ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року
Справа № 915/1910/13

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області у складi головуючого суддi
Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Дроботун
Л.Ю.,

представника позивача: Кучерявої Т.Ю. -
дов. №01/53-231 від 27.12.2013,

представника відповідача: Лостіка Ю.Ю. -
дов. №3 від 20.01.20104,

розглянувши у судовому засіданні
справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Миколаївобленерго»

(54055, м.Миколаїв,
вул.Чигрина, 94)

до відповідача: Жовтневого районного
відділу УМВС України в Миколаївській
області (54000, м.Миколаїв,
вул.Новозаводська, 10/А),

про: стягнення боргу за активну
електричну енергію в сумі 5582,28 грн., -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просив стягнути з
Управління Міністерства Внутрішніх
Справ України в Миколаївській області
заборгованість за активну
електроенергію за договором на
постачання електричної енергії №44/1544
від 07.07.2009 у сумі 5582,28 грн.

Ухвалою від 28.11.2013 суд замінив
первісного відповідача по справі -
Управління Міністерства Внутрішніх
Справ України в Миколаївській області
на належного відповідача - Жовтневий РВ
УМВС України в Миколаївській області,
враховуючи, що договір №44/1544 від 07.07.2009,
на підставі якого позивач просить
стягнути заборгованість, та додаткова
угода від 16.01.2012 до нього укладався
позивачем та Жовтневим районним
відділом УМВС України в Миколаївській
області, а також наявність додаткової
угоди про перейменування сторони за
договором.

В обґрунтування своїх вимог
позивач зазначає, що в порушення
приписів чинного законодавства та умов
договору №44/1544 від 07.07.2009 відповідач за
активну електроенергію, яка була
поставлена у серпні, вересні 2013 року на
загальну суму 7207,15 грн. розрахувався
частково в сумі 1624,87 грн. Решта коштів,
на час звернення до суду, не була
сплачена.

Відповідач у відзиві проти позовних
вимог заперечує, посилаючись на те, що
несвоєчасне погашення заборгованості
сталося не з його вини, а пов'язано з
вичерпанням кошторисних призначень та
фінансування на поточний рік.
Відповідачем були направлені запити до
УМВС України в Миколаївській області
для збільшення фінансування та
погашення боргу, у зв'язку з чим він
звернувся до позивача із заявою про
надання відстрочки сплати боргу, яка і
була надана позивачем. Одразу після
надходження фінансування
заборгованість перед позивачем була
погашена в повному обсязі. Звернення
позивача до суду в період дії
відстрочки відповідач вважає
безпідставним.

Під час розгляду справи,
представники сторін підтримали доводи,
викладені у позові та запереченнях
проти позову.

У судовому засіданні 20.01.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до
уваги наступне.

07.07.2009 між ВАТ ЕК «Миколаївобленерго»
(правонаступником якого є ПАТ
«Миколаївобленерго») та Управлінням
Міністерства Внутрішніх Справ України
в Миколаївській області в особі
начальника Жовтневого районного
відділу УМВС України в Миколаївській
області укладено договір №44/1544 з
додатками (надалі - Договір №44/1544)
(а.с.7-13), згідно якого постачальник
(позивач у справі) продає електричну
енергію споживачу (відповідач у справі)
для забезпечення потреб
електроустановок споживача з
дозволеною потужністю 40,0 кВт., а
споживач оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами договору.

Згідно п.9.4 Договору №44/1544, строк дії
договору сторони визначили з дати його
підписання і до 31.12.2009, а в частині
розрахунків до повного їх завершення.
Договір вважається продовженим на
наступний календарний рік, якщо за
місяць до закінчення терміну його дії
жодна із сторін не заявить про
припинення його дії або перегляд його
умов.

Доказів припинення дії договору №44/1544
суду не надано.

16.01.2012 між ПАТ «Миколаївобленерго» та
Жовтневим районним відділом УМВС
України в Миколаївській області було
укладено додаткову угоду до Договору
№44/1544, в якій зазначено, що у зв'язку з
перейменуванням споживача, сторони
домовилися змінити «Управління
Міністерства Внутрішніх Справ України
в Миколаївській області» на «Жовтневий
районний відділ УМВС України в
Миколаївській області» (а.с.14).

За умовами п.2.2 Договору №44/1544, позивач
зобов'язався постачати споживачу
електричну енергію в обсягах,
визначених відповідно до розділу 5 та з
урахуванням умов розділу 6 Договору
(додаток №1 «Обсяги постачання
електричної енергії споживачу та
субспоживачу»).

Позивачем умови договору виконувались
належним чином.

Так, на виконання умов договору,
позивач поставив відповідачу у серпні,
вересні 2013 року активну електричну
енергію на загальну суму 7207,15 грн., що
підтверджується актами про
використану електроенергію споживача
та виставленими рахунками (а.с.20, 21, 40).

Відповідно до п.п.2.3.2, 2.3.3, 2.3.4 Договору
№44/1544, споживач зобов'язався
дотримуватись режиму споживання
електричної енергії, згідно з умовами
розділу 5 Договору та режиму роботи
електроустановки згідно Додатку №2
«Перелік об'єктів споживача»,
оплачувати постачальнику вартість
електричної енергії, а також
здійснювати інші платежі згідно з
умовами Договору та додатку №10
«Порядок розрахунків».

