ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року Справа № 904/5207/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого:Панової
І.Ю.,Суддів:Білошкап О.В., Погребняка
В.Я.,

розглянувши касаційні скарги
Закритого акціонерного
товариства "Науково-виробниче
об'єднання "Орбіта" та арбітражного
керуючого Усачова О.М.на
ухвалугосподарського суду
Дніпропетровської області від 16.08.2013та
постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.09.2013у справі № 904/5207/13 господарського
суду Дніпропетровської областіза
заявоюДержавної податкової інспекції
у Жовтневому районі міста
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
областіДоЗакритого акціонерного
товариства "Науково-виробниче
об'єднання "Орбіта"Провизнання
банкрутомза участю представників
сторін: не з'явились.

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 16.08.2013 у
справі № 904/5207/13 на підставі
ст.ст.1,16-19,22,114,115 Закону України " Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
порушено провадження у справі № 904/5207/13
про банкрутство Закритого
акціонерного товариства "Науково -
виробниче об'єднання "Орбіта", а також,
зокрема, визнано грошові вимоги
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до Закритого акціонерного
товариства "Науково-виробниче
об'єднання "Орбіта" на суму 18 124 459, 54 грн.

Зобов'язано ініціюючого кредитора у
десятиденний строк з дати винесення
цієї ухвали подати до офіційного
друкованого органу за свій рахунок
оголошення про порушення провадження
у справі про банкрутство боржника.

Розпорядником майна призначено
арбітражного керуючого Шистопала
Петра Миколайовича. Кандидатуру
арбітражного керуючого Усачова О.М. -
відхилено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.09.2013 у справі № 904/5207/13 апеляційні
скарги арбітражного керуючого Усачова
Олега Миколайовича та Закритого
акціонерного товариства
"Науково-виробниче об'єднання "Орбіта"
на ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 16.08.2013 у
справі № 904/5207/13 - залишено без
задоволення, ухвалу господарського
суду Дніпропетровської області від
16.08.2013 у справі № 904/5207/13 -
залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, ЗАТ
"Науково-виробниче об'єднання "Орбіта"
звернулось до Вищого господарського
суду України із касаційною скаргою,
просило скасувати ухвалу
господарського суду Дніпропетровської
області від 16.08.2013 у справі № 904/5207/13 про
порушення провадження у справі про
банкрутство ЗАТ "Науково-виробниче
об'єднання "Орбіта" та постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 26.09.2013 у справі
№ 904/5207/13, прийняти нову постанову, якою
передати на новий розгляд заяву
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
порушення провадження у справі про
банкрутство ЗАТ "Науково-виробниче
об'єднання "Орбіта", посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, зокрема, ч. 3 ст. 10, ч. 7 ст. 16, ст. 114
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", ст. 52 Закону
України "Про виконавче провадження", ч. 1
ст. 238 ГК України, ст. 87 ГПК України.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, арбітражний
керуючий Усачов О.М. звернувся до
Вищого господарського суду України із
касаційною скаргою, просив скасувати
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.09.2013 та ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 16.08.2013 у
справі № 904/5207/13, в частині призначення
арбітражного керуючого Шистопала
Петра Миколайовича розпорядником
майна боржника та відхилення
кандидатури арбітражного керуючого
Усачова Олега Миколайовича, справу
передати на розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, ст. 114 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст. 86 ГПК України.

Переглянувши у касаційному порядку
прийняті у даній справі судові акти, на
підставі встановлених фактичних
обставин справи, перевіривши
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційні скарги задоволенню не
підлягають, з огляду на таке.

Державна податкова інспекція у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулась
до господарського суду
Дніпропетровської області із заявою
про порушення провадження у справі про
банкрутство ЗАТ "Науково-виробниче
об'єднання "Орбіта" за загальною
процедурою.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 09.07.2013 у
справі № 904/5207/13 заяву Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
порушення провадження у справі про
банкрутство ЗАТ "Наукове-виробниче
об'єднання "Орбіта" прийнято до
розгляду у підготовчому засіданні.

05.08.2013 від ініціюючого кредитора
надійшла заява про зменшення грошових
вимог у справі про банкрутство, у якій
кредитор просив визнати його вимоги у
сумі 18 124 459, 54 грн.

