ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

13.01.2014 Справа № 901/3586/13за
позовом Кримського Республіканського
підприємства «Вода Криму» в особі
Керченської філії Кримського
Республіканського підприємства «Вода
Криму»

(вул. Години, 2-В, м. Керч, АР Крим, 98303)

до публічного акціонерного товариства
«Кримтеплоелектроцентраль»

(вул. Кримська, 7, смт. Молодіжне,
Сімферопольський район, Ар Крим, 97501)

про стягнення 253 224.26 грн.

Суддя Радвановська Ю.А.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився, КРП «Вода
Криму»;

Від відповідача: Халюкова Олена
Юріївна, представник, довіреність №
7-2013 від 13.11.2013, ПАТ
«Кримтеплоелектроцентраль»;

Суть спору: Кримське Республіканське
підприємство «Вода Криму» в особі
Керченської філії Кримського
Республіканського підприємства «Вода
Криму» звернулося до господарського
суду АР Крим з позовною заявою до
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Кримтеплоелектроцентраль» та просить
суд стягнути з відповідача
заборгованість за надані послуги з
водопостачання та водовідведення у
сумі 253 224.26 грн..

Позовні вимоги вмотивовані
порушенням відповідачем своїх
зобов'язань за договорами № 104 від 09
грудня 2008 року та № 592/383 від 26 листопада
2010 року на водопостачання та
водовідведення в частині своєчасної
оплати наданих послуг.

У судових засіданнях представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Однак, у судове засідання 13 січня 2014
року представник позивача не з'явився,
витребуваних судом документів не
надав, надіслав на адресу суду
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Проте, враховуючи відсутність доказів
поважності неявки представника до
судового засідання та враховуючи
вимоги статей 28 ,69 Господарського
процесуального кодексу України, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення клопотання
позивача та відкладення розгляду
справи з огляду на сплив 13 січня 2014 року
строку розгляду спору.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на те, що позивач у даній
справі не знаходиться у договірних
відносинах із відповідачем, та на
сьогоднішній день не є
правонаступником КРП «ПП ВКГ м. Керчі»,
у зв'язку з чим, на думку представника
відповідача, у позивача не виникло
права вимоги за спірними договорами
(а.с. 107-109).

Ухвалою господарського суду АР Крим
від 03 грудня 2013 року відповідача -
товариство з обмеженою
відповідальністю
«Кримтеплоелектроцентраль» замінено
на його правонаступника - публічне
акціонерне товариство
«Кримтеплоелектроцентраль» (а.с. 152-153).

Ухвалою господарського суду АР Крим
від 17 грудня 2013 року за клопотанням
представників сторін (а.с. 162) в порядку
статті 69 Господарського
процесуального кодексу України було
продовжено строк розгляду справи на
п'ятнадцять днів (а.с. 166-167).

Згідно зі статтями 20, 22, 81-1
Господарського процесуального кодексу
України представникам сторін
роз'яснені процесуальні права та
обов'язки.

За клопотанням представників сторін,
відповідно до статті 10 Конституції
України, статті 12 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»,
пояснення та клопотання по справі
надавалися ними російською мовою.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд -

встановив:

09 грудня 2008 року між Кримським
Республіканським Підприємством
«Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Керчі» та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Кримтеплоелектроцентраль»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство
«Кримтеплоелектроцентраль», (абонент)
укладений договір № 104/260 на
водопостачання з комунального
водопроводу та відведення в комунальну
каналізацію, відповідно до пункту 2.2
якого водопостачальник бере на себе
зобов'язання забезпечувати абонента
питною холодною водою (за наявності
води в джерелах) та здійснювати
водовідведення в об'ємах, визначених
даним договором (а.с. 9-12).

Відповідно до пункту 3.1 договору
водоканал надає абоненту послуги з
водопостачання та водовідведення по
встановлених тарифах за 1 куб.м.
відпущеної води та за 1 куб.м.
відведених стоків, які на дату
укладення даного договору складають:
за воду - 12.69 грн. (з врахуванням ПДВ), за
стоки - 11.74 грн. (з врахуванням ПДВ).

