КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2014 р. Справа№
5011-69/4531-2012-17/552-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Нікітова М.М.

Бондаренко Г.М.

від відповідача - ОСОБА_4

від третьої особи -1Жовтун О.В.

від третьої особи-2 не з'явились

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на рішення Господарського суду
міста Києва від 26.11.2013 року (головуючий
суддя - Удалова О.Г., судді: Дупляк О.М.,
Блажівська О.Є.)

за позовом Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Китаїв"

до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

треті особи на стороні
відповідача, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору

1) Приватне акціонерне
товариство "Київенерго"

2) Товариство з
обмеженою відповідальністю "Сучасний
дім"

про стягнення 37397,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 15.06.2012 року по справі
№5011-69/4531-2012 в задоволенні позовних
вимог відмовлено в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14.08.2012 року по
даній справі рішення Господарського
суду міста Києва від 15.06.2012 року
скасовано та прийнято нове, яке яким
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі.

Постановою Вищого господарського суду
України від 05.12.2012 року постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 14.08.2012 року та
рішення Господарського суду міста
Києва від 15.06.2012 року скасовано, справу
№ 5011-69/4531-2012 передано на новий розгляд
до Господарського суду міста Києва в
іншому складі суду.

Скасовуючи рішення та постанову
попередніх інстанцій колегія суддів
зазначила про неповне з'ясування
судами першої та апеляційної інстанцій
фактичних обставин справи, що мають
значення для правильного вирішення
спору. Так не взято до уваги докази та
доводи відповідача щодо укладення
договору на обслуговування нежитлових
приміщень № б/н від 14.10.2009 року та
покладено в основу прийнятого судового
рішення договір на обслуговування
нежитлових приміщень № б/н від 04.05.2009
року.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 26.11.2013 року по справі
№5011-69/4531-2012-17/552-2012 позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на
користь об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Китаїв"
23210,00 грн. - боргу, 647,47 грн. - три відсотки
річних, 1491,52 грн. - інфляційних та 1090,95
грн. - судового збору та 478,35 грн. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, відповідач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищезазначене рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги апелянт зазначив, що при
ухваленні оскаржуваного рішення судом
першої інстанції порушено та
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.12.2013 року
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
27.01.2014 року.

23 січня 2014 року від представника
позивача, через відділ документального
забезпечення суду надійшли
заперечення на апеляційну скаргу.

В судове засідання 27.01.2014 року з'явились
представники позивача, відповідача та
третьої особи 1.

Представник третьої особи 2 в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 77 ГПК України
господарський суд відкладає розгляд
справи, в межах строків, встановлених
статтею 69 цього Кодексу, розгляд
справи, коли за якихось обставин спір
не може бути вирішено в даному
засіданні.

Пунктом 3.9.2. постанови Пленуму Вищого
Господарського Суду України від 26.12.2011
року N18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно з п. 3.9.1. вищезазначеної
постанови, особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження по справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Беручи до уваги, що поштові
повідомлення про вручення поштових
відправлень третій особі 2, які
надсилалися КАГС на дві різні адреси,
повернуті відділом поштового зв'язку в
зв'язку з закінченням терміну
зберігання, а також з інших причин
(а.с.119-120, 126-127), колегія суддів
приходить до висновку про можливість
розгляду апеляційної скарги у
відсутність представника третьої
особи 2.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, та просив
скасувати оскаржуване рішення
Господарського суду міста Києва від
26.11.2013 року. Проти розгляду справи у
відсутність представника третьої
особи 2 не заперечував.

Представник позивача та третьої особи 1
в судовому засіданні заперечили проти
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, та просили залишити без змін
оскаржуване рішення Господарського
суду міста Києва від 26.11.2013 року.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд, за наявними у справі
та додатково поданими доказами,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача та третьої особи
1, перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши, на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

12 грудня 2006 року між відповідачем
(споживач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сучасний дім"
(виконавць) укладено договір про
надання комунальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов вищезазначеного
Договору відповідач оплатив спожиті
послуги за жовтень, листопад 2009 року.

В подальшому, в зв'язку з реєстрацією
Голосіївською районною державною
адміністрацією Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Китаїв"(позивач), 04.05.2009 року
між відповідачем та позивачем укладено
договір б/н на обслуговування
нежитлових приміщень (далі - Договір 1).

14 жовтня 2009 року між позивачем та
відповідачем укладено договір на
обслуговування нежитлових приміщень
(далі - Договір 2).

З матеріалів справи вбачається, що
Договір 1 підписано відповідачем з
врахуванням протоколу узгодження, який
відсутній в матеріалах справи.

Натомість, в матеріалах справи
міститься протокол узгодження
розбіжностей від 01.11.2009 року до
договору на обслуговування нежитлових
приміщень від 14.10.2009 року.

Місцевим господарським судом
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що редакції
протоколів узгодження до Договору 2
від 01.11.2009 року та від 27.11.2009 року -
ідентичні, за виключенням дати
реєстрації на них. Відтак, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду, що
відносини між сторонами регулюються
протоколом узгодження розбіжностей до
Договору 2.

