ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2014 р.
Справа № 7/27

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

Головуючого-судді:
Данко Л.С.,

Суддів:
Давид Л.Л.,

Юрченко Я.О.,

При секретарі судового засідання:
Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали за апеляційною
скаргою Спільного
українсько-ізраїльського підприємства
«Лім-Сік» (вх. № 01-05/47/14 від 08.01.2014 р.)

на ухвалу господарського суду
Чернівецької області від 18 грудня 2013
року

про відстрочення виконання рішення
суду у справі до 18 грудня 2014 року,

у справі № 7/27 (суддя А.Д.Паскарь),

порушеній за позовом

Позивача: Спільного
українсько-ізраїльського підприємства
«Лім-Сік», м. Чернівці,

До відповідача: Чернівецької міської
ради, м. Чернівці,

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Екосервіс», м.
Чернівці,

Про: стягнення вартості безпідставно
отриманого майна в сумі 73531,20 грн. та
судових витрат.

За участю представників:

Від апелянта/позивача: директор Павлюк
М.П., Решетов В.В. - п/к за довіреністю №
3/13 від 22.10.2013 р.,

Від відповідача: Юзьків М.І. - п/к за
довіреністю № 01/02-18/507 від 05.06.2013 р.

Від третьої особи: не прибув.

Права та обов'язки сторін, визначені у
ст. ст. 20, 22, 27, 28 ГПК України. Заяв та
клопотань про відвід суддів - не
надходило.

Представники апелянта/позивача та
відповідача, які прибули в дане судове
засідання подали спільне письмове
клопотання про відмову від здійснення
технічної фіксації судового процесу
технічними засобами.

Відповідно до протоколу розподілу
справ КП «Документообіг господарських
судів» від 08.01.2014р., дану справу
розподілено до розгляду судді -
доповідачу Данко Л.С.

Розпорядженням Голови Львівського
апеляційного господарського суду від
10.01.2014 р. у склад колегії для розгляду
справи № 7/27 господарського суду
Чернівецької області введено суддів -
Давид Л.Л. та Юрченка Я.О. (том ІV, а. с. 2).

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 10.01.2014 року
прийнято апеляційну скаргу Спільного
українсько-ізраїльського підприємства
«Лім-Сік» (вх. № 01-05/47/14 від 08.01.2014 р.) до
провадження та розгляд скарги
призначено на 22.01.2014 року, про що
сторони були належним чином
повідомлені рекомендованою поштою з
повідомленням про вручення (докази
знаходяться в матеріалах справи) (том
ІV, а.с. 4-5).

В судове засідання, яке відбулось 22.01.2014
р., від апелянта прибув директор та
представник апелянта, через канцелярію
суду подали клопотання за вх. № 01-04/294/14
від 22.01.2014 р. з додатками, а саме: виписку
з ЄДРПОУ, довідку про стан здоров'я,
просять долучити до матеріалів справи
вищевказані документи, доводи наведені
в апеляційній скарзі підтримали,
надали пояснення аналогічні
викладеним в апеляційній скарзі,
представник апелянта наполягає на
тому, що відповідач, свідомо,
ухиляється від виконання судового
рішення, яке набрало законної сили,
зокрема, зазначив, що справа різними
судовими інстанціями, в сукупному,
розглядається 9 років, що, на його думку,
є порушенням права на розгляд справи
судом протягом розумного строку (пункт
1 статті 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод),
просить апеляційну скаргу
задовольнити, ухвалу господарського
суду Чернівецької області від 18.12.2013 р.
у справі № 7/27 про відстрочку виконання
рішення суду на один календарний рік
скасувати повністю, вирішити питання
про розподіл судового збору.

