ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.01.14р. Справа № 904/6524/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Дніпрообленерго",
м.Дніпропетровськ

до Державного міжрайонного
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства "Дніпро-Західний Донбас",
с. Воронове Дніпропетровської області

про внесення змін до договору

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача: Коптєлова Н.Л.,
представник, дов. № 227/1001 від 29.05.2013 року

від відповідача: Черноус В.С.
представник, дов. б/н від 17.10.2013 року

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК
Дніпрообленерго" звернулось до
господарського суду з позовом до
державного міжрайонного підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства "Дніпро-Західний Донбас"
про внесення змін до договору, а саме
позивач просить суд:

1.Змінити укладений між ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго" та державним
міжрайонним підприємством
водопровідно-каналізаційного
господарства "Дніпро-Західний Донбас"
договір №89-Ц від 01.01.2002 року про
постачання електричної енергії ВАТ "ЕК
"Дніпрообленерго" для споживачів
Дніпропетровської області.

2.Внести зміни до акту екологічної,
аварійної та технологічної броні
електропостачання споживача зміни у
редакції додаткової угоди від 10.06.2013
№2/13: "Виключити з " Акту екологічної,
аварійної та технологічної броні
електропостачання споживача"
відомості щодо величин екологічної
броні електропостачання та обладнання,
на якому згруповані струмоприймачі
екологічної броні електропостачання".

3. Встановити, що відповідно до ст. 651 ЦК
України зміни до акту екологічної,
аварійної та технологічної броні
електропостачання споживача
застосовуються до відносин між
сторонами з 06.10.2012, з дати набрання
чинності постановою КМУ від 03.10.2012 №897
"Про внесення змін до порядку складання
переліку споживачів та їх обладнання,
для якого має бути встановлена
екологічна броня електропостачання".

Позовні вимоги вмотивовані тим, що на
момент укладання між позивачем та
відповідачем договору №89-Ц від 01.01.2002
року, відповідача було включено до
переліку об'єктів підприємств, установ,
організацій, повне відключення яких
від електричних мереж може призвести
до негативних екологічних та
техногенних наслідків. На підставі
інструкції про порядок складення акту
екологічної, аварійної та
технологічної броні електропостачання
споживача, затвердженої наказом
Мінпаливенерго від 19.01.2004 №26 та порядку
складання переліку споживачів та їх
обладнання, для якого має бути
встановлена екологічна броня
електропостачання, затвердженого
Постановою КМ України від 26.12.03р. № 2052
між сторонами складено акт
екологічної, аварійної та
технологічної броні електроспоживання
споживача від 01.09.2004р. 03.10.12р. Постановою
КМ України № 897 було внесено зміни у
Порядок № 2052, у зв'язку з чим Перелік
споживачів та їх обладнання, для якого
має бути встановлена екологічна броня
електропостачання, втратив чинність.
Оскільки новий перелік відсутній,
відповідач не належить до переліку
споживачів та їх обладнання, для якого
має бути встановлена екологічна броня
електропостачання. Враховуючи
наведені зміни в чинному
законодавстві, щодо регулювання
споживання електроенергії в частині
використання екологічної броні,
позивач вважає, що існує достатньо
підстав для внесення відповідних змін
до договору, укладеного із
відповідачем.

Ухвалою господарського суду від 22.08.2013
року провадження у справі було
порушено суддею Мілєвою І.В., а розгляд
справи призначено у засіданні на 09.09.2013
року.

Розпорядженням в.о. керівника апарату
суду № 1252 від 07.11.13р., у зв'язку з
перебуванням судді господарського
суду Дніпропетровської області
Мілєвої І.В. на лікарняному та на
підставі п.3.1.13 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, справу №904/6524/13 передано для
розгляду судді Кармазіній Л.П.

Ухвалою господарського суду від 11.11.2013
року, дана справа прийнята до свого
провадження суддею Кармазіною Л.П., а
розгляд справи призначено у судовому
засіданні на 03.12.2013 р.