Суд першої інстанції встановив, що
безспірні вимоги ініціюючого
кредитора до боржника на суму 18 124 459, 54
грн. підтверджуються постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 14.02.2012 у
справі № 2а/0470/272/12, якою стягнуто з
ЗАТ "Науково-виробниче об'єднання
"Орбіта" в дохід держави вартість
наданих послуг згідно договору про
виконання робіт № 1/09-2010 від 06.10.2010 в
розмірі 18 305 000 грн.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26.07.2012 апеляційна скарга ЗАТ
"Науково-виробниче об'єднання "Орбіта"
залишена без задоволення, постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 14.02.2012 -
залишена без змін.

06.08.2012 Дніпропетровським окружним
адміністративним судом видано
виконавчий лист по адміністративній
справі № 2а/0470/272/12, стягувачем по якому
є Державна податкова інспекція у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська.

07.11.2012 за заявою стягувача - ДПІ у
Жовтневому районі м.
Дніпропетровська відділом примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2а/0470/272/12, виданого 06.08.2012.

Згідно довідки від 02.08.2013 № 13-0-31-827/5-665/3
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України в
ході здійснення виконавчого
провадження з рахунків боржника
проведено списання коштів в сумі 200 600, 50
грн., із яких 180 540, 46 грн. перераховано на
користь держави та 20 060, 04 грн. -
виконавчого збору. Крім того, державним
виконавцем 23.05.2013 проведено опис майна
боржника, яке знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Панікахи, 2.

Ухвала суду першої інстанції
мотивована тим, що на стадії порушення
провадження у справі про банкрутство
за загальною процедурою, судом
перевіряється наявність ознак
неплатоспроможності, а не неоплатності
боржника, тобто встановлюється
неспроможність суб'єкта
підприємницької діяльності виконати
після встановленого строку грошові
зобов'язання перед кредиторами не
інакше, як через відновлення його
платоспроможності.

Із матеріалів, доданих до заяви
кредитора та доказів, поданих
боржником, господарським судом
встановлено, що на дату проведення
підготовчого судового засідання
боржник не мав на рахунках грошових
коштів, достатніх для оплати
заборгованості перед ініціюючим
кредитором.

Враховуючи вищезазначене,
господарський суд дійшов висновку про
достатність підстав для порушення
провадження у справі про банкрутство
боржника - ЗАТ "Науково-виробниче
об'єднання "Орбіта".

Щодо призначення розпорядника майна
боржника, суд першої інстанції
зазначив, що автоматизованою системою
з відбору кандидатів на призначення
розпорядника майна боржника визначено
кандидатуру арбітражного керуючого
Усачова Олега Миколайовича, свідоцтво
арбітражного керуючого від 27.02.2013
НОМЕР_1.

12.07.2013 арбітражний керуючий Усачов О.М.
подав заяву про згоду на участь у
справі про банкрутство.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 06.08.2013 у
справі № 904/5207/13 у зв'язку з помилковим
визначенням спеціалізації
арбітражного керуючого при первісному
здійсненні автоматичного запиту на
визначення кандидатури розпорядника
майна боржника судом прийнято рішення
про вчинення повторного автоматичного
запиту на визначення кандидатури
розпорядника майна боржника з
урахуванням змісту статутних
документів боржника в частині видів
його діяльності.

06.08.2013 автоматизованою системою з
відбору кандидатів на призначення
розпорядника майна визначено
кандидатуру арбітражного керуючого
Шистопала Петра Миколайовича,
свідоцтво арбітражного керуючого
НОМЕР_2 від 30.04.2013, який 08.08.2013 надав
заяву про згоду на виконання
повноважень розпорядника майна та про
відсутність обставин, що перешкоджають
призначенню розпорядником майна.

Оскаржувана ухвала суду першої
інстанції в цій частині мотивована тим,
що, оскільки при формуванні первісного
запиту щодо кандидатури розпорядника
майна на стадії прийняття заяви
кредитора до розгляду господарський
суд не мав повної інформації стосовно
боржника, суд першої інстанції,
керуючись ст. 114 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
вважав за необхідне призначити
розпорядником майна арбітражного
керуючого Шистопала П.М., кандидатура
якого визначена автоматизованою
системою на підставі ухвали від 06.08.2013
за повторним запитом, а кандидатуру
арбітражного керуючого Усачова О.М. -
відхилити як таку, що була визначена
автоматизованою системою за неточних
даних відносно боржника, які були
сформовані у первинному запиті.

Суд апеляційної інстанції в
оскаржуваній постанові підтримав
висновки суду першої інстанції щодо
наявності правових підстав, в даному
випадку, для порушення провадження у
справі про банкрутство боржника.

