РІШЕННЯ

"28" січня 2014 р.Справа №
921/1172/13-г/17Господарський суд
Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

при секретарі судового засідання Лучко
Р.М.

Розглянув матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Банк Форум", м.Київ в особі
Відділення №3500 "Тернопільської
дирекції ПАТ "Банк Форум", м.Тернопіль

до відповідача Приватного
підприємства "Спеціалізоване
підприємство юстиція", м.Васильків
Київської області в особі
Тернопільської філії Приватного
підприємства "Спеціалізоване
підприємство юстиція", м.Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - ОСОБА_2, м.Тернопіль

про визнання недійсними прилюдних
торгів,

скасування протоколу проведення
прилюдних торгів,

стягнення 12471,25 грн. гарантійного
внеску.

Представники сторін:

позивача: Фльорків О.В., начальник
відділу по роботі з проблемними
активами, довіреність №10/26-03 від
10.09.2013р.;

відповідача: не з'явився;

третя особа: не з'явився.

Позивач - Публічне акціонерне
товариство "Банк ФОРУМ", м.Київ в особі
Відділення №3500 "Тернопільської
дирекції ПАТ "Банк Форум", м.Тернопіль,
звернувся 18.11.2013р. до господарського
суду Тернопільської області з позовом
до Приватного підприємства
"Спеціалізоване підприємство юстиція",
м.Васильків Київської області в особі
Тернопільської філії Приватного
підприємства "Спеціалізоване
підприємство юстиція", м.Тернопіль, про
визнання недійсними прилюдних торгів,
які проведені 31.07.2013р., скасування
протоколу проведення прилюдних торгів
№21/047/13/і-4 від 31.07.2013р. та стягнення 12471,25
грн. гарантійного внеску.

Одночасно позивач в позовній заяві та
додатково поданих 10.12.2013 року та 09.01.2014
р. № 7/3500 заявах просив суд в порядку ст.
53 ГПК України відновити пропущений
строк, визначений статтею 48 ч. 6 Закону
України "Про іпотеку" на оскарження
результатів прилюдних торгів, з
підстав отримання банком ухвали
Тернопільського міськрайонного суду у
справі №607/12987/13-ц, винесеної 24.09.2013р.,
про визнання неправомірними дій
державного виконавця Першого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції щодо проведення повторної
уцінки на 45% від початкової вартості
заставного майна та скасування Акту
від 24 червня 2013р. головного державного
виконавця Першого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції Гнатюк Н.В.
уцінки описаного арештованого майна,
яке не реалізувалося на прилюдних
торгах, лише 29.10.2013 року (витяг з Журналу
реєстрації видачі судових рішень
Тернопільського міськрайонного суду)
та повернення позовної заяви Банку
господарським судом Тернопільської
області без розгляду на підставі ст. 63
ГПК України (ухвала суду від 04.11.2013 року
№ 921/1122/13-г/17).

Позов обґрунтовується копією ухвали
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області №607/12987/13-ц від
24.09.2013р.; копією ухвали апеляційного
суду Тернопільської області від 09.01.2014
року по справі № 607/12987/13-ц; копією
меморіального ордеру №532270 від 25.07.2013р.
про сплату гарантійного внеску; копією
протоколу №21/047/13/і-4 проведення
прилюдних торгів від 31.07.2013р.; копією
акту уцінки описаного арештованого
майна, яке не реалізувалося на
прилюдних торгах, аукціоні від 24.06.2013р.;
копією листа №511 від 23.08.2013р. та іншими
матеріалами.

До участі в справі в порядку ст. 27 ГПК
України господарським судом залучено
третю особу на стороні позивача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: ОСОБА_2, м. Тернопіль.

Представник позивача в судових
засіданнях позовні вимоги підтримав
повністю та надав додаткові документи,
а саме: витяги з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців про реєстрацію
юридичних осіб. Також додатково
зазначив, що ухвала Тернопільського
міськрайонного суду по справі
№607/12987/13-ц набрала чинності 09.01.2014 року,
про що свідчить ухвала апеляційного
суду Тернопільської області (копія
ухвали подана в засіданні 21.01.2014 року).