03.12.2013 року представник позивача в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги у повному обсязі, просив суд
позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти позовних
вимог позивача, вважає їх
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню з підстав
наведених у відзиві на позов, який
міститься в матеріалах справи (а.с.76-78),
посилаючись на те, що наявність акту
екологічної броні між сторонами не
ставиться в залежність від внесення чи
невнесення відповідача до переліку
споживачів та їх обладнання, до якого
має бути встановлена екологічна броня,
оскільки навіть відсутність
відповідача у такому переліку не
виключає можливість встановлення для
нього екологічної броні. Також
відповідач зазначає, що відключення
гарантованої актом екологічної броні
відповідачу електроенергії може
призвести до виникнення
санітарно-епідеміологічного характеру
внаслідок припинення відповідачем
водопостачання містам Павлоград,
Першотравенськ, Синельникове та
Тернівка Дніпропетровської області, що
підтверджується договорами, що надані
до справи.(а.с.79-96) Враховуючи наведені
доводи, щодо можливих наслідків
спричинених відключенням
електропостачання відповідача з
причин розірвання акту екологічної
броні, буде порушення встановленого
прямою нормою Конституції України
обов'язку держави. Відповідач зазначив,
що акт екологічної, аварійної та
технологічної броні електропостачання
споживача не є правочином, і не має
характеру акта в розумінні ст. 12 ГПК
України, оскільки не породжує, не
змінює та не припиняє будь-які цивільні
правовідносини, у зв'язку з чим просив
суд припинити провадження у справі.

В судовому засіданні в присутності
представників сторін оголошено
перерву до 10.01.2014 року.

10.01.2014р. представник позивача в
судовому засіданні надав пояснення по
справі, підтримав позовну заяву в
повному обсязі, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти позову у
повному обсязі.

10.01.2014р. в порядку ст. 85 ГПК України, у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.26 Закону України "Про
електроенергетику" споживання енергії
можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником. Споживач
енергії зобов'язаний додержуватися
вимог нормативно-технічних документів
та договору про постачання енергії, а
також несе відповідальність за
порушення умов договору та правил
користування електричною енергією.

Між відкритим акціонерним товариством
"Енергопостачальна компанія
"Дніпрообленерго" (Публічне акціонерне
товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" є
правонаступником майна, прав та
обов'язків Державної акціонерної
компанії "Дніпрообленерго", Відкритого
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Дніпрообленерго", Публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Дніпрообленерго") (Загальні положення
Статуту ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго")
(енергопостачальник - позивач) та
державним міжрайонним підприємством
водопровідно-каналізаційного
господарства "Дніпро-Західний Донбас"
(споживач-відповідач) укладено договір
№89-Ц про постачання електричної
енергії ВАТ "ЕК "Дніпрообленерго" для
споживачів Дніпропетровської області
від 01.01.2002 року, предметом якого є
постачання і передача електроенергії
енергопостачальником та оплата
спожитої електроенергії споживачем.
(а.с.10-18)

На виконання наказу Мінпаливенерго
України від 19.01.04р. № 26 "Про порядок
складення акта екологічної, аварійної
та технологічної броні
електроспоживання споживача" та
відповідно до Порядку складання
переліку споживачів та їх обладнання,
для якого має бути встановлена
екологічна броня електропостачання,
затвердженого Постановою КМ України
від 26.12.03р. № 2052, між сторонами
складений акт екологічної, аварійної
та технологічної броні
електроспоживання споживача від
01.09.2004р., відповідно до якого
встановлено, що величина екологічної
броні споживача: потужність 302кВт,
добове електроспоживання 1 тис. кВт/год,
даний акт підписано уповноваженими
представниками постачальника
електричної енергії-позивача та
споживача-відповідача, а також
погоджено Державною інспекцією з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної теплової
енергії в Дніпропетровській області.
(а.с.19-22)

03.10.2012 року Постановою КМ України № 897
було внесено зміни у Порядок № 2052, на
підставі яких, Перелік споживачів та їх
обладнання, для якого має бути
встановлена екологічна броня
електропостачання втратив чинність.

Оскільки новий Перелік споживачів та
їх обладнання, для якого має бути
встановлена екологічна броня
електропостачання не затверджено,
тобто підприємство відповідача не
належить до переліку споживачів та їх
обладнання, для якого має бути
встановлена екологічна броня
електропостачання, на такій підставі
позивач вважає наявними обставини для
внесення змін до договору №89-Ц про
постачання електричної енергії ВАТ "ЕК
"Дніпрообленерго" для споживачів
Дніпропетровської області від
01.01.2002року, укладеного із відповідачем.

