КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2014 р. Справа№ 911/3836/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Іоннікової І.А.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання
Шалівського В.О.

за участю представників

від позивача: Безпалюк О.Л. - дов. від
18.11.2013 року № 14-174

від відповідача: Доманська Н.В. - дов.
від 08.01.2014 року № 1

від третьої особи: не з'явилися

розглянувши апеляційні скарги
Публічного акціонерного товариства
„Національна акціонерна компанія
„Нафтогаз України" та Комунального
підприємства „Благоустрій Крюківщини"
Крюківщинської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області на рішення господарського суду
Київської області від 04.11.2013 року

у справі № 911/3836/13 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства „Національна акціонерна
компанія „Нафтогаз України" (м. Київ)

до Комунального підприємства
„Благоустрій Крюківщини"
Крюківщинської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області (с. Крюківщина
Києво-Святошинського району Київської
області)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача

Дочірнє підприємство
„Києво-Святошинське управління по
експлуатації газового господарства"
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
„Київоблгаз" (м. Боярка
Києво-Святошинського району Київської
області)

про стягнення 130 442 грн. 77 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Київської
області звернулося Публічне
акціонерне товариство „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" з позовом до Комунального
підприємства „Благоустрій Крюківщини"
Крюківщинської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про стягнення з відповідача на
користь позивача суми основного боргу
у 115 449 грн. 84 коп., втрат від інфляційних
процесів за весь час прострочення, що
складають 1 417 грн. 99 коп., 3% річних у
розмірі 6 456 грн. 64 коп., пені у розмірі 3
990 грн. 84 коп., штрафу у розмірі 3 127 грн. 46
коп.

Рішенням від 04.11.2013 року господарський
суд Київської області позов
задовольнив частково. Стягнув з КП
„Благоустрій Крюківщини" на користь
ПАТ „НАК „Нафтогаз України" 115 449 грн. 84
коп. основного боргу, 3 990 грн. 84 коп.
пені, 518 грн. 22 коп. інфляційних втрат, 6
456 грн. 64 коп. 3% річних, 2 528 грн. 31 коп.
судового збору. У задоволенні решти
позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
місцевого господарського суду ПАТ
„НАК „Нафтогаз України" звернулося до
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Київської області від 04.11.2013 року у
справі № 911/3836/13 в частині відмови в
стягненні 7% штрафу у сумі 3 127 грн. 46 коп.
та інфляційних втрат у сумі 899 грн. 77
коп. та прийняти в цій частині нове
рішення, яким позов задовольнити. Крім
того позивач просив в іншій частині
рішення місцевого господарського суду
залишити без змін.

Також не погоджуючись з зазначеним
рішенням місцевого господарського
суду КП „Благоустрій Крюківщини"
звернулося до апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду Київської
області від 04.11.2013 року у справі №
911/3836/13 в частині стягнення пені у сумі 3
990 грн. 84 коп. та інфляційних втрат 518
грн. 22 коп. та ухвалити нове рішення,
яким в цій частині відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.12.2013 року
апеляційні скарги ПАТ „НАК „Нафтогаз
України" та КП „Благоустрій
Крюківщини" були прийняті до
провадження, об'єднані в одне
провадження та призначено розгляд
справи № 911/3836/13 у судовому засіданні за
участю представників сторін.

Ухвалою від 17.12.2013 року Київський
апеляційний господарський суд залучив
до участі у справі в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача -
Дочірнє підприємство
„Києво-Святошинське управління по
експлуатації газового господарства"
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
„Київоблгаз"

В судове засідання 16.01.2014 року
повноважні представники третьої особи
не з'явилися та про причини неявки суд
не повідомили, хоча про час та місце
судового засіданні були повідомлені
належним чином. Після обговорення
судова колегія дійшла висновку, що
неявка повноважних представників
третьої особи не перешкоджає розгляду
апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні 15.01.2014 року
представник позивача підтримав вимоги
своєї апеляційної скарги та проти
вимог апеляційної скарги відповідача
заперечував. Представник відповідача
проти вимог апеляційної скарги
позивача заперечував і підтримував
вимоги своєї апеляційної скарги.

Дослідивши докази, що є у справі,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши застосування норм
матеріального та процесуального права
судом першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги судова
колегія апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що апеляційні
скарги задоволенню не підлягають, а
рішення місцевого господарського суду
має бути залишено без змін, виходячи із
наступного.

Ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу
України визначає, що за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу
України, за договором постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Як вбачається з матеріалів справи та
правильно з'ясовано судом першої
інстанції, 01.10.2011 року між Дочірнім
підприємством „Києво-Святошинське
управління по експлуатації газового
господарства" ВАТ „Київоблгаз"
(постачальник) та Комунальним
підприємством „Благоустрій
Крюківщини" Крюківщинської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області (споживач) було
укладено договір № -ТЕ/11 на
постачання природного газу для надання
населенню послуг з опалення та
гарячого водопостачання, відповідно до
умов якого постачальник постачальник
передає з 01.10.2011 року по 31.12.2011 року
споживачу природний газ за кодом УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну
територію України Публічним
акціонерним товариством „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" в обсязі 171,0 тис. куб.м, в тому
числі по місяцях: жовтень - 40,5 тис. куб.м,
листопад - 40,5 тис. куб.м, грудень - тис. 90
куб.м; постачальнк передає з 01.01.2012 року
по 31.12.2012 року споживачу природний газ в
обсязі - 472,0 тис. куб.м, в тому числі по
місяцях: січень - 100,5 тис. куб.м, лютий -
100,5 тис. куб.м, березень - 69,5 тис. куб.м,
квітень - 40,5 тис. куб.м, жовтень - 40,5 тис.
куб.м, листопад - 40,5 тис. куб.м, грудень -
80,0 тис. куб.м.

Додатковою угодою від 20.12.2011 року № 3
відповідач та третя особа виклали
договір на постачання природного газу
для надання населенню послуг з
опалення та гарячого водопостачання
від 01.10.2011 року № -ТЕ/11 в новій
редакції.

На виконання умов договору, за період з
жовтня 2011 року по квітень 2012 року
постачальник передав, а споживач
прийняв у власність природний газ, що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу за
жовтень 2011 року на суму 21 244 грн. 39 коп.,
за листопад 2011 року на суму 109 060 грн. 28
коп., за грудень 2011 року на суму 79 570 грн.
56 коп., за січень 2012 року на суму 99 971 грн.
82 коп., за лютий 2012 року на суму 104 366 грн.
81 коп., за грудень 2012 року на суму 64 297
грн. 43 коп., за квітень 2012 року на суму 21
565 грн. 14 коп.

Як визначено ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України
зазначено, що кожна сторона повинна
вжити заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Ст. 525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ч. 6, 7 ст. 276 ГК України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
відпущену енергію.

09.10.2012 року між ДП „Києво-Святошинське
управління по експлуатації газового
господарства" ВАТ „Київоблгаз"
(первісний кредитор) та Публічним
акціонерним товариством „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" (новий кредитор) було укладено
договір № 140020/12-ВПВ-ТЕ про відступлення
права вимоги, відповідно до умов якого
первісний кредитор (третя особа)
передає, а новий кредитор (позивач)
приймає на себе право вимоги до
боржника первісного кредитора КП
„Благоустрій Крюківщини" за договором
на постачання природного газу №
-ТКЕ-ТЕ/11 від 01.10.2011 року у сумі 115 449
грн. 84 коп. Крім передачі права вимоги
оплати спожитого природного газу за
зобов'язанням, зазначеним в п. 1.1
договору від 09.10.2012 року до нового
кредитора переходять права вимоги
стягнення всіх штрафних санкцій,
інфляційних втрат та відсотків,
пов'язаних з невиконанням або
неналежним виконанням боржником своїх
зобов'язань за зазначеним вище
договором.

Відповідно до п. 2.2 договору від 09.10.2012
року № 140020/12-ВПВ-ТЕ право вимоги
вважається переданим після фактичної
передачі документів, зазначених в п. 2.1
цього договору. Передача документів
оформлюється актом приймання-передачі
із зазначенням переліку переданих
документів.

25.10.2012 року сторонами було підписано
акт приймання-передачі документів,
відповідно до якого первісний кредитор
передав, а новий кредитор прийняв
документи, зазначені в п. 2.1 договору
про відступлення права вимоги.

Ч. 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний
кредитор у зобов'язанні повинен
передати новому кредиторові документи,
які засвідчують права, що передаються,
та інформацію, яка є важливою для їх
здійснення.

Ст. 514 ЦК України встановлено, що до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

На підставі укладеного договору та
зазначеного вище акта
приймання-передачі первісний кредитор
повідомив відповідача про уступку
права вимоги листом від 11.10.2012 року №
1514/1.

