ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2014 р.Справа № 922/3872/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання
Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом ФОП ОСОБА_1, м. Харків до
ТОВ "Аксіома", м. Харків про стягнення
211468,67грн. за участю представників
сторін:

позивача - ОСОБА_2, дов. № 4786 від 23.09.2013р.

відповідача - Дробишевський Є.О., дов. №
б/н від 19.09.2013р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 196188,61грн.
основного боргу, 919,13грн. 3% річних та
14360,93грн. збитків. Свої вимоги позивач
обґрунтовує невиконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань за
попереднім договором № б/н від 23.05.2012р.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від "08" жовтня 2013 р.
призначено по справі судову будівельно
- технічну експертизу, проведення якої
доручено ХНДІСЕ ім. Заслуженого
Професора М.С.Бакаріуса, провадження у
справі зупинено.

11.11.2013р. за вх. № 41547 через канцелярію
суду надійшло клопотання експертів про
узгодження строку проведення
експертизи, надання додаткових
матеріалів та про призначення
обстеження, необхідних для проведення
експертизи.

Ухвалою суду від 12.11.2013р. провадження у
справі було поновлено.

"20" листопада 2013 р. суд погодив строк
проведення судової
будівельно-технічної експертизи по
справі № 922/3872/13 у термін до 20.12.2013р.,
зобов'язав сторони 02 грудня 2013 року
забезпечити прибуття експерта,
безперешкодне обстеження об'єкту
дослідження та належні умови праці, а
також зобов'язав позивача надати
експерту наявну проектно-кошторисну
документацію на проведення
будівельних робіт в спірному
приміщенні у термін до 25.11.2013р. та
зупинив провадження у справі № 922/3872/13
до одержання результатів експертизи.

13.12.2013р. через канцелярію суду від
ХНДІСЕ ім. Заслуженого Професора
М.С.Бакаріуса надійшло повідомлення
про неможливість надання висновку
експертизи № 9666 за матеріалами
господарської справи № 922/3872/13 у зв'язку
з тим, що витребувані додаткові
матеріали, необхідні для проведення
експертизи, до експертної установи не
надійшли та обстеження об'єкту
дослідження не було забезпечено.

Ухвалою суду від 16.12.2013р. провадження у
справі було поновлено та призначено її
до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовну заяву
просить суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у відзиві на позов
заперечує проти задоволення позовних
вимог, просить відмовити в їх
задоволенні.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані докази, заслухавши
пояснення представників сторін суд
встановив наступне.

23 травня 2012 року між ФОП ОСОБА_1
(позивач, Орендар) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «АКСІОМА»
(відповідач, Орендодавець) було
укладено попередній договір (надалі -
Попередній договір).

За умовами укладеного Попереднього
договору сторони домовилися не пізніше
дати відкриття торгово-розважального
комплексу, що будується за адресою:
АДРЕСА_2 (адреса земельної ділянки на
якій проводиться будівництво: АДРЕСА_3),
далі -ТЦ, укласти Договір оренди
нерухомого майна, а саме частини
будівлі ТЦ на проектній відмітці +9 840,
секція В15, з попередньо визначеною
площею 179,68 кв.м.

Відповідно до п. 6.1. Попереднього
договору, з метою забезпечення
виконання даного Попереднього
договору Орендар протягом 5 (п'яти)
банківських днів з моменту підписання
цього Попереднього договору
перераховує на поточний рахунок
Орендодавця гарантійний платіж в сумі
86138,60 грн. (вісімдесят шість тисяч сто
тридцять вісім гривень 60 коп.), які
після укладення Основного договору
зараховуються як орендна плата за
останній місяць оренди Об'єкту за
Основним договором.

Крім того, відповідно до п. 2.4.8.
Попереднього договору Орендар
зобов'язаний протягом 5 (п'яти)
банківських днів з моменту підписання
цього Попереднього договору
перерахувати на рахунок Орендодавця
разовий платіж у розмірі еквівалента
10,00 (десяти) доларів США за один
квадратний метр Об'єкта, який
сплачується у гривнях по курсу НБУ на
дату підписання договору, призначенням
якого є проведення Орендодавцем
рекламних заходів по відкриттю ТЦ.

