донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

22.01.2014 року
справа №905/7479/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Скакуна О.А.,суддівКолядко
Т.М., Принцевської Н.М.за участю
представників сторін: від
позивача:Неведомий Д.О. - за дов., від
відповідача:не з'явився, розглянувши
апеляційну скаргу у відкритому
судовому засіданні регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Донецькій області м.Донецьк
на рішення господарського
судуДонецької областівід12.12.2013р.у
справі№905/7479/13 (суддя Чернова О.В.)за
позовомрегіонального відділення Фонду
державного майна України по Донецькій
області м.Донецьк до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Маріупольське експортно-імпортне
бюро" м.Маріуполь Донецької області
провнесення змін до договору оренди

Рішенням господарського суду
Донецької області від 12.12.2013р. у справі
№905/7479/13 у задоволенні позову
регіонального відділення Фонду
державного майна України по Донецькій
області м.Донецьк до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Маріупольське експортно-імпортне
бюро" м.Маріуполь Донецької області про
внесення змін до договору оренди №885/2001
від 26.12.2001р. - відмовлено.

Позивач з прийнятим рішенням суду
першої інстанції не погодився і подав
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати як таке, що прийнято з
порушенням норм як матеріального, так і
процесуального права, та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити,
посилаючись на правомірність
ініціювання ним внесення змін до
договору оренди у зв'язку із зміною
Методики розрахунку орендної плати, а
також зазначаючи про те, що чинним
законодавством не передбачено
обов'язкового проведення оцінки
орендованого майна для перерахунку
орендної плати у зв'язку зі зміною
методики її розрахунку.

У відзиві на апеляційну скаргу №12Ф від
13.01.14 року представник відповідача
просив залишити оскаржуване рішення
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення, а також розглянути справу
без участі його представника.

В судовому засіданні представник
позивача не заперечував проти
розгляду скарги за відсутності
представника відповідача, тому,
відповідно до ст.75 Господарського
процесуального кодексу України та з
урахуванням строків, передбачених
ст.102 цього Кодексу, судова колегія
розглядає скаргу по суті за наявними у
справі доказами у відсутності
відповідача.

Представник позивача під час судового
засідання висловився на підтримку
вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України, на
підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає матеріали
господарської справи та викладені в
скарзі доводи щодо застосування судом
при розгляді норм як матеріального, так
і процесуального права, що мають
значення для справи. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

В ході розгляду справи судом першої
інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи,
що 26 грудня 2001р. між регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Донецькій області м.Донецьк
(Орендодавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Маріупольське експортно-імпортне
бюро" м.Маріуполь Донецької області
(Орендар) укладено договір оренди
№885/2001, згідно п.п.1.1, 10.1. якого
Орендодавець передає строком на три
роки до 26.12.2004р., а Орендар приймає в
строкове платне користування державне
майно - цілісний майновий комплекс
"лабораторний комплекс", м. Маріуполь,
пл.Морвокзалу, склад і вартість якого
визначено у відповідності з додатками
№1,2,3 до договору оренди, протоколом про
результати інвентаризації та
передавальним балансом Підприємства,
складеним станом на 01.10.2001р. і
становить 34 741,60 грн.

Розділом 3 договору встановлені
домовленості сторін відносно орендної
плати, а саме:

- орендна плата визначається на
підставі Методики розрахунку орендної
плати, затвердженою Постановою
Кабінету Міністрів України №786 від
04.10.1995р., і становить без ПДВ за
вересень (базовий) 115,80 грн. Нарахування
ПДВ на суму орендної плати
здійснюється у порядку, визначеному
чинним законодавством України. Орендна
плата за перший місяць оренди грудень
визначається шляхом коригування
орендної плати за базовий місяць на
індекс інфляції за жовтень, листопад,
грудень 2001р. (п.3.1.);

- орендна плата за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць, починаючи з
базового місяця (п.3.2.) і
перераховується до Державного бюджету
з врахуванням умов Закону України "Про
державний бюджет України" за кожен
місяць фактичного використання
держаного майна, щомісяця не пізніше 10
числа місяця, наступного за звітним
(п.3.3.);

Розмір орендної плати має бути
переглянуто на вимогу однієї із сторін
в разі зміни методики її розрахунку,
змін централізованих цін і тарифів та в
інших випадках, передбачених
законодавством України (п.3.4 Договору).

Водночас, п. 8.2. встановлює право
Орендаря виступати з ініціативою щодо
внесення змін до цього договору або
його розірвання в разі погіршення
стану орендованого майна Підприємства
внаслідок невиконання або неналежного
виконання умов цього договору.

