ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

14.01.2014Справа №5002-32/ 3552-2012Господарський
суд Автономної Республіки Крим у
складі колегії суддів:

головуючого судді А.М. Гризодубовової,
суддів Ю.А. Радвановської та С.О.
Лукачова

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль», м.
Київ в особі Кримьскої
республіканської дирекції, м.
Сімферополь

до відповідача Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ал'янс», смт.
Совєтський

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
боці відповідача - Копаниці Сергія
Дмитровича, смт. Совєтський

Копаниці Володимира Дмитровича, с.
Роздольне

Державного публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Украгролізінг», м. Київ

про стягнення 2 560 168,92 грн.

За участю представників:

Від позивача - Пташник А.А., представник
за довіреністю 50012 від 14.01.2014 року.

Від відповідача - не з'явився.

Від третіх осіб - не з'явились.

Суть спору: Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Кримьскої республіканської
дирекції звернулось до господарського
суду Автономної Республіки Крим із
позовною заявою до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Ал'янс»
про стягнення суми заборгованості за
кредитними договорами № 012/02-4/27-07 від
02.02.2007р., № 010/02-4/137 від 26.11.2008р. в сумі 2 560
168,92 грн. Крім того, позивач просить в
рахунок часткового задоволення вимог
звернути стягнення на заставне майно.

Ухвалою господарського суду від 18.10.2012
року порушено провадження у справі та
розгляд справи призначено на 05.11.2012
року, про що сторони були своєчасно та
належним чином повідомлені.

Розгляд справи відкладався в порядку
статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідач жодного разу без поважних
причин, повноважного представника в
судове засідання не направили, не
зважаючи на те, що були належним чином
повідомлені про день, час та місце
розгляду даної справи рекомендованою
поштою.

В матеріалах справи міститься картка
поштового повідомлення, яка свідчить
про отримання відповідачем копії
ухвали про порушення провадження у
справі ( а.с. 105 т.1).

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами.

Відповідач не скористався своїм
правом подання відзиву на позовну
заяву та надання доказів в порядку
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що норми статті 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а
пунктом 4 частини 3 статті 129
Конституції України визначає одним з
принципів судочинства свободу в
наданні сторонами суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, приймаючи до уваги
неодноразове відкладення розгляду
справи, суд вважає, що господарським
судом створені належні умови для
надання сторонами доказів, та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, а
також ту обставину, що матеріали справи
в достатній мірі характеризують
взаємовідносини сторін і неявка
відповідача не перешкоджає вирішенню
спору, суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку статті 75
Господарського процесуального кодексу
України - за наявними у ній матеріалами.

Позовні вимоги мотивовані порушенням
відповідачем обов'язків за кредитним
договором № 010/01-4/137 від 26.11.2008 року, №
012/02-4/27-07 від 02.02.2007 року в частині
повної та своєчасного повернення
кредиту внаслідок чого за відповідачем
утворилась заборгованість, що і стало
приводом для звернення позивача до
суду із позовом про стягнення вказаної
заборгованості у примусовому порядку.

21.11.2012 року до канцелярії
господарського суду Автономної
Республіки Крим від позивача надійшла
заява про зменшення позовних вимог,
відповідно до якої позивач просив суд
стягнути 2 559 093, 47 грн.

Зменшення мотивоване невірним
застосуванням розміру облікової
ставки НБУ.

Суд вважає за можливе клопотання
позивача в порядку статті 22
Господарського процесуального кодексу
України задовольнити та подальший
розгляд справи здійснювати в межах
зменшених позовних вимог.

29.11.2012 року провадження у справі
зупинене, по справі призначено судову
економічну експертизу.

07.02.2013 року матеріали справи повернуті
до господарського суду без проведення
експертизи.

08.02.2013 року провадження у справі
поновлене.

Ухвалою суду від 26.02.2013 року
провадження у справі зупинене до
набрання законної сили рішенням в
спорі про визнання недійсним одного з
договорів застави, який виступає
підставою позовних вимог в рамках
даного спору.

Ухвалою суду від 08.07.2013 року
провадження у справі поновлене.

Ухвалою від 08.07.2013 року справу
призначено до колегіального розгляду у
складі трьох суддів.

Ухвалою суду від 18.09.2013 року
провадження у справі зупинене до
набрання законної сили рішенням в
спорі про визнання недійсним одного з
договорів застави, який виступає
підставою позовних вимог в рамках
даного спору.

