ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

27 січня 2014 року
Справа № 913/3458/13

Провадження №17/913/3458/13

За позовом Державного підприємства
"Національна енергетична компанія
"Укренерго" в особі "Донбаської
електроенергетичної системи", м.
Горлівка Донецької області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Луганське
енергетичне об'єднання", м. Луганськ

3-я особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Регіональне відділення Фонду
державного майна України по Луганській
області, м. Луганськ

про стягнення 41 596 грн. 06 коп.

Суддя Фонова О.С.

У засіданні брали участь:

від позивача - Диннік О.Ю., довіреність
№16-3 від 01.11.2013;

від відповідача - Мотигіна Ю.В.,
довіреність № 452 від 10.12.2013;

від 3-ої особи - Кулік А.А., довіреність №
61-08 від 14.10.2013.

Суть спору: позивачем заявлені вимоги
про стягнення з відповідача орендної
плати за період червень - листопад 2013
року у сумі 41038,64 грн., пені у сумі 1322,41
грн. та 3% річних у сумі 290,60 грн. за
договором оренди державного майна
№001479/09/1-68-02 від 16.12.2002.

Позивач 13.01.2014 надав суду пояснення на
виконання ухвали Господарського суду
Луганської області від 23.12.2013.

Також позивач 20.01.2014 надав суду заяву
про зменшення розміру позовних вимог,
у зв'язку з частковим погашенням
відповідачем заборгованості, а саме,
частини основного боргу у сумі 1000,00
грн., та просив стягнути з відповідача
заборгованість по орендній платі у
сумі 40046,20 грн., пеню у сумі 1260,78 грн. 3%
річних у сумі 289,08 грн.

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
зменшення розміру позовних вимог є
правом позивача. Тому, та з урахуванням
дотримання всіх вимог, зменшення
розміру позовних вимог за вказаною
заявою позивача прийнято судом до
розгляду.

Представник відповідача 17.01.2014 надав
суду відзив на позовну заяву, в якому
просить, відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі, з
підстав, зазначених у відзиві.

Крім того, представник відповідача
27.01.2014 надав суду клопотання про
зменшення розміру штрафних санкцій, в
якому просить зменшити заявлені
Позивачем до стягнення пеню та 3% річних
до 50% від заявлених вимог.

Дослідивши обставини справи,
витребувані судом та надані сторонами
докази на підтвердження своїх доводів,
заслухавши пояснення представників
сторін, що прибули у судове засідання,
суд

в с т а н о в и в:

Між Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по Луганській
області (3-я особа у справі), як
Орендодавцем, та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Луганське
енергетичне об'єднання" (відповідач у
справі), як Орендарем, 16.12.2002 був
укладений договір оренди державного
майна №001479/09/1-68-02 (далі - Договір).

Згідно п. 1.1 Договору, Орендодавець
передає, а Орендар приймає в строкове
платне користування нежитлові
вбудовані приміщення згідно із
Додатком №1 окремо розташованого
нежитлового трьохповерхового будинку
телемеханіки та виробничих служб
площею 1723,08 кв.м., які знаходяться на
балансі Луганських магістральних
електричних мереж ДЕС ДП "Національна
енергетична компанія "Укренерго"
(позивач у справі) та розташовані за
адресою: м. Стаханов, вул. Телефонна, 8
(надалі - Майно). Вартість Майна
відповідно до звіту оцінки вартості
Майна складає 307052,85 грн. станом на 30
вересня 2002 року.

Відповідно до п. 2.1 Договору, вказане в
пункті 1.1 Майно Орендодавець передає
Орендареві під розміщення апарату
управління та виробничих служб
Серговської філії Орендаря.

Як зазначено у п. 2.2 Договору, вступ
Орендаря у користування Майном настає
водночас із підписанням сторонами
цього Договору та акту
прийому-передачі (Додаток №2)
означеного Майна.

