ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

20 січня 2014 року
Справа № 915/2013/13

Господарський суд
Миколаївської області у складі судді
Олейняш Е.М. при секретарі судового
засідання Атаманюк В.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Миколаєві справу

за позовом Комунального підприємства
"Снігурівський Комунальник", вул.
Жовтнева, 75, м. Снігурівка, Миколаївська
область, 57301

до відповідача Приватного підприємця
Моісеєвої Людмили Михайлівни, вул.
Гагаріна, 101, м. Снігурівка,
Снігурівський район, Миколаївська
область, 57300

про стягнення завданих збитків у
розмірі 14 843, 19 грн.

за участю представників сторін:

від позивача представник не з'явився;

від відповідача Моісеєва Людмила
Михайлівна, паспорт ЕР 387104, виданий
Снігурівським РВ УМВС України в
Миколаївській області 31.05.2010 року;

в судовому засіданні присутній Ліщенюк
Ігор Леонідович, паспорт ЕО 073304,
виданий Снігурівським РВ УМВС України
в Миколаївській області 29.01.1996 року.

Комунальне підприємство
"Снігурівський Комунальник" звернулось
до господарського суду Миколаївської
області з позовними вимогами до
відповідача Приватного підприємця
Моісеєвої Людмили Михайлівни про
стягнення завданих збитків у розмірі 34
058, 20 грн.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 06.11.2013 року
позовну заяву прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі, розгляд
справи в судовому засіданні призначено
на 26.11.2013 року.

Позивача зобов'язано подати суду
довідку з органу Державного
казначейства України про зарахування
судового збору в розмірі 1 720, 50 грн.,
сплаченого за платіжним дорученням №
313 від 01.11.2013 року, до Державного бюджету
України; довідку про включення
відповідача в Єдиний державний реєстр
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців України на час
розгляду справи в суді; оригінали всіх
документів, копії яких долучено до
матеріалів справи, для огляду в
судовому засіданні; належним чином
засвідчені копії документів, копії
яких долучено до позовної заяви; докази
належності майна (бару "Наш")
відповідачу; докази вартості одного
кубічного метру води.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 26.11.2013 року
розгляд справи відкладено на 19.12.2013
року у зв'язку з неявкою представника
відповідача, неподанням витребуваних
доказів та необхідністю витребування
нових доказів.

Позивача зобов'язано подати суду
довідку з органу Державного
казначейства України про зарахування
судового збору в розмірі 1 720, 50 грн.,
сплаченого за платіжним дорученням №
313 від 01.11.2013 року, до Державного бюджету
України; докази належності майна (бару
"Наш") відповідачу; докази звернення до
відповідача про укладення договору;
письмові пояснення з
нормативно-правовим обґрунтуванням
щодо того, яким чином проводиться
перевірка, порядок проведення
перевірки, порядок опломбування
лічильників тощо.

09.12.2013 року до канцелярії
господарського суду Миколаївської
області від позивача надійшла заява
про зменшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої позивач просив суд
стягнути з відповідача завдані збитки
в сумі 14 843, 19 грн. (арк. справи 63).

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 19.12.2013 року
вказана заява про зменшення розміру
позовних вимог прийнята судом до
розгляду.

09.12.2013 року до канцелярії
господарського суду Миколаївської
області від позивача надійшло
клопотання про заміну неналежного
відповідача на належного відповідача
Приватного підприємця Моісеєву Ольгу
Юріївну (арк. справи 60).

В судовому засіданні 19.12.2013 року
розгляд вказаного клопотання
відкладався.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 19.12.2013 року
строк вирішення спору продовжено на 15
днів, розгляд справи відкладено на
20.01.2014 року у зв'язку з неявкою
представників сторін, неподанням
витребуваних доказів та необхідністю
витребування нових доказів.

Позивача зобов'язано подати суду
довідку з Головного управління
Державної казначейської служби
України в Миколаївській області про
зарахування судового збору в розмірі 1
720, 50 грн., сплаченого за платіжним
дорученням № 313 від 01.11.2013 року, до
Державного бюджету України; докази
того, що Моісеєва Ольга Юріївна має
статус суб'єкта підприємницької
діяльності (довідку про включення в
Єдиний державний реєстр юридичних осіб
та фізичних осіб-підприємців України
на час розгляду справи в суді); письмові
пояснення з наданням підтверджуючих
доказів щодо проведення розрахунку
збитків (інформація щодо діаметру
труби тощо).

Позивач повторно явку повноважного
представника в судове засідання 20.01.2014
року не забезпечив, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про що свідчить поштове
повідомлення, яке наявне в матеріалах
справи (арк. справи 81). Вимоги ухвали
суду від 19.12.2013 року позивачем не
виконані, витребувані документи не
подані.