Ухвалою суду від 09.01.2014 року
провадження у справі поновлене ,
розгляд справи призначений на 14.01.2014
року.

Позивачем було надане клопотання про
продовження строку розгляду справи, у
задоволенні якого відмовлено, про що
зазначатиметься у мотивувальній
частині рішення в порядку статті 84
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні представник
позивача надав клопотання про
зменшення позовних вимог, відповідно
до якої просив суд стягнути
заборгованість за кредитними
договорами № 012/02-4/27-07 від 02.02.2007 року, №
010/02-4/137 від 26.11.2008 року в розмірі 962 093, 47
грн. в рахунок часткового задоволення
вимог звернути стягнення на заставне
майно:

договору застави транспортного засобу
№ 012/02-1/01-06-03 від 06.01.2006р., - автомобіль
марки Nissan Patfinder 250 DXEWAG, випуску 2005 року,
кузов № VSKJVWR51U0026372, державний
реєстраційний номер АК8483АЕ,
зареєстрований в Білогірському МРЕВ
ДАІ ГУ МВС України в АР Крим 27 вересня
2005 року, свідоцтво про реєстрацію ІВС №
246479, видане 27.09.2005 року, заставною
вартістю 174 000,00 грн.

договору застави № 012/02-4/316-07-1 від 03.09.2007
року - автомобіль марки Nissan модель
Patfinder тип універсал , випуску 2007 року, №
шасі VSKJVWR51U0229691, державний
реєстраційний номер АК9245АТ заставною
вартістю 278 005,00 грн.

договору застави транспортних засобів
№ 012/02-1/02-06-02 від 06.01.2006р. -трактор ХТЗ -150
К, 2003 р.в., реєстр № 10481 КН, Трактор К-701,
1984 р.в., реєстр № 10421 КН, Культиватор
КГС-8м, 2004 р.в., заводський № 0406002,
Культиватор КПЄ-6П, 2004 р.в., заводський №
0450024, Борона БПД -4,2, 2006 р.в., зав. № 99,
Сівалка СЗПЦ-12, 2000 р.в., заводський № 00019

договору застави обладнання № 02-4/12-07-2
від 02.02.2007 року - культиватор КГС-8м, 2006
р.в., зав № 06801, вартістю 21000,00 грн.

договору від 09.12.2011 року застави
майбутнього врожаю № 12/42-1/130-11SF, - врожай
2012 року зерна озимого ячменя в
кількості 300 тон. , вартістю 209 200,00 грн.

договору застави майбутнього врожаю №
12/42-1/129-11SF від 09.12.2011 року, - врожай 2012
року зерна коріандру в кількості 190 тон
вартістю 199 500,00 грн.

договору застави № 12/42-1/128-11SF від
09.12.2011р., - врожай 2012 року зерна озимого
ріпаку в кількості 150 тон вартістю 131
200,00 грн.

договору № 800 від 23.04.2010 року застави
трактору ХТЗ -17221-09, заводський № 346,
випуску 2008 року, шасі № 58,
державний реєстраційний № 22800КН
вартістю 281 200, 00 грн.

договору застави обладнання №
010/02-4/12-07-4 від 29.07.2008р. - сівалку «Оптима»
4,5 m 6p з обладнанням для внесення
мінеральних добрив, 2006 року випуску,
зав. № 6994, заставною вартістю 80 800,00 грн.

Суд відмовляє у задоволенні вказаного
клопотання, про що зазначатиметься у
мотивувальній частині рішення в
порядку статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Дослідивши представлені докази,
заслухавши пояснення представника
позивача та третіх осіб, суд

ВСТАНОВИВ:

02.02.2007 року між Відкритим акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль»
(Кредитор) (позивач) та
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю «Ал'янс»
(Позичальник) (відповідач) була
укладена генеральна кредитна угода №
02-4/12-07 ( а.с. 15-16 т.1).

У відповідності до пункту 1.1 угоди,
кредитор зобов'язується надавати
позичальникові кредитні кошти в
порядку і на умовах, визначених в
договорах, укладених в рамках цієї
генеральної угоди.

У виконання наведеного пункту, 02.02.2007
року між Відкритим акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль»
(Кредитор) (позивач) та
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю «Ал'янс»
(Позичальник) (відповідач) укладений
кредитний договір № 012/02-4/27-07.