Представник відповідача прибув, подав
через канцелярію суду заперечення на
апеляційну скаргу за № 01/02-18-1393/4 від
17.01.2014 р. (вх. № 01-04/278/14 від 22.01.2014 р.),
просить залишити ухвалу
господарського суду Чернівецької
області від 18.12.2013 р. у справі № 7/27 про
відстрочку виконання рішення суду на
один календарний рік - без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.
Проти апеляційної скарги заперечив,
зазначив, що у міському бюджеті
Чернівецької міської ради відсутні
кошти, а відтак у відповідача не має
можливості виконати судове рішення,
яке набрало законної сили. Зазначив, що
у разі скасування ухвали місцевого
суду, виконавча служба накладе арешт на
всі рахунки відповідача, що призведе до
невиплати заробітної плати
працівникам бюджетних установ міста.
Відтак, просить ухвалу місцевого суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача в судове засідання
повноважного представника не
направила, про причини суд не
повідомила, була належним чином
повідомлена про день, час та місце
розгляду справи.

Враховуючи, що сторін не було
позбавлено конституційного права на
захист охоронюваних законом
інтересів, а також, що сторони
своєчасно та належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, судова колегія дійшла висновку
про можливість розгляду скарги за
відсутності представника третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України,
про прийняття апеляційної скарги до
провадження господарський суд
виносить ухвалу, в якій повідомляється
про час і місце розгляду скарги.
Питання про прийняття апеляційної
скарги до провадження або відмову у
прийнятті до провадження апеляційний
господарський суд вирішує не пізніше
трьох днів з дня надходження
апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 102
ГПК України визначено, що апеляційна
скарга на ухвалу місцевого
господарського суду розглядається
протягом п'ятнадцяти днів з дня
постановлення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 10.01.2014 р. участь
повноважних представників, в т.ч.
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача,
обов'язковою не визнавалась.

Нормами чинного законодавства України
не обмежено коло осіб, які можуть
представляти особу в судовому процесі.
Тому неможливість представників
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача бути присутнім у
судовому засіданні не перешкоджає
реалізації права учасника можливості
скористатися правами ст. 28 ГПК України
та ст. 244 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» ( з подальшими
змінами) передбачено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
та третіх осіб (ст. 27 ГПК України)
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки,
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК
України, відкладення розгляду справи є
правом та прерогативою суду, основною
умовою для якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні
(правова позиція викладена у постанові
Вищого господарського суду України від
15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Також судова колегія вважає за
необхідне зазначити, що розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце розгляду
особи, які беруть участь у справі, але
не з'явилися у засіданні.

Наказом Вищого господарського суду
України від 10.12.02 р. № 75 (із змінами та
доповненнями) затверджена Інструкція з
діловодства в господарських судах
України (далі за текстом - Інструкція).

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції,
перший, належним чином підписаний,
примірник процесуального документа
(ухвали, рішення, постанови)
залишається у справі; на звороті у
лівому нижньому куті цього примірника
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправку документа, що
містить: вихідний реєстраційний номер,
загальну кількість відправлених
примірників документа, дату відправки,
підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до наведених вимог названої
Інструкції, є підтвердженням належного
надсилання копії процесуального
документа сторонам або іншим учасникам
судового процесу (Інформаційний лист
Вищого господарського суду України від
13.08.08р. № 01-8/482).

З матеріалів справи вбачається, що
судом апеляційної інстанції на адресу
сторін у справі було направлено ухвалу
про порушення провадження у справі №
7/27 від 10.01.2014 року, що підтверджується
штампом суду з відміткою про відправку
документа (том ІV, а.с. 3/зворот).

Крім того, представники апелянта та
відповідача щодо розгляду справи по
суті без участі представника третьої
особи не заперечили, оскільки вважають,
що розгляд апеляційної скарги щодо
скасування ухвали місцевого суду про
відстрочення рішення суду жодним чином
не порушує права третьої особи у даній
справі.

З огляду на наведене колегія суддів
вважає розглянути справу по суті без
участі представника третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача.

