №1249 від 21.01.2013р. на суму 2 392
грн. 28 коп.,

- рахунком №1243 від 15.02.2013р. на суму 2 392
грн. 28 коп.,

- рахунком №1253 від 19.03.2013р. на суму 2 392
грн. 28 коп.,

- рахунком №1253 від 19.03.2013р. на суму 1 355
грн. 63 коп., всього на загальну суму 14 441
грн. 13 коп.(арк.справи 9-15).

Прокурор і Позивач зазначили в
позовній заяві, що зобов'язання з
оплати спожитих послуг ПП
«Експресстор» виконало частково,
сплативши загалом 6 096 грн. 46 коп., що
відображено в розрахунку позовних
вимог.(арк.справи 8).

Виходячи із суми заборгованості 8 344
грн. 67 коп., на підставі п.4.4 Договору,
ст.ст. 174, 193, 230-232 ГК України та ст.ст. 526,
625 ЦК України, Позивач нарахував 8 344 грн.
67 коп. пені за не своєчасне внесення
оплати за період з жовтня 2012р. по
квітень 2013р., 13 грн. 98 коп. втрат від
інфляції та 93 грн. 09 коп. - 3%
річних.(арк.справи 7).

З матеріалів справи вбачається, що
11.09.2013р. до суду першої інстанції
Прокурор у спра-ві подав по заяву про
припинення провадження в частині
стягнення основного боргу у зв'язку з
повним погашенням Відповідачем
боргу.(арк.справи 25).

Разом з тим, з матеріалів справи
(документів поданих ПП «Експресстор»
суду апеляційної інстанції 21.01.2014р.),
станом на 21.06.2013р загальна сума коштів,
сплачених ПП «Експресс-тор» за
опалення становила 6 096 грн. 46 коп., а не 8
300 грн. 94 коп., що підтверджується:

- платіжним дорученням №1396 від
19.11.2012р. на суму 1 311 грн. 90 коп.;

- платіжним дорученням №134 від
08.02.2013р. на суму 2 392 грн. 28 коп.;

- платіжним дорученням №208 від
04.03.2013р. на суму 2 392 грн. 28 коп.;

- платіжним дорученням №422 від
14.05.2013р. на суму 2 204 грн. 48 коп.
(арк.справи 97-100).

Матеріали справи також свідчать, що
станом на 09.07.2013р., тобто на другий день
після порушення провадження у справі
№903/685/13 - Відповідач повністю погасив
заборгованість, сплативши платіжним
дорученням №644 від 09.07.2013р. на рахунок
ДКП «Луцьктепло» 6 140 грн. 19
коп.(арк.справи 91, 101).

Перевіривши дотримання місцевим судом
вимог чинного законодавства при
ухваленні ос-каржуваного рішення,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга Відповідача обґрунтована з
огляду на наступне:

Предметом даного спору є стягнення
боргу та пені за неналежну оплату за
договором енергопостачання.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
(надалі в тексті - ЦК України)
встановлено, що ци-вільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавcтва, а також із дій осіб, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України, -
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Аналогічні правила
встановлює і ст.174 ГК України.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського
кодексу України (надалі в тексті - ГК
України), кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'я-зання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відпо-відно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одно-стороння заміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Вбачається, що з моменту укладення
сторонами Договору між ними виникли
відносини енергопостачання, оскільки
характер відносин сторін відповідає
визначенню, приведеному у ч.1 ст.275 ГК
України - за договором
енергопостачання підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду споживачеві (абоненту),
який зобов'язаний оп-латити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
теплопостачання», відносини між
суб'єктами дія-льності у сфері
теплопостачання регулюються цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами. Статтею 24 даного Закону
передбачено права та основні обов'язки
споживача теплової енергії, одним з
основних обов'язків споживача теплової
енергії є додержання вимог договору та
нормативно-правових актів. Крім цього,
як зазначено в п.4 цієї статті споживач
теплової енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з теплопостачальною
організацією.

Відповідно до «Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опа-лення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення»,
затверджених постановою Кабі-нету
міністрів України від 21.07.2005р. №630
послуги надаються споживачеві на
підставі догово-ру, що оформлюється на
основі типового договору про надання
послуг з централізованого опален-ня.

З матеріалів справи вбачається, що
пунктом 3.2 Договору сторони погодили,
що в термін до 01 числа кожного місяця -
Відповідач зобов'язаний попередньо
оплачувати 100% вартості послуг, у сумі,
визначеній Додатком №1.(арк.справи 5, 6).