У відповідності до пункту 1.1 вказаного
договору, кредитор на положеннях та
умовах цього договору відкриває
позичальнику не відновлювальну
кредитну лінію у сумі 490 600, 00 грн.
строком до 02.12.2009 року зі сплатою 19 %
річних.

Додатковою угодою від 03.04.2007 року
вказаний пункт договору доповнений
умовою, що сплата кредиту починається з
01.04.2007 року ( а.с. 23 т.1).

Крім того, додатковою угодою від 30.11.2009
року ( а.с. 23 т.1 зворотній бік) сторони
збільшили відсоткову ставку до 27 %
річних та строк повернення кредиту до
30.11.2010 року.

Додатковою угодою від 30.12.2010 року,
погоджений новий термін повернення
кредиту - до 30.11.2011 року ( а.с. 27 т.1).

У відповідності до умов додаткової
угоди від 30.11.2011 року, ставку зменшено
до 25 %, строк повернення кредиту - 30.09.2012
року. ( а.с. 29 т.1).

наступною додатковою угодою від 30.11.2011
року сторони погодили зменшення
відсоткової ставки до 23 % річних. ( а.с.
31).

26.11.2008 року між Відкритим акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль»
(Кредитор) (позивач) та
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю «Ал'янс»
(Позичальник) (відповідач) укладений
кредитний договір № 010/02-4/137 ( а.с. 14-16 т.2)

У відповідності до пункту 1.1 договору
кредитор на положеннях та умовах цього
договору, в рамках дії Генеральної
кредитної угоди № 02-4/12-07 від 02.02.2007 року,
надає позичальнику кредит у вигляді
невідновлювальної кредитної лінії у
сумі 2 413 100, 00 грн. строком до 18.11.2009 року
із сплатою 24,0 % річних.

Додатковою угодою від 30.11.2009 року строк
повернення кредиту продовжений до
17.12.2010 року та збільшено відсоткову
ставку до 27% ( а.с. 17 т.2).

У відповідності до додаткової угоди
від 03.12.2010 року, строк повернення
кредиту продовжено до 17.12.2011 року,
відсоткову ставку зменшено до 25% ( а.с. 20
т.2).

У відповідності до додаткової угоди
від 30.11.2011 року строк повернення
кредиту відкладений до 30.09.2012 року ( а.с.
22 т.2).

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу
України передбачено, що за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 Цивільного кодексу України,
якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору, що зазначено в
частині 2 статті 1054 Цивільного кодексу
України.

У підтвердження обов'язків за
договором позичальником кредит був
частково погашений а саме за договором
№ 010/02-4/137 в сумі 515 000, 00 грн., що
підтверджується виписками банку по
розрахунку за договором. ( а.с. 139 т.1).

За договором 012/02-4/27-07 від 22.02.2007 року
відповідачем погашено 289 500, 00 грн. ( а.с.
144 т.1).

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Поняття "зобов'язання" необхідно
розглядати як правовідношення, зміст
якого можуть складати декілька
обов'язків разом з кореспондуючими ним
повноваженнями, метою яких є товарне
переміщення соціальних благ з майнової
сфери боржника в майнову сферу
кредитора.

Підпунктом 3 пункту 1 статті 174
Господарського кодексу України
встановлено, що господарські
зобов'язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Підставою виникнення зобов'язання в
даному випадку виступає договір про
надання відновлювальної кредитної
лінії. .

Відповідно до частини 1 статті 173
Господарського кодексу України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. При цьому,
майново-господарськими, згідно з
частиною 1 статті 175 Господарського
кодексу України, визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічне
положення стосовно господарських
зобов'язань міститься в частині 1
статті 193 Господарського кодексу
України, якою визначено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином (частина 7
статті 193 Господарського кодексу
України).

Пунктом 1 статті 1049 Цивільного кодексу
України встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності до пунктів 7.4 кредитних
договорів Банк має право у разі
порушення Позичальником строків
повернення кредиту або сплати
нарахованих відсотків, вимагати
дострокового погашення всієї суми
заборгованості за кредитом включаючи
нараховані відсотки та штрафні
санкції.

У зв'язку із викладеним, банк направив
відповідачеві вимогу про погашення
боргу ( а.с. 100 т.1).

Вимога отримана відповідачем 20.07.2012
року ( а.с. 101 зворотній бік).

