ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 р.
Справа № 923/1644/13

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Соловйова К.В. при
секретарі Степановій Н.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Токмак Запорізької області

до: Товариства з обмеженою
відповідальністю "БЕТОН-ТАВРІЇ", м. Нова
Каховка Херсонської області

про стягнення 21 816,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув,

від відповідача - не прибув.

Обставини справи: провадження у справі
порушено за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (позивач) про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "БЕТОН-ТАВРІЇ"
(відповідач) 21 816,00 грн. попередньої
оплати за непоставлений товар. Позовні
вимоги обґрунтовано приписами ч.1 ст.662,
ч.1 ст.665, ч. 1 ст.670, ч. 2 ст. 693 Цивільного
кодексу України, ст. 265 Господарського
кодексу України та твердженнями про те,
що відповідач не здійснив поставку
позивачеві товару вартістю 21816,00 грн. на
умовах договору купівлі-продажу № 27
від 25.04.2013р., у зв'язку із зупинкою
виробничих потужностей відповідача.

Сторони належним чином повідомлені про
місце та час розгляду справи.

Присутнього 19.12.2013р. у судовому
засіданні представника позивача
повідомлено судом про час і дату
наступного судового засідання, а саме,
16.01.2014р. об 09-30 год., про що зазначено у
протоколі судового засідання від
19.12.2013р. Також, ухвалу суду від 19.12.2013р.
про відкладення розгляду справи на
16.01.2014р. направлено позивачеві
рекомендованим листом за вказаною у
позовній заяві адресою позивача. Цей
лист не повертався до суду без вручення
позивачеві.

Відповідачу ухвали суду від 27.11.2013р. про
порушення провадження у справі та від
19.12.2013р. про відкладення розгляду
справи, надіслано згідно вимог ст.64 ГПК
України, за вказаною у позовній заяві
адресою відповідача. Першу з цих ухвал
надіслано рекомендованим листом з
повідомленням, іншу - рекомендованим
листом. До суду повернулося та залучене
до матеріалів справи поштове
повідомлення (а.с.31) про вручення
12.12.2013р. за вказаною у позовній заяві
адресою відповідача ухвали суду від
27.11.2013р. про порушення провадження у
справі. Рекомендований лист з ухвалою
суду від 19.12.2013р. про відкладення
розгляду справи не повертався до суду
без вручення відповідачеві.

Відповідач не проявив свого відношення
до позовних вимог, відзиву на позовну
заяву та витребуваних від нього судом,
згідно з ухвалами по даній справі,
документів не надав, представника в
судові засідання 19.12.2013р. та 16.01.2014р. не
направив. Про причини цього відповідач
суду не повідомив.

Від сторін не надходило заяв та
клопотань щодо судового засідання
16.01.2014р.

Відповідно до ст. 77 ГПК України неявка
представника сторони у судове
засідання є підставою для відкладення
розгляду справи у разі, якщо за його
відсутності неможливо розглянути
певну справу. Неявка представників
сторін не унеможливлює розгляд справи
№923/1644/13. Розгляд справи за відсутності
представників сторін, при тому, що
сторони належно повідомлено судом про
місце та час розгляду справи, не є
порушенням процесуальних прав сторін.

Відповідно до ст. 75 ГПК України у разі,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані судом документи не подано,
справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами. Справа
розглядається в порядку ст. 75 ГПК
України.

Вивчивши матеріали справи, суд -

в с т а н о в и в:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(надалі - позивач) та Товариство з
обмеженою відповідальністю
"БЕТОН-ТАВРІЇ" (надалі - відповідач)
25.04.2013р. уклали між собою договір
купівлі-продажу продукції № 27 (надалі -
договір). Відповідно до п.1.1., п.2.3., п.2.4.1.,
п.3.3., п.3.4. договору відповідач
(продавець за договором) зобов'язався в
порядку та на умовах, які вказано у
договорі, поставити (передати у
власність) позивача (покупця за
договором) товар - автоклавний бетон,
загальною вартістю 1 500 000,00 грн.,
згідно замовлень позивача, а позивач, в
свою чергу, зобов'язався прийняти та
оплатити цей товар на умовах договору.
Згідно з п. 2.4.1. договору оплата за товар
здійснюється шляхом попередньої
оплати в розмірі 100 % від загальної ціни
кожної партії товару на вказаний у
договорі розрахунковий рахунок
відповідача протягом 3 (трьох) робочих
днів з дати направлення позивачем
відповідачеві замовлення на поставку
товару. Згідно з п.3.1. договору поставка
товару здійснюється на умовах EXW
(Інкотермс 2000), місцем відвантаження
товару є склад відповідача, з
місцезнаходженням м. Нова Каховка
Херсонської області, вул.
Першотравнева, буд.79. Відповідно до п. 8.1
договору цей договір набирає чинності
з моменту його підписання повноважними
представниками сторін договору й
скріплення договору печатками сторін
та діє до 31.12.2013р.