Положеннями п. 10.2 договору визначено,
що його умови зберігають силу протягом
всього терміну цього договору, в тому
числі у випадках, коли після його
укладання законодавством встановлено
правила, що погіршують становище
Орендаря, а в частині зобов'язань
Орендаря щодо орендної плати - до
виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 10.3. договору його
зміни і доповнення допускаються за
взаємною згодою сторін. Зміни та
доповнення, що пропонуються внести,
розглядаються протягом одного місяця
з дати їх подання до розгляду іншій
стороні, а згідно п. 10.8 неврегульовані
цим договором взаємовідносини сторін,
регулюються чинним законодавством
України.

У додатку до Договору№2 сторони
узгодили розрахунок орендної плати.

26.12.2011р. відповідно до умов п. 2.1.
договору приміщення передано в оренду
Відповідачу, про що сторонами складено
відповідний акт приймання-передачі.

Договором №1 від 18.11.2004р. п.10.1 Договору
викладено у наступній редакції: " 10.1
Договір діє з 26 грудня 2001р. до 26 грудня
2007р."

Договором №3 від 21.11.2011р. внесено
наступні зміни до Договору:

- пункт 1.1 викладено у наступній
редакції: "Орендодавець передає, а
Орендар приймає в строкове платне
користування майно, що належить до
державної власності, цілісний майновий
комплекс структурного підрозділу
"Лабораторний комплекс", склад і
вартість якого визначено відповідно до
результатів інвентаризації станом на
31.08.2011р., передавального балансу станом
на 31.08.2011р. та акту оцінки Підприємства,
складеного станом на 31.08.2011р.
Підприємства, складеного станом на
31.08.2011р., що є додатком до цього
договору. Вартість Підприємства
становить 117 063,00 грн., у тому числі:

а) за первісною вартістю - 228 172,25 грн.

б) залишковою вартістю - 117 063,00 грн."

- Пункт 3.1 викладено у наступній
редакції: "Орендна плата визначається
на підставі Методики розрахунку
орендної плати, затвердженою
Постановою Кабінету Міністрів України
№786 від 04.10.1995р., і становить без ПДВ за
жовтень 2011р. (базовий) 976,50 грн.
Нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється у порядку, визначеному
чинним законодавством України.;

- п.10.1 Договору викладено у наступній
редакції " 10.1 За взаємною згодою сторін,
вираженою шляхом підписання Договору
№, про внесення змін до Договору оренди
від 26.12.2001р. №885/2001, строк дії Договору
продовжено до 26.12.2013р. включно".

Посилаючись на внесення змін до
Методики розрахунку орендної плати
Постановою КМУ від 14.09.2011р. №961, позивач
разом із вимогою №11-06-02-08978 від 24.07.2013р.
про внесення змін до Договору оренди,
направив Відповідачу проект
додаткового договору №4 до Договору,
який відповідачем не було підписано.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи, зазначена вимога залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Посилаючись на відмову відповідача від
внесення змін до договору оренди №885/2001
від 26.12.2001р. щодо методики розрахунку
орендної плати, позивач звернувся до
суду з розглядуваним позовом.

Отже, предметом позову є вимоги
орендодавця до орендаря про внесення
змін до договору оренди цілісного
майнового комплексу №885/2001 від 26.12.2001р.
щодо збільшення розміру орендних
ставок та, відповідно, розміру
орендної плати за період з 20 вересня
2011р. по 20 листопада 2011р., у зв'язку з
законодавчою зміною розміру орендних
ставок.

Правові засади організаційних
відносин, пов'язаних з передачею в
оренду майна, яке, зокрема, перебуває у
державній власності та майнових
відносин між орендодавцями та
орендарями щодо господарського
використання майна, що перебуває у
комунальній власності встановлені
Законом України "Про оренду державного
та комунального майна" від 10.04.1992р.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Однією з істотних умов договору є
орендна плата, яка встановлюється
згідно з методикою розрахунку орендної
плати. Методика розрахунку пропорції
розподілу між відповідним бюджетом,
орендодавцем і балансоутримувачем та
порядок використання орендної плати
для об'єктів, що перебувають у
державній власності, визначаються
Кабінетом Міністрів України (статті 10,
19 Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" (в редакції, яка
була чинна на момент укладення
договору оренди).

