ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" січня 2014 р.Справа № 916/3261/13

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді Брагіної Я.В.

секретаря судового засідання Галюк Т.В.

за участю представників:

від позивача: Грабовська І.В. згідно
довіреності від 17.06.2013р. за №79;

від відповідача: не з'явився.

Розглянув справу:

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Данон" (м. Київ);

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Наталка - Торгцентр"
(м. Одеса);

про стягнення 134792,44грн.

26.11.2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю „Данон" звернулось
до господарського суду Одеської
області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Наталка-Торгцентр",
в якій просить стягнути з відповідача
заборгованість за поставлений товар в
сумі 134792,44грн. та витрати, пов'язані із
сплатою судового збору.

Ухвалою господарського суду від 27
листопада 2013р. порушено провадження у
справі №916/3261/13 за вищезазначеним
позовом.

17.01.2014р. до господарського суду
Одеської області надійшла заява від
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Данон" про розгляд
справи без участі представника
позивача.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. У попередньому
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав з підстав викладених в
позовній заяві. Пояснив, що відповідач
не сплатив борг, просив закінчувати
розгляд справи та задовольнити позов.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про розгляд
справи був повідомлений вчасно і
належним чином за місцем реєстрації.

Отже, відповідач вважається належним
чином повідомлений про дату, час і
місце судового засідання, оскільки до
повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Така правова позиція Вищого
господарського суду України, викладена
у п.32 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України №01-08/530 від
10.12.09.

Таким чином, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами на підставі
ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2013р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю „Данон"
(позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю „Наталка-Торгцентр"
(відповідач) було укладено договір
поставки №Ю-7.

Предметом договору є зобов'язання
постачальника постачати та передавати
у власність покупцю молочну продукцію
та інші продукти харчування, а покупця -
приймати та оплачувати їх.

Відповідно до 2 розділу договору
кількість і асортимент кожної партії
товару визначається сторонами спільно
за один календарний день до дати
доставки продавцем товару на склад
(магазин) покупця. Кількість і
асортимент товару визначаються
сторонами, виходячи з фактичної
наявності товару на складі продавця та
в машині водія. Кількість і асортимент
товару, що складає 1 партію, що
поставляється за договором,
узгоджується сторонами у видаткових
накладних. У кожній накладній повинні
бути зазначені асортимент і кількість
товару, ціна за одиницю кожного
найменування товару, загальна вартість
кожної окремої партії товару.

Відповідно п. 5.1 договору товар
вважається переданим продавцем і
прийнятим покупцем після вручення
товару покупцеві, і завершення процесу
приймання товару покупцем, що
підтверджується підписом представника
покупця на товарній накладній по
поставленій партії товару. Приймання
товару повинно бути здійсненно
безпосередньо під час вручення товару
покупцеві і має виконуватись в
присутності водія (представника)
продавця. При прийманні товару
виконується огляд товару й перевірка
відповідності товару по кількості і
якості.

Згідно п. 5.4 товарна накладна
складається після приймання товару по
кількості і асортименту продукції,
фактично поставленої продавцем та
прийнятої покупцем.

Відповідно п. 6.1 договору ціна товару
визначається відповідно до
прейскурантів (прайс-листів) продавця,
діючих на дату передачі товару та
накладних на передачу товару. Ціни
кожного найменування товару
фіксуються в товарній накладній і в
рахунку-фактурі на кожну поставлену
партію товару. Ціна включає вартість
упакування, маркування й доставки
товару покупцеві.

Згідно п. 7.1 договору підставою для
розрахунків між сторонами є договір і
товарні накладні продавця.

Відповідно п. 7.2 договору покупець
сплачує 100% вартості товару
безготівковим розрахунком шляхом
передоплати або протягом 7 календарних
днів з моменту оформлення приймання
товару.

Згідно п. 7.4 договору оплата товару, що
поставляє за даним договором,
здійснюється шляхом перерахування
покупцем коштів на поточний рахунок
постачальника, зазначений в п. 15
договору.

Відповідно розділу 12 договору сторона,
що порушила умови договору,
зобов'язується відшкодувати іншій
стороні завдані таким порушенням
збитки відповідно до чинного
законодавства.

За прострочення оплати продукції на
умовах цього договору покупець сплачує
неустойку у вигляді пені у розмірі 0,5%
від вартості неоплаченої продукції за
кожен день прострочення виконання
зобов'язання.

Договір набуває чинності з дня його
підписання і діє до 31.01.2014р., якщо тільки
його дія не припиниться раніше
відповідно до положень договору (р. 10
договору).