Згідно з пунктом 3.7 представник
абонента зобов'язаний отримувати
рахунок за комунальні послуги з
водопостачання та водовідведення у
водопостачальника до 20 числа кожного
місяця. Рахунок повинен бути оплачений
протягом 10 банківських днів.

Облік використаної води та скинутих
стоків здійснюється по показникам
приладів обліку (пункт 4.1 договору).

Відповідно до пунктів 6.2.1 та 6.2.2
договору абонент зобов'язаний надавати
щомісячно до 20 числа поточного місяця в
абонентську службу Водоканалу довідку
про витрачену воду з власних джерел
водопостачання абонента у випадку
відсутності приладів обліку та
оплачувати спожиті послуги в строки,
визначені договором, та здійснювати
інші платежі, передбачені договором та
чинним законодавством.

Даний договір набирає сили з моменту
підписання його сторонами та діє до 31
грудня 2009 року. Договір вважається
щорічно продовженим, якщо жодна зі
сторін не заявить про розірвання
договору не менш, ніж за два місяці до
спливу строку його дії (пункт 10.1
договору).

26 листопада 2010 року між Кримським
Республіканським Підприємством
«Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Керчі (виробник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю
«Кримтеплоелектроцентраль»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство
«Кримтеплоелектроцентраль» (споживач)
укладений договір № 592/383 на
водопостачання з комунального
водопроводу та відведення в комунальну
каналізацію, відповідно до пункту 2.2
якого виробник бере на себе
зобов'язання забезпечувати споживача
питною холодною водою (за наявності
води в джерелах) та здійснювати
водовідведення з 01 січня 2011 року по 31
грудня 2011 року в об'ємах, визначених
даним договором (а.с. 13-16).

Відповідно до пункту 3.1 договору
водоканал надає абоненту послуги з
водопостачання та водовідведення по
встановлених тарифах за 1 куб.м.
відпущеної води та за 1 куб.м.
відведених стоків, які на дату
укладення даного договору складають:
за воду - 9.29 грн. (з врахуванням ПДВ), за
стоки - 8.62 грн. (з врахуванням ПДВ).

Відповідно до пункту 3.6 договору
абонент здійснює оплату наданих послуг
з водопостачання та водовідведення за
розрахунковий місяць на підставі акту
наданих послуг, підписаного обома
сторонами та наданого рахунку протягом
10 днів з моменту отримання рахунку,
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок виробника.

Згідно з пунктом 3.7 договору
представник споживача зобов'язаний
отримати рахунок за комунальні послуги
з водопостачання та водовідведення у
виробника за надані протягом місяця
послуги з водопостачання та
водовідведення протягом 3 днів після
підписання акту наданих послуг
сторонами. Рахунок підлягає оплаті
протягом 10 днів з моменту отримання
рахунку.

Облік використаної води та скинутих
стоків здійснюється по показникам
приладів обліку (пункт 4.1 договору).

Відповідно до пунктів 6.2.1 та 6.2.2
договору абонент зобов'язаний надавати
в абонентську службу виробника довідку
про витрачену воду з власних джерел
водопостачання абонента у випадку
відсутності приладів обліку та
оплачувати спожиті послуги в строки,
визначені договором та здійснювати
інші платежі, передбачені договором та
діючим законодавством.

Даний договір набирає сили з моменту
підписання його сторонами та діє до 31
грудня 2011 року. Договір вважається
щорічно продовженим, якщо жодна зі
сторін не заявить про розірвання
договору не менш, ніж за два місяці до
спливу строку його дії (пункт 10.1
договору).

Як зазначає позивач, за період з 01
жовтня 2010 року по 31 грудня 2010 року за
вказаними договорами відповідачу було
надано послуг на суму 714 538.53 грн., що
підтверджується підписаними сторонами
актами про витрати води та
виставленими водопостачальником
рахунками (а.с. 43-52).