Згідно пункту 3.1 Договору, в редакції
Додаткової угоди №7 від 09.11.2011, Орендна
плата визначається на підставі
Методики розрахунку орендної плати за
державне майно та пропорції її розділу,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України №786 від 04.10.1995 із
врахуванням змін до неї (далі - Методика
розрахунку) і становить за базовий
місяць вересень 2011 року - 15052,0 грн. без
урахування ПДВ. Нарахування ПДВ на суму
орендної плати здійснюється у порядку,
визначеному чинним законодавством
України.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору, Орендна
плата перераховується:

- 70% від загальної суми місячної
орендної плати в розмірі 1791,14 грн. (за
базовий місяць вересень 2002 року)
перераховуються в державний бюджет
України;

- 30% від загальної суми місячної
орендної плати в розмірі 767,63 грн. (за
базовий місяць вересень 2002 року)
перераховуються балансоутримувачу.

Орендна плата перераховується
щомісячно, не пізніше 8 числа місяця,
наступного за звітним. Орендна плата
підлягає коригуванню з урахуванням
щомісячного індексу інфляції.

Розмір орендної плати підлягає
перегляду на вимогу однієї зі сторін
при зміні методики її розрахунку, зміні
централізованих цін і тарифів і в інших
випадках, передбачених чинним
законодавством України.

Згідно пункту 5 Договору, Орендар
зобов'язується:

- прийняти вказане в п. 1.1 Договору Майно
по акту прийому-передачі (п. 5.1
Договору);

- вчасно і в повному обсязі сплачувати
орендну плату в державний бюджет
України (Орендодавцю) та
балансоутримувачу Майна (п. 5.3
Договору);

- щомісячно до 15 числа місяця,
наступного за звітним, представляти
Орендодавцю копії документів, що
підтверджують фактичну оплату
орендної плати в державний бюджет
України (п. 5.5 Договору).

Як зазначено у п. 7.1 Договору,
Орендодавець зобов'язується передати
Орендарю в оренду Майно згідно розділу
2 цього Договору за актом
прийому-передачі майна, що
підписується одночасно з цим
Договором.

Відповідно до п. 10.3 Договору, у випадку
несвоєчасного перерахування або
перерахування не в повному обсязі
орендної плати Орендар відповідно до
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" сплачує до державного
бюджету України та балансоутримувачу
пеню в розмірі подвійної орендної
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми недоплати,
розрахованої за кожний день
прострочення платежу (включаючи день
оплати).

Пунктом 11.1 Договору встановлено, що він
діє з 16.12.2002 до 15.12.2005.

Згідно пункту 11.6 Договору, за
відсутності заяви однієї зі сторін про
припинення або зміну цього Договору
після закінчення терміну його чинності
протягом одного місяця він вважається
продовженим на той же термін і на тих же
умовах, що були передбачені цим
Договором.

Як зазначає позивач, на даний час
договір є діючим, оскільки відповідно
до п. 11.6 Договору, сторони передбачили
можливість його продовження на той же
строк на тих самих умовах за
відсутності поданих заяв кожної із
сторін про його припинення або зміну.
Крім того, позивач зазначає, що у листі
Орендодавця №11-10-06442 від 23.12.2011, була
підтверджена чинність даного договору
до 15.12.2014.

Нерухоме майно, що є предметом
договору, було передане Орендодавцем
відповідачу за актом
приймання-передачі, складеним та
підписаним сторонами 16.12.2002. (а.с.31).

В обґрунтування позовних вимог заявник
посилається на те, що відповідач не
виконав умови Договору щодо внесення
орендної плати в повному обсязі, в
результаті чого виникла
заборгованість у сумі 40046,20 грн. за
період з червня по листопад 2013 року, яку
позивач просить стягнути у судовому
порядку.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача пеню у сумі 1260,78 грн., 3%
річних у сумі 289,08 грн., згідно наданого
позивачем уточненого розрахунку.

Відповідач позовні вимоги не визнав у
повному обсязі.

Встановивши фактичні обставини справи,
оцінивши доводи позивача та надані ним
докази, суд дійшов висновку про
наступне.

Відповідно до змісту статті 762
Цивільного кодексу України, за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно.