За таких обставин, заборгованість
становила 2 062 323, 03 грн. за тілом кредиту
за договором КД № 010/02-4/137 від 26.11.2008
року, 130 529, 93 грн. - заборгованості за
тілом кредиту за договором КД №
012/02-4/27-06 від 02.02.2007 року.

Проте під час розгляду справи
відбулось часткове погашення боргу за
рахунок реалізації заставленого майна.

Так, погашено 1 466 407, 07 грн. - тіло кредиту
за договором КД № 010/02-4/137 від 26.11.2008
року, 130 529, 93 грн. - заборгованості за
тілом кредиту за договором КД №
012/02-4/27-06.

Позивач просив суд зменшити позовні
вимоги на розмір вищенаведених сум в
порядку статті 22 Господарського
процесуального кодексу України, проте
в даному випадку має місце відсутність
предмету спору в порядку пункту 1-1
статті 80 Господарського
процесуального кодексу України, яка
тягне за собою відповідний розподіл
судових витрат, тоді як зменшення
розміру позовних вимог передбачає
повернення судового збору, яке в даній
ситуації грубо порушить інтереси
Держави, оскільки зміна розміру
позовних вимог викликана погашенням
боргу, проте не волевиявленням
позивача не користуватись правом
стягнення суми, яка б тягнула за собою
повернення з бюджету частково
сплаченої суми судового збору, що у
даному випадку, не кореспондується з
частиною 6 статті 22 Господарського
процесуального кодексу України та
порушуватиме інтереси держави, що є
неприпустимим.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про законність та
обґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення 595 915, 96 грн. за тілом
кредиту по договору КД № 010/02-4/137 від
26.11.208 року.

Згідно з частиною 1 статті 1048
Цивільного кодексу України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Відповідачем не сплачені відсотки за
користування кредитом в розмірі 315 820, 77
грн. за договором КД № 010/02-4/137 від 26.11.2008
року за період з 29.12.2011 року п 29.08.2012 року
та в розмірі 23 603, 87 грн. за договором КД
№ 012/02-4/27-06 від 02.02.2007 року, які також
підлягають стягненню з відповідача.

Позивач просить суд стягнути 21 973, 61
грн. пені за порушення строків
погашення заборгованості по тілу
кредиту за період з 21.08.2012 року по 15.09.2012
року та 3 178, 47 грн. пені за порушення
строків оплати відсотків за договором
КД № 010/02-4/137 від 26.11.2008 року, та 1 391, 42
грн. пені за несвоєчасне повернення
кредиту за період з 21.08.2012 року по 15.09.2012
року та 209, 37 грн. пені за порушення
строків погашення відсотків за
договором КД № 012/02-4/27-06 від 02.02.2007 року.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Частиною 1 статті 199 Господарського
кодексу України передбачено, що
виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися передбачені законом
або такі, що йому не суперечать, види
забезпечення виконання зобов'язань,
які звичайно застосовуються у
господарському (діловому) обігу. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу
України передбачено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Під неустойкою,
відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України розуміється грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання
зобов'язань є спеціальними мірами
майнового характеру, які стимулюють
належне виконання зобов'язання
боржником шляхом встановлення
додаткових гарантій задоволення вимог
кредитора, а тому забезпечення
виконання зобов'язань будь-яким з
видів, передбачених статтею 546
Цивільного кодексу України, також
створює зобов'язувальні
правовідносини між кредитором та
боржником.

Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Пеня передбачена пунктом 10.1 Договорів .

Позивач не був позбавлений права
зменшити період нарахування пені за
порушення строків повернення кредиту,
розпочинаючи таке нарахування з
моменту спливу 20 днів з дня отримання
відповідачем вимоги про повернення
кредиту.

Отже, перевіривши розрахунок позивача,
суд дійшов висновку про законність та
обґрунтованість вимоги про стягнення
21 973, 61 грн. пені за порушення строків
погашення заборгованості по тілу
кредиту за період з 21.08.2012 року по 15.09.2012
року та 3 178, 47 грн. пені за порушення
строків оплати відсотків за договором
КД № 010/02-4/137 від 26.11.2008 року, та 1 391, 42
грн. пені за несвоєчасне повернення
кредиту за період з 21.08.2012 року по 15.09.2012
року та 209, 37 грн. пені за порушення
строків погашення відсотків за
договором КД № 012/02-4/27-06 від 02.02.2007 року.