Колегія суддів апеляційної інстанції
не погодилась з доводами заявника
апеляційної скарги - ЗАТ
"Науково-виробниче об'єднання "Орбіта"
щодо відсутності, на думку заявника,
безспірних вимог ініціюючого
кредитора, оскільки заявлені грошові
вимоги є
адміністративно-господарською
санкцією.

Відповідно до постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 14.02.2012 у
справі № 2а/0470/272/12 з ЗАТ
"Науково-виробниче об'єднання "Орбіта"
згідно ст.ст. 208, 238 ГК України в дохід
держави стягнуто вартість наданих
послуг за договором про виконання
робіт № 1/09-2010 від 06.10.2010 в розмірі 18 305 000
грн., який є нікчемним в силу ст. 228 ЦК
України.

Постанова суду другої інстанції
мотивована тим, що настання
господарської відповідальності,
шляхом застосування до суб'єкта
господарювання стягнення в дохід
держави всього одержаного ним за
нікчемним правочином, що передбачено ч.
1 ст. 208 ГК України, має ознаки
адміністративно-господарської санкції
у вигляді вилучення прибутку (доходу)
та не відповідає визначенню штрафної
(фінансової) санкції, яке міститься
зокрема у ст. 230 ГК України, ст. 549 ЦК
України, п. 14.1.625 Податкового кодексу
України.

Також суд апеляційної інстанції
зазначив, що згідно ч. 1 ст. 239 ГК України
вилучення прибутку (доходу) та
адміністративно-господарський штраф є
окремими та самосійними видами
адміністративно-господарських
санкцій, а згідно ч. 1 ст. 240 ГК України,
окрім вилучення прибутку до суб'єкта
господарювання може бути застосована і
санкція у вигляді штрафу, тобто
наведені санкції не є тотожними.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що застосована до боржника
адміністративно-господарська санкція
у вигляді вилучення прибутку (доходу)
фактично є основним боргом та за своєю
правовою природою не може вважатися
неустойкою (штрафом, пенею) чи іншою
штрафною (фінансовою) санкцією, а
відтак, заявлені ініціюючим кредитором
грошові вимоги у сумі 18 124 459,54 грн.
обґрунтовано визнані місцевим
господарським судом як безспірні в
розумінні вимог ч. 3 ст. 10 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Крім того, судом другої інстанції
встановлено, що грошові вимоги
ініціюючого кредитора не були
забезпечені заставою майна боржника, а
відтак, в розумінні ст.ст. 1, 10, 11, 14, 16
спеціального Закону про банкрутство,
вимоги ініціюючого кредитора не є
забезпеченими майном боржника та
відповідно підстави для відмови у
порушенні провадження у справі про
банкрутство у господарського суду
першої інстанції були відсутні.

Щодо призначення розпорядником майна
боржника арбітражного керуючого
Шистопала П.М., суд апеляційної
інстанції, керуючись ч. 1 ст. 114 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та п. 2.6
Положення про автоматизовану систему з
відбору кандидатів на призначення
арбітражного керуючого у справах про
банкрутство, яке затверджене
Постановою пленуму Вищого
господарського суду України від 16.01.2013
№ 1, із матеріалів справи встановив, що
при зверненні до господарського суду
із заявою про порушення провадження у
справі про банкрутство, ініціюючим
кредитором не було додано до заяви
статуту боржника, інших документів, які
б надавали можливість достовірно
визначити належність діяльності
боржника як суб'єкта підприємницької
діяльності до видів економічної
діяльності (КВЕД), врахувати специфіку
боржника, як окремого суб'єкта
підприємницької діяльності та внести
до електронного запиту на автоматичне
визначення кандидатури арбітражного
керуючого всю необхідну інформацію
відносно боржника.

Оскільки у первісному запиті на
визначення кандидатури розпорядника
майна боржника у справі містилася не
повна та не вірна інформація для
визначення спеціалізації арбітражного
керуючого, а спеціалізація боржника за
окремими видами економічної
діяльності та його специфіка як
окремого суб'єкта підприємницької
діяльності має вирішальне значення для
правильного визначення кандидатури
арбітражного керуючого на виконання
повноважень розпорядника майна
боржника, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що місцевим
господарським судом з метою
забезпечення повноти та достовірності
даних для автоматизованого відбору
арбітражного керуючого обґрунтовано
вчинено повторний запит на
автоматизоване визначення
розпорядника майна боржника та за його
результатами призначено розпорядником
майна боржника арбітражного керуючого
Шистопала П.М., а кандидатуру
арбітражного керуючого Усачова О.М.
відхилено.