З дати укладання договору (25.04.2013р.)
відповідач виставив позивачеві 5 (п'ять)
рахунків на оплату газобетонних блоків
у загальному обсязі 205,806 куб.м. на
загальну суму 123843,60 грн. (а.с.12,14-16), а
саме рахунки:

- № 35 від 26.04.2013р на оплату 36,0 куб.м.
блоків, загальною вартістю 21 960,00 грн.;

- № 167 від 16.07.2013р. на оплату 72,0 куб.м.
блоків, загальною вартістю 43 200,00 грн.;

- № 247 від 23.08.2013р на оплату 27,606 куб.м
блоків, загальною вартістю 16 563,60 грн.;

- № 278 від 10.09.2013р. на оплату 36,0 куб.м.
блоків, загальною вартістю 21 600,00 грн.;

- № 284 від 12.09.2013р. на оплату 34,2 куб.м.
блоків, загальною вартістю 20 520,00 грн.

За текстом цих рахунків платником
вказано ОСОБА_1 та договір (мовою
оригіналу) "основной договор" або "№ 27
від 25.04.2013", як договір, згідно якого
виставлено рахунки.

Також, позивачем на обґрунтування
позовних вимог додано до позовної
заяви рахунок № 49 від 07.05.2013р. на оплату
34,92 куб.м. газобетонних блоків,
загальною вартістю 21301,20 грн. (а.с.13). За
текстом цього рахунку платника вказано
як (далі цитата, мовою оригіналу)
"частное лицо (фізична особа)", без
зазначення прізвища та ініціалів такої
фізичної особи, та "основной договор",
як договір, згідно якого виставлений
цей рахунок.

У рахунку № 35 від 26.04.2013р на оплату
товару вказано (далі мовою оригіналу):
"Внимание! Оплата данного счета
означает согласие с условиями поставки
товара. Уведомление об оплате
обязательно, в противном случае не
гарантируется наличие товара на
складе. Товар отпускается по факту
прихода денег на р/с поставщика
(відповідача - примітка суду". Також, у
рахунку вказано, що він є дійсним до
сплати протягом 3 (трьох) днів.

У інших рахунках, № 167 від 16.07.2013р., № 247
від 23.08.2013р., № 278 від 10.09.2013р., № 284 від
12.09.2013р. та № 49 від 07.05.2013р., вказано про
наступні умови поставки товару: "Увага!
Оплата цього рахунку означає
погодження з умовами поставки товарів.
Повідомлення про оплату є обов'язковим,
в іншому випадку не гарантується
наявність товарів на складі. Товар
відпускається за фактом надходження
коштів на р/р постачальника
(відповідача - примітка суду),
самовивозом за наявності довіреності
та паспорта.". Також, у цих рахунках
вказано, що вони є дійсними до сплати
протягом 3 (трьох) днів.