10.06.2013р. позивач звернувся до
відповідача з листом (вих. № 1827/0330), яким
просив відповідача підписати та
скріпити печаткою проект додаткової
угоди до договору №89-Ц від 01.01.2002року,
у зв'язку із зміною діючого
законодавства, щодо встановлення
екологічної броні. Проект даної
додаткової угоди № 2/13 від 10.06.2013р. було
додано до цього листа.(а.с.23)

У відповідь на вищезазначений лист,
відповідач 26.07.2013 р. листом повідомив
позивача про те, що додаткова угода №
2/13 від 10.06.2013р. не може бути підписана
зі сторони відповідача, оскільки
державне міжрайонне підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства "Дніпро-Західний Донбас"
внесено до переліку об'єктів
підвищеної небезпеки у
Дніпропетровській області, який до
цього часу не втратив чинність, крім
того, відповідач зазначив, що згідно з
витягу з протоколу наради під
головуванням Прем'єр-міністра України
від 10.06.2013 року були прийняті окремі
доручення обласним держадміністраціям
вжити заходів, щодо недопущення
обмеження енергопостачальними
компаніями постачання електричної
енергії водопровідно-каналізаційним
підприємствам та припинення
постачання питної води у населених
пунктах України.(а.с.27)

Оскільки, як вбачається з матеріалів
справи, відповідач відмовився від
підписання додаткової угоди до
договору, тобто між сторонами
залишились неврегульовані питання та
розбіжності, позивач звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом, яким просить внести
відповідні зміни до укладеного із
відповідачем договору в судовому
порядку.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
не підлягають задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до ст.16 Конституції України,
забезпечення екологічної безпеки і
підтримання екологічної рівноваги на
території України є обов'язком держави.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
електроенергетику" екологічна броня
електропостачання споживача -
мінімальний рівень споживання
електричної енергії споживачем (крім
побутових споживачів), який забезпечує
передумови для запобігання виникненню
надзвичайних ситуацій техногенного та
природного характеру.

Статтею 20 Закону України "Про
електроенергетику" визначено, що з
метою запобігання виникненню
надзвичайних ситуацій техногенного та
природного характеру через припинення
електропостачання споживачам для них
встановлюється екологічна броня
електропостачання.

На підставі ч.1, 2 ст. 24 Закону України
"Про електроенергетику"
енергопостачальники погоджують з
відповідним споживачем величину
екологічної броні електропостачання,
яка має бути затверджена центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері нагляду
(контролю) в галузі електроенергетики.
У разі недосягнення згоди між
споживачем та енергопостачальником
щодо величини екологічної броні
електропостачання остаточне рішення
приймається центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері нагляду (контролю) в
галузі електроенергетики.
Енергопостачальники мають право за
умови неповної оплати споживачем
спожитої електричної енергії обмежити
його електроспоживання до рівня
екологічної броні електропостачання
або за відсутності такої повністю
припинити електропостачання
споживачу.

Відповідно до вимог чинного
законодавства, в разі несплати коштів
за електричну енергію на рівні
екологічної броні постачальник не має
права припинити постачання, а споживач
не має обов'язку самостійно припинити
споживання електричної енергії. Іншими
словами, постачальник повинен
постачати електричну енергію навіть у
випадках відсутності плати за таке
постачання.

Так, ч.8 ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику" визначено, що за
умови неповної оплати за спожиту
електричну енергію споживач
зобов'язаний обмежити власне
електроспоживання до рівня
екологічної броні або повністю його
припинити в разі відсутності такої.

Аналогічні норми містять "Правила
користування електричною енергією"
(ПКЕЕ). Так, відповідно до п.7.2 ПКЕЕ у
разі, якщо споживач має погоджену
технологічну, аварійну та екологічну
броню, обмеження постачання
електричної енергії має бути виконано
не нижче зарезервованого рівня
аварійної броні, а за відсутності
оплати за обсяг електричної енергії, що
необхідний для забезпечення аварійної
броні, не нижче рівня екологічної
броні. Згідно з п. 7.9 ПКЕЕ споживач,
рівень споживання електричної енергії
якого за заборгованість з оплати за
електричну енергію обмежено до рівня
аварійної броні електропостачання та
який не здійснює поточну оплату обсягу
електричної енергії на рівні аварійної
броні, зобов'язаний протягом терміну,
передбаченого актом екологічної,
аварійної та технологічної броні,
обмежити споживання електричної
енергії на власні потреби до рівня
екологічної броні або повністю
припинити споживання електричної
енергії у разі відсутності в акті
визначеного у встановленому порядку
рівня екологічної броні. Підпунктом 3
пункту 10.2 ПКЕЕ встановлено, споживач
електричної енергії зобов'язаний за
умови неповної оплати за спожиту
електричну енергію обмежити власне
електроспоживання до рівня
екологічної броні або повністю його
припинити у разі відсутності такої.

Чинним законодавством встановлено
порядок фінансування екологічної
броні електропостачання. Так, частиною
7 статті 20 Закону України "Про
електроенергетику" визначено, що
"фінансування екологічної броні
електропостачання при несплаті або
неповній оплаті за спожиту
електроенергію споживачами, що мають
таку броню, здійснюється з державного
або місцевих бюджетів та відповідних
джерел доходів цих споживачів"
(зупинення дії цієї норми Верховною
Радою України визнане
неконституційним згідно з рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
р. № 10-рп/2008).