Колегія суддів апеляційної інстанції
зазначила, що вимоги ст. 114 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та Положення
про автоматизовану систему з відбору
кандидатів на призначення
арбітражного керуючого у справах про
банкрутство, яке затверджене
Постановою пленуму Вищого
господарського суду України від 16.01.2013
№ 1 не містять заборони на вчинення
повторного запиту з метою усунення
невідповідності даних щодо боржника у
раніше вчиненому електронному запиті
на автоматизований відбір кандидата
арбітражного керуючого.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що правові
підстави для задоволення касаційних
скарг відсутні, з огляду на таке.

Відповідно до вимог статті 1 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" грошове
зобов'язання - зобов'язання боржника
сплатити кредитору певну грошову суму
відповідно до цивільно-правового
правочину (договору) та на інших
підставах, передбачених
законодавством України. До грошових
зобов'язань відносяться також
зобов'язання щодо сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів),
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування;
зобов'язання, що виникають внаслідок
неможливості виконання зобов'язань за
договорами зберігання, підряду, найму
(оренди), ренти тощо та які мають бути
виражені у грошових одиницях. До складу
грошових зобов'язань боржника, в тому
числі зобов'язань щодо сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів),
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування, не
включаються неустойка (штраф, пеня) та
інші фінансові санкції, визначені на
дату подання заяви до господарського
суду, а також зобов'язання, які виникли
внаслідок заподіяння шкоди життю і
здоров'ю громадян, зобов'язання з
виплати авторської винагороди,
зобов'язання перед засновниками
(учасниками) боржника - юридичної особи,
що виникли з такої участі. Склад і
розмір грошових зобов'язань, у тому
числі розмір заборгованості за
передані товари, виконані роботи і
надані послуги, сума кредитів з
урахуванням відсотків, які
зобов'язаний сплатити боржник,
визначаються на день подання до
господарського суду заяви про
порушення справи про банкрутство, якщо
інше не встановлено цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 10 спеціального Закону,
справа про банкрутство порушується
господарським судом, якщо безспірні
вимоги кредитора (кредиторів) до
боржника сукупно становлять не менше
трьохсот мінімальних розмірів
заробітної плати, які не були
задоволені боржником протягом трьох
місяців після встановленого для їх
погашення строку, якщо інше не
передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові
вимоги кредиторів, підтверджені
судовим рішенням, що набрало законної
сили, і постановою про відкриття
виконавчого провадження, згідно з яким
відповідно до законодавства
здійснюється списання коштів з
рахунків боржника. До складу цих вимог,
у тому числі щодо сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів), не
включаються неустойка (штраф, пеня) та
інші фінансові санкції.

Частиною 7 ст. 16 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачено, що суд відмовляє в
порушенні провадження у справі про
банкрутство, якщо: заявником не
доведено наявності підстав для
порушення провадження у справі про
банкрутство; вимоги кредитора є
повністю забезпеченими майном
боржника; вимоги кредитора свідчать
про наявність спору про право, який
підлягає вирішенню у порядку позовного
провадження; вимоги кредитора
(кредиторів) задоволені боржником у
повному обсязі до підготовчого
засідання суду; відсутня хоча б одна з
підстав, передбачених частиною третьою
статті 10 цього Закону; за наявності
підстав, передбачених статтею 15 цього
Закону.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, безспірні вимоги
ініціюючого кредитора до боржника на
суму 18 124 459, 54 грн. підтверджуються
постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
14.02.2012 у справі № 2а/0470/272/12, згідно з якою
стягнуто з ЗАТ "Науково-виробниче
об'єднання "Орбіта" в дохід держави
вартість наданих послуг згідно
договору про виконання робіт № 1/09-2010
від 06.10.2010 в розмірі 18 305 000 грн. Ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 26.07.2012
апеляційна скарга ЗАТ
"Науково-виробниче об'єднання "Орбіта"
залишена без задоволення, постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 14.02.2012 -
залишена без змін.

06.08.2012 Дніпропетровським окружним
адміністративним судом видано
виконавчий лист по адміністративній
справі № 2а/0470/272/12, стягувачем по якому
вказана Державна податкова інспекція у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська.

07.11.2012 за заявою стягувача - ДПІ у
Жовтневому районі м.
Дніпропетровська відділом примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2а/0470/272/12, виданого 06.08.2012.