20.01.2014 року до канцелярії
господарського суду Миколаївської
області від позивача надійшла
телеграма з клопотанням про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю явки через складні
погодні умови та скасуванням руху
автобусів до м. Миколаєва. Крім того,
зазначено, що позивачем вимоги ухвали
суду виконані (арк. справи 84-85).

Як вказано вище, ухвалою суду від 19.12.2013
року суд зобов'язував сторін подати
витребувані ухвалою докази до 17.01.2014
року.

Доказів виконання позивачем вимог
ухвали від 19.12.13 року суду не подано.

Відповідач та представник відповідача
в судовому засіданні 20.01.2014 року
заперечували проти відкладення
розгляду справи та зазначили, що рух
автобусів не скасовано, крім того,
відповідач та його представник
забезпечили явку, хоча проживають у
тому ж населеному пункті, що і позивач.

Розглянувши клопотання позивача про
відкладення розгляду справи, судом
встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Частинами 1, 3 статті 69 ГПК України
передбачено, що спір має бути вирішено
господарським судом у строк не більше
двох місяців від дня одержання
позовної заяви. У виняткових випадках
за клопотанням сторони, з урахуванням
особливостей розгляду спору,
господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.

З урахуванням ухвали господарського
суду Миколаївської області від 19.12.2013
року про продовження строку вирішення
спору на 15 днів, передбачений ст. 69 ГПК
України строк розгляду справи
закінчується 20.01.2014 року, оскільки
позовна заява надійшла до суду 05.11.2013
року.

Відтак, в суду відсутня можливість
відкладення розгляду справи в межах
строків, встановлених статтею 69 ГПК
України.

Судом також враховано, що позивач мав
достатньо часу для підготовки та
подання до суду необхідних документів,
зокрема, з 19.12.13 року (дата відкладення
розгляду справи) по 20.01.14 року (дата
судового засідання). Доказів
неможливості та/або наявності поважних
причин неподання витребуваних доказів
суду не подано. Крім того, позивачем не
подано жодного доказу на підтвердження
викладених в клопотанні обставин, які
обумовили неможливість прибуття до
суду повноважного представника
(скасування руху транспорту тощо).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
відмови в задоволенні клопотання
позивача про відкладення розгляду
справи. В задоволенні клопотання
відмовлено.

В судовому засіданні 20.01.2014 року судом
здійснювався розгляд клопотання
позивача від 09.12.2013 року про заміну
неналежного відповідача Приватного
підприємця Моісеєвої Людмили
Михайлівни на належного відповідача
Приватного підприємця Моісеєву Ольгу
Юріївну (арк. справи 60).

Подане клопотання обґрунтовано тим, що
відповідно до договору купівлі-продажу
від 14.10.2004 року власником бару "Наш", в
якому були виявлені порушення, є
Приватний підприємець Моісеєва Ольга
Юріївна.

Відповідач та представник відповідача
в судовому засіданні 20.01.2014 року
зазначили, що Мазур (Моісеєва) Ольга
Юріївна на час розгляду справи не має
статусу фізичної особи-підприємця.

Розглянувши подане клопотання,
заслухавши пояснення відповідача та
його повноважного представника, судом
встановлено наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 ГПК України
господарський суд, встановивши до
прийняття рішення, що позов подано не
до тієї особи, яка повинна відповідати
за позовом, може за згодою позивача, не
припиняючи провадження у справі,
допустити заміну первісного
відповідача належним відповідачем.

Відповідно до п. 1.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року з
останніми змінами від 17.12.13 року заміна
первісного відповідача належним
відповідачем допускається лише за
згодою позивача, яка має бути викладена
в його письмовій заяві чи зафіксована в
протоколі судового засідання. Якщо ж
такої згоди не надано, то господарський
суд у залежності від конкретних
обставин справи вчиняє одну з таких
дій: 1) розглядає справу в межах
заявлених позовних вимог і відмовляє в
позові, оскільки відповідач не є
належним; 2) залучає до участі у справі з
власної ініціативи іншого відповідача
згідно з частиною першою статті 24 ГПК
України. При цьому в останньому із
зазначених випадків: господарський суд
зобов'язує позивача згідно з частиною
другою статті 56 ГПК України надіслати
відповідачу копії позовної заяви та
доданих до неї документів, а в разі
невиконання цього обов'язку у
встановлений судом строк залишає позов
без розгляду на підставі пункту 5
частини першої статті 81 ГПК України.

У разі якщо заява (клопотання) про
залучення іншого відповідача або про
заміну відповідача залишається судом
без задоволення, то ухвала з цього
приводу не виноситься, а про відхилення
відповідної заяви (клопотання)
зазначається в описовій частині
рішення суду або в ухвалі, якою
закінчується розгляд справи.

