м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомКомунального підприємства
Печерського району м. Києва «Дирекція з
управління нежитловим фондом
Печерського району міста Києва»До
Головного управління юстиції у місті
КиєвіПростягнення 45 300, 27 грн.
Суддя Борисенко І.І.
Від позивача Богомаз А. К. - за дов.
Від відповідача Даценко Т. М. - за
посв. КВ №000181 від 03.01.12р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача на свою
користь заборгованість за
користування приміщенням в розмірі 43
831,11 грн., з яких 40 989,53грн.
заборгованості за Договором оренди від
08.08.2010р. за період з 01.11.2012р. та 2 841,58грн.
за Договором оренди від 05.06.2013р. за
період з 05.06.3013р. по 17.12.2013р.
Через відділ діловодства суду 20.12.2013р.
позивач подав заяву про збільшення
позовних вимог, в якій просить прийняти
рішення про стягнення з Відповідача на
свою користь 40 989, 53 грн. заборгованості
за користування приміщенням згідно
договору №802/1 від 08.08.2010р. та прийняти
рішення про стягнення з Відповідача на
свою користь 4 310, 74 грн. заборгованості
по орендній платі згідно договору
оренди № 802/1 від 05.06.2013р., а всього за
розрахунком Позивача підлягає
стягненню сума заборгованості по обом
договорам - 45 300, 27 грн.

14.01.2014р. Позивач знов уточнив свої
позовні вимоги, подав до суду
розрахунки заборгованості за кожним
договором окремо, відповідно до яких
відповідач просить стягнути з
Відповідача 43 831, 11 грн., з яких 40 989,53грн.
заборгованості за Договором оренди від
08.08.2010р. за період з 01.11.2012р. та 2 841,58грн.
за Договором оренди від 05.06.2013р. за
період з 05.06.3013р. по 17.12.2013р., тобто
Позивач зменшив позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України,
позивач вправі до прийняття рішення у
справі, зокрема зменшити розмір
позовних вимог.

Під зменшенням розміру позовних вимог
слід розуміти зміну (у бік зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, в тому
числі ціна позову.

Згідно з ч.3 ст. 55 ГПК України ціну
позову вказує позивач.

Отже, позивач зменшив позовні вимоги,
просить стягнути з відповідача
загальну суму заборгованості у розмірі
43 831,11 грн., тому має місце нова ціна
позову, виходячи з якої й вирішується
спір.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
надав письмовий відзив на позовну
заяву, в якій просить відмовити
позивачу в задоволенні позову.

За клопотанням Позивача та
Відповідача, спір вирішено у більш
тривалий строк, ніж встановлено
частиною першою ст.69 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення проти позову,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.08.2010р. між Позивачем та Відповідачем
було укладено договір оренди
нерухомого майна №802/1.

Відповідно до умов Договору
Відповідачу надано в користування
нежитлове приміщення загальною площею
309, 7 кв. м. за адресою: м. Київ, вул.
Різницька, 11-Б, терміном дії до 08.08.2011р.

Відповідно до п. 4.5 Договору від 08.08.2010р.
платежі за поточний місяць вносяться
Орендарем на рахунок Орендодавця до 20-
го числа поточного місяця.

Пунктом 9.1 сторонами визначено термін
дії договору - з дати підписання його
сторонами і діє з 08.08.2010р. по 08.08.2011р.

Відповідно до п. 5.5 Договору при
закінчені терміну дії договору оренди
і не продовженні його на новий строк
орендар має попередити орендодавця за
10 днів про звільнення об'єкту оренди та
передати його по акту
приймання-передачі орендодавцю.

Однак, судом встановлено, що в
порушення умов Договору та ст. 27 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна», відповідач не
передав орендоване приміщення
орендодавцю, а продовжував ним
користуватися не сплачуючи при цьому
плати за користування приміщенням, що є
порушенням вимог ст. 4.13 Договору,
згідно якої орендар сплачує орендну
плату до дня фактичної передачі об'єкту
оренди по акту приймання-передачі.

Суду доведено, що 05.06.2013р. між сторонами
укладено новий Договір оренди №802/1
строком до 03.06.2016р. Після його укладення
Відповідач продовжує користуватися
вказаним приміщенням, при цьому, в
порушення пунктів 3.1 - 3.11, 4.2 Договору
продовжує не сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 3.6 договору орендні від
05.06.2013р. платежі сплачуються Орендарем
незалежно від наслідків господарської
діяльності Орендаря не пізніше 20 числа
поточного місяця.

Матеріал справи свідчать що Відповідач
також порушував свої зобов'язання за
договором оренди від 05.06.2013р. щодо слати
орендної плати.

Відповідач заперечує проти розміру
вказаної заборгованості, посилаючись
на те, що ігноруючи вимоги відповідача
щодо приведення Договору №139/601 у
відповідність до Рішення Київської
міської ради від 22.09.2011р. 334/6250
(встановлення розміру орендної плати
відповідно до Методики розрахунку
орендної плати за майно територіальної
громади міста Києва, яке передається в
оренду, затвердженої вищевказаним
рішенням Київської міської ради),
незважаючи на неодноразові вимоги
відповідача з зазначеного приводу,
позивач допустив зловживання наданими
йому повноваженнями та правами,
спрямоване на завдання відповідачу
шкоди шляхом переплати орендних
платежів понад встановлений
законодавством розмір.

Згідно з розрахунками Позивача сума
заборгованості відповідача за
користування приміщенням згідно
Договору №802/1 від 08.08.2010р. за період з
01.11.2012р. по 04.06.2013р. становить 40 989, 53 грн.,
заборгованість відповідача по
договору №802/1 від 05.06.2013р. за період з
05.06.2013р. по 17.12.2013р. становить 2 841, 58 грн.