Пунктами 1,2,3 Додатку №10 до Договору
№44/1544 (а.с.17) сторони обумовили порядок
розрахунків за надані послуги з
постачання електроенергії, за якими
споживач зобов'язаний оплатити рахунок
за фактично спожиту електроенергії
протягом 5 операційних днів з дня його
отримання.

Відповідачем, рахунки за поставлену у
серпні, вересні 2013 року активну
електричну енергію на загальну суму
7207,15 грн. були отримані відповідно
13.08.2013, 15.08.2013 та 10.09.2013, але сплачені
частково в сумі 1624,87 грн., на
підтвердження чого суду надано
позивачем відповідні платіжні
доручення від 29.08.2013 та 30.08.2013 (а.с.41).

27.09.2013 відповідачем було подано до ПАТ
«Миколаївобленерго» лист №46/8001 з
проханням відстрочити оплату за
спожиту електричну енергію у зв'язку з
неможливістю оплатити рахунки в
повному обсязі через вичерпання
кошторисних призначень та відсутність
коштів на реєстраційному рахунку
(а.с.57).

10.10.2013 відповідачем було подано до ПАТ
«Миколаївобленерго» лист №46/8292 з
проханням відстрочити оплату за
спожиту електричну енергію у термін
більший ніж 18.10.2013, у зв'язку з тим, що, на
час звернення, потреба у кошторисних
призначеннях та фінансування для
погашення електроенергії знаходилась
на затвердженні у ДФЗБО МВС України, а
оплата рахунків може відбутись лише
після надходження коштів з державного
бюджету (а.с.58).

Як зазначили представники відповідача
у судовому засіданні, однією з підстав
подання такої заяви було запобігання
понесенню державною організацією, якою
є Жовтневий районний відділ УМВС
України в Миколаївській області,
додаткових судових витрат у разі
звернення позивача до суду.

Листом №01/30-6593 від 14.10.2013 ПАТ
«Миколаївобленерго» надало
відповідачу відстрочку оплати
заборгованості до 21.10.2013, у тому числі,
за активну електроенергію (а.с.59).

В подальшому, відповідачем були в
повному обсязі оплачені виставлені
позивачем рахунки та погашено
заборгованість, що підтверджується
наданими відповідачем платіжними
дорученнями від 30.10.2013 та актом звірки
станом на 01.12.2013 (а.с.63,67,98).

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України
та ст.193 Господарського кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного та
Господарського кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно приписів ст.ст.901, 903 Цивільного
кодексу України, за договором послуг
одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. Якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

За приписами ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Наданням відповідачу листом №01/30-6593
від 14.10.2013 відстрочку оплати рахунків,
ПАТ «Миколаївобленерго» фактично
погодило споживачу новий термін їх
сплати, однак до його закінчення (15.10.2013)
звернулось з позовом до суду.

Відповідно із ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Тобто
вказана стаття ЦК України передбачає
захист лише порушеного права.

При цьому порядок захисту порушеного
права для суб'єктів господарювання
встановлено, у тому числі ст.1 ГПК
України, згідно з якою підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи, громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно із
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Із змісту наведеної статті ГПК України
вбачається, що право на звернення до
суду виникає в той момент коли у
юридичної особи або суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи порушено їх права і тільки в
цьому випадку їх права можуть бути
захищені судом, у зворотному випадку у
позові слід відмовляти незважаючи на
те, що в ході розгляду спору по суті
права позивача вже були порушені.

Така правова позиція ґрунтується на
тому, що у випадку задоволення позову,
поданого до того як права позивача були
порушені, втрачають сенс положення
статті 1 ГПК України і складається
практика коли позивачі можуть
звертатися до суду задовго до
порушення їх прав, що надає можливість
зловживання сторонами своїми
процесуальними правами, оскільки
вирішення спору по суті може залежати
від тривалості строку розгляду справи,
а не від поданих сторонами доказів. Так
при наявності доказів, підтверджуючих
борг відповідача на певну дату і при
вирішенні спору, до того як настане
дата порушення прав позивача, в позові
необхідно відмовляти, а при вирішенні
спору на дату, коли права позивача вже
порушені, при тих же доказах, позов
необхідно задовольняти.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
права позивача щодо стягнення
заборгованості за активну електричну
енергію на дату подання позову (15.10.2013)
не були порушені, оскільки позивач
самостійно надав відповідачу
відстрочку сплати боргу до 21.10.2013, тобто
до цієї дати право вимоги у позивача не
виникло, а відповідно із цим і
об'єктивне право на подання позову за
цими вимогами.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Відповідно до приписів ст.49 ГПК
України, судовий збір підлягає
покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 821, 84, 85 ГПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності
зі ст.85 Господарського процесуального
кодексу України, набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського
процесуального кодексу України,
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя
М.В.Мавродієва

Рішення оформлено у відповідності до
ст.84 ГПК України

та підписано суддею 24 січня 2014 року.