Згідно зі ст. 632 ЦК України, ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Пунктом 3 ст. 762 ЦК України передбачено,
що договором або законом може бути
встановлено періодичний перегляд,
зміну (індексацію) розміру плати за
користування майном.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з п. 3.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про оренду (найм) майна"
від 29.05.2013р. № 12 судам у вирішенні
спорів про внесення змін до договору
оренди (найму) у зв'язку із
запровадженням нових тарифів, ставок
орендної плати необхідно з'ясовувати,
чи погоджувалися сторонами при
укладенні договору оренди умови щодо
перегляду орендної плати, в тому числі
з підстави внесення змін до методики
розрахунку орендної плати. Відповідний
перегляд орендної плати є
обґрунтованим, якщо господарський суд
встановить факт погодження сторонами
при укладенні договору оренди такої
підстави перегляду орендної плати, як
внесення змін до методики розрахунку
орендної плати.

В пункті 3.4 договору сторони погодили,
що розмір орендної плати
переглядається на вимогу однієї зі
сторін у разі зміни методики її
розрахунку, змін централізованих цін і
тарифів та в інших випадках,
передбачених чинним законодавством.

Отже, як вірно зазначено судом першої
інстанції, встановлення в договорі
оренди визначення розміру орендної
плати за Методикою розрахунку орендної
плати, затвердженою постановою
Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р.
№786, до якої було внесено зміни
постановою Кабінету Міністрів України
14.09.2011р. №961 та збільшено розмір
орендної ставки на орендоване майно є
підставою для зміни розміру орендної
плати та внесення таких змін до
договору оренди.

Разом з тим, судом першої інстанції
встановлено, що запропонований
позивачем розрахунок орендної плати,
доданий до проекту договору №4 про
внесення змін до договору оренди
№885/2001 від 26.12.2001р., не відповідає
вимогам чинного законодавства, зокрема
останній передбачає при визначенні
розміру орендних платежів
використання у формулах розрахунку
відомостей про вартість об'єкту оренди
за стандартизованою оцінкою станом на
01.10.2001р., тоді як розмір річної орендної
плати за цілісні майнові комплекси
державних підприємств визначається за
формулою Опл = (Воз + Внм) х Сор.ц
/100, де Воз - вартість основних засобів
за незалежною оцінкою на час оцінки
об'єкта оренди, гривень; Внм - вартість
нематеріальних активів за незалежною
оцінкою на час оцінки об'єкта оренди,
гривень; Сор.ц - орендна ставка за
використання цілісних майнових
комплексів державних підприємств.
Пунктом 8 Методики передбачено, що
результати незалежної оцінки є чинними
протягом 6 місяців від дати, якщо інший
термін не передбачено у звіті з
незалежної оцінки.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
відповідна вимога про внесення зміни
до договору отримана відповідачем у
липні 2013р., а з відповідним позовом
Фонд звернувся до господарського суду
у жовтні 2013 року. При цьому, як
зазначалося вище, позовні вимоги в
частині внесення змін до договору
передбачають збільшення розміру
орендної плати з 20 вересня 2011р. по 20
листопада 2011р., однак позивачем не
доведено відсутність у нього
можливості звернутися з таким позовом
до господарського суду раніше, тобто в
період внесення законодавчих змін до
орендних ставок, які обумовили таку
зміну умов договору в частині розміру
орендної плати.

Також, як вірно зауважено, судом першої
інстанції, відповідач свої
зобов'язання з внесення орендних
платежів за період з 20 вересня 2011р. по 20
листопада 2011р. виконав належним чином,
що за змістом ч.3 ст. 632 Цивільного
кодексу України унеможливлює зміну
зобов'язань стосовно періоду, за який
зобов'язання є виконаними, отже
положення розглядуваного проекту
договору в частині, що передбачає зміну
орендної плати відносно вже сплаченого
періоду, не відповідають приписам
закону.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо відсутності
підстав для внесення змін до договору у
запропонованій позивачем редакції та,
як наслідок, відмови у задоволенні
позову.

У зв'язку з вищенаведеним, а також з
огляду на те, що наведені в апеляційній
скарзі доводи висновків суду першої
інстанції не спростовують, апеляційний
суд не бере їх до уваги і вважає, що
оскаржуване судове рішення відповідає
вимогам чинного законодавства, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати за подання апеляційної скарги
відносяться на скаржника.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Донецькій області м.Донецьк
- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 12.12.2013р. у справі №905/7479/13 -
залишити без змін.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: Т.М.Колядко

Н.М.Принцевська

Надруковано: 5 прим.:

1. позивачу;2.
відповідачу;3. у справу; 4 ДАГС; 5.ГСДО.