Відповідач обґрунтованого
документально підтвердженого відзиву
на позов та інших письмових документів
не представив, представник відповідача
в судове засідання не з'явився, хоча про
час та дату слухання справи був
повідомлений належним чином у
встановленому законом порядку
(повідомлення про вручення поштового
відправлення без номеру знаходяться в
матеріалах справи). Клопотань про
відкладення судового засідання після
09.01.2014 року не заявляв, причин неявки
суду не повідомив.

Утім, враховуючи, що брати участь в
судових засіданнях є правом сторони,
передбаченим ст. 22 ГПК України, явка
сторін не визнавалася судом
обов'язковою; відповідач не виявив
бажання ознайомитись з матеріалами
справи та без поважних причин не подав
суду витребуваних документів, в тому
числі відзиву на позов, між тим,
зважаючи на достатність в матеріалах
справи документів, необхідних для
розгляду спору по суті, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній документами, за правилами ст. 75
ГПК України.

В судові засідання представник третьої
особи жодного разу не з"явився, причин
неявки в засідання 10.12.2013 р., 24.12.2013р.,
09.01.2014 р., 21.01.2014 р. та 28.01.2014 р. не
повідомив, а витребуваних судом
документів не надав. Про час та дату
слухання справи був повідомлений
належним чином у встановленому законом
порядку (повідомлення про вручення
поштового відправлення без номеру
знаходяться в матеріалах справи).

На підставі поданого позивачем
клопотання строк вирішення спору
продовжено в порядку ч. 3 ст. 69 ГПК
України до 02.02.2014 року.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доводи представника
позивача, суд встановив.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Як свідчать матеріли справи 20.05.2008 року
між Акціонерним комерційним банком
"Форум" в особі Тернопільської філії
Банку та фізичною особою ОСОБА_5, як
Позичальником укладено кредитний
договір за № 134/08/26- ZNv, за умовами якого
Банк надав Позичальнику кредит на
споживчі потреби у розмірі 93000 дол. США
зі строком погашення 10.05.2018 року та
сплатою річних за користування
кредитними коштами у розмірі 13,5%
(розділ І кредитного договору).

Водночас в забезпечення повернення
кредиту, відсотків та можливих
штрафних санкцій Банку передано в
іпотеку офісні приміщення, загальною
площею 103,3 кв.м., що знаходяться в
АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_2, про що
свідчить нотаріально посвідчений
іпотечний договір, укладений 20.05.2008
року між Банком та ОСОБА_2. (копія
знаходиться в матеріалах справи).

Однак, внаслідок неналежного виконання
Позичальником зобов"язань за кредитним
договором Тернопільським
міськрайонним судом в 2010 році прийнято
рішення про стягнення з фізичної особи
ОСОБА_5 (Боржника) на користь Банку
боргу в сумі 795466,28 грн. шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки - офісні
приміщення, загальною площею 103,3 кв.м.,
що знаходяться в АДРЕСА_1, що належать
ОСОБА_2 , про що 07.10.2010 року судом видано
виконавчий лист та 04.02.2011 року Першим
відділом Державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції відкрито виконавче
провадження ВП № 24282548.

В ході проведення виконавчих дій
органом ДВС шляхом укладення угоди з
суб"єктом оціночної діяльності -
оцінювачем ОСОБА_6, проведено оцінку
заставного майна та встановлено
вартість об'єкта оцінки, в розмірі 453500
грн.

В подальшому державним виконавцем
Першого відділу державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції офісні приміщення
передані на реалізацію.

Перші торги, призначені
спеціалізованою організацією
Тернопільською філією ПП «СП Юстиція»
на 06.05.2013р., а згодом і другі торги,
призначені на 12.06.2013р., не відбулися за
відсутності зареєстрованих покупців.

Як вбачається з Акту від 14.06.2013р.
головного державного виконавця
Першого відділу ДВС Тернопільського
міського управління юстиції майно -
офісні приміщення, загальною площею 103,3
кв.м. по АДРЕСА_1, уціняються на 45% з
метою подальшої реалізації оскільки
другий аукціон визнано таким, що не
відбувся, відтак, вартість
арештованого майна після уцінки
визначено в розмірі 249425 грн.