24 травня 2012 року відповідачем було
виставлено позивачу рахунки-фактури
№СФ-0000072 на суму 86138,60 грн. про сплату
гарантійного платежу за оренду
нежитлового приміщення та №СФ-0000073 на
суму 14360,93 грн. щодо проведення
рекламних заходів по відкриттю ТЦ.

Свої зобов'язання щодо перерахування
гарантійного платежу та коштів на
проведення рекламних заходів по
відкриттю ТЦ перед ТОВ «АКСІОМА»
позивач виконав в повному обсязі, що
підтверджується платіжними
дорученнями №18 від 01.06.2012 року на
загальну суму 86138,60 грн. та № 19 від 01.06.2012
року на загальну суму 14360,93 грн.

Відповідно до п. 3.1. Попереднього
договору, Орендарю надається допуск до
Об'єкта по Акту №1 після завершення в
ньому загально-будівельних робіт і
погодження з Орендодавцем проекту
опоряджувальних робіт.

04 лютого 2013 року між позивачем та
відповідачем було підписано Акт №1 до
Попереднього договору № б/н від
23.05.2012р., відповідно до якого Орендарю
було надано допуск для проведення
опоряджувальних робіт в Об'єкті оренди.

Як вбачається з додатково наданих
позивачем до матеріалів справи
доказів, 01 лютого 2013 року між ФОП ОСОБА_1
(позивач, замовник) та ФОП ОСОБА_5
(підрядник) було укладено договір
підряду.

За умовами договору підряду підрядник
зобов'язується своїми силами та
засобами виконати ремонтні роботи
нежитлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею 179,68 м2, а
замовник зобов'язується надати
будівельну площадку, прийняти виконані
роботи та оплатити вартість ремонтних
робіт і будівельних матеріалів.

Відповідно до актів
прийому-передачі виконаних робіт № 1
від 15.02.2013 року, № 2 від 28.02.2013 року, № 3
від 10.03.2013 року, № 4 від 31.03.2013 року, № 5
від 30.04.2013 року, № 6 від 31.05.2013 року
підрядником було придбано будівельних
матеріалів та виконано робіт на
загальну суму 110050,01грн., а позивачем
було прийнято вищезазначені роботи та
сплачено вартість придбаних
матеріалів та виконаних робіт на
загальну вартість 110050,01грн., що
підтверджується вищезазначеними
актами прийому-передачі виконаних
робіт та товарними чеками № 1, 2 від
15.02.2013 року, № 3,4 від 28.02.20113 року, № 5,6 від
10.03.2013 року, № 7,8 від 31.03.2013 року, № 9,10 від
30.04.2013 року та № 11,12 від 31.05.2013 року.

Згідно п. 5.1. Попереднього договору, не
пізніше 14 календарних днів до дати
відкриття ТЦ, Орендодавець передає
Орендарю проект Основного договору та
повідомляє про час і місце підписання
Основного договору з дотриманням вимог
даного Попереднього договору.

23 травня 2013 року строк дії Попереднього
договору закінчився, а відповідно
строк на укладення Основного договору
сплив, Основний договір не укладено,
Орендодавцем не було передано Орендарю
проект Основного договору та не
повідомлено про час і місце підписання
Основного договору, чим порушено умови
Попереднього договору.

Відповідно до п. 6.3. Попереднього
договору, в разі не укладання Основного
договору з вини Орендодавця, він
зобов'язаний повернути Орендарю
гарантійний платіж за письмовою
вимогою Орендаря без нарахування
будь-яких процентів за утримання та
користування грошовими коштами.

Згідно з п. 6.9. Попереднього договору у
випадку, якщо Орендодавець
відмовляється укласти Основний
договір або Основний договір не
укладено з вини Орендодавця, останній
зобов'язаний компенсувати Орендарю всі
документально підтверджені витрати
понесені на проведення
Опоряджувальних робіт, в т.ч. всі
сплачені комунальні послуги, в строк,
що складає 7 (сім) календарних днів.