Згідно статті 19 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» орендар за користування
об'єктом оренди вносить орендну плату
незалежно від наслідків
господарської діяльності.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов, що передбачені
договором, вимогами Цивільного кодексу
України, тощо.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було встановлено при розгляді
справи та підтверджено матеріалами
справи, відповідачем в повному обсязі
не виконані зобов'язання за Договором
щодо перерахування орендної плати, у
зв'язку з чим за ним утворилась
заборгованість з орендної плати з
червня по листопад 2013 року в сумі 40046,20,
грн.., яка є обґрунтовано заявленою та
підлягає стягненню з відповідача.

Позивачем заявлено вимогу про
стягнення пені за Договором у сумі 1260,78
грн., що нарахована на борг, який виник:
за зобов'язаннями червня 2013 року за
період з 09.07.2013 по 20.12.2013 в сумі 363,73 грн.,
за зобов'язаннями липня 2013 року за
період з 09.08.2013 по 20.12.2013 в сумі 288,08 грн.,
за зобов'язаннями серпня 2013 року за
період з 09.09.2013 по 20.12.2013 в сумі 265,55 грн.,
за зобов'язаннями вересня 2013 року за
період з 09.10.2013 по 20.12.2013 в сумі 194,70 грн.,
за зобов'язаннями жовтня 2013 року за
період з 09.11.2013 по 20.12.2013 в сумі 112,46 грн.,
за зобов'язаннями листопада 2013 року за
період з 09.12.2013 по 20.12.2013 в сумі 32,20 грн.,
згідно наданого до матеріалів справи
уточненого розрахунку.

Відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань
передбачена сторонами у п. 10.3 Договору,
де встановлено що у випадку
несвоєчасного перерахування або
перерахування не в повному обсязі
орендної плати Орендар відповідно до
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" сплачує до державного
бюджету України та балансоутримувачу
пеню в розмірі подвійної орендної
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми недоплати,
розрахованої за кожний день
прострочення платежу (включаючи день
оплати).

З огляду на вищевказане, пеня в сумі
1260,78 грн. є обґрунтовано заявленою та
вірно нарахованою.

Водночас, відповідно до ст. 233
Господарського кодексу України, у разі,
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального
кодексу України, суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання.

Суд враховує, що відповідач здійснює
господарську діяльність з постачання
електричної енергії за регульованим
тарифом на підставі ліцензії НКРЕ
України від 20.04.2006 серії АБ № 220851 і з
передачі електричної енергії
місцевими (локальними) електричним
мережами.

Так, джерелом поставки електроенергії
по всій Україні є її оптовий продавець -
ДП «Енергоринок», з яким у відповідача
укладено договір купівлі-продажу
електричної енергії від 28.03.2007 № 3969/02.

Послуги з постачання електроенергії за
регульованим тарифом і з передачі
електричної енергії місцевими
(локальними) електричними мережами
надаються відповідачем на території
Луганської області юридичним особам -
23249 споживачам, та фізичних осіб - 1059
тисяч споживачам.

Проте, споживачі послуг з постачання
електроенергії за регульованим
тарифом і з передачі електричної
енергії місцевими (локальними)
електричними мережами належним чином
не розраховуються з відповідачем за
отримані послуги, що призводить до
виникнення заборгованості ТОВ «ЛЕО»
перед ДП «Енергоринок» за поставлену
електроенергію.

Так, станом на 01.12.2013 кредиторська
заборгованість відповідача за
придбану у ДП «Енергоринок» електричну
енергію складає 871914,5 тис. грн.

Вказана заборгованість виникла
внаслідок існуючої заборгованості за
спожиту електроенергію та за передачу
електричної енергії місцевими
(локальними) електричними мережами, які
надаються відповідачем споживачам
побутового сектору (населення) та
юридичного сектору.

До останніх, зокрема, відносяться
наступні підприємства та організації
Луганської області: підприємства
промисловості, підприємства
залізничного транспорту,
сільськогосподарські підприємства,
теплопостачальні підприємства та
підприємства питного водопостачання й
водовідведення, підприємства та
організації, які обслуговуються за
рахунок державного бюджету України,
підприємства та організації, які
обслуговуються за рахунок місцевих
бюджетів.