Переглядаючи дану справу, колегія
суддів, приймає до уваги обставини,
стверджені матері-алами справи, що
09.07.2013р. заборгованості з оплати
вартості послуг вже не існувало і ця
обста- вина зумовлювала часткове
задоволення позовних вимог, проте не
була досліджена місцевим су-дом. Крім
того, місцевим судом не було розглянуто
по суті і заяву представника
Прокуратури від 11.09.2013р. про повне
погашення основного боргу
Відповідачем і необхідність
припинення про-вадження в частині
стягнення основного боргу.(арк.справи
24, 25).

Враховуючи, що заява Прокурора не
містить відмітки про час реєстрації в
канцелярії гос-подарського суду
Волинської області, а в засіданні були
присутні представники Прокурора і
По-зивача, то колегія суддів приходить
до висновку, що суду першої інстанції
було відомо про факт сплати основного
боргу Відповідачем до моменту
ухвалення рішення.(арк.справи 25).

Враховуючи право апеляційної
інстанції переоцінювати докази,
колегія суддів вважає вис-новки
місцевого суду неправильними, а
прийняте рішення таким, що не
ґрунтується на всебіч-ному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності.

Оскільки на момент порушення
провадження у справі - сума основного
боргу складала 6 140 грн. 19 коп., що
стверджується матеріалами справи, з
підстав ст.33 ГПК України, в частині
стягнення 2 204 грн. 48 коп. боргу в позові
необхідно відмовити за
безпідставністю.

В частині стягнення решти боргу 6 140 грн.
19 коп., яку погашено 09.07.2013р. -
провад-ження у справі необхідно
припинити згідно п.11 ч.1 ст.80 ГПК України
через відсутність предмету спору.

Згідно зі ст.230 ГК України, учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного вико-нання
господарського зобов'язання штрафні
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня). Обов'язок
боржника сплатити неустойку (штраф,
пеню) передбачений також ст.549-551 ЦК
України.

Колегія суддів звертає увагу, що в
даному випадку відповідальність за
несвоєчасну сплату вартості
комунальних послуг регулюється
спеціальним законом. Так, згідно ч.1 ст.1
Закону Украї-ни «Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне внесення плати за
спожиті комунальні послуги та
утримання прибудинкових територій»,
суб'єкти підприємницької діяльності,
які використовують нежилі будинки і
приміщення, належні їм на праві
власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
цієї діяльності, сплачують комунальні
послуги за тарифами, які у
встановленому законодавством порядку
відшкодовують повну вартість їх
надання та пропорційну частку витрат
на утримання прибудинкової території.
За несвоєчасні розрахунки за спожиті
комунальні послуги сплачують пеню в
розмірі одного відсотка від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення, якщо інший розмір пені не
встановлено угодою сторін, але не
більше 100 відсотків загальної суми
боргу.

З позовної заяви та доданих до неї
матеріалів, поданих місцевому суду
05.07.2013р. вбачає-ться, що на підставі п.4.4
Договору, за період з 01.11.2012р. по 30.04.2013р.
Позивач нарахував 10 879 грн. 88 коп. пені в
розмірі 1% від суми простроченого боргу
за кожен день прострочки платежу. А з
урахуванням припису ч.1 ст.1 зазначено
вище Закону - останній обмежив розмір
на-рахованої пені сумою 8 344 грн. 67 коп.,
яка не перевищує 100% загальної суми
боргу.(арк.справи 2-4, 7). Перевіривши
правильність нарахування пені,
апеляційний суд вважає його
арифметично вірним і обґрунтованим,
проте, звертає увагу на наступне:

Матеріалами справи стверджено, що
08.07.2013р. на момент порушення
провадження у справі №903/685/13 -
заборгованість ПП «Експресстор» перед
ДКП «Луцьктепло» складала 6 140 грн. 19
коп. З мотивів, наведених вище, належна
до стягнення сума пені на момент
ухвалення рі-шення не могла
перевищувати розміру заборгованості,
тобто - 6 140 грн. 19 коп.

Враховуючи зазначене, з підстав ст.33
ГПК України, в частині стягнення 2 204
грн. 48 коп. пені в позові необхідно
відмовити за безпідставністю.

Процесуальне законодавство, зокрема п.3
ч.1 ст.83 ГПК України, передбачає право
госпо-дарського суду, приймаючи
рішення зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки, штра-фу,
пені, які підлягають стягненню.

Тому, вирішуючи, в тому числі й з
власної ініціативи, питання про
зменшення розміру не-устойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання,
господар-ський суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сто-рін, які
заслуговують на увагу, ступеню
виконання зобов'язання, причини
(причин) неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
пору-шення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслід-кам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобо-в'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо. Крім
того, ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551 ЦК України і
статтею 233 ГК України.