Відповідно до ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи та наявні в ній докази,
перевіривши правильність застосування
матеріального та процесуального
законодавства, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційну скаргу апелянта слід
задовольнити, ухвалу господарського
суду Чернівецької області від 18.12.2013 р.
у справі № 7/27 про відстрочку виконання
рішення суду до 18 грудня 2014 року
скасувати повністю, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем по справі: Чернівецькою
міською радою, 05.12.2013 р. за вхідним № 1255
до господарського суду Чернівецької
області подано заяву по справі № 7/27 в
порядку ст. 121 ГПК України, з
клопотанням про відстрочення
виконання постанови Львівського
апеляційного господарського суду від
21.05.2013 р. у справі № 7/27 щодо стягнення з
Чернівецької міської ради на користь
Спільного українсько-ізраїльського
підприємства «Лім-Сік» 849563,00 грн.
вартості безпідставного отриманого
майна, 3429,83 грн. державного мита, 118,00
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, 10131,71
грн. судового збору, 2048,36 грн. витрат на
проведення судової експертизи, 8495,63
грн. витрат на сплату судового збору,
строком на один календарний рік (том
ІІІ, а. с. 221-222).

Ухвалою господарського суду
Чернівецької області від 18.12.2013 р. по
справі № 7/27 заяву Чернівецької міської
ради задоволено (пункт перший
резолютивної частини ухвали).
Відстрочено виконання рішення у справі
до 18 грудня 2014 року (пункт другий
резолютивної частини ухвали) (том ІІІ,
а. с. 230-231).

Не погоджуючись з даною ухвалою
місцевого суду апелянт/позивач
(Спільне українсько-ізраїльське
підприємство «Лім-Сік») звернувся до
Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, просить скасувати ухвалу
господарського суду Чернівецької
області від 18.12.2013 р. по справі № 7/27 про
задоволення заяви Чернівецької
міської ради та відстрочення виконання
рішення у справі до 18 грудня 2014 року
скасувати і постановити нове рішення,
яким визнати доводи заявника
безпідставними та незаконними, а у
задоволенні заяви Чернівецької
міської ради про відстрочення
виконання рішення щодо стягнення 849563,00
грн. вартості безпідставного
отриманого майна, 3429,83 грн. державного
мита, 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, 10131,71 грн. судового
збору, 2048,36 грн. витрат на проведення
судової експертизи, 8495,63 грн. витрат на
сплату судового збору, строком на один
календарний рік - відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
оскаржувана ухвала місцевого суду є
незаконною, не обґрунтованою та такою,
що прийнята з порушенням норм
матеріального права.

Скаржник в апеляційній скарзі
посилається на те, що місцевий суд,
задовольняючи заяву відповідача про
відстрочення виконання постанови
Львівського апеляційного
господарського суду, яка набрала
законної сили строком на один
календарний рік, до 18 грудня 2014 року,
послався на те, що сума, яка присуджена
стягувачеві апеляційною інстанцією є
занадто великою щодо бюджету
Чернівецької міської ради на 2013 рік та
складає приблизно 11 відсотків його
дохідної чистини, що відповідно до
міського бюджету на 2013 рік,
затвердженого рішенням Чернівецької
міської ради 27.12.2012 р. № 691, грошової
суми, призначеної на виконання даного
рішення не передбачено та й не могло
бути передбачено, оскільки рішення у
справі прийнято після затвердження
бюджету міста. Відтак, виконання
рішення суду може негативно
відобразитися на безперебійну роботу
об'єктів комунального господарства м.
Чернівці, які мають стратегічне
значення для забезпечення нормальної
життєдіяльності міста, особливо в
розпалі зими.

Скаржник також зазначає, що місцевим
судом в ухвалі вказано, що суд також
враховує скрутний фінансовий стан
боржника, відсутність коштів, на які
можливо звернути стягнення, термін,
який сплинув з дня поновлення Вищим
господарським судом України виконання
постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 21.05.2013 р., однак
в матеріалах справи жодних доказів про
скрутне матеріальне становище
відповідача не має, такі докази в
матеріалах справи відсутні, відтак,
апелянт стверджує, що місцевий суд
зробив лише припущення щодо
ускладнення виконання рішення.