У відповідності до статті 546 Цивільного
кодексу України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до приписів статті 572
Цивільного кодексу України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

В якості забезпечення виконань
обов'язків за Генеральною кредитною
угодою № 02-4/12-07 від 02.02.2007 року між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та
Сільськогосподарським ТОВ «Ал'янс»
укладені наступні договори застави:

Договір застави обладнання № 010/02-4/12-07-4
від 29.07.2008р., відповідно до якого з
врахуванням змін, внесених додатковою
угодою від 09.12.2011 року, передані в
заставу зрошувальна установка Bauer
Centerliner 168 CLS 2008 року випуску, серійний №
082346 BJ2008 заставною вартістю 521 000,00 грн.,
сівалка «Оптима» 4,5 m 6p з обладнанням
для внесення мінеральних добрив, 2006
року випуску, зав. № 6994, заставною
вартістю 80 800,00 грн. ( а.с. 64-66 т.1).

Договір застави транспортного засобу
№ 012/02-1/01-06-03 від 06.01.2006р., відповідно до
додаткової угоди від 23.11.2007 року до
якого, він забезпечує вимоги
Заставодержателя , що витікають з
Генеральної кредитної угоди № 02-4/12-07
від 02.02.2007 року. ( а.с. 68 т.1), відповідно до
умов якого в заставу переданий
автомобіль марки Nissan Patfinder 250 DXEWAG,
випуску 2005 року, кузов № VSKJVWR51U0026372,
державний реєстраційний номер АК8483АЕ,
зареєстрований в Білогірському МРЕВ
ДАІ ГУ МВС України в АР Крим 27 вересня
2005 року, свідоцтво про реєстрацію ІВС №
246479, видане 27.09.2005 року, оцінений
сторонами в сумі 174 000,00 грн., як то
зазначено в додатковій угоді до
договору ( а.с. 69 т.1).

Договір застави № 012/02-4/316-07-1 від 03.09.2007
року, відповідно до умов якого в
заставу переданий автомобіль марки Nissan
модель Patfinder тип універсал , випуску 2007
року, № шасі VSKJVWR51U0229691, державний
реєстраційний номер АК9245АТ заставною
вартістю 278 005,00 грн. ( а.с. 71 т.1).

Договір застави обладнання № 02-4/12-07-4
від 15.05.2007 року, відповідно до якого в
заставу передана зрошувальна
установка Centerleiner CLS-Т 437m (Bauer) 2007 року
випуску, зав. № 072313 BJ2007 заставною
вартістю 492 000, 00 грн., відповідно до
змін, внесених додатковою угодою від
09.12.2011 року ( а.с. 76 т.1).

Договір застави № 012/02-4/178-07-1 від 15.05.2007
року зі змінами, внесеними додатковими
угодами до нього, відповідно до умов
якого, в заставу передані трактор
колісний БЕЛАРУС 1025, 2007 р.в., зав № 10301693,
реєстровий № 18483 КН, двигун № 244441,
вартістю 96 000,00 грн., трактор колісний
БЕЛАРУС 1025, 2007 р.в., зав. № 10301693,
реєстровий номер 18484 КН, двигун № 248551
вартістю 96 000, 00 грн. ( а.с. 77-80 т.1).

Договір застави транспортних засобів
№ 012/02-1/02-06-02 від 06.01.2006р. із змінами ,
внесеними додатковими угодами,
відповідно до якого в заставу передані
Трактор ХТЗ -150 К, 2003 р.в., реєстр № 10481 КН,
Трактор К-701, 1984 р.в., реєстр № 10421 КН,
Сівалка СЗПЦ-12, 2003 р.в., заводський №
00012, Культиватор КГС-8м, 2004 р.в.,
заводський № 0406002, Культиватор КПЄ-6П,
2004 р.в., заводський № 0450024, Борона БПД -4,2,
2006 р.в., зав. № 99, каток К-6, 2005 р.в., зав №
038 - загальною вартістю 279 583,00 грн. ( а.с.
82-86 т.1).