Згідно довідки від 02.08.2013 № 13-0-31-827/5-665/3
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України в
ході здійснення виконавчого
провадження з рахунків боржника
проведено списання коштів в сумі 200 600, 50
грн., із яких 180 540, 46 грн. перераховано на
користь держави та 20 060, 04 грн. -
виконавчого збору. Крім того, державним
виконавцем 23.05.2013 проведено опис майна
боржника, яке знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Панікахи, 2.

Щодо доводів заявника касаційної
скарги про те, що вимоги ініціюючого
кредитора є
адміністративно-господарською
санкцією, яка не повинна бути включена
до складу безспірних вимог кредитора,
колегія суддів касаційної інстанції
звертає увагу на те, що відповідно до ч.
1 ст. 216 ГК України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Частинами 2, 3 ст. 217 ГК України, у сфері
господарювання застосовуються такі
види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції.

Крім зазначених у частині другій цієї
статті господарських санкцій, до
суб'єктів господарювання за порушення
ними правил здійснення господарської
діяльності застосовуються
адміністративно-господарські санкції.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 ГК України, за
порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Частиною 1 ст. 239 ГК України передбачено,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування відповідно
до своїх повноважень та у порядку,
встановленому законом, можуть
застосовувати до суб'єктів
господарювання такі
адміністративно-господарські санкції:
вилучення прибутку (доходу);
адміністративно-господарський штраф;
стягнення зборів (обов'язкових
платежів); застосування
антидемпінгових заходів; припинення
експортно-імпортних операцій;
застосування індивідуального режиму
ліцензування; зупинення дії ліцензії
(патенту) на здійснення суб'єктом
господарювання певних видів
господарської діяльності; анулювання
ліцензії (патенту) на здійснення
суб'єктом господарювання окремих видів
господарської діяльності; обмеження
або зупинення діяльності суб'єкта
господарювання; скасування державної
реєстрації та ліквідація суб'єкта
господарювання; інші
адміністративно-господарські санкції,
встановлені цим Кодексом та іншими
законами.

В даному випадку, судами попередніх
інстанцій встановлено, що постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 14.02.2012 у
справі № 2а/0470/272/12 з ЗАТ
"Науково-виробниче об'єднання "Орбіта",
враховуючи вимоги ч. 1 ст. 208
Господарського кодексу України, в
дохід держави стягнуто вартість
наданих послуг за договором про
виконання робіт № 1/09-2010 від 06.10.2010 в
розмірі 18 305 000 грн., який є нікчемним в
силу ст. 228 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 208 Господарського
кодексу України, якщо господарське
зобов'язання визнано недійсним як таке,
що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, то за наявності наміру в
обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в постанові
дійшов висновку, що позов про визнання
нікчемного правочину недійсним
судовому розгляду не підлягає,
водночас , вказане не позбавляє
зацікавлену особу права звернутися до
адміністративного суду з позовом на
підставі ст. 208 ГК

України про стягнення в дохід держави
коштів, одержаних за правочинами,
вчиненими з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їхню
нікчемність.

Вищий господарський суд України
вважає, що настання господарської
відповідальності шляхом застосування
до суб'єкта господарювання стягнення в
дохід держави всього одержаного ним за
нікчемним правочином, що передбачено ч.
1 ст. 208 ГК України, має ознаки
адміністративно-господарської санкції
у вигляді вилучення прибутку (доходу)
та не підпадає під визначення штрафної
(фінансової) санкції, яке міститься
зокрема у ст. 230 ГК України, ст. 549 ЦК
України, п. 14.1.625 Податкового кодексу
України.

Також суд апеляційної інстанції
правомірно зазначив, що згідно ч. 1 ст. 239
ГК України вилучення прибутку (доходу)
та адміністративно-господарський
штраф є окремими та самосійними видами
адміністративно-господарських
санкцій, а згідно ч. 1 ст. 240 ГК України,
окрім вилучення прибутку до суб'єкта
господарювання може бути застосована і
санкція у вигляді штрафу, тобто
наведені санкції не є тотожними.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що застосована до
боржника адміністративно-господарська
санкція у вигляді вилучення прибутку
(доходу) фактично є категорією
основного боргу, спрямована на
припинення правопорушення та
ліквідацію його наслідків,
відрізняється за суб'єктним складом та
за своєю правовою природою не є
неустойкою (штрафом, пенею) чи іншою
штрафною (фінансовою) санкцією про які
ідеться в ч. 3 ст. 10 Закону України " Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
а відтак, суди попередніх інстанцій
правомірно встановили, що заявлені
ініціюючим кредитором грошові вимоги у
сумі 18 124 459,54 грн. до боржника є
безспірними, не задоволеними боржником
протягом встановленого Законом строку,
в зв'язку з чим, достатньо правових
підстав для порушення провадження у
справі про банкрутство.

