Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "21" січня 2014 р.
Справа № 906/824/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Решетнік Ю.І. довіреність
№ 33-21/41244/1 від 20.01.2014р.

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" (м. Харків)

до Дочірнього підприємства
"Промжитлобуд" фірми "Житомирінвест"
ВАТ (м. Житомир)

про стягнення 443863,04 грн.

Позивач звернувся з позовом про
стягнення з відповідача на його
користь заборгованість в сумі 443
863,04грн. з яких: 340 250,61 грн.
заборгованості по поверненню
безпідставно отриманих коштів, 103 612,43
грн. процентів за користування
безпідставно отриманими коштами.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 17.09.13
провадження у даній справі зупинено,
матеріали справи № 906/824/13 надіслані
Київському НДІ судових експертиз, у
зв'язку з призначенням
судово-економічної експертизи.

Ухвалою від 18.12.13р. провадження у справі
поновлено, у зв'язку з поверненням
матеріалів справи № 906/824/13, призначено
засідання.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, з підстав викладених у
позовній заяві.

Відповідач в судове засідання свого
представника не направив, про причини
неявки суд не повідомив, хоча про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином (а.с. 184).

За клопотанням позивача спір
розглянутий у більш тривалий строк ніж
передбачено ст. 69 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, проаналізувавши наявні у
справі докази у сукупності та давши їм
відповідну правову оцінку,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29.03.2007 року між акціонерним товариством
"УкрСиббанк" (з 21.12.2009 року Публічне
акціонерне товариство "УкрСиббанк") та
дочірнім підприємством «Промжитлобуд»
фірми «Житомирінвест» ВАТ укладено
кредитний договір №0.

Згідно з умовами даного договору,
позивач надав відповідачу кредит
(грошову суму) у формі поновлюваної
кредитної лінії з лімітом в розмірі 772
000,00 грн. Кошти відповідач отримував
окремими частинами (траншами) у період
з 29.03.2007 року по 28.01.2008 року, які
надавались шляхом зарахування на
поточний рахунок № 81000.

З наявних у матеріалах справи
банківських виписок по особовому
рахунку відповідача вбачається, що
позивач надав відповідачу кредит, в
розмірі, обумовленому умовами договору
(а.с. 58-136) .

Відповідно до Узагальнюючої
податкової консультації щодо
використання банківських виписок як
первинних документів, затвердженої
Наказом Державної податкової служби
України 05.07.2012 N 583, первинним документом
вважається документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

В свою чергу господарська операція -
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів,
що є регістрами аналітичного обліку,
вміщують записи про операції,
здійснені протягом операційного дня,
та є підтвердженням виконаних за день
операцій і призначаються для видачі
або відсилання клієнту. Порядок,
періодичність друкування та форма
надання виписок (у паперовій чи
електронній формі) із особових
рахунків клієнтів обумовлюються
договором банківського рахунку, що
укладається між банком і клієнтом під
час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, зазначені
вище виписки по особовому рахунку
відповідача є первинними документами,
а відповідно і належними та
допустимими доказами в розумінні ст. 34
ГПК України, а тому приймаються до
уваги судом.

23.11.2010 року Господарським судом
Житомирської області прийнято рішення,
залишеним без змін апеляційною
інстанцією, по справі №2/132-Д, яким
задоволено позов фірми "Житомирінвест"
ВАТ до АТ "УкрСиббанк", ДП
"Промжитлобуд", визнано недійсними
кредитний договір № 0 від 29.03.2007р.,
додаткову угоду № 1 від 29.03.2007р. до
кредитного договору № 0 від
29.03.2007р. та договір іпотеки від 29.03.2007р.,
посвідчений приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, реєстр. № 4619.

23.04.2013 року позивачем було надіслано
відповідачу вимогу про повернення
безпідставно отриманих коштів в сумі
443863,04 грн., яка складається з
заборгованості по поверненню
безпідставно триманих коштів в сумі
340250,61 грн. та процентів за користування
безпідставно отриманими коштами в сумі
103612,43 грн., яка вручена відповідачу
25.04.13р. (а.с.30-31). Вимога залишена без
задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного
кодексу України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до ст. 216 ЦК України, у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу
України, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 Цивільного кодексу
України застосовуються незалежно від
того, чи безпідставне набуття або
збереження майна було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого,
інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про: повернення
виконаного за недійсним правочином;
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння; повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Оскільки доказів повернення грошових
коштів у заявленому розмірі 340250,61 грн.,
в порушення вимог ст. 33 ГПК України,
відповідачем не надано, суд вважає
вимоги позивача в цій частині
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення з відповідача процентів за
користування безпідставно отриманими
коштами у сумі 103612,43 грн., суд зазначає
наступне.

Частиною 2 ст. 1214 ЦК України
встановлено, що у разі безпідставного
одержання чи збереження грошей
нараховуються проценти за
користування ними (стаття 536 цього
Кодексу).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування
чужими грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти, якщо
інше не встановлено договором між
фізичними особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Положеннями ч. 6.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" визначено, що
проценти річних, про які йдеться у
частині другій статті 625 ЦК України,
необхідно відрізняти від процентів за
користування чужими коштами,
передбачених статтею 536 названого
Кодексу.

Стягнення процентів річних є заходом
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання і одночасно, як
зазначалося, способом захисту
майнового права та інтересу кредитора,
тобто зобов'язанням сплатити кошти,
тоді як проценти, зазначені у статті 536
ЦК України, - це плата за користування
чужими коштами, в тому числі
безпідставно одержаними, збереженими
грішми (стаття 1214 ЦК України).

За змістом п. 6.2. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", підставами для
застосування до правовідносин сторін
статті 536 ЦК України є, по-перше, факт
користування чужими коштами, по-друге -
встановлення розміру відповідних
процентів договором або чинним
законодавством (наприклад, статтями 1048,
1054, 1061 ЦК України).

Відповідно ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

За таких обставин, суд, перевіривши
розрахунок процентів за користування
безпідставно отриманими коштами,
наведений позивачем у позовній заяві,
вважає його вірним, а вимоги в цій
частині такими, що підлягають
задоволенню.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, заявленими відповідно
до чинного законодавства та такими, що
підлягають задоволенню - з відповідача
стягується на користь позивача - 443863,04
грн., з яких: 340250,61 грн. заборгованості
по поверненню безпідставно отриманих
коштів, 103612,43 грн. процентів за
користування безпідставно отриманими
коштами.

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

На підставі ст.ст. 11, 536, 1048, 1212, 1214 ЦК
України, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства
"Промжитлобуд" фірми "Житомирінвест"
ВАТ (10000, м. Житомир, вул. Чапаєва, 7,
ідент.код 22044334) на користь Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк"
(61050, м. Харків, просп. Московський, 60,
ідент.код 09807750) - 340 250,61 грн.
заборгованості по поверненню
безпідставно триманих коштів, 103 612,43
грн. процентів за користування
безпідставно отриманими коштами, 8 877,26
грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.01.14

Суддя
Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу,

2,3 - сторонам (рек. з повід.).