Дане майно, а саме:офісні приміщення,
загальною площею 103,3 кв.м., що
складаються з - І підвал, пл.9,6 кв.м., 9-1
кор., площею 6,5 кв.м., 9-2 паливна, площею 1,6
кв.м., 9-3 прим., площею 59,2 кв.м., 9-4 коридор,
площею6,7 кв.м., 9-5 кладовка, площею 1,6 в.м.,
9-6 прим. Площею 10,5 кв.м., 9-7 туалет,
площею 1,5 кв.м., ІІ тамбур, площею 6,1 кв.м.
ПП «Спеціалізоване підприємство
Юстиція» виставлено на треті торги (лот
№ 4), котрі призначено на 31 липня 2013
року.

З метою уникнення втрати права на
іпотеку в порядку, передбаченому ч. 3 ст.
49 Закону України "Про іпотеку" (в
редакції, чинній на момент проведення
третіх торгів) Банком подано заявку про
участь в торгах, проведено відповідну
реєстрацію учасника та внесено
гарантійний платіж в розмірі 12471,25 грн.
на рахунок ПП СП "Юстиція" 25.07.2013 року за
лот № 4 (меморіальний ордер № 532270
знаходиться в матеріалах справи).

Як випливає з оскаржуваного протоколу
№21/047/13/і-4 проведення прилюдних торгів
від 31.07.2013р. на торгах приймав участь
лише один зареєстрований учасник -
ОСОБА_7, - представник Банку. Також
згідно протоколу підтверджуються
доводи позивача про відсутність
пропозицій покупця з приводу ціни
майна, виставленого на торги. Дана
обставина додатково підтверджується і
в зауваженнях , викладених
представником Банку на зворотній
стороні протоколу. Утім, незважаючи на
відсутність пропозицій Банк визнано
переможцем торгів арештованого майна -
офісних приміщень за ціною 249425 грн. без
ПДВ.(уціненою).

Оскільки позивач у справі вважає
проведення державним виконавцем
уцінку майна на 45% неправомірною,
відповідно і з стартовою ціною майна
теж не погоджувався. Вважає, що при
проведенні торгів було порушено п. 4.5.10.
Інструкції, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України № 512/5 від
02.04.2012 року "Про затвердження
Інструкції з організації примусового
виконання рішень", відтак, торги з
продажу майна, котрі проведені за
уціненою ціною, слід визнати
недійсними.

Дослідивши та надавши правову оцінку
наявним у справі доказам,
господарський суд дійшов висновку, що
позов підлягає до задоволення
частково з огляду на наступне:

Порядок продажу арештованого майна,
встановлений статтею 62 Закону України
"Про виконавче провадження", згідно з
положеннями якої реалізація
арештованого майна, крім майна
вилученого з обігу згідно із законом,
та майна, зазначеного в частині восьмій
статті 57 цього Закону, здійснюється
шляхом його продажу на прилюдних
торгах, аукціоні або на комісійних
умовах.

Наказом Міністерства юстиції України
№ 68/5 від 27.10.1999 р. затверджено Тимчасове
положення "Про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна" (далі -
Тимчасове положення), відповідно до
пункту 4.1. якого організація та
проведення прилюдних торгів з
реалізації предмета іпотеки
здійснюється з урахуванням вимог
Закону України "Про іпотеку".

Статтею 41 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що реалізація предмета
іпотеки на прилюдних торгах, на який
звертається стягнення за рішенням суду
або за виконавчим написом нотаріуса,
проводиться, якщо інше не передбачено
рішенням суду, шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України "Про виконавче
провадження", з дотриманням вимог цього
Закону. Організація продажу предмета
іпотеки покладається на
спеціалізовані організації, які
залучаються на конкурсній основі
органами державної виконавчої служби.
Право вибору спеціалізованої
організації належить
Іпотекодержателю.

Пунктом 1.2 Тимчасового положення
передбачено, що прилюдні торги з
реалізації арештованого нерухомого
майна за заявкою державного виконавця
організовує і проводить
спеціалізована організація, з якою
відділом державної виконавчої служби
укладено відповідний договір.

Згідно п.3.2 Тимчасового положення,
спеціалізована організація проводить
прилюдні торги за заявкою державного
виконавця, в якій зазначається
початкова вартість майна, за
експертною оцінкою та інші відомості,
передбачені Інструкцією про
проведення виконавчих дій,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999р. №74/5.

Ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду від 24.09.2013 року,
винесеною за результатами розгляду
скарги Банку "Форум" на дії державного
виконавця при здійсненні виконавчого
провадження № 24282548 , відкритого на
підставі виконавчого листа №2-395/10 від
07.10.2010 року, виданого Тернопільським
міськрайонним судом про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 134/08/26-ZNv від 22.05.2008р. з фізичної особи
ОСОБА_5 на користь Банку в сумі 795466,28
грн. шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки - офісні приміщення,
загальною площею 103,3 кв.м., що
знаходяться в АДРЕСА_1, що належать
ОСОБА_2, судом встановлено порушення
державним виконавцем Гнатюк Н.В. вимог
закону, зокрема, ч. 2 ст. 49 Закону Країни
"Про іпотеку" з урахуванням прикінцевих
положень Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо врегулювання відносин між
кредиторами та споживачами фінансових
послуг» №3795-УІ від 22 вересня 2011року,
згідно яких дія даного Закону не
поширюється на кредитні договори
укладені до набрання ним чинності; ст. 58
Закону України "Про виконавче
провадження" щодо реалізації майна
згідно оцінки, проведеної суб"єктом
оціночної діяльності 28.12.2012 року, тобто
зі спливом 6 місяців, протягом яких звіт
про оцінку майна є чинним.

Наведені порушення послугували
підставою для визнання судом дій
державного виконавця, що пов'язані із
передачею на реалізацію арештованого
майна та дії виконавця з приводу
проведення повторної уцінки
заставного майна банку з метою його
реалізації на третіх торгах
неправомірними, а як наслідок -
скасовано Акт від 24 червня 2013 року
головного державного виконавця
Першого відділу державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції Гнатюк Н.В. уцінки
(переоцінки) описаного арештованого
майна, яке не реалізувалося на
прилюдних торгах, аукціоні, яким
проведено повторну уцінку заставного
майна: офісних приміщень, загальною
площею 103,3 кв.м., які знаходяться за
адресою АДРЕСА_1, на 45% від початкової
вартості майна. Дана ухвала суду
набрала чинності 09.01.2014 року, оскільки
залишена в силі апеляційним судом
Тернопільської області.

З цих же мотивів та з посиланням на
порушення порядку проведення торгів в
частині відсутності запропонованої
ціни лоту зі сторони покупця
(представника Банку) Банк звернувся до
господарського суду з даним позовом.

Як свідчать матеріали справи, зокрема
протокол №21/047/13/і-4 проведення
прилюдних торгів від 31.07.2013р., акт
уцінки описаного арештованого майна
від 24.06.2013р., судове рішення по справі
№607/12987/13-ц від 24.09.2013 року, в ході
здійснення реалізації арештованого
майна - офісних приміщень на третіх
торгах мали місце порушення вимог
Закону, а саме: матеріалами справи
підтверджується факт здійснення
реалізації майна за заниженою ціною, з
якою представник Банку, що взяв участь
у торгах, не погоджувався та ціни лоту
не пропонував. Проведення державним
виконавцем Першого відділу ДВС
Тернопільського міського управління
юстиції Гнатюк Н.В. повторної уцінки
майна на 45% з посиланням на норми Закону
України "Про виконавче провадження" є
неправомірним, оскільки не відповідає
приписам Закону України "Про іпотеку",
що є спеціальним законом, котрий
повинен застосовуватися при
проведенні торгів.

На момент вирішення даного спору в
судовому порядку скасовано Акт уцінки
описаного арештованого майна від 24.06.2013
року.

Окрім того, суд звертає увагу на ту
обставину, що при проведенні торгів,
Відповідачем взято до уваги висновок
про оцінку виставленого на торги
майна, що втратив чинність, а самі торги
(другі та треті) проведені з порушенням
місячного строку, визначеного частиною
2 статті 49 Закону України "Про іпотеку",
оскільки як встановлено
Тернопільським міськрайонним судом
перші торги були призначені на 06.05.2013р.,
другі торги призначені на 12.06.2013р., а
треті - на 31.07.2013 року.