Також в апеляційній скарзі скаржник
зазначає, що розгляд справи між
сторонами, судами розглядався протягом
9 років, і кожного року відповідач
посилається на те, що у нього відсутні
кошти для виконання рішення, крім того
зазначає, що відповідачем станом на час
розгляду заяви про відстрочення
рішення суду навіть частково не
внесено кошти щодо виконання судового
рішення. На думку представника
апелянта, відповідач, свідомо,
ухиляється від виконання судового
рішення, яке набрало законної сили,
зокрема, зазначив, що розгляд даної
справи протягом 9 років є порушенням п. 1
ст. 6 Конвенції - права позивача на
розгляд справи судом протягом
розумного строку, просить апеляційну
скаргу задовольнити, ухвалу
господарського суду Чернівецької
області від 18.12.2013 р. у справі № 7/27 про
відстрочку виконання рішення суду до 18
грудня 2014 року скасувати повністю,
постановити нове рішення, яким у
задоволенні заяви Чернівецької
міської ради про відстрочку виконання
рішення у справі строком на один
календарний рік відмовити та вирішити
питання про розподіл судового збору.

З матеріалів справи вбачається,
рішенням господарського суду
Чернівецької області від 01.03.2013 р. у
справі № 7/27 у задоволенні позовних
вимог Спільного
українсько-ізраїльського підприємства
«Лім-Сік» до Чернівецької міської ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Екосервіс» про
стягнення вартості безпідставно
отриманого майна в сумі 73 531,20 грн.
відмовлено (пункт перший резолютивної
частини рішення) (том ІІІ, а. с. 48-51).

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
місцевого господарського суду від
01.03.2013 р. у справі № 7/27, позивачем було
подано апеляційну скаргу про
скасування вищевказаного рішення суду
першої інстанції.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 21.05.2013 р.
апеляційну скаргу позивача задоволено,
рішення місцевого господарського суду
скасовано і прийнято нове рішення, яким
позовні вимоги позивача задоволено
повністю та стягнуто з відповідача на
користь позивача 849563,00 грн. вартості
безпідставного отриманого майна, 3429,83
грн. державного мита, 118, грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, 10131,71 грн. судового
збору та 2048,36 грн. витрат на проведення
судової експертизи (том ІІІ, а. с. 112-122).

Постановою Вищого господарського суду
України від 22.10.2013 р., постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 21.05.2013 р.
залишено без змін (том ІІІ, а. с. 216-219).

Отже, постанова Львівського
апеляційного господарського суду від
21.05.2013 р. у справі № 7/27 набрала законної
сили.

Статтею 124 Конституції України
встановлено, що судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до статті 4-5 ГПК України
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на всій
території України рішень, ухвал,
постанов.

В силу статті 115 ГПК України рішення
господарського суду, що набрали
законної сили, виконуються у порядку,
встановленому цим Кодексом і Законом
України "Про виконавче провадження".

Виконавче провадження у даній справі -
не порушувалося. В матеріалах справи
такі докази відсутні.

Відповідно до ст.121 ГПК України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Згідно п.7.2. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України",
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, воно може бути
реалізоване у будь-який час від
набрання рішенням законної сили
(стаття 115 ГПК України) до його
фактичного повного виконання.

Відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Проте, вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, господарський суд повинен
враховувати матеріальні інтереси
сторін, їх фінансовий стан, ступінь
вини відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Отже, обов'язковою умовою надання
відстрочки є, зокрема, не тільки
обставини, підтверджені належними
доказами щодо об'єктивної неможливості
виконати рішення суду у строк, які, до
того ж, мають бути винятковими, але й
реальна можливість виконання такого
рішення в подальшому.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку про необґрунтованість заяви
Чернівецької міської ради про
відстрочку виконання рішення, в нашому
випадку, постанови Львівського
апеляційного господарського суду від
21.05.2013 р. у справі № 7/27, оскільки
боржником, на час розгляду цієї заяви,
місцевому господарському суду не
подано належних та допустимих доказів,
в розумінні статей 33 та 34 ГПК України,
які б підтверджували наявність
виняткових обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим.