Проте, надані послуги були оплачені
споживачем частково на суму 479 314.27 грн.,
у зв'язку з чим сума заборгованості
складає 235 224.26 грн. та на даний час не є
погашеною.

Вказане з'явилося підставою для
звернення Кримського
Республіканського підприємства «Вода
Криму» в особі Керченської філії
Кримського Республіканського
підприємства «Вода Криму» із даною
позовною заявою до суду.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, суд
визнав позовні вимоги такими, що
задоволенню не підлягають, з наступних
підстав.

Предметом доказування та спору у даній
справі є встановлення наявності чи
відсутності правових підстав
стягнення Кримським Республіканським
підприємством «Вода Криму» в особі
Керченської філії Кримського
Республіканського підприємства «Вода
Криму» з публічного акціонерного
товариства
«Кримтеплоелектроцентраль»
заборгованості з оплати наданих послуг
з водопостачання та водовідведення.

Відповідно до частини 1 статті 626
Цивільного кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частинами 1,2 статті 509 Цивільного
кодексу України визначено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 510
Цивільного кодексу України сторонами
у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Згідно з частиною 1 статті 512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок: 1) передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги); 2)
правонаступництва; 3) виконання
обов'язку боржника поручителем або
заставодавцем (майновим поручителем); 4)
виконання обов'язку боржника третьою
особою.

Так, в обґрунтування своїх вимог
позивач, КРП «Вода Криму», посилається
на факт його правонаступництва від КРП
«Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Керчі».

Так, як зазначає позивач, 09 квітня 2013
року у виконання розпорядження Ради
Міністрів АРК № 95-р від 28 лютого 2012р.
«Про реорганізацію Кримських
республіканських підприємств
водопровідно-каналізаційного
господарства» та на підставі
розпорядження Ради Міністрів АРК № 179-р
від 20 березня 2013 року «Про
перейменування Кримського
республіканського підприємства
«Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Сімферополя»»,
підприємство перейменоване у Кримське
республіканське підприємство «Вода
Криму» (а.с. 36-37, 40-41).

Згідно з пунктом 3 розпорядження Ради
Міністрів АРК № 95-р від 28 лютого 2012
року, Кримське республіканське
підприємство «Вода Криму» визначено як
правонаступник Кримського
республіканського підприємства
«Виробничого підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Сімферополя» і
Кримських республіканських
підприємств
водопровідно-каналізаційних
господарств.

Відповідно до Положення про Керченську
філію КРП «Вода Криму» філія є
відокремленим підрозділом Кримського
республіканського підприємства «Вода
Криму», керівник якої діє на підставі
довіреності (а.с. 29-31).

Так, судом з матеріалів справи
встановлено, що договори №104/260 від 09
грудня 2008 року та №592/383 від 26 листопада
2010 року на водопостачання з
комунального водопроводу і
водовідведення в комунальну
каналізацію були укладені між
товариством з обмеженою
відповідальністю
«Кримтеплоелектроцентраль»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство
«Кримтеплоелектроцентраль», та
Кримським республіканським
підприємством «Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Керчі», яке було
юридичною особою і діяло на підставі
статуту.

Розпорядженням Ради Міністрів АРК №95-р
від 28 лютого 2013 року «Про реорганізацію
Кримських республіканських
підприємств водопровідно-
каналізаційного господарства» було
реорганізовано Кримські
республіканські підприємства
водопровідно - каналізаційного
господарства, зазначені у додатку № 1
до даного розпорядження, до якого також
увійшло й Кримське республіканське
підприємство «Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Керчі», шляхом їхнього
приєднання до Кримського
республіканського підприємства
«Виробниче підприємство водопровідно -
каналізаційного господарства м.
Сімферополя».

Також пунктами 5.1 та 5.2 вказаного
розпорядження було визначено, що
комісіям із припинення Кримських
республіканських підприємств
водопровідно - каналізаційного
господарства, зазначених у додатку 1 до
даного розпорядження, забезпечити:
виконання заходів, передбачених
Законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб і фізичних
осіб - підприємців» у частині державної
реєстрації припинення Кримських
республіканських підприємств
водопровідно - каналізаційного
господарства, зазначених у додатку 1 до
даного розпорядження; підготовку
передавальних актів для затвердження
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим.

