ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.01.2014
Справа № 905/8868/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді: Бокової Ю.В.

при секретарі судового засідання
Д?яковій Ю.Ю.

розглянувши матеріали справи за
позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Донецьк

до відповідача: Донецької міської ради,
м. Донецьк

про визнання права власності

за участю представників сторін:

від позивача: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 - паспорт
НОМЕР_2, виданий Ворошиловським РВ
ГУМВС України в м. Донецьку 26.02.2010 р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернувся до господарського
суду Донецької області з позовом до
Донецької міської ради про визнання
права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що між ним в ході
проведення господарської діяльності
було здійснено будівництво будівлі
аптеки у відповідності до вимог
діючого законодавства України, про що
свідчить декларація про початок
виконання будівельних робіт та
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації. Проте, бездіяльність
відповідача щодо внесення змін в
договір № 11/6647 від 22.11.2013 р. інформації
стосовно кадастрового номеру
унеможливлює здійснення реєстрації
прав власності позивача на спірний
об'єкт нерухомості, який розташований
за адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач наполягав
на задоволенні позовних вимог. Також
зауважував суду, що бездіяльність
відповідача свідчить про невизнання
останнім права власності на спірну
будівлю, яка належить позивачу, що
порушує права та охоронювані законом
інтереси, що призвело ФОП ОСОБА_1 до
звернення до суду з даним позовом.

Відповідач до судового засідання не
з'явився, про неявку суд не повідомив,
про дату час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути спір в
порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними в справі матеріалами,
оскільки їх цілком достатньо для
правильної юридичної кваліфікації
спірних правовідносин, а неодноразова
неявка без пояснення причин належним
чином повідомленого відповідача і не
надання ним певних документів у світлі
приписів ст. ст. 4-3, 22, 33 та 77
Господарського процесуального кодексу
України істотним чином не впливають на
таку кваліфікацію і не може вважатися
підставою для подальшого зволікання із
вирішенням спору.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані суду докази в порядку
ст. 43 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2013 р. між Донецькою міською радою
(розпорядник) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (користувач)
був укладений договір користування
земельною ділянкою.

За умовами договору розпорядник
дозволяє користувачу використовувати
земельну ділянку загальною площею 0,0060
га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

В користування передається земельна
ділянка загальною площею 60 кв.м. без
виносу меж земельної ділянки в натурі
(на місцевості) (п. 2.1 Договору).

На земельній ділянці знаходиться
торгівельний павільйон а також інші
об'єкти інфраструктури (п. 2.2 Договору).

Розділом 5 Договору сторони визначили
умови використання земельної ділянки.
Так, відповідно до п. 5.1 Договору
земельна ділянка використовується для
експлуатації торгового павільйону.
Забороняється самовільна забудова
земельної ділянки.

Відповідно до п. 3.1 Договір набирає
чинності після підписання його
сторонами та реєстрації в управлінні
земельних ресурсів Донецької міської
ради та діє на період оформлення
договору на розташування тимчасових
споруд, але не більше двох років.

Договір зареєстрований в управлінні
земельних ресурсів Донецької міської
ради, про що в книзі реєстрації
договорів вчинено запис від 22.11.2013 р. за
№ 11/6647.

На підставі Декларації про початок
виконання будівельних робіт,
зареєстрованої Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Донецькій області, від 27.11.2013 р. № ДЦ
01 за свій рахунок Позивачем було
розпочато будівництво аптеки за
адресою: м. АДРЕСА_3.

Відповідно до Декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
зареєстрованої Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Донецькій області, від 04.12.2013 р. № ДЦ
94 аптеку, розташовану за адресою:
АДРЕСА_2 вважати закінченим
будівництвом та готовим до
експлуатації. Всі роботи, передбачені
проектною документацією, виконані
згідно з державними будівельними
нормами, стандартами і правилами
роботи. Дозвільні документи для
виконання зазначених будівельних
робіт та порядок їх отримання
відповідають чинному законодавству.