Відповідно до умов Договору 2 (з
врахуванням протоколу узгодження від
27.11.2009 року) позивач (виконавець) надає -
споживачу (відповідач) послуги з
утримання будинку, споруд та
прибудинкових територій, з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води та
водовідведення у житловому будинку
АДРЕСА_1, а відповідач (споживач)
зобов'язався своєчасно сплачувати за
отримані послуги за встановленим
тарифом у строк та на умовах, що
передбачені договором.

Згідно з п. 1.2. Договору 2 виконавець
зобов'язаний, зокрема, зменшувати
розмір плати за послуги у разі
тимчасової відсутності споживача на
підставі письмової заяви та документа,
що підтверджує його відсутність
(довідка з місця тимчасового
проживання, роботи, лікування,
навчання, проходження військової
служби, відбування покарання) (14););
проводити перерахунок розміру плати за
послуги у разі їх надання не в повному
обсязі, відхилення їх кількісних та/або
якісних показників від затверджених
нормативів (норм) споживання у порядку,
визначеному Правилами, іншими
нормативно-правовими актами та цим
договором (16).

Згідно з п. 2.2 Договору 2 власник має
право, зокрема, на несплату вартості
послуг за період тимчасової
відсутності споживача - власника, у
разі ненадання йому послуг виконавцем
(відключення холодної та гарячої води
тощо) та відновлення надання
відповідних послуг протягом доби
згідно з письмовою заявою. Споживач не
оплачує послуги, які не отримував (6);
зменшення розміру плати за послуги
споживача на підставі письмової заяви
та документа, що підтверджує тимчасову
відсутність (довідка з місця
тимчасового проживання, роботи,
лікування, навчання тощо) (7); звільнення
від плати за послуги у разі їх
ненадання та отримання компенсації за
перевищення строків проведення
аварійно-відбудовних робіт (13).

Як вбачається з матеріалів справи, за
період з жовтня 2009 року по вересень 2011
року відповідачу надавались
комунальні послуги, плата
нараховувалась за наступні послуги:
оплата за прибудинкову територію,
оплата за гаряче водопостачання,
оплата за опалення.

Згідно з рахунками фактурами,
виставленими позивачем та які не
оплачені відповідачем, позивач вважає,
що загальна сума заборгованості за
надані послуги з жовтня 2009 року по
вересень 2011 року складає суму в розмірі
33554,88 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України передбачено, що підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (стаття 903 Цивільного кодексу
України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Статтею 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
передбачено, що комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Місцевим господарським судом
встановлено, що відповідач здійснив
оплату отриманих від позивача послуг
за жовтень-листопад 2009 року, на
виконання укладеного між сторонами
договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 п. 29 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 р. № 630 (далі - Правила)
споживач має право: на несплату
вартості послуг за період з тимчасової
відсутності споживача і членів його
сім'ї (у разі відключення виконавцем
холодної та гарячої води і
опломбування запірних вентилів у
квартирі (будинку садибного типу) та
відновлення надання послуг шляхом
зняття пломб за свій рахунок протягом
доби, згідно з письмовою заявою.

Порядок встановлення факту
неналежного надання або ненадання
послуг визначено п.п. 35-39 Правил та ст. 7
Договору від 14.11.2009 року.

Враховуючи вищевикладене та беручи до
уваги, що в матеріалах справи відсутня
заява відповідача щодо здійснення
позивачем необхідних дій, з метою
обмеження надання послуг холодного та
гарячого водопостачання, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду, що у
відповідача не виникло право на
несплату вартості комунальних послуг
за спірний період.

Твердження апелянта, щодо
безпідставності нарахування позивачем
послуг в зв'язку з відсутністю
електроенергії в приміщенні
останнього, колегією суддів визнано
безпідставними, оскільки
правовідносини між позивачем та
відповідачем виникли на підставі
Договору про надання комунальних
послуг, а постачання електроенергії в
приміщенні відповідача є предметом
окремого договору.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок
місцевого господарського суду щодо
наданих послуг, який складено
арифметично правильно з врахуванням
тарифів чинних у спірний період,
прийшла до висновку про його
обґрунтованість.

Частиною другою статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три процента річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Колегія суддів перевіривши розрахунок
місцевого господарського суду щодо
стягнення інфляційних та трьох
процентів річних, погоджується з
висновком місцевого господарського
суду що до стягнення підлягає 647,47 грн.
трьох процентів річних та 1 491,52 грн.
інфляційних.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України
передбачено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано
обставини справи, рішення ухвалено
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 та скасування
рішення Господарського суду міста
Києва від 26.11.2013 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 26.11.2013 по справі
№5011-69/4531-2012-17/552-2012 - без змін.

Матеріали справи №5011-69/4531-2012-17/552-2012
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя
Л.Г. Сітайло

Судді
Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна

Повний текст постаови вигтовлено та
підписано 28.01.2014 року.