Відповідно до вимог статті 1 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" арбітражний
керуючий - фізична особа, призначена
господарським судом у встановленому
порядку в справі про банкрутство як
розпорядник майна, керуючий санацією
або ліквідатор з числа осіб, які
отримали відповідне свідоцтво і
внесені до Єдиного реєстру арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів)
України

Згідно ч. 1 ст. 114 спеціального Закону,
кандидатура арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) для виконання
повноважень розпорядника майна
визначається судом самостійно із
застосуванням автоматизованої системи
з числа осіб, внесених до Єдиного
реєстру арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) України.

Автоматизованою системою з відбору
кандидатів на призначення
розпорядника майна боржника визначено
кандидатуру арбітражного керуючого
Усачова Олега Миколайовича, свідоцтво
арбітражного керуючого від 27.02.2013
НОМЕР_1. 12.07.2013 арбітражний керуючий
Усачов О.М. подав заяву про згоду на
участь у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, до
порушення провадження у справі про
банкрутство, ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області від
06.08.2013 у справі № 904/5207/13 у зв'язку з
помилковим визначенням спеціалізації
арбітражного керуючого при первісному
здійсненні автоматичного запиту на
визначення кандидатури розпорядника
майна боржника, судом прийнято рішення
про вчинення повторного автоматичного
запиту на визначення кандидатури
розпорядника майна боржника з
урахуванням змісту статутних
документів боржника в частині видів
його діяльності.

06.08.2013 автоматизованою системою з
відбору кандидатів на призначення
розпорядника майна визначено
кандидатуру арбітражного керуючого
Шистопала Петра Миколайовича,
свідоцтво арбітражного керуючого
НОМЕР_2 від 30.04.2013, який 08.08.2013 надав
заяву про згоду на виконання
повноважень розпорядника майна та про
відсутність обставин, що перешкоджають
призначенню розпорядником майна.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що при зверненні до
господарського суду із заявою про
порушення провадження у справі про
банкрутство, ініціюючим кредитором не
було додано до заяви статуту боржника,
інших документів, які б надавали
можливість господарському суду
достовірно визначити належність
діяльності боржника як суб'єкта
підприємницької діяльності до видів
економічної діяльності (КВЕД),
врахувати специфіку боржника як
окремого суб'єкта підприємницької
діяльності та внести до електронного
запиту на автоматичне визначення
кандидатури арбітражного керуючого
всю необхідну інформацію відносно
боржника, тому суд першої інстанції
обґрунтовано здійснив повторний запит
на визначення кандидатури
розпорядника майна боржника.

Колегія суддів касаційної інстанції
вважає, що виходячи із вимог ст. 114
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та Положення
про автоматизовану систему з відбору
кандидатів на призначення
арбітражного керуючого у справах про
банкрутство, яке затверджене
Постановою пленуму Вищого
господарського суду України від 16.01.2013
№ 1, спеціалізація боржника за окремими
видами економічної діяльності та його
специфіка як окремого суб'єкта
підприємницької діяльності має
значення для правильного визначення
кандидатури арбітражного керуючого
для призначення його розпорядником
майна боржника.

За змістом приписів статей 12-16 Закону
прийняття заяви про порушення справи
про банкрутство і порушення
провадження у справі про банкрутство є
відокремленими одна від одної
процесуальними діями. Питання про
порушення провадження у справі про
банкрутство та призначення
розпорядника майна вирішується
господарським судом виключно у
підготовчому засіданні.

Суд касаційної інстанції вважає, що
спеціальний Закон "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та Положення
про автоматизовану систему з відбору
кандидатів на призначення
арбітражного керуючого у справах про
банкрутство не містять заборони на
вчинення повторного запиту до
автоматизованої системи, що
здійснюється судом в межах
компетенції, що передбачена ст. 114
Закону, до порушення провадження у
справі про банкрутство.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
Вищого господарського суду України не
вбачає правових підстав для скасування
ухвали господарського суду
Дніпропетровської області від 16.08.2013 та
постанови Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.09.2013 у справі № 904/5207/13.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційні скарги Закритого
акціонерного товариства
"Науково-виробниче об'єднання "Орбіта"
та арбітражного керуючого Усачова О.М.
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 16.08.2013 та
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.09.2013 у справі № 904/5207/13 залишити без
змін.

Головуючий
І.Ю. Панова

Судді
О.В. Білошкап

В.Я. Погребняк