Спірний об'єкт нерухомості - аптека був
проінвентаризований та за матеріалами
технічної інвентаризації від 21.11.2013р.,
виконаною Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2, складаються
з: будівлі аптеки літ. А-1, загальною
площею 71,0 кв.м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Пролетарської районної в м.
Донецьку ради від 11.12.2013 р. № 400 про
привласнення поштової адреси будівлі
аптеки за адресою АДРЕСА_2 будівлі
аптеки, що розташована на земельній
ділянці, яка передана в користування
ОСОБА_1, привласнена наступна поштова
адреса: АДРЕСА_2.

В подальшому листом від 25.11.2013 р.
позивач просив відповідача внести
зміни у договір користування земельною
ділянкою № 11/6647 від 22.11.2013 р. стосовно
внесення інформації щодо кадастрового
номеру земельної ділянки. Проте,
відповіді відповідачем надано не було.
Позивач вважає, що такою бездіяльністю
відповідач фактично не визнає право
власності на спірну будівлю, що і
обумовило звернення позивача до суду.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, оцінивши подані
сторонами докази за своїм внутрішнім
переконанням, суд вважає вимоги
позивача до відповідача такими, що
підлягають задоволенню, враховуючи
наступне.

Частиною 1 ст.15 Цивільного кодексу
України встановлено, що кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
права (п.1 ч.2 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно з ч.1 ст. 331 Цивільного кодексу
України право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу
України правом власності є право особи
на річ (майно) яке воно здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦК України встановлює, що
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження майном.

Згідно Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 461 від
13.04.2011р., прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
здійснюється на підставі свідоцтва про
відповідність збудованого об'єкта
проектній документації, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
і правил, що видається інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Частиною другою ст.41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» державний архітектурно -
будівельний контроль здійснюється
органами державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Згідно п.1 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р.
№553, (в подальшому Порядок) зазначений
порядок визначає процедуру здійснення
заходів, спрямованих на дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил під
час виконання підготовчих і
будівельних робіт.

Будівельні роботи - роботи з нового
будівництва, реконструкції, технічного
переоснащення діючих підприємств,
реставрації, капітального ремонту. ( п.1
Порядку)

Згідно до приписів ст. 34 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» замовник
має право виконувати будівельні роботи
після реєстрації відповідною
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт.

Частина 1 ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
встановлює, що прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів здійснюється шляхом
реєстрації органом державної
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Експлуатація
закінченого будівництвом об'єктів, не
прийнятих в експлуатацію,
забороняється.

Датою прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта є
дата реєстрації декларації про
готовність об'єкта до експлуатації.

Зареєстрована декларація про
готовність об'єкта до експлуатації або
сертифікат є підставою для укладення
договорів про постачання на прийнятий
в експлуатацію об'єкт необхідних для
його функціонування ресурсів - води,
газу, тепла, електроенергії, включення
даних про такий об'єкт до державної
стати стичної звітності та оформлення
права власності на нього.

Таким чином, об'єкт введено в
експлуатацію відповідно до вимог,
діючого законодавства.

Будівництво аптеки загальною площею 71,0
кв.м., що розташована за адресою:
АДРЕСА_2 не можна вважати самовільним
будівництвом, з урахуванням того, що
для здійснення будівельних робіт були
отримані відповідні дозволи та згодом,
у відповідності до норм діючого
законодавства спірне нерухоме майно
було введено в експлуатацію
(декларація про готовність об'єкту до
експлуатації, яка зареєстрована
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Донецькій області від 04.12.2013 р. № ДЦ
94).

Таким чином, суд дійшов висновку, що
будівництво будівлі аптеки здійснено з
додержанням приписів чинного
законодавства.

З урахуванням приписів ст. ст. 16, 328, 331, 392
ЦК України, обставин справи та наданих
доказів, вимоги позивача щодо визнання
права власності на спірне нерухоме
майно є обґрунтованими, доведеними
належним чином, та як слід, такими, що
підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню
на позивача в порядку, що передбачений
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України.

На підставі ст. ст. 15, 16, 328, 316, 317, 321, 331, 392
Цивільного кодексу України, Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», керуючись
ст. ст. 22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк до
Донецької міської ради, м. Донецьк про
визнання права власності -
задовольнити.

Визнати право власності за Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, м. Донецьк
(АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) на будівлю аптеки,
літ. А-1, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене до
Донецького апеляційного
господарського суду в порядку
передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 21.01.2014
р.

Суддя
Ю.В. Бокова