Так, загальна дебіторська
заборгованість зазначених споживачів
побутового та юридичного секторів
перед відповідачем на 01.01.2014 становить 1
млрд. 060 мл. 096 тис. грн.

Разом з тим, заборгованість населення
перед ТОВ «ЛЕО» за спожиту
електроенергію (з урахуванням пільг та
субсидій) станом на 01.01.2014 склала 82 млн.
986 тис. грн.

З метою запобігання виникнення
надзвичайних ситуацій техногенного та
природного характеру ТОВ «Луганське
енергетичне об'єднання» здійснює
постачання електроенергії споживачам,
яким встановлена екологічна броня.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України
«Про електроенергетику» відшкодування
вартості електроенергії, що
постачається на рівні екологічної
броні електропостачання, при несплаті
або неповній оплаті за спожиту
електричну енергію споживачами, які
мають таку броню, повинно
здійснюватися за рахунок коштів
державного або місцевого бюджету.

Проте, до цього часу відшкодування
відповідачу вартості електроенергії,
визначені вказаним Законом, ані
державним, ані місцевим бюджетами не
здійснювалося.

Стягнення пені суттєво погіршить
фінансовий стан відповідача, призведе
до зростання заборгованості, що може
відобразитися на якості послуг, що ним
надаються.

З огляду на вказане, враховуючи
вищевикладене, суд вважає за доцільне
на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального
кодексу України зменшити на 30% розмір
пені. У стягненні решти суми пені слід
відмовити.

Клопотання відповідача в частині
зменшення 3% річних судом відхиляється,
з огляду на те, що вказана вимога не є
штрафними санкціями, а є платою за
користування чужими грошовими коштами
та входить до складу основного
зобов'язання.

Позивачем заявлено вимогу про
стягнення 3% річних у сумі 289,08 грн., що
нараховані на борг, який виник: за
зобов'язаннями червня 2013 року за
період з 09.07.2013 по 20.12.2013 в сумі 83,19 грн.,
за зобов'язаннями липня 2013 року за
період з 09.08.2013 по 20.12.2013 в сумі 66,30 грн.,
за зобов'язаннями серпня 2013 року за
період з 09.09.2013 по 20.12.2013 в сумі 61,28 грн.,
за зобов'язаннями вересня 2013 року за
період з 09.10.2013 по 20.12.2013 в сумі 44,9370 грн.,
за зобов'язаннями жовтня 2013 року за
період з 09.11.2013 по 20.12.2013 в сумі 25,95 грн.,
за зобов'язаннями листопада 2013 року за
період з 09.12.2013 по 20.12.2013 в сумі 7,43 грн.,
згідно наданого до матеріалів справи
уточненого розрахунку.

Відповідно до пункту 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Отже, вимога позивача про стягнення 3%
річних у сумі 289,08 грн. відповідає
чинному законодавству, є
обґрунтованою, вірно нарахованою та
підлягає задоволенню.

За вказаних обставин, вимоги позивача
за позовом підлягає задоволенню
частково з віднесенням всіх судових
витрат на відповідача згідно зі ст. 49
ГПК України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 7
Закону України «Про судовий збір»,
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на викладене, позивачу слід
повернути судовий збір в сумі
105,10 грн. Питання про повернення
судового збору буде вирішено в ухвалі
суду від 29.01.2014.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 49, 82, п.3 ч.1 ст. 83, 84, 85 ГПК України,
суд

в и р і
ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання», м. Луганськ,
кв. Гайового, буд. 35а, ідентифікаційний
код 31443937, на користь Державного
підприємства "Національна енергетична
компанія "Укренерго" в особі
"Донбаської електроенергетичної
системи", м. Горлівка, Донецька область,
пр. Леніна, буд. 11, ідентифікаційний код
23344104, заборгованість у сумі 40046,20 грн.,
пеню у сумі 882,55 грн., 3% річних у сумі 289,08
грн., витрати по оплаті судового збору у
сумі 1615,40 грн., видати наказ.

3. В решті позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні оголошено лише
вступну і резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено: 29.01.2014.

Суддя
О.С. Фонова

Надр. 1 прим.

1 - до справи