Всього заборгованість по обом
договорам складає 43 831, 11 грн.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, Господарський суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав:

Вказані договори є договорами оренди, а
відтак між сторонами виникли
правовідносини, які підпадають під
правове регулювання Глави 58 Цивільного
кодексу України, Глави 30
Господарського кодексу України та
Законом України "Про оренду державного
та комунального майна".

Вказані договори є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується
факт передачі приміщення в оренду,
користування ним відповідачем, а також
існування у відповідача
заборгованості по сплаті орендних
платежів у розмірі за користування
приміщенням згідно Договору №802/1 від
08.08.2010р. за період з 01.11.2012р. по 04.06.2013р. у
сумі 40 989, 53 грн. та заборгованість
відповідача по договору №802/1 від
05.06.2013р. за період з 05.06.2013р. по 17.12.2013р. у
сумі 2 841, 58 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського
кодексу України визначено, що орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.5 Договору від 08.08.2010р.
платежі за поточний місяць вносяться
Орендарем на рахунок Орендодавця до 20-
го числа поточного місяця.

Відповідно до п. 3.6 Договору орендні від
05.06.2013р. платежі сплачуються Орендарем
незалежно від наслідків господарської
діяльності Орендаря не пізніше 20 числа
поточного місяця.

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи пунктів 4.5 та п. 3.6 Договорів
оренди відповідач повинен був
сплачувати орендну плату не пізніше 20
числа поточного місяця.

Проте відповідач свого обов'язку зі
спати орендних платежів належним чином
не виконав у зв'язку із чим
заборгованість відповідача по
орендній платі за користування
приміщенням згідно Договору №802/1 від
08.08.2010р. за період з 01.11.2012р. по 04.06.2013р.
становить 40 989, 53 грн., заборгованість
відповідача по договору №802/1 від
05.06.2013р. за період з 05.06.2013р. по 17.12.2013р.
становить 2 841, 58 грн., а строк виконання
грошового зобов'язання на момент
винесення рішення у справі настав.

Згідно ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу
України визначено, що одним із основних
обов'язків орендаря є внесення
орендної плати своєчасно і в повному
обсязі.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Щодо заперечень Відповідача стосовно
розміру вказаної заборгованості, суд
зазначає наступне.

Статтею 627 ЦК України визначено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

В п. 6.2 договору №802/1 від 08.08.2010р.
встановлено, що зміни та доповнення до
нього вносяться відповідно до чинного
законодавства, а щодо взаємостосунків
сторін, які не врегульовані цим
договором або виникли після його
укладення - за згодою сторін шляхом
укладання додаткової угоди чи
відповідно до ст. 11 ГПК України.

Відповідно до ст. 653 ЦК України, у разі
зміни договору, зобов'язання сторін
змінюються відповідно до змінених умов
щодо предмета, місця, строків
виконання, тощо.

У разі зміни або розірванні договору
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни.

При цьому, зміни до Договору, згідно зі
ст. 654 ЦК України, вчиняються в такій
самій формі, що й договір, що змінюється
або розривається, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає із звичаїв ділового
обороту.

Матеріали справи не містять додаткової
угоди, якою б сторони визначили менший
розмір орендних платежів.

Тому, посилання Відповідача про те, що
останній звертався до Позивача з
вимогами щодо приведення договору
№139/601 у відповідність до Рішення
Київської міської ради від 22.09.2011р.
№34/6250 (встановлення розміру орендної
плати відповідно до Методики
розрахунку орендної плати за майно
територіальної громади міста Києва,
яке передається в оренду, затвердженої
вищевказаним рішенням Київської
міської ради), проте Відповідачем було
проігноровано вказані вимоги не
приймаються судом до уваги, оскільки
Відповідач мав право звернутися до
Позивача у порядку ст.11 ГПК України з
обґрунтованою вимогою про внесення
змін до договору в частині розміру
орендної плати, також мав право
звернутися до суду за захистом свого
порушеного права з вимогою зобов'язати
позивача укласти додаткову угоду.

З огляду на викладене, з урахуванням
умов договору та відсутності
додаткової угоди, якою б вносилися
зміни до цього договору оренди в
частині розміру орендних платежів,
зважаючи на обов'язок орендаря
здійснити оплату орендних платежів за
весь період користування об'єктом
оренди, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
задоволення позову.

Факт наявності боргу у Відповідача за
Договором оренди №802/1 від 08.08.2010р. у
сумі 40 989, 53 грн., за Договором №802/1 від
05.06.2013р. у розмірі 2 841, 58 грн. Позивачем
належним чином доведений,
документально підтверджений і
Відповідачем не спростований, і тому ці
суми мають бути стягнуті з відповідача.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону,
відповідачем належним чином протягом
розгляду справи не було надано
належних доказів по справі на
спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими
доказами, які знаходяться в матеріалах
справи позивач довів, що його вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору,
згідно ст. 49 ГПК України покладаються
на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити
повністю.

Стягнути з Головного управління
юстиції у місті Києві (01001, м. Київ,
провулок Музейний, 2-Д; код: 34691374) на
користь Комунального підприємства
Печерського району м. Києва «Дирекція з
управління нежитловим фондом
Печерського району м. Києва» (01010, м.
Київ, провулок Січневий , 9; код: 35692211)
заборгованість в розмірі 40 989, 53 грн. за
Договором №802/1 від 08.08.2010р.;
заборгованість в розмірі 2 841, 58 грн. за
Договором №802/1 від 05.06.2013р. та витрати
по сплаті судового збору в розмірі 1 720,
50 грн.

Наказ видати відповідно до ст. 116
ГПК України.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального
кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Суддя
І.І.Борисенко

Повне рішення складено: 16.01.2014р.