Позивачем сплачено на користь
відповідача 167 187,60 грн., згідно з
платіжними дорученнями (а.с.17-24):

- № 25 від 23.04.2013р. на суму 21 960,00 грн., з
призначенням платежу - "оплата за
газобетон по рах № 14 від 23.04.2013 року в т
ч ПДВ 3660,00 грн.";

- № 25 від 03.07.2013р. на суму 21 600,00 грн., з
призначенням платежу - "оплата за
газобетон по рах № 146 від 02.07.2013 року в т
ч ПДВ 3600,00 грн.";

- № 25 від 12.07.2013р. на суму 21 240,00 грн., з
призначенням платежу - "оплата за
газобетон по рах № 161 від 11.07.2013 року в т
ч ПДВ 3540,00 грн.";

- № 58 від 16.07.2013р. на суму 21 240,00 грн., з
призначенням платежу - "оплата за
газобетон по рах № 167 від 16.07.2013 року в т
ч ПДВ 3540,00 грн.";

- № 247 від 23.08.2013р. на суму 16 563,60 грн., з
призначенням платежу - "за газобетонний
блок, зг рах № 247 від 23.08.2013 року в т ч ПДВ
20 % 2 760,00 грн.";

- № 29 від 29.08.2013р. на суму 22 464,00 грн., з
призначенням платежу - "оплата за
газобетон по рах № 260 від 29.08.2013 року в
тч ПДВ 3744,00 грн.";

- № 59 від 10.09.2013р. на суму 21 600,00 грн., з
призначенням платежу - "оплата за
газобетон по рах № 278 від 10.09.2013 року в
тч ПДВ 3600,00 грн.";

- № 54 від 19.09.2013р. на суму 20 520,00 грн., з
призначенням платежу - "оплата за
газобетон по рах № 284 від 12.09.2013 рокув тч
ПДВ 3420,00 грн.".

Також, позивачем сплачено на користь
відповідача 43 261,20 грн., згідно з
квитанціями банку (а.с.25):

- № 7176.1620.1 від 29.04.2013р. на суму 21 960,00 грн.,
з призначенням платежу (далі мовою
оригіналу) - "Оплата по счету # 35 от 26
Апреля 2013";

- № 7176.209.3 від 07.05.2013р. на суму 9 000,00 грн.,
з призначенням платежу (далі мовою
оригіналу) - "Оплата зп товар по счету # 49
от 07.05.2013";

- № 7176.210.1 від 07.05.2013р. на суму 9 500,00 грн.,
з призначенням платежу (далі мовою
оригіналу) - "Оплата зп товар по счету 3
49 от 07.05.2013";

- № 7176.211.1 від 07.05.2013р. на суму 2 801,20 грн., з
призначенням платежу (далі мовою
оригіналу) - "Оплата за товар по счету # 49
от 07.05.2013".

При цьому, суд вважає за необхідне
зазначити, що згідно з усіма вказаними
доданими до позовної заяви платіжними
дорученнями та квитанціями позивачем
сплачено на користь відповідача за
газобетонні блоки 210 448,80 грн. = 43 261,20
грн. + 167 187,60 грн. Тобто, розмір вказаної
здійсненої позивачем оплати значно
перевищує розмір загальної вартості
газобетонних блоків згідно доданих до
позовної заяви виставлених
відповідачем позивачеві рахунків на
оплату газобетонних блоків 145 144,80 грн. =
123 843,60 грн. + 21 301,20 грн.

Також, суд вважає за необхідне
зазначити, що у доданих до позовної
заяви платіжних дорученнях № 25 від
23.04.2013р., № 25 від 03.07.2013р., № 25 від 12.07.2013р.
та № 29 від 29.08.2013р. (а.с.17-19, 22) вказано
реквізити рахунків на оплату товару,
які не відповідають реквізитам доданих
до позовної заяви рахунків відповідача
на оплату газобетонних блоків. При
цьому, дата платіжного доручення № 25
від 23.04.2013р. на сплату 21960,00 грн., передує
у часі даті укладення договору
(25.04.2013р.).

Відповідачем передано позивачеві 181,44
куб.м. газобетонних блоків на загальну
суму 108 849,60 грн., на підставі наступних
видаткових накладних (а.с.26-28):

- № від 30.04.2013р. 36,0 куб.м. блоків,
загальною вартістю 21 960,00 грн.;

- № від 08.07.2013р. 36,0 куб.м. блоків,
загальною вартістю 21 600,00 грн.;

- № від 10.08.2013р. 36,0 куб.м. блоків,
загальною вартістю 21 600,00 грн.;

- № від 05.09.2013р. 37,44 куб.м. блоків,
загальною вартістю 22 089,60 грн;

- № від 20.09.2013р. 36,00 куб.м. блоків,
загальною вартістю 21 600,00 грн.