Такої ж правової позиції притримується
і Вищий господарський суд України, що
вбачається з п.3.17.4 постанови Пленуму
від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції».

Розглядаючи позовні вимоги про
стягнення пені, апеляційний суд вважає
за необхідне ско-ристатись правом,
передбаченим п.3 ч.1 ст.83 ГПК України і
зменшити розмір пені, яка підлягає
стягненню з Відповідача на 50% до 3 070 грн.
10 коп., вважаючи даний випадок
винятковим і приймаючи до уваги, що
боржник виконав зобов'язання в повному
обсязі на момент прийняття рі-шення у
справі.

Відтак, в частині стягнення 3 070 грн. 09
коп. пені в позові необхідно відмовити.

Перевіривши розрахунок інфляційних та
3% річних на підставі ст.625 ЦК України,
колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про правильність нарахування 13
грн. 98 коп. інфляційних втрат та 93 грн. 09
коп. річних протягом жовтня 2012р. -
квітня 2013р. і залишає рішення в цій
частині без змін.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім пе-реконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оскільки, висновки суду першої
інстанції, викладені в рішенні не
відповідають обставинам справи через
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи - апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а оскаржуване рішення
суду першої інстанції від 11.09. 2013р. у
даній справі - зміні з підстав п.п. 1, 3 ч.1
ст.104 ГПК України.

Зміна рішення зумовлює, згідно ст.49 ГПК
України, перерозподіл судових витрат.

В зв'язку із частковим задоволенням
апеляційної скарги, понесені
Відповідачем витрати із сплати
су-дового збору покладаються на
Позивача пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 49, 80, 83, 99, 101, 103, 104,
105 Господарського процесуального
кодексу України, Рівненський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Експресстор» на рішення
господарського суду Волинської
області від 11.09.2013р. у справі № 903/685/13 -
задоволити частково.

2. Рішення господарського суду
Волинської області від 11.09.2013р. у даній
справі змінити, виклавши резолютивну
частину в наступній редакції:

«Позов задоволити частково.

Стягнути з Приватного підприємства
«Експресстор», яке знаходиться у
м.Луцьк, пр.Собо-рності, 42-А, кв.59 (код
36606254) на користь
Державного-комунального підприємства
«Луцьк-тепло», яке знаходиться у
м.Луцьк, вул.Гулака Артемовського, 20
(код 30391925) за період 01.10. 2012р. - 30.04.2013р.
пеню в сумі 3 070 грн. 10 коп., 13 грн. 98 коп.
інфляційних втрат та 93 грн. 09 коп. -3%
річних.

В частині стягнення 2 204 грн. 48 коп. боргу
- в задоволенні позову відмовити.

В частині стягнення 6 140 грн. 19 коп. боргу
- провадження у справі припинити.

В частині стягнення 5 274 грн. 57 коп. пені -
в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ПП «Експерсстор», яке
знаходиться у м.Луцьк, пр.Соборності,
42-А, кв.59 (код 36606254) в доход Державного
бюджету України (отримувач - Управління
державної казначейсь-кої служби
України у м.Луцьку Волинської області;
код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38009628, банк
отримувача - Головне управління
державної казначейської служби
України у Волинській об-ласті, код
банку отримувача (МФО) - 803014,
розрахунковий рахунок №3002,
найме-нування суду - Господарський суд
Волинської області) 1 268 грн. 87 коп.
судового збору.

Стягнути з ДКП «Луцьктепло», яке
знаходиться у м.Луцьк, вул.Гулака
Артемовського, 20 (код 30391925) в доход
Державного бюджету України (отримувач -
Управління державної казначей-ської
служби України у м.Луцьку Волинської
області; код отримувача (код ЄДРПОУ) -
38009628, банк отримувача - Головне
управління державної казначейської
служби України у Волинській об-ласті,
код банку отримувача (МФО) - 803014,
розрахунковий рахунок №3002,
найме-нування суду - Господарський суд
Волинської області) 451 грн. 62 коп.
судового збору.».

3. Стягнути з ДКП «Луцьктепло» на
користь ПП «Експерсстор» 433 грн. 84 коп.
витрат зі сплати судового збору за
подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказів доручити місцевому
господарському суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційно-му порядку згідно з Розділом
ХІІ-1 Господарського процесуального
кодексу України.

6. Справу №903/685/13 повернути до
господарського суду Волинської
області.

Головуючий суддя
Грязнов В.В.

Суддя
Мельник О.В.

Суддя
Бучинська Г.Б.