Позивач виконав умови договору №Ю-7 від
29.04.2013р. належним чином, бо позивачем
були здійсненні поставки товару у
період з 30.08.13. по 10.09.13. відповідачу та
останній їх отримав, про що свідчать
накладні, що знаходяться в матеріалах
справи, а саме: №ОД- 1, №ОД-8,
№ОД-4, №ОД-9, №ОД-7,
№ОД-6 від 30.08.13., №ОД-7,
№ОД-8, №ОД-6 від 31.08.13.,
№ОД-8, №ОД-9, №ОД-1,
№ОД-3, №ОД-2, №ОД-9,
№ОД-0, №ОД-2 від 02.09.13.,
№ОД-6, №ОД-3, №ОД-9,
№ОД-4 від 03.09.13., №ОД-8,
№ОД-6, №ОД-0, №ОД-7,
№ОД-9, №ОД-1, №ОД-0,
№ОД-6 від 04.09.13., №ОД- 6,
№ОД-5, №ОД-2, №ОД-3 від
05.09.13., №ОД-5, №ОД-5,
№ОД-6, №ОД-4, №ОД-2,
№ОД-4, №ОД-5, №ОД-8 від
06.09.13., №ОД-9, №ОД-0, №ОД-0
від 07.09.13., №ОД-6, №ОД-9,
№ОД-8, №ОД-4, №ОД-1,
№ОД-6, №ОД- 8, №ОД-1 від
09.09.13., №ОД-5, №ОД-6, №ОД-
3 від 10.09.13. (ар.с. 14-116).

Однак відповідач не виконав свої
зобов'язання по сплаті отриманого
товару, у зв'язку з чим у нього
утворилась заборгованість у сумі 130643,89
грн.

Також, про наявність заборгованості
відповідача за отриманий товар
свідчить підписаний сторонами, та
підписи яких посвідчено печатками акт
звірки взаєморозрахунків станом на
30.09.2013р. на суму 130643,89грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші
правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною 1 статті 175 ГК
України майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
пов'язаних з особистим, сімейним,
домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, борг відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Наталка-Торгцентр"
перед позивачем становить 130643,89грн., і
тому суд задовольняє позов у цій
частині.

Статья 610 ЦК України зазначає, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського
кодексу України у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі -
товарів (робіт, послуг).

Відповідач неналежно виконав прийняте
зобов'язання за договором, бо не
розрахувався за отриманий товар в сумі
130643,89грн., тому позивач також просить
стягнути пеню з відповідача Товариства
з обмеженою відповідальністю
„Наталка-Торгцентр" у сумі 2946,11грн.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно п.12.2 договору №Ю-7 від
29.04.2013р., укладеного між сторонами, у
разі порушення строків оплати товару,
відповідач виплачує позивачу пеню у
розмірі 0,5% від вартості несплаченого
товару в строк за кожний день
прострочення оплати до дати повної
оплати.

Перевіривши розрахунок пені суд
вважає, що розрахунок відповідає
вимогам чинного законодавства і тому
задовольняє позов у частині стягнення
пені із ТОВ „Наталка-Торгцентр".

Позивач також просить стягнути з
відповідача 3% річних в сумі 679,87грн. та
суму збитків від інфляції в розмірі
522,57грн.

Умовами розділу 9 договору передбачено,
якщо сторони не дійшли згоди шляхом
переговорів, суперечки, що виникають з
договору або у зв'язку з ним, підлягають
вирішенню в суді згідно чинного
законодавства України.

Частиною 2 ст.218 Господарського кодексу
України встановлено, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов`язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення. У разі
якщо інше не передбачено законом або
договором, суб'єкт господарювання за
порушення господарського зобов`язання
несе господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Таким чином, враховуючи, що розрахунки
позивача в частині нарахувань 3% річних
та збитків від інфляції відповідають
вимогам чинного законодавства, суд
приходить до висновку про задоволення
позову в частині стягнення 3% річних в
сумі 679,87грн. та збитків від інфляції в
розмірі 522,57грн.

За приписами ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач позовні вимоги не
спростував, відзив до суду не надіслав,
в акті звірки взаємних розрахунків
основний борг визнав.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку про
задоволення позову в повному обсязі,
оскільки позов підтверджується
належними доказами, наявними в
матеріалах справи, заявлений
відповідно до вимог чинного
законодавства.

На підставі ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача
Товариство з обмеженою
відповідальністю „Наталка -
Торгцентр", оскільки по вині останнього
позивач вимушений був звернутись до
суду за захистом порушених прав.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Наталка - Торгцентр"
(65062, м. Одеса, Фонтанська дорога, 67-А, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю „Данон"
(вул.Багговутівська, 17/21, м. Київ, 04107,
):

- 130643,89грн. - основної заборгованості,

- 2946,11грн. - пені,

- 679,87грн. - 3% річних,

- 522,57грн.- інфляційні втрати,

- 2695,85 грн. - витрат, пов'язаних із
сплатою судового збору.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписоно: 27
січня 2014 року.

Суддя
Брагіна Я.В.