Обставини, викладені у заяві про
надання відстрочки строком на один
календарний рік не є достатньою
підставою для надання відстрочки
виконання рішення господарського суду
до 18 грудня 2014 року, оскільки
відсутність коштів та не прийняття
місцевого бюджету на 2014 р. на які,
зокрема, посилався заявник, носять
загальний характер та у повній мірі
стосуються обох сторін, тому не можуть
вважатися виключними обставинами.

Відповідно до приписів ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень належними та допустимими
доказами (ст. 34 ГПК України).

В порушення наведеної норми боржником
не подано доказів, які свідчать про
наявність виняткових обставин, що
ускладнюють виконання рішення
господарського суду або роблять його
неможливим.

Крім того, як уже було вище зазначено,
постанова Львівського апеляційного
господарського суду у справі № 7/27
набрала законної сили 21.05.2013 р., однак,
відповідач/боржник після набрання
рішення законної сили, не провів
оплати, в т.ч. часткового за рішенням
суду та/або вжиття інших заходів з
метою погашення заборгованості та, як
вбачається з матеріалів даної справи,
жодного разу на засіданнях сесії
Чернівецької міської ради не виносив
питання про виділення відповідних
коштів для погашення заборгованості
перед позивачем.

Щодо тверджень відповідача, що у разі
скасування ухвали про відстрочення
рішення суду виконавчою службою будуть
заблоковані всі рахунки, які
призведуть до невиплати заробітної
плати працівникам бюджетних установ
міста Львівським апеляційним
господарським судом до уваги не
приймаються, оскільки вони є лише
припущеннями сторони.

Як вбачається із поданого відповідачем
розпорядження Чернівецького міського
голови від 16.01.2014 року № 6-р «Про
скликання 44 сесії Чернівецької міської
ради VІ скликання» (том ІV, а.с. 16) з 21
питання, які має вирішити зазначена
сесія, питання щодо погашення боргу
Чернівецькою міською радою перед
відповідачем за вищевказаним судовим
рішенням, яке набрало законної сили,
повністю та/або частково, навіть не
внесено до порядку денного зазначеної
сесії Чернівецької міської ради.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

При розгляді порушеного питання слід
відзначити припис ч. 2 ст. 193 ГК України,
згідно з яким кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Як зазначено вище у цій постанові,
Чернівецькою міською радою такі докази
подані не були ні суду першої
інстанції, ні суду апеляційної
інстанції.

Суд також приймає до уваги те, що з
моменту прийняття судового рішення,
яке набрало законної сили, пройшло
шість місяців, таким чином стягувач не
може реалізувати передбачену ст.124
Конституції України гарантію
обов'язкового виконання рішення суду, у
зв'язку з чим позбавлений можливості
користуватися власними коштами.

Слід зазначити, що кожний суб'єкт
господарювання наділений правом
звернутися до суду за захистом його
порушених, оспорюваних або не визнаних
інтересів. Процесуальний зміст права
на судовий захист суб'єктів
господарювання можна поділити на
основні елементи, а саме: - звернення
суб'єкта до суду з вимогами про захист
порушених прав та оспорюваних
інтересів, викладеними у позовній
заяві, яка у встановленому законом
порядку подається до суду; -
користування усіма процесуальними
правами під час розгляду судом справи,
які гарантовані відповідно до
процесуального законодавства: -
оскарження судового рішення до
апеляційної та касаційної інстанції; -
виконання судового рішення, яке є
завершальним у структурі права особи
на судовий захист і, власне, є тією
метою, заради якої особа звертається до
суду з позовом. Без права на виконання
судового рішення структура права на
судовий захист не мала б логічного
завершення і мотивації. Тому судове
рішення має бути виконаним, адже без
цього судовий процес є незавершеним.

