ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.
Справа № 918/1779/13

Господарський суд Рівненської області
у складі головуючої судді Бережнюк В.В.
розглянувши матеріали справи

за позовом Радивилівська районна
рада Рівненської області

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридична фірма
"Адвокат і закон"

про усунення перешкод у користуванні
частиною нежитлового приміщення
шляхом зобов'язання звільнити
приміщення

Представники:

Від позивача : Салійчук Н.В.

Від відповідача : не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Радивилівська районна
рада Рівненської області звернулася до
господарського суду Рівненської
області із позовом до відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридична фірма
"Адвокат і закон" про усунення перешкод
у користуванні частиною нежитлового
приміщення шляхом зобов'язання
звільнити приміщення площею 6,7 кв.м.,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1. В
обґрунтування вимог зазначає, що
відповідачем самовільно без
правовстановлюючих документів зайнято
спірну частину приміщення, чим
порушено права позивача як власника
майна.

В судових засіданнях представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі. Просить позов
задоволити.

Представник відповідача в судові
засідання не з'являвся. Поштовим
зв'язком надіслав суду письмовий
відзив на позов, у якому позовні вимоги
не визнає. Вказує, що ТзОВ "Юридична
фірма "Адвокат і закон" не має у своїй
власності, користуванні, оренді чи
розпорядженні будь-якого майна, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
Зазначає, що позивачем не доведено той
факт, що саме відповідач займає спірні
6,7 м.кв. приміщення за вказаною адресою.
Тому вважає, що у даному випадку
відсутній предмет спору та просить суд
припинити провадження у справі на
підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши наявні в матеріалах
справи та досліджені в судовому
засіданні докази, на основі діючого
законодавства, суд прийшов до висновку,
що в позові слід відмовити. При цьому
суд виходив з такого.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю "Юридична
фірма "Адвокат і закон" станом на 04
грудня 2013 року було зареєстроване за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
наявним у справі витягом з ЄДР
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (арк.с.28).

У подальшому під час розгляду справи
вказане товариство змінило своє
місцезнаходження та станом на 30 грудня
2013 року зареєстроване за адресою: 35500,
Рівненська область, місто Радивилів,
вул.Почаївська, буд. 20 (копія виписки з
ЄДР юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців на арк.с. 66).

Керівником товариства згідно виписки з
ЄДР є ОСОБА_4.

З наявних у справі матеріалів
вбачається, що 11.09.2009 р. на підставі
Договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Радивилівського
районного нотаріального округу
Рівненської області ОСОБА_5 №1823, дата
реєстрації 14.09.2009 р., книга №17-109-55, р№
28200941, ОСОБА_4 придбав 63/100 частини
нежитлового приміщення площею 102 кв.м.,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Дане приміщення складається з :
підсобного приміщення, комп'ютерної,
фотосалону, фотолабораторії, кабінету,
кабінету, фотолабораторії, підсобного
приміщення, коридору.

Пізніше 15 листопада 2010 року ОСОБА_4 як
фізична особа-підприємець виграв
конкурс на оренду частини спірного
приміщення загальною площею 6,7 кв.м. за
адресою АДРЕСА_1. Однак, докази
укладення такого договору оренди у
матеріалах справи відсутні.

04.06.2013 року постійною комісією
Радивилівської районної ради
Рівненської області з економічних
питань, комунальної власності,
розвитку підприємництва та залучення
інвестицій проведено засідання, на
якому вирішено доручити відповідним
фахівцям провести обмірювання
займаних площ по місцю реєстрації,
звірити із документами на право
власності та визначити площу, яка
пропонується для здачі в оренду. Також
рекомендовано ОСОБА_4 укласти договір
оренди на визначену та узгоджену площу.
Вказане зафіксовано у протоколі №37
(витяг з протоколу на арк.с. 56).

У подальшому 11.12.2013 р. та 26.12.2013 р.
позивач звертався до керівника ТзОВ
"Юридична фірма "Адвокат і закон" ОСОБА_4
із листами про звільнення безпідставно
займаної ним частини спірного
нежитлового приміщення площею 6,7 кв.м.
Вимога про звільнення мотивована тим,
що ОСОБА_4 як фізична особа-підприємець
виграв конкурс на оренду частини
вказаного приміщення за адресою
АДРЕСА_1. Однак, він як фізична особа -
підприємець припинив свою діяльність
та заснував ТзОВ "Юридична фірма
"Адвокат і закон", яке станом на 04.12.2013 р.
було зареєстроване за вказаною вище
адресою. Разом з тим, ним було зайнято
спірну частину приміщення площею 6,7
кв.м. шляхом пригородження до своєї
площі частини приміщення коридору,
встановивши огороджуючі конструкції
(арк.с. 57-58).