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону
України "Про електроенергетику"
енергопостачальники мають право на
відшкодування несплаченої споживачем
частини вартості електричної енергії,
що постачається йому на рівні
екологічної броні електропостачання,
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Акт екологічної броні складається
відповідно до Інструкції про порядок
складання акта екологічної, аварійної
та технологічної броні
електропостачання споживача,
затвердженої наказом Міністерства
палива та енергетики України від 19.01.2004
р. № 26.

Згідно з п. 1.2 Інструкції акт
екологічної, аварійної та
технологічної броні електропостачання
споживача - документ установленої
форми, складений відповідно до вимог
цієї Інструкції, у якому зазначені
загальні відомості про споживача,
перелік струмоприймачів, віднесених до
екологічної, аварійної та
технологічної броні, визначені їх
навантаження, добове
електроспоживання та враховано час,
необхідний для завершення
технологічного процесу (циклу
виробництва).

Пункт 3.8 Інструкції спірні питання, що
виникають між споживачем та
постачальником електричної енергії за
регульованим тарифом
(електропередавальною організацією)
під час визначення та встановлення
величин екологічної, аварійної та
технологічної броні електропостачання
споживача, оформлюються протоколом
розбіжностей та в десятиденний термін
подаються для розгляду до
територіального підрозділу
Держенергонагляду. Рішення
Держенергонагляду є остаточним.

Відповідно до п.3.6 вказаної Інструкції
термін дії акта не обмежується.
Визначені в Акті величини екологічної,
аварійної та технологічної броні
електропостачання не можуть бути
змінені без перегляду Акта в
установленому порядку.

Проте, навіть незважаючи на наведене,
підписання акту екологічної броні між
сторонами не ставиться в залежність
від внесення чи невнесення відповідача
до переліку споживачів та їх
обладнання, до якого має бути
встановлена екологічна броня, оскільки
навіть відсутність відповідача у
такому переліку не виключає можливість
встановлення для нього екологічної
броні. Згідно п.2 Порядку складання
переліку споживачів та їх обладнання,
для якого має бути встановлена
екологічна броня електропостачання,
затвердженого Постановою КМ України
від 26.12.03р. № 2052, до переліку споживачів
електроенергії та їх обладнання, для
якого має бути встановлена екологічна
броня електропостачання, включаються
споживачі, об'єкти яких у встановленому
порядку включено до Державного
реєстру об'єктів підвищеної небезпеки,
а також інші споживачі, яких визначено
такими відповідно до законодавства. 21
липня 2003 року ДМП ВКГ "Дніпро-Західний
Донбас" було внесено у журнал обліку
об'єктів підвищеної небезпеки, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію об'єкта (об'єктів)
підвищеної небезпеки від 21.07.2003 року
(а.с.109), доказів звернення у
встановленому порядку, що передбачений
приписами п.6 Порядку №2052, про
виключення відповідача із переліку
підприємств для яких має бути
встановлена екологічна броня та
відповідного рішення позивач до справи
не надав.

Також суд зазначає, що відключення
гарантованої актом екологічної броні
відповідачу електроенергії, може
призвести до виникнення надзвичайної
ситуації санітарно-епідеміологічного
характеру внаслідок припинення
відповідачем водопостачання містам
Павлоград, Першотравенськ,
Синельникове та Тернівка
Дніпропетровської області, що
підтверджується договорами, що надані
відповідачем до матеріалів
справи(а.с.79-96), тоді як відповідно до ст.
16 Конституції України забезпечення
екологічної безпеки і підтримання
екологічної рівноваги на території
України є обов'язком держави.

З врахуванням вищенаведеного, в тому
числі наведених вище доводів, щодо
можливих наслідків, спричинених
відключенням електропостачання
відповідача з причин розірвання акту
екологічної броні, суд зазначає, що
розірвання акту екологічної броні буде
порушенням встановленого прямою
нормою Конституції України обов'язку
держави.

За вимогами п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України та ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України на
стороні, що подала позов лежить
зобов'язання доведення тих обставин, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, яка
передбачає, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам
та іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Згідно зі ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть
участь в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

За приписами ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Дослідивши матеріали справи та надані
докази, заслухавши пояснення сторін,
суд не знаходить законних підстав для
задоволення позовних вимог.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові
витрати у справі покладаються на
позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскаржене протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Л.П. Кармазіна Повне рішення
складено 14.01.2013р.