05 червня 2012 року було прийнято Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», який
встановив процедуру виконання рішень
судів, боржниками за якими є державні
органи, підприємства, установи та
організації, а також юридичні особи,
примусова реалізація майна яких
забороняється відповідно до
законодавства.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди повинні застосовувати
Конвенцію та практику Європейського
суду як джерело права.

Отже розгляд справи протягом тривалого
строку (позов заявника було подано до
господарського суду Чернівецької
області 13.02.2004 р. за Вх. № 235)(том І,а.с. 2)
та тривале невиконання рішень
національних органів, які набрали
законної сили, у встановленому законом
порядку, протягом розумного строку,
порушують п. 1 ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод та
не відповідають судовій практиці
Європейського суду («Ткаченко проти
України», «Кисельов проти України»)
(Інформаційний лист Вищого
господарського суду України від 30.10.2013
№ 01-06/1556/13).

Посилання боржника на оскарження ним
до Верховного Суду України постанови
Вищого господарського суду України від
22.10.2013 року у справі № 7/27, якою залишено
без змін постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
21.05.2013 року у справі № 7/27 (том ІV, а.с. 18-22
та 17), як на підставу для відстрочення
виконання рішення суду строком на один
рік не ґрунтується на законі, оскільки
саме оскарження є правом сторони, однак
не слугує підставою для відстрочення
виконання рішення суду відповідно до
приписів ст. 121 ГПК України.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, належними та
допустимими доказами (ст. 34 ГПК
України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладені
обставини, приймаючи до уваги
матеріальні інтереси позивача,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави, а також той факт, що
боржником не доведено винятковості
обставин об'єктивної неможливості
виконати рішення суду, колегія суддів
приходить до висновку, апеляційну
скаргу Спільного
українсько-ізраїльського підприємства
«Лім-Сік» задовольнити, ухвалу
господарського суду Чернівецької
області від 18.12.2013 р. по справі № 7/27 про
задоволення заяви Чернівецької
міської ради та відстрочку виконання
рішення у справі до 18 грудня 2014 року
скасувати і прийняти нове рішення, яким
у задоволенні заяви Чернівецької
міської ради про відстрочення строком
на один календарний рік виконання
постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 21.05.2013 року у
справі № 7/27 - відмовити, оскільки
доводи наведені заявником у заяві про
відстрочення строком на один
календарний рік виконання постанови
Львівського апеляційного
господарського суду від 21.05.2013 року у
справі № 7/27 не обґрунтовані належними
і допустимими.

Судовий збір за перегляд ухвали в
апеляційному порядку покласти на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 27, 32, 33, 34, 43, 99, 101, 103, 104,
105, 106, 121 Господарського процесуального
кодексу України, Львівський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Спільного
українсько-ізраїльського підприємства
«Лім-Сік» задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду
Чернівецької області від 18.12.2013 р. по
справі № 7/27 про задоволення заяви
Чернівецької міської ради та
відстрочення виконання рішення у
справі до 18 грудня 2014 року - скасувати і
постановити нове рішення.

3. У задоволенні заяви Чернівецької
міської ради про відстрочення строком
на один календарний рік виконання
постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 21.05.2013 року у
справі № 7/27 - відмовити.

4. Витрати зі сплати судового збору за
перегляд ухвали місцевого суду в
апеляційному порядку покласти на
відповідача.

5. Матеріали справи повернути
господарському суду Чернівецької
області.

Головуючий суддя
Данко Л.С.

Суддя
Давид Л.Л.

Суддя
Юрченко Я.О.

В судовому засіданні 22.01.2014 р. оголошено
вступну і резолютивну часини
постанови. Повний текст постанови
складено та підписано - 27.01.2014р.