За результатами проведеного судом
аналізу положень договору, суд дійшов
висновку про те, що за своєю правовою
природою договір є, фактично, договором
купівлі - продажу: з положень договору
не вбачається притаманного договору
поставки узгодження між сторонами
договору строків поставки, оскільки
згідно з п.2.4.1., п.3.3. та п.3.4. договору
передбачено поставку товару за
замовленнями позивача (покупця за
договором).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону та договору. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 2
ст. 193 Господарського кодексу України
кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
загальногосподарського інтересу.
Згідно ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу
України одностороння відмова від
виконання умов договору не
допускається.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі - продажу
одна сторона - продавець зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другої сторони - покупця, а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Згідно із ч. 1 та ч.2 ст. 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару, а також, що
покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Відповідно до ч. 1 ст. 693
Цивільного кодексу України
передбачено, що при встановленні
договором обов'язку покупця частково
або повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором купівлі -
продажу. Згідно з ч. 2 ст.693 Цивільного
кодексу України у випадку, коли
продавець одержав суму попередньої
оплати товару, але не передав товар у
встановлений строк, покупець має право
вимагати передання оплаченого товару
або повернення суми попередньої
оплати.

Згідно із ч. 2 ст. 4 3 ГПК України та ст. 33
ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідно до ст.43 ГПК
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Виходячи з положень п.3.1. договору та
тексту отриманих позивачем рахунків
відповідача на оплату газобетонних
блоків, поставка цього товару
позивачеві здійснюється на умовах
самовивозу товару зі складу
відповідача, з місцезнаходженням м.
Нова Каховка Херсонської області,
вул.Першотравнева, буд.79, строк
поставки товару - за фактом надходження
коштів на розрахунковий рахунок
відповідача (постачальника за
договором), порядок отримання товару -
за довіреністю, при наявності паспорту.
Доказів того, що позивачем та
відповідачем було узгоджено будь-які
інші умови поставки товару позивач під
час розгляду даної справи суду не
надав.

Також, при розгляді даної справи
позивачем не надано суду будь-яких
доказів наявності у позивача після
20.09.2013р. (дата отримання від відповідача
останньої партії товару згідно
видаткової накладної (а.с.28)) намірів на
отримання від відповідача на умовах
договору товару (газобетонних блоків)
будь-якої вартості, у тому числі
вартістю 21 816,00 грн. (розмір заявлених
позовних вимог). Зокрема, позивачем не
надано суду доказів видачі позивачем
своїм працівникам (або його
представникам) після 20.09.2013р.
довіреності на отримання товару від
відповідача, доказів відрядження
працівників позивача (або його
представників) та автотранспорту за
отриманням товару, або ж доказів
укладання договору на доставку товару
зі складу відповідача з транспортним
підприємством.

При цьому, позивачем не надано суду
доказів відмови відповідача передати
позивачеві на умовах договору товар
будь-якої вартості, у тому числі
вартістю 21 816,00 грн. (розмір заявлених
позовних вимог).

Також, позивачем не надано суду доказів
надсилання відповідачеві після 20.09.2013р.
будь-яких звернень (претензій,
листів-вимог) з вимогами, в порядку ч. 2
ст.693 Цивільного кодексу України, про
здійснення відповідачем поставки
позивачу на умовах договору (або на
інших умовах) товару (газобетонних
блоків) будь-якої вартості, у тому числі
вартістю 21 816,00 грн. або ж з вимогами про
повернення 21 816,00 грн. попередньої
оплати за товар.

За вказаних встановлених судом
фактичних обставин та на підставі
наведених правових норм суд дійшов
висновку про те, що твердження позивача
про порушення відповідачем своїх
зобов'язань з поставки позивачеві
товару вартістю 21 816,00 грн. на умовах
договору, є необґрунтованими. У зв'язку
із чим, підстави для стягнення з
відповідача 21 816,00 грн., спірних
грошових коштів, відповідно до
приписів ч. 2 ст.693 Цивільного кодексу
України, відсутні.

В задоволенні позовних вимог має бути
відмовлено, у зв'язку з їхньою
необґрунтованістю.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати по справі при відмові в позові
покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Суддя
К.В. Соловйов