Водночас суд враховує, що дії з приводу
проведення оцінки майна та визначення
ринкової вартості, в силу Закону
України "Про виконавче провадження"
здійснюються не відповідачем, а
державним виконавцем шляхом укладення
угод з суб"єктом оціночної діяльності,
оскільки передують початку публічних
торгів.

Пунктом 4 Положення передбачено
порядок проведення прилюдних торгів, а
саме: прилюдні торги розпочинаються з
оголошення ліцитатором порядку їх
проведення; лот виставляється на торги
за наявності не менше двох покупців; за
кожним лотом, що виставляється на
прилюдні торги, ліцитатор оголошує
номер, вказаний в інформаційній картці,
назву, коротку характеристику майна,
стартову ціну.

У ході торгів учасники прилюдних
торгів повідомляють про готовність
придбати заявлений лот за оголошену
ліцитатором ціну, піднімаючи аукціонну
картку з номером, повернутим до
ліцитатора, або одночасно піднімають
картку учасника прилюдних торгів і
пропонують свою ціну; якщо
запропонована учасником прилюдних
торгів є більшою за ціну, запропоновану
ліцитатором, то останній називає номер
учасника і запропоновану ним ціну; якщо
протягом трьох хвилин після
триразового повторення останньої ціни
не буде запропоновано вищої ціни, то
ліцитатор одночасно з ударом молотка
оголошує про продаж лота, називає
продажну ціну й номер переможця, під
яким він зареєстрований як учасник
прилюдних торгів.

Прилюдні торги можуть бути припинені і
майно знято з продажу в разі
невиконання правил проведення
прилюдних торгів, передбачених цим
Положенням. У цьому разі наступні
прилюдні торги провадяться в порядку,
визначеному цим Положенням.

Усі розбіжності і суперечки щодо
порядку проведення прилюдних торгів
вирішуються під час його проведення
ліцитатором за погодженням з
уповноваженою особою спеціалізованої
організації.

Під час прилюдних торгів ведеться
протокол, до якого заносяться такі
дані: номер лота; назва лота; стартова
та продажна ціна майна; сума сплаченого
гарантійного внеску; розмір винагороди
спеціалізованої організації, яку
покупець повинен додатково сплатити,
та реквізити рахунку спеціалізованої
організації для її сплати; пропозиції
покупців; відомості про покупця, який
запропонував у ході торгів найвищу
ціну (переможець торгів). У разі потреби
до протоколу можуть бути внесені й інші
відомості. Протокол підписується
ліцитатором і переможцем торгів і
затверджується керівником
спеціалізованої організації. Керівник
спеціалізованої організації, яка
проводила прилюдні торги, зазначає в
протоколі відповідні суми та номери
рахунків, на які переможцю потрібно
внести кошти за придбане майно, та
затверджує протокол у день проведення
прилюдних торгів. Копії затвердженого
протоколу видаються переможцю
прилюдних торгів та державному
виконавцю у триденний строк з моменту
проведення аукціону.

Суд констатує, що 31.07.20013 року при
проведенні торгів спеціалізованою
організацією (відповідачем у справі)
допущено порушення порядку проведення
торгів, а саме п. 4.5. Тимчасового
положення, оскільки представником
Банку - єдиним зареєстрованим
учасником торгів, що приймав участь, не
було запропоновано жодної ціни, за якою
б майно могло бути реалізовано і
можливість подання такої пропозиції
покупцем ліцитатором не була надана.
Між тим, всупереч цьому ПАТ "БАНК ФОРУМ"
визнано переможцем торгів, про що
свідчить оскаржуваний протокол
проведення торгів № 21/047/13/і-4. Даний
протокол не підписано представником
Банку, а всі зауваження викладено на
зворотній стороні протоколу.

Пунктом 4.13 Тимчасового положення
передбачено, що всі розбіжності і
суперечки щодо порядку проведення
прилюдних торгів вирішуються під час
його проведення ліцитатором за
погодженням з уповноваженою особою
спеціалізованої організації.

Між тим, дані суперечки не були
врегульовані під час проведення
торгів.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідач не надав суду жодних
заперечень на доводи позивача, і такі
не спростовуються матеріалами справи .

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.202 ЦК України передбачено,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 4 ст.202 ЦК України дво-
чи багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно п.2.2 Тимчасового положення,
прилюдні торги - це продаж майна, за
яким його власником стає покупець, який
під час торгів запропонував за нього
найвищу ціну.