03.07.2013р. позивач направив відповідачу
вимогу про повернення суми сплаченого
гарантійного платежу в розмірі
86138,60грн. та компенсування витрат на
проведення опоряджувальних робіт на
об'єкті оренди в розмірі 110050,01грн.
протягом 7 (семи) календарних днів, що
підтверджується фіскальним чеком
пошти та описом вкладення до листа.
Зазначена вимога отримана
відповідачем 08.07.2013р., про що свідчить
відповідне повідомлення про вручення
поштового відправлення, однак
відповідач вимогу не виконав, грошові
кошти позивачу не повернув, що і стало
підставою для звернення позивача з
відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України
з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
встановлює, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається,
якщо інше не встановлено договором
або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ГК України за
попереднім договором суб'єкт
господарювання зобов'язується у певний
строк, але не пізніше одного року з
моменту укладення попереднього
договору, укласти основний
господарський договір на умовах,
передбачених попереднім договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 ГК України
зобов'язання укласти основний договір,
передбачене попереднім договором,
припиняється, якщо до закінчення
строку, в який сторони мають укласти
основний договір, одна із сторін не
надішле проект такого договору другій
стороні.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Як вбачається з матеріалів справи,
укладений між сторонами Попередній
договір покладає на орендодавця
(відповідача) зобов'язання передати
орендарю (позивачу) проект основного
договору та повідомити про час і місце
підписання Основного договору. Однак
представником відповідача не надано до
суду жодних доказів, які б свідчили про
передачу позивачу проекту основного
договору у строки встановлені
Попереднім договором.

З урахуванням вищевикладеного суд
погоджується з доводами позивача, що
основний договір оренди не було
укладено саме з вини відповідача - ТОВ
«АКСІОМА», тому за умовами укладеного
Попереднього договору останній
зобов'язаний повернути позивачу
гарантійний платіж в розмірі 86138,60грн.,
тому позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення
вартості проведених опоряджувальних
робіт суд виходить з наступного.

Для визначення вартості
будівельно-монтажних робіт,
використаних будівельних матеріалів
та експлуатації механізмів при
проведенні ремонту в об'єкті оренди
судом призначалася судова
будівельно-технічна експертиза.

Ухвалою суду від 20.11.2013 року було
зобов'язано сторони 02 грудня 2013 року
забезпечити прибуття експерта,
безперешкодне обстеження об'єкту
дослідження та належні умови праці.

Позивачем до матеріалів справи надано
акт відмови у доступі до проведення
експертного дослідження від 02 грудня
2013 року з якого вбачається, що
представники ТОВ «Аксіома» відмовили
експерту надати доступ до спірного
приміщення мотивуючи відсутністю
такого приміщення в Торговому центрі.
Крім того, представники відповідача
відмовилися надати технічну
документацію, яка б надала експерту
можливість ідентифікувати спірне
приміщення, незважаючи на те, що
позивач чітко вказав на приміщення, в
якому проводилися опоряджувальні
роботи.

Крім того, з повідомлення судового
експерта Харківського
науково-дослідного інституту судових
експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса
від 03.12.2013р. вбачається неможливість
надання висновку експертизи у зв'язку з
тим, що обстеження об'єкту дослідження
02.12.2013р. забезпечено не було.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 42 Господарського
процесуального кодексу України
висновок судового експерта для
господарського суду не є обов'язковим і
оцінюється господарським судом за
правилами, встановленими статтею 43
цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Ці
дані встановлюються такими засобами:
письмовими і речовими доказами,
висновками судових експертів;
поясненнями представників сторін та
інших осіб, які беруть участь в
судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На підтвердження вимоги про стягнення
вартості проведення опоряджувальних
робіт позивачем було подано документи,
які підтверджують наявність
договірних відносин між позивачем та
підрядником, кількість, види та
вартість проведених робіт, докази
приймання робіт та проведеної оплати,
які документально підтверджують
витрати понесені позивачем на
проведення Опоряджувальних робіт.