Розпорядженням Ради Міністрів АРК №
179-р від 20 березня 2013 року Кримське
республіканське підприємство
«Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Сімферополя» було
перейменовано у Кримське
республіканське підприємство «Вода
Криму» (а.с. 40).

Згідно зі статтею 106 Цивільного кодексу
України злиття, приєднання, поділ та
перетворення юридичної особи
здійснюються за рішенням його
учасників або органу юридичної особи,
уповноваженого на це установчими
документами, а у випадках, передбачених
законом, - за рішенням суду або
відповідних органів державної влади.
Законом може бути передбачено
одержання згоди відповідних органів
державної влади на припинення
юридичної особи шляхом злиття або
приєднання.

Цивільним кодексом України
встановлені певні правила, згідно з
якими створюються і припиняються
юридичні особи.

Так, пунктом 4 статті 87 Цивільного
кодексу України встановлено, що
юридична вважається створеною з дня її
державної реєстрації.

Згідно з пунктом 4 статті 91 Цивільного
кодексу України цивільна
правоздатність юридичної особи
виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Згідно з вимогами статті 59
Господарського процесуального кодексу
України припинення діяльності суб'єкта
господарювання здійснюється шляхом
його реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, перетворення) або ліквідації -
за рішенням власника (власників) чи
уповноважених ним органів, за рішенням
інших осіб - засновників суб'єкта
господарювання чи їх правонаступників,
а у випадках, передбачених законами, -
за рішенням суду.

Статтею 19 Закону України «Про
господарські товариства» визначено, що
припинення діяльності товариства
відбувається шляхом його
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, виділення, перетворення) або
ліквідації з дотриманням вимог
законодавства про захист економічної
конкуренції. Припинення товариства
проводиться призначеною учасниками,
судом або уповноваженим органом
комісією з припинення товариства
(комісією з реорганізації,
ліквідаційною комісією) або
ліквідатором. Виконання функцій
комісії з припинення товариства
(комісії з реорганізації,
ліквідаційної комісії) може бути
покладено на орган управління
товариства. У разі припинення
товариства вся сукупність прав та
обов'язків товариства переходить до
його правонаступників. Товариство
ліквідується: а) після закінчення
строку, на який воно створювалося, або
після досягнення мети, поставленої при
його створенні; б) за рішенням вищого
органу товариства; в) на підставі
рішення суду за поданням органів, що
контролюють діяльність товариства, у
разі систематичного або грубого
порушення ним законодавства; на
підставі рішення господарського суду в
порядку, встановленому Законом України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
г) з інших підстав, передбачених
установчими документами. Припинення
товариства проводиться в
установленому законом порядку.

Відповідно до статті 104 Цивільного
кодексу України юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам (злиття, приєднання,
поділу, перетворення) або в результаті
ліквідації. Юридична особа є такою, що
припинилася, з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Статтею 4 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» передбачено, що
державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців - це
засвідчення факту створення або
припинення юридичної особи,
засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.
Зміни до установчих документів
юридичної особи, а також зміна прізвища
та/або імені, та/або по батькові (далі -
імені) або місця проживання фізичної
особи - підприємця підлягають
обов'язковій державній реєстрації
шляхом внесення відповідних змін до
записів Єдиного державного реєстру в
порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 17 вказаного закону обумовлено,
що в Єдиному державному реєстрі
містяться відомості щодо юридичної
особи, зокрема, дата затвердження
передавального акта або розподільчого
балансу; дані про юридичних осіб,
правонаступником яких є зареєстрована
юридична особа; дані про юридичних осіб
- правонаступників.

З викладеного виходить, що права і
обов'язки юридичної особи, яка
припинилася в результаті приєднання,
можуть переходити тільки до
правонаступника.