З огляду на ці положення законодавства,
торги за своєю правовою природою є
багатостороннім правочином, оскільки в
ньому мають місце всі елементи,
притаманні правочину. Під час
проведення торгів продавець (в особі
ліцитатора) та учасники торгів у
встановленому законом порядку певними
діями (ціновими пропозиціями)
визначають переможця торгів та ціну
продажу майна, в результаті чого
переможець торгів набуває право на
придбання об'єкта. Тому, результатом
проведення торгів є визначення
покупця-переможця торгів та завершення
процедури торгів шляхом підписання
протоколу ліцитатором та покупцем,
який одержав право на придбання
об'єкта.

Наведені порушення вимог закону, а
також продаж майна за заниженою ціною
(уціненою на 45%), на думку суду є
суттєвими, а тому такі торги підлягають
визнанню недійсними.

Щодо вимоги про скасування протоколу
проведення прилюдних торгів №21/047/13/і-4
від 31.07.2013р., то суд вважає, що
провадження у справі в цій частині
позову підлягає припиненню, з огляду на
таке.

Способи захисту прав та законних
інтересів осіб передбачені ст. 16 ЦК
України та ст. 20 ГК України. Зокрема,
згідно п. 2, 10 ч.2 ст. 16 ЦК України
способом захисту може бути визнання
правочину недійсним, визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Відповідно до ч.2 ст. 20
ГК України права та законні інтереси
суб'єктів господарювання захищаються
шляхом визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом.

У судовому порядку недійсними можуть
бути визнані прилюдні торги, котрі є
особливою формою правочину, оскільки
за своєю правовою природою придбання
майна з торгів належить до угод
купівлі-продажу, які можуть бути
визнані недійсними на підставі норм
цивільного законодавства про
недійсність угод, однак не протокол про
проведення прилюдних торгів, оскільки
він не є актом в розумінні ст. 12 ГПК
України, адже у протоколі
відображається порядок проведення та
результати торгів і він є підставою для
здійснення переможцем розрахунків за
придбане на прилюдних торгах майно; від
зазначених прилюдних торгів не може
існувати та окремо не має юридичного
значення; тобто протокол за своєю
природою не відноситься до актів, які
створюють або припиняють будь-які
правовідносини сторін, такий спосіб
захисту цивільних прав як визнання
вище наведеного акту недійсним - не
відповідає можливим способам захисту
прав та інтересів, встановлених
господарським та цивільним
законодавством, а тому в цій частині
спір не підлягає розгляду в
господарських судах України, а
провадження у справі підлягає
припиненню на підставі п. 1 ст. 80 ГПК
України. Така правова позиція
викладена у постанові Вищого
господарського суду України від 04.02.2009
року по справі №11/95н, підтриманій
Судовою колегією у господарських
справах Верховного суду України у
постанові від 17.03.2009 року та постанові
Вищого господарського суду України від
25.06.2012 р. по справі № 7/422-27-25-12-15/117-08-2705.

Розглядаючи позовні вимоги про
стягнення сплаченого позивачем
гарантійного внеску, то суд вважає, що
дані вимоги підлягають задоволенню.
При цьому суд враховує таке.

Підставами визнання прилюдних торгів
недійсними є, порушення вимог ч.1 ст. 203
ЦК України, зокрема, суперечливість
змісту правочину ЦК України та іншим
актам законодавства, а також моральним
засадам суспільства, в тому числі,
порушення приписів
нормативно-правових актів, якими
встановлюється порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна.

Як зазначалось вище, умови і порядок
проведення прилюдних торгів з продажу
квартир, будинків, підприємств як
цілісного майнового комплексу, інших
приміщень, земельних ділянок, що є
нерухомим майном, на які звернено
стягнення відповідно до чинного
законодавства, а також розрахунків за
придбане майно визначає Тимчасове
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затверджене Наказом Міністерства
юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5, за
пунктом 1.4 якого організація та
проведення прилюдних торгів з
реалізації предмета іпотеки
здійснюються з урахуванням вимог
Закону України "Про іпотеку".