Як вбачається з доданого до матеріалів
справи акта звірки взаєморозрахунків,
підписаного представниками ДП
„Києво-Святошинське управління по
експлуатації газового господарства"
ПАТ „Київоблгаз" та КП „Благоустрій
Крюківщини" станом на 31.10.2012 року
заборгованість відповідача за
договором № -ТКЕ-ТЕ/11 від 01.10.2011
року становила 115 449 грн. 84 коп.

Таким чином відповідач не розрахувався
за поставлений природний газ на суму 115
449 грн. 84 коп., а право вимоги такого
боргу перейшло до позивача.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності з частиною першою ст. 612
ЦК України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Доказів погашення заборгованості
відповідач суду не надав, основний борг
визнав повністю.

З урахуванням викладеного місцевий
господарський дійшов вірного висновку
про задоволення позову в частині
стягнення з відповідача 115 449 грн. 84 коп.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється, що
у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором.

Ч. 6 ст. 231 ГК України визначено, що
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п. 7.5 договору від 01.10.2011
року № 2-ТЕ/11 споживач
зобов'язується (крім суми
заборгованості з урахуванням
встановленого індексу інфляції та 3%
річних за весь час прострочення)
сплатити пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу. За прострочення
строку платежу понад 30 календарних
днів споживач додатково сплачує
постачальнику штраф у розмірі 7% від
суми заборгованості.

Згідно з пп. 6.2.2 п. 6.2 договору, в
редакції додаткової угоди № 3 від 20.12.2011
року, у разі порушення споживачем
строків оплати із споживача стягується
пеня в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду зробила
перерахунок розміру пені та дійшла
висновку, що місцевий господарський
суд правомірно стягнув пеню у розмірі 3
990 грн. 84 коп.

Водночас, розмір штрафу був визначений
позивачем в сумі 3 127 грн. 46 коп. за
період з 14.12.2011 року до 12.01.2012 року.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що заявлена позивачем сума
штрафу не підлягає стягненню з
відповідача, оскільки прострочення
оплати з боку покупця платежу у розмірі
44 678 грн. 07 коп. понад 30 днів не
відбувалося.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду зробила
перерахунок розміру інфляційних втрат
та 3% річних та дійшла висновку, що
місцевий господарський суд правомірно
стягнув 3% річних - 6 456 грн. 64 коп. 3%
річних та обмежив розмір стягуваної
пені - 518 грн. 22 коп.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Зазначена стаття кореспондується з ч. 3
ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру пені, яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання (п. 3
ст. 83 ГПК України), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеня виконання зобов'язань,
причини неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
доводами місцевого господарського
суду про те, що відповідачем не надано
суду доказів наявності виняткових
обставин, які є підставою для зменшення
нарахованої позивачем пені.

Таким чином місцевий господарський суд
дійшов вірного висновку про відмову у
задоволенні клопотання відповідача в
частині зменшення розміру нарахованої
позивачем пені.

Клопотання ж відповідача про зменшення
розміру 3% річних в порядку ст. 83 ГПК
України, ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК
України задоволенню не підлягає з
огляду на наступне.

Як зазначалось вище, передбачене ст. 625
ЦК України право кредитора вимагати
сплати боргу з урахуванням процентів
річних є способом захисту його
майнового права та інтересу, суть яких
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів. Отже, в силу ст. 625 ЦК
України проценти річних, є
самостійними формами
цивільно-правової відповідальності за
порушення грошових зобов'язань, які не
відносяться до штрафних санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
16.05.2006 року у справі № 10/557-26/155.

Місцевий господарський суд дійшов
вірного висновку, що оскільки
приписами ст. 83 ГПК України, ст. 233 ГК
України та ст. 551 ЦК України передбачено
право суду зменшувати у виняткових
випадках лише розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання, у той
час як 3% річних за своєю правовою
природою не є неустойкою, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
зменшення розміру заявлених позивачем
до стягнення 3% річних.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
сторін, викладені в їхніх апеляційних
скаргах, не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції,
а тому відсутні підстави для
скасування рішення господарського
суду.

Колегія суддів вважає, що
господарський суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а тому, рішення підлягає залишенню без
змін, а апеляційні скарги - без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" та Комунального підприємства
„Благоустрій Крюківщини"
Крюківщинської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області на рішення господарського суду
Київської області від 04.11.2013 року по
справі № 911/3836/13 залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
Київської області від 04.11.2013 року по
справі № 911/3836/13 залишити без змін.

3. Справу № 911/3836/13 повернути до
господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Повний текст постанови
підписано__20.01.2014 р.__

Головуючий суддя
О.М. Гаврилюк

Судді
І.А. Іоннікова

А.Г. Майданевич