У матеріалах справи міститься лист №595
від 27.12.2013 р. КП "Радивилівське районне
бюро технічної інвентаризації", у якому
зазначено, що виходячи із фактичного
використання займаної площі та наявних
в Радивилівському БТІ документів
ОСОБА_4 здійснив самовільний захват у
спосіб пригородження до своєї площі
частини приміщення коридору площею 6,7
кв.м., що належать Радивилівській
районній раді, встановивши огороджуючі
конструкції із метало-пластикового
матеріалу, із заскленими проймами
(арк.с.59).

Тому Радивилівська районна рада
звернулася до суду з даним позовом до
відповідача ТзОВ "Юридична фірма
"Адвокат і закон", керівником якої є
ОСОБА_4, про зобов'язання звільнити
спірне приміщення.

Згідно ч. 1 ст. 147 ГК України майнові
права субєктів господарювання
захищаються законом.

Відповідно до ст.ст.15,16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способом захисту
цивільних прав та інтересів може бути
припинення дії, яка порушує право.

Конституцією України та чинним
законодавством передбачено право
позивача на звернення до суду за
захистом порушеного права чи інтересу
у спосіб, визначений ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи мають право
звертатись до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Виходячи зі змісту зазначеної норми,
порушення права чи законного інтересу
або спір щодо них повинні існувати на
момент звернення до суду.

У статтях 316, 319, 321 Цивільного кодексу
України визначено, що правом власності
є право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.
Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

У державній власності є майно, у тому
числі грошові кошти, яке належить
державі Україна. Від імені та в
інтересах держави Україна право
власності здійснюють відповідно
органи державної влади. Управління
майном, що є у державній власності,
здійснюється державними органами, а у
випадках, передбачених законом, може
здійснюватися іншими суб'єктами. Разом
з тим, у комунальній власності є майно,
у тому числі грошові кошти, яке
належить територіальній громаді.
Управління майном, що є у комунальній
власності, здійснюють безпосередньо
територіальна громада та утворені нею
органи місцевого самоврядування
(статті 326, 327 цього ж Кодексу).

Ст. 391 Цивільного кодексу України
визначено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном (негаторний
позов).

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
з вимогою про усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні своїм
майном власник повинен звертатися до
особи, яка чинить такі перешкоди.

Позивачем негаторного позову може бути
власник або титульний володілець, у
якого знаходиться річ і щодо якої
відповідач ускладнює здійснення
повноважень користування або
розпорядження, а відповідачем - лише та
особа, яка перешкоджає позивачеві у
здійсненні його законного права
користування чи розпорядження річчю.

Предметом негаторного позову є вимога
володіючого майном власника до третіх
осіб про усунення порушень його права
власності, що перешкоджають йому
належним чином користуватися,
розпоряджатися цим майном тим чи іншим
способом.

Підставою негаторного позову є
посилання позивача на належне йому
право користування і розпорядження
майном, а також факти, що підтверджують
дії відповідача у створенні позивачеві
перешкод щодо здійснення ним цих
правомочностей.

При цьому, для задоволення вимог
власника достатньо встановити факт
об'єктивно існуючих перешкод у
здійсненні власником своїх
правомочностей.

Таким чином, право власності, як
абсолютне право має захищатися лише
при доведенні самого факту порушення.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази (складені акти, тощо) на
підтвердження факту, що саме
відповідачем - Товариством з обмеженою
відповідальністю "Юридична фірма
"Адвокат і закон" здійснюються
перешкоди у користуванні та
розпорядженні позивачем належним йому
спірним майном - приміщення площею 6,7
кв.м., розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Натомість у справі наявні докази, які
засвідчують, що згадану частину
нежитлового приміщення без
правовстановлюючих документів займає
ОСОБА_4 (як фізична особа не
підприємець). Та обставина, що останній
є керівником ТзОВ "Юридична фірма
"Адвокат і закон" не дає підстав
покладати на відповідача
відповідальність за дії, вчинені
ОСОБА_4

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оскільки позивачем не доведено
порушення його прав саме відповідачем -
ТзОВ "Юридична фірма "Адвокат і закон",
не надано належних та допустимих
доказів того, що останнім здійснюються
перешкоди позивачу в користуванні
спірним нерухомим майном - приміщення
площею 6,7 кв.м., розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, тому у суду відсутні
підстави для задоволення позову. За
наведеного в позові слід відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати по справі при відмові в позові
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя
Бережнюк В.В.

Повне рішення складено "23" січня 2014
року.