Згідно п.п. 2.10, 5.1 Тимчасового положення
гарантійний внесок це завдаток, який за
одним лотом сплачує фізична або
юридична особа, розмір якого дорівнює
сумі винагороди спеціалізованої
організації за надані нею послуги з
реалізації майна, визначеній виходячи
зі стартової ціни лота. Сума
гарантійного внеску, зарахованого на
рахунок організатора аукціону,
визнається частиною оплати покупцем
придбаного ним на прилюдних торгах
майна і залишається спеціалізованій
організації в рахунок оплати наданих
нею послуг з реалізації цього майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України
"Про іпотеку" гарантійний внесок,
сплачений покупцем до початку
прилюдних торгів, зараховується до
ціни продажу. Іншим учасникам внесена
сума повертається протягом трьох
робочих днів з дня закінчення
прилюдних торгів. Гарантійний внесок
також підлягає поверненню, якщо торги
не відбулися.

Матеріали справи, зокрема засвідчена
копія меморіального ордеру № 532270 від
25.07.2013 року свідчать, що позивачем
перераховано на користь приватного
підприємства "Спеціалізоване
підприємство "Юстиція" спірну грошову
суму за учать в прилюдних торгах, в
якості гарантійного внеску за лот № 4, і
після проведення прилюдних торгів
зазначені кошти залишились у вказаного
відповідача як винагорода за
організацію та проведення торгів, в
рахунок оплати наданих послуг з
реалізації майна.

В силу приписів вказаних норм
матеріального права сума гарантійного
внеску є частиною вартості майна, яке
реалізується з прилюдних торгів та за
своєю правовою природою є завдатком.

Гарантійний внесок за майно дорівнює
розміру суми винагороди
спеціалізованої організації і не
ототожнюється юридично з винагородою
за проведення торгів.

Зважаючи, що організація та проведення
прилюдних торгів здійснювалися
приватним підприємством
"Спеціалізоване підприємство "Юстиція"
на підставі укладеного договору з
Державною виконавчою службою України
про надання послуг з організації та
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна (предмет іпотеки) згідно заявки
Державної виконавчої служби України на
реалізацію арештованого майна, що є
предметом договору іпотеки, в межах
виконавчого провадження ВП № 24282548,
відкритого за виконавчим документом -
листом Тернопільського міськрайонного
суду № 2-395/10 від 07.10.2010 року, оскільки
укладення відповідного договору
встановлено законом (п. 1.2 Тимчасового
положення), тому, позивач не є стороною
по даних договірних зобов"язаннях,
відтак, не має зобов'язань і щодо оплати
послуг спеціалізованої організації за
проведення прилюдних торгів.

Водночас, оскільки прилюдні торги є
правочином з купівлі-продажу майна,
визнання в судовому порядку їх
результатів недійсними є фактично
визнанням недійсним укладеного між
сторонами правочину, а отже, все майно,
отримане внаслідок проведення торгів,
результати яких визнані недійсними,
отримано на підставі правочину, що
визнаний у судовому порядку недійсним,
і підлягає поверненню на думку суду, на
підставі ст. 1212 Цивільного кодексу
України, згідно умов якої особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення гл. 83 Цивільного кодексу
України застосовуються незалежно від
того, чи безпідставне набуття або
збереження майна було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого,
інших осіб чи наслідком події.

З огляду на викладене, позивач має
право на відшкодування витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням торгів, результати яких
визнано недійсними, що свідчить про
наявність правових підстав для
задоволення позову в частині стягнення
з приватного підприємства
"Спеціалізоване підприємство "Юстиція"
на користь позивача 12471,25 грн.

В позовній заяві, Банк просить суд
поновити трьохмісячний строк на
звернення до суду з позовом про
оскарження результатів торгів,
передбачений частиною 6 ст. 48 Закону
України "Про іпотеку", пояснивши
причини пропуску отриманням ухвали
Тернопільського міськрайонного суду
від 24.09.2013 року по справі №607/12987/13-ц
лише 29.10.2013 року та поверненням вперше
поданих позовних матеріалів 31.10.2013
року господарським судом
Тернопільської області без розгляду по
причині відсутності доказів їх
надіслання на адресу юридичної особи -
відповідача у справі.