Договір застави обладнання № 02-4/12-07-2
від 02.02.2007 року, відповідно до умов
якого з врахуванням змін, внесених
додатковою угодою, в заставу передано
борону БПД -4,2, 2006 року випуску,
заводський № 194, вартістю 46 000,00 грн.,
культиватор КГС-8м, 2006 р.в., зав № 06801,
вартістю 21000,00 грн., зрошувальну
установку Centerleiner 168 CLX (Bauer) 2006 року
випуску, зав № 0461642 вартістю 597000,00 грн.
(а.с. 87-90 т.1).

Договір від 09.12.2011 року, відповідно до
якого заставлений майбутній врожай 2012
року зерна озимого ячменя в кількості
300 тон. , вартістю 209 200,00 грн. ( а.с. 91 т.1).

Договір застави майбутнього врожаю №
12/42-1/129-11SF від 09.12.2011 року, відповідно до
якого в заставу переданий майбутній
врожай 2012 року зерна коріандру в
кількості 190 тон вартістю 199 500,00 грн. (
а.с. 94-96 т.1).

Договір застави № 12/42-1/128-11SF, відповідно
до якого в заставу переданий майбутній
врожай 2012 року зерна озимого рапса в
кількості 150 тон вартістю 131 200,00 грн. (
а.с. 97 т.1).

Договір № 800 від 23.04.2010 року застави
трактору ХТЗ -17221-09, заводський № 346,
випуску 2008 року, шасі № 58,
державний реєстраційний № 22800КН
вартістю 281 200, 00 грн. ( а.с. 58- 60 т.1).

Стосовно останнього договору, слід
зазначити, що ДПАТ «Національно
акціонерна компанія «Укргагролізінг»
оспорило вказаний договір у судовому
порядку, проте рішенням господарського
суду Автономної Республіки Крим від
29.10. 2013 року у справі № 901/732/13-г,
залишеному без змін Постановою
Севастопольського апеляційного
господарського суду, у задоволенні
позову про визнання названого
договору застави недійсним відмовлене.

Згідно зі статтею 589 Цивільного
кодексу України, у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про
заставу» передбачено, що
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором.

Підставою для заявлення вимог про
звернення стягнення на предмет застави
в даній справі є неналежне виконання
Позичальником своїх зобов'язань щодо
погашення кредиту, про що
відповідальність у вигляді звернення
стягнення на заставлене майно в такому
випадку передбачена генеральною
кредитною угодою та кредитним
договором.

Отже, враховуючи, що
Сільськогосподарське ТОВ «Ал'янс»
неналежно погашав кредиторську
заборгованість, суду не надані докази
зворотного, позовні вимоги про
звернення стягнення на предмет
договорів застави є вмотивованими та
такими, що підлягають задоволенню.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повне
рішення складене та підписане 15.01.2014р.

Судові витрати покладаються на
відповідача згідно положень статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Стосовно заявленого позивачем
клопотання про продовження строку
розгляду справи, суд вважає за
необхідне зазначити, що у
відповідності до статті 69
господарського процесуального кодексу
України, спір має бути вирішено
господарським судом у строк не більше
двох місяців від дня одержання
позовної заяви. У виняткових випадках
за клопотанням сторони, з урахуванням
особливостей розгляду спору,
господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.

Процесуальне законодавство передбачає
можливість одноразового продовження
строку розгляду, який в рамках даної
справи вже був продовжений, що , в свою
чергу, унеможливлює задоволення
клопотання позивача.

Крім того, приписи статті 7 Закону
України «Про судовий збір» твердять, що
сплачена сума судового збору
повертається в разі, зокрема, зменшення
розміру позовних вимог або внесення
судового збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом.

У відповідності до статті 4 названого
Закону, за звернення до господарського
суду із позовною заявою майнового
характеру справляється судовий збір,
який складає 2 відсотки ціни позову, але
не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плати.

Таким чином, при звернені до суду
позивач мав оплатити 51 203, 38 грн.
судового збору, тоді як ним помилково
оплачено 55 905, 81 грн.

Отже 4 792, 43 грн. підлягають поверненню
позивачеві, як надлишково оплачена
сума судового збору.

Крім того, як вже було зазначено вище,
21.11.2012 року до канцелярії
господарського суду Автономної
Республіки Крим від позивача надійшла
заява про зменшення позовних вимог,
відповідно до якої позивач просив суд
стягнути 2 559 093, 47 грн., таким чином, у
зв'язку із прийняттям судом вказаної
заяви, 68, 49 грн. судового збору
підлягають поверненню позивачеві в
порядку пункту 1 статті 7 Закону України
«Про судовий збір».

