ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

27 січня 2014 року
Справа № 915/81/14

м. Миколаїв

Суддя Василяка К.Л. розглянувши
матеріали

за заявою боржника: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

АДРЕСА_1,

поштова адреса: АДРЕСА_2)

про: порушення справи про банкрутство
за ознаками ст. 90 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

встановив:

25.10.2013р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду із заявою про
порушення справи про його банкрутство
за ознаками ст. 90 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Ухвалою суду від 29.10.2013р. вказану заяву
було повернуто на підставі ст. ст. 2, 15, 84,
90 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», п. 3 ст. 63
ГПК України, оскільки до заяви не було
додано не додано доказів на
підтвердження опублікування
повідомлення про прийняття фізичною
особою - підприємцем рішення щодо
припинення підприємницької
діяльності у спеціалізованому
друкованому засобі масової
інформації.

27.12.2013р. ФОП ОСОБА_1 вдруге звернувся до
господарського суду із заявою про
порушення справи про його банкрутство
за ознаками ст. 90 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Ухвалою суду від 30.12.2013р. вказану заяву
було також повернуто без розгляду у
зв'язку з тим, що, по-перше, заявником не
вказано та не надано доказів
публікації у спеціалізованому
друкованому засобі масової інформації
повідомлення про внесення запису до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
щодо рішення фізичної особи -
підприємця про припинення нею
підприємницької діяльності, а по-друге,
заявником не було надано належних та
допустимих доказів сплати судового
збору (надана квитанція №5555422 від
16.10.2013р. свідчить про зарахування
судового збору на р/р 51, а тому не
може вважатись належним та допустимим
доказом сплати судового збору).

24.01.2014р. ФОП ОСОБА_1 втретє звернувся до
господарського суду із заявою про
порушення відносно нього справи про
банкрутство за ознаками ст. 90 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Розглянувши вказану заяву та додані до
неї документи, господарський суд
встановив, що заявник вимоги ухвал суду
від 29.10.2013р. та від 30.12.2013р. виконав
частково, надавши суду копію опису
документів, що надаються фізичною
особою державному реєстратору для
проведення реєстраційної дії
«Внесення рішення фізичної особи -
підприємця про припинення
підприємницької діяльності». При цьому
доказів здійснення публікації
відповідного оголошення у
спеціалізованому друкованому засобі
масової інформації повідомлення про
внесення запису до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців щодо рішення
фізичної особи - підприємця про
припинення нею підприємницької
діяльності, заявником до суду не
надано. За таких обставин, копія
наданого опису не може вважатись
належним та допустимим доказом
виконання заявником вимог ст. 501
Цивільного кодексу України.

Також заявник не надав суду доказів
письмового повідомлення боржником
всіх кредиторів про прийняте рішення
щодо припинення його підприємницької
діяльності, порядок і строк заявлення
кредиторам своїх вимог, відповідно до
вимог ст. 501 Цивільного кодексу України.

Окрім цього, суд вважає за необхідне
зазначити, що заявником не надано
документів, обов'язкове надання яких
встановлено приписами ч.3 ст. 15 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», а саме:
бухгалтерського балансу боржника на
останню звітну дату ( в даному випадку
документів бухгалтерської звітності
фізичної особи-підприємця); переліку
осіб, що мають невиконані зобов'язання
перед боржником, із зазначенням
вартості таких зобов'язань, терміну
виконання та підстав виникнення;
відомостей про всі рахунки боржника,
відкриті в банках та інших
фінансово-кредитних установах, їх
реквізити (лист відповідного органу
ДПІ, на обліку якого знаходиться
(знаходився) заявник); відомостей про
всі рахунки, на яких обліковуються
цінні папери, що належать боржнику, їх
реквізити; відомостей щодо наявності
або відсутності у боржника спеціальних
дозволів на провадження діяльності,
пов'язаної з державною таємницею (лист
Управління СБУ в Миколаївській
області); рішення боржника про
звернення до господарського суду із
заявою про порушення провадження у
справі про банкрутство.

Суд звертає увагу заявника, що ним у
заяві зазначено про відсутність майна,
яке перебуває у заставі або є обтяженим
у інший спосіб. Разом з тим, заявник
зазначає, що 13.02.2012р. відділом ДВС
Баштанського РУЮ було прийнято
постанову про арешт боржника та
оголошення заборони його відчуження.
При цьому витягу з відповідного
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна заявником до суду не надано.

Також, суд вважає за необхідне звернути
увагу заявника, що ухвалою суду від
30.12.2013р. було визначено, що квитанція
від 16.10.2013р. №5555422 не може вважатись
належним та допустимим доказом сплати
судового збору, оскільки грошові кошти
за цією квитанцією були перераховані
на інший розрахунковий рахунок. Проте,
до наданої заявником заяви знову
долучено примірник вказаної квитанції
за цим же номером та датою, однак із
зазначенням вірного розрахункового
рахунку для перерахування судового
збору. Будь яких пояснень з приводу
здійсненої заміни розрахункового
рахунку у раніше наданій квитанції та
підтверджуючих це документів
банківського відділення та органу
Державного казначейства України щодо
заявником до суду не надано. За таких
обставин, квитанція від 16.10.2013р. №5555422
не може бути прийнята господарським
судом в якості належного та
допустимого доказу сплати судового
збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
господарський суд не пізніше п'яти днів
з дня надходження до господарського
суду заяви про порушення справи про
банкрутство повертає її та додані до
неї документи без розгляду, зокрема,
якщо заява не відповідає змісту вимог,
зазначених у цьому Законі, а також з
підстав, передбачених статтею 63
Господарського процесуального кодексу
України, з урахуванням вимог цього
Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Дослідження вказаних обставин має
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Зазначені докази є необхідними для
з'ясування наявності чи відсутності
підстав для вирішення питання про
прийняття до розгляду заяви про
порушення провадження у справі про
банкрутство за правилами ст. 90 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Повернення заяви не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 90 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
п.п. 3, 4 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву №91 від 24.01.2014р. та додані до неї
документи повернути Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 - без розгляду.

Суддя
К.Л. Василяка