Розглядаючи дане клопотання та докази,
подані на його обґрунтування, суд
вважає, що останнє підлягає до
задоволення, виходячи з такого.

У відповідності до ст. 48 ЗУ "Про
іпотеку", іпотекодержатель,
іпотекодавець, боржник та будь-який
учасник прилюдних торгів вправі
протягом трьох місяців з дня
проведення торгів оскаржити їх
результати в суді за місцезнаходженням
нерухомого майна.

Позивач із позовом про оскарження
результатів торгів звернувся лише
18.11.2013 року (дата реєстрації даної
позовної заяви). Суд вважає, що вказаний
у ст. 48 ЗУ "Про іпотеку" строк для
звернення до суду є строком позовної
давності.

У відповідності до статей 256, 257,258 ЦК
України - позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

На клопотання позивача про поновлення
строку звернення до суду із позовом про
захист свого права, відповідач та третя
особа не висловили заперечень та не
просили суд застосувати строк позовної
давності. Окрім того, суд вважає, що
основною підставою подання даного
позову є судове рішення у справі
№607/12987/13-ц. Дане рішення отримано
Банком 28.10.2013 року, про що свідчить
витяг з Журналу реєстрації видачі
судових рішень Тернопільського
міськрайонного суду (засвідчена копія
знаходиться в матеріалах справи), тому
позивач був позбавлений можливості
підготувати та вчасно звернутись до
суду з позовною заявою і такі причини
суд визнає поважними.

Згідно з приписами ст. 32 ГПК України
доказами у справі є фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи. Ці докази оцінюються судом на
основі всебічності, повноти й
об'єктивності усіх обставин справи у
своїй сукупності відповідно до
положень ст. 43 ГПК України.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи встановлені судом
обставини та приписи наведених норм
матеріального права, суд дійшов
висновку про наявність правових
підстав для визнання прилюдних торгів
із примусової реалізації арештованого
нерухомого майна, що відбулись 31.07.2013
року недійсними, оформлених протоколом
проведення прилюдних торгів №21/047/13/і-4
від 31.07.2013р. та стягнення гарантійного
внеску за участь у прилюдних торгах.

В частині позовних вимог щодо
скасування протоколу №21/047/13/і-4 від
31.07.2013р. проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, то в цій частині вимог
провадження у справі підлягає
припиненню на підставі п. 1 ст. 80 ГПК
України.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача у
справі .

У судовому засіданні 28 січня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду відповідно до ст.
85 ГПК України.

З огляду на наведене, керуючись ст. 124
Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, 202-203,
215, 1212 ЦК України, ст. 20 ГК України, ст.ст.
45- 48 Закону України "Про іпотеку", Закону
України "Про виконавче провадження),
ст.ст. 42-47, 22, 32-35, 43, 44, 49, п. 1 ст. 80, 811, 82-85,
116, 117 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Поновити строк на звернення до
суду з позовом про оскарження
результатів прилюдних торгів.

2. Позовні вимоги задовольнити
частково.

3. Визнати недійсними прилюдні торги з
реалізації арештованого майна -
нежитлового приміщення, загальною
площею, 103,3 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 , котре належить
фізичній особі ОСОБА_2, а саме Лоту № 4,
які організовані та проведені 31 липня
2013 року приватним підприємством
"Спеціалізоване підприємство "Юстиція"
в особі Тернопільської філії
приватного підприємства
"Спеціалізоване підприємство "Юстиція"
, оформлені протоколом проведення
прилюдних торгів №21/047/13/і-4 від 31.07.2013р.

4. Стягнути з Приватного підприємства
"Спеціалізоване підприємство "Юстиція",
м. Васильків Київської області, вул.
Володимирська, 22-А, кім. 302, ідент. код
32277680 на користь Публічного
акціонерного товариства "Банк ФОРУМ", м.
Київ, бульвар Верховної Ради, 7, ідент.
код 21574573 - 12471,25 грн. гарантійного внеску
та 2867,50 грн. в повернення сплаченого
судового збору.

5. В решті позовних вимог - припинити
провадження у справі.

Наказ видати після набрання рішенням
суду законної сили.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони та
прокурор мають право подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
прийняття (підписання) рішення через
місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено "05"
лютого 2014 року

Суддя
Н.О. Андрусик