З урахуванням викладеного, керуючись
статями 33, 34, 43, 49, 75, пунктом 1-1 статті 80,
статтями 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Ал'янс»
на користь Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» 962
093, 47 грн. заборгованості у тому числі 595
915, 96 грн. заборгованості за тілом
кредиту, 315 820, 77 грн. відсотків, 21 973, 61
грн. пені за прострочення
заборгованості по тілу кредиту, 3 178, 47
грн. пені за прострочення строків
оплати відсотків за кредитним
договором № 012/01-4/27-07 від 02.02.2007 року, 23
603, 87 грн. нарахованих процентів, 1 391, 42
грн. пені за прострочення оплати тіла,
209, 37 грн. пені за прострочення
відсотків за договором № 010/02-4/137 від
26.11.2008р., 51 181, 87 грн. судового збору.

3. В рахунок часткового погашення
заборгованості
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Ал'янс»
перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в
особі його Кримської республіканської
дирекції, звернути стягнення на майно
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Ал'янс» ,
що є предметом:

договору застави транспортного засобу
№ 012/02-1/01-06-03 від 06.01.2006р., - автомобіль
марки Nissan Patfinder 250 DXEWAG, випуску 2005 року,
кузов № VSKJVWR51U0026372, державний
реєстраційний номер АК8483АЕ,
зареєстрований в Білогірському МРЕВ
ДАІ ГУ МВС України в АР Крим 27 вересня
2005 року, свідоцтво про реєстрацію ІВС №
246479, видане 27.09.2005 року, заставною
вартістю 174 000,00 грн.

договору застави № 012/02-4/316-07-1 від 03.09.2007
року - автомобіль марки Nissan модель
Patfinder тип універсал , випуску 2007 року, №
шасі VSKJVWR51U0229691, державний
реєстраційний номер АК9245АТ заставною
вартістю 278 005,00 грн.

договору застави транспортних засобів
№ 012/02-1/02-06-02 від 06.01.2006р. -трактор ХТЗ -150
К, 2003 р.в., реєстр № 10481 КН, Трактор К-701,
1984 р.в., реєстр № 10421 КН, Культиватор
КГС-8м, 2004 р.в., заводський № 0406002,
Культиватор КПЄ-6П, 2004 р.в., заводський №
0450024, Борона БПД -4,2, 2006 р.в., зав. № 99,
Сівалка СЗПЦ-12, 2000 р.в., заводський №
00019.

договору застави обладнання № 02-4/12-07-2
від 02.02.2007 року - культиватор КГС-8м, 2006
р.в., зав № 06801, вартістю 21000,00 грн.

договору від 09.12.2011 року застави
майбутнього врожаю № 12/42-1/130-11SF, - врожай
2012 року зерна озимого ячменя в
кількості 300 тон. , вартістю 209 200,00 грн.

договору застави майбутнього врожаю №
12/42-1/129-11SF від 09.12.2011 року, - врожай 2012
року зерна коріандру в кількості 190 тон
вартістю 199 500,00 грн.

договору застави № 12/42-1/128-11SF від
09.12.2011р., - врожай 2012 року зерна озимого
ріпаку в кількості 150 тон вартістю 131
200,00 грн.

договору № 800 від 23.04.2010 року застави
трактору ХТЗ -17221-09, заводський № 346,
випуску 2008 року, шасі № 58,
державний реєстраційний № 22800КН
вартістю 281 200, 00 грн.

договору застави обладнання №
010/02-4/12-07-4 від 29.07.2008р. - сівалку «Оптима»
4,5 m 6p з обладнанням для внесення
мінеральних добрив, 2006 року випуску,
зав. № 6994, заставною вартістю 80 800,00 грн.

4. Звернути стягнення на предмет
застави шляхом проведення прилюдних
торгів у межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України «Про виконавче провадження» за
початковою ціною визначеною
незалежною експертною оцінкою.

5. В іншій частині провадження у
справі припинити.

6. Повернути з Державного бюджету
України на користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» 4860,92 грн. судового збору,
оплаченого платіжним дорученням № 77189
від 17.09.2012 року.

7. Накази видати в порядку статтей
116, 117 Господарського процесуального
кодексу України.

Головуючий суддя
А.М. Гризодубова

Суддя
Ю.А. Радвановська

Суддя
С.О. Лукачов