Суд не погоджується із позицією
представника відповідача з приводу
того, що позивачем було порушено вимоги
п.п. 2.4.2., 2.4.3. Попереднього договору
відповідно до яких позивач
зобов'язаний затверджувати з
відповідачем перелік матеріалів та
обладнання, що будуть
використовуватися для проведення
опоряджувальних робіт, одержати згоду
на проведення робіт пов'язаних з
переустаткуванням, переплануванням та
зміною дизайну об'єкту оренди, оскільки
за період проведення опоряджувальних
робіт відповідач не звертався з
відповідними вимогами про усунення
порушень п.п. 2.4.2, 2.4.3 Попереднього
договору. Крім того, представник
відповідача не надав жодних доказів,
які б свідчили про проведення
позивачем будь-яких робіт пов'язаних з
переустаткуванням, переплануванням та
зміною дизайну об'єкту оренди.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позивач належними
доказами довів обставини, які свідчать
про проведення ним опоряджувальних
робіт в об'єкті оренди, а тому вимога
позивача про стягнення витрат у
розмірі 110050,01 грн. на проведення
опоряджувальних робіт підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України -
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 625 ЦК України - боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції та 3% річних з
простроченої суми боргу.

Оскільки відповідач отримав вимогу про
повернення суми сплаченого
гарантійного платежу в розмірі
86138,60грн. та компенсування витрат на
проведення опоряджувальних робіт на
об'єкті оренди в розмірі 110050,01 08.07.2013р.,
7-ми денний термін, протягом якого
відповідач зобов'язаний був сплатити
кошти закінчився 16.07.2013р.

За таких підстав суд вважає, що вимога
позивача про стягнення з відповідача 3%
річних за період з 16.07.2013р. по 10.09.2013р. в
сумі 919,13 грн., є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з
відповідача збитків у розмірі 14360,93грн.,
суд вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно ст. 224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Грошові кошти в розмірі 14360,93 грн. були
сплачені відповідачу, як кошти для
проведення рекламних заходів по
відкриттю Торгового центру. Грошові
кошти перераховувалися відповідачу
виключно в рамках домовленостей про
оренду приміщення в
Торгово-розважальному центрі в
майбутньому.

Оскільки, основний договір оренди так і
не було укладено з вини відповідача, то
позивач у результаті сплати даних
коштів поніс збитки.

Витрати, зроблені позивачем, є
реальними збитками. Дана шкода
характеризується реальним зменшенням
наявного майна кредитора.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами та договором.

Господарсько-правова відповідальність
базується на принципах, згідно з якими
(зокрема): потерпіла сторона має право
на відшкодування збитків незалежно від
того, чи є застереження про це в
договорі.

За таких підстав суд дійшов висновку,
що вимога позивача про стягнення з
відповідача збитків у розмірі 14360,93грн.
є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших
підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Якщо спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Судовий
збір, від сплати якого позивач у
встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші
витрати, пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Таким чином, суд вважає необхідним
витрати по сплаті судового збору у сумі
4229,37 грн. покласти на відповідача.

Враховуючи викладене, та керуючись
ст.ст. 182, 193, 216, 224 Господарського
кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, 612, 625, 629,
1212 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1,
12, 32, 33, 34, 42, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «АКСІОМА» (61058, м.
Харків, вул. Данилевського, 18;
ідентифікаційний код 31940888; в тому числі
р/р 1 в Харківському філіалі АБ
«Експрес-банк», МФО 350716) на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер
НОМЕР_1; в тому числі р/р НОМЕР_2 в ПАОКБ
«Приватбанк», МФО 351533) грошові кошти в
розмірі 196188,61грн. (сто дев'яносто шість
тисяч сто вісімдесят вісім гривень, 61
коп.) основного боргу, суму річних в
розмірі 919,13грн. (дев'ятсот
дев'ятнадцять гривень 13 коп.), збитки в
розмірі 14360,93грн. (чотирнадцять тисяч
триста шістдесят гривень 93 коп.) та
4229,37грн. витрат по сплаті судового
збору.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Повне рішення складено 11.01.2014 р.

Суддя Присяжнюк О.О.