Розпорядженням Ради міністрів АРК
№180-р від 20 березня 2013 року
правонаступником всіх Кримських
республіканських підприємств
водопровідно-каналізаційного
господарства було визначено Кримське
республіканське підприємство
«Виробниче підприємство водопровідно-
каналізаційного господарства м.
Сімферополя» (а.с.174).

Отже, відповідно до правил чинного
законодавства все майно, права і
обов'язки КРП «ПП ВКГ м. Керчі» повинні
перейти до Кримського
республіканського підприємства
«Виробниче підприємство водопровідно -
каналізаційного господарства м.
Сімферополя», на даний час Кримському
республіканському підприємству «Вода
Криму», після державної реєстрації
припинення КРП «ПП ВКГ м. Керчі» шляхом
приєднання.

Проте, з витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців України судом
встановлено, що КРП «ПП ВКГ м. Керчі» не
є припиненим, а лише перебуває в стані
припинення (а.с. 175).

Крім того, факт настання
правонаступництва Кримського
республіканського підприємства «Вода
Криму» від КРП «Вода Криму» в особі
Керченської філії КРП «Вода Криму»
повинен бути відображений в статуті
вказаного підприємства і пройти
державну реєстрацію із відображенням в
державному реєстрі юридичних і
фізичних осіб - підприємців.

Однак, судом з встановлено, що такі дані
як у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців України, так й в статуті
позивача щодо правонаступництва
Кримського республіканського
підприємства «Вода Криму» від КРП «ПП
ВКГ м. Керчі» відсутні на час розгляду
справи.

Крім того, слід відзначити, що під час
розгляду справи не було представлено
суду сторонами й інших даних, які б
підтверджували факт
правонаступництва, таких як :
затверджений передавальний акт або
розподільчий баланс, умови щодо
обов'язковості складання яких
містяться у статті 107 Цивільного
кодексу України, затверджені Радою
Міністрів АРК відповідно до її
розпорядження № 95-р від 28 лютого 2013
року.

Згідно з частиною 13 статті 37 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» зміни до установчих
документів юридичної особи, що не
припиняється в результаті приєднання,
підлягають державній реєстрації після
державної реєстрації припинення
юридичної особи в результаті
приєднання у порядку, встановленому
статтею 29 цього Закону. Приєднання
вважається завершеним з моменту
державної реєстрації припинення
юридичних осіб, що припиняються в
результаті приєднання, та державної
реєстрації відповідних змін до
установчих документів.

Отже, у зв'язку з викладеним, суд дійшов
висновку про те, що реорганізація КРП
«ПП ВКГ м. Керчі» не закінчена на час
розгляду справи, а отже не відбулося
правонаступництва, на яке посилається
позивач.

Правильність таких висновків суду
підтверджується відомостями,
викладеними самим позивачем у листі,
адресованому відповідачу 25 грудня 2013
року (а.с. 172).

Враховуючи викладене, суд вважає
передчасним звернення Кримського
республіканського підприємства «Вода
Криму» із даним позовом до публічного
акціонерного товариства
«Кримтеплоелектроцентраль» про
стягнення з нього 235 224.26 грн.
заборгованості з наданих послуг.

Статтею 15 Цивільного кодексу України
встановлено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Конституційний суд України в Рішенні
від 01 грудня 2004 року у справі №1-10/2004 за
конституційним поданням 50 народних
депутатів України щодо офіційного
тлумачення окремих положень частини
першої статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України (справа
про охоронюваний законом інтерес)
зазначив, що поняття «охоронюваний
законом інтерес», що вживається в
частині першій статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
«права», треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
позов задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в позові, судові
витрати покладаються на позивача
згідно з положеннями статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні були оголошені
вступна та резолютивна частини
рішення. Повне рішення складено 20 січня
2014 року.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 49, 82-84 Господарського
процесуального Кодексу України, суд

вирішив:

1. У позові відмовити в повному
обсязі.

Суддя Ю.А.
Радвановська