Якщо у розгляді справи господарським
судом буде з'ясовано, що іншим або
належним відповідачем у ній мала б бути
особа, яка згідно з процесуальним
законом не може бути учасником
судового процесу в господарському
суді, а позивач наполягає на розгляді
відповідної справи саме господарським
судом, останній не вправі ні залучати
відповідну особу до участі у справі,
ані припиняти провадження в ній, а
повинен розглянути справу стосовно
того відповідача, якому пред'явлено
позовну вимогу, та прийняти рішення по
суті справи (в тому числі про відмову в
позові, якщо відповідач є неналежним).

Судом встановлено, що громадянкою
України Моісеєвою Ольгою Юріївною 17.07.10
року змінено прізвище на Мазур Ольга
Юріївна у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
що підтверджується Свідоцтвом про шлюб
(арк. справи 100).

Згідно Довідки, виданої виконкомом
Нововоронцовської селищної ради,
станом на 15.01.14 року Мазур Ольга Юріївна
проживає, але не зареєстрована з 2010
року по даний час за адресою: вул.
Степова, 11, с.м.т. Нововоронцовка,
Херсонська область (арк. справи 101).

Згідно Довідки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 14.01.2014 року
Мазур (Моісеєва) Ольга Юріївна не має
статусу фізичної особи-підприємця (арк.
справи 83, 99), а тому згідно з
процесуальним законом не може бути
учасником судового процесу в
господарському суді.

Враховуючи вищевикладене, в
задоволенні клопотання позивача про
заміну неналежного відповідача на
належного відповідача слід відмовити,
оскільки Мазур (Моісеєва) Ольга Юріївна
не має статусу фізичної
особи-підприємця.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення відповідача та
його повноважного представника,
дослідивши та оцінивши усі подані у
справу докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України
неподання позивачем витребуваних
судом документів без поважних причин
або нез'явлення представника позивача
у судове засідання на виклик суду
незалежно від причин є підставами для
залишення позову без розгляду.

Таким чином, наведена норма встановлює
дві окремі та самодостатні підстави
для залишення позову без розгляду.

Відповідно до п. 4.9 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" з останніми змінами
від 17.12.2013 року при вирішенні питання
щодо залишення позову без розгляду
(стаття 81 ГПК) господарським судам
слід мати на увазі, що застосування
пункту 5 частини першої цієї статті
можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються
витребуваними, тільки якщо про це
зазначено у відповідному
процесуальному документі або, в разі
оголошення перерви в судовому
засіданні, - в протоколі такого
засідання;

- витребувані документи чи явка
представника позивача дійсно
необхідні для вирішення спору, тобто
за їх відсутності суд позбавлений
можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи,
витребувані судом при підготовці
справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в
порядку статті 38 названого Кодексу, чи
не направив свого представника в
засідання господарського суду без
поважних причин. Отже, перш ніж
залишити позов без розгляду
господарський суд зобов'язаний
з'ясувати причини невиконання його
вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх
поважність.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про неможливість розгляду
даної справи за наявними матеріалами з
огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є вимога
про стягнення завданих внаслідок
безоблікового водовикористання
збитків у розмірі 14 843, 19 грн.

В обґрунтування підстав завданих
збитків позивач посилається на приписи
ст. 147, 225 ГК України, п. 3.3, п. 4.3 Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України.

Зазначаючи, що відповідачем здійснено
самовільне встановлення водяного
лічильника, користування послугами
централізованого водопостачання без
укладання договору та без сплати за
використані послуги, позивачем
здійснено розрахунок завданих збитків
в розмірі 14 843, 19 грн., виходячи з
вартості одного кубометру води в сумі
15,07 грн. (розрахунок витрат води за
пропускною спроможністю труби при
швидкості руху води в ній 2 м/сек та дією
її повним перерізом протягом 24 години
на добу). При цьому, при здійсненні
розрахунку позивачем взято діаметр
труби 3/4 дюйма (арк. справи 63).

Відповідач в судовому засіданні 20.01.2014
року позов не визнав, зазначив, що
приміщення бару "Наш" відповідачем
орендується. В договорі оренди жодних
умов щодо водокористування не
зазначено. Крім того, вищевказане
приміщення відключено від
водопостачання. Відповідач не
погоджується з методикою нарахування
заборгованості, вважає заборгованість
завищеною. Зазначає, що позивачем не
доведено на підставі чого ним взято
дані, зазначені в розрахунку, що
унеможливлює його перевірку.

Судом встановлено наступне.

Комунальне підприємство
"Снігурівський Комунальник" здійснює
централізоване водопостачання та
водовідведення для фізичних та
юридичних осіб міста Снігурівка
Миколаївської області.

Під час огляду бару "НАШ", який
знаходиться за адресою: вул. Гагаріна,
101, м. Снігурівка, Миколаївська область,
представниками позивача було виявлено
самовільне встановлення водяного
лічильника, користування послугами
централізованого водопостачання без
укладання договору та без сплати за
використані послуги.

При огляді водяного лічильника було
виявлено, що даний водяний лічильник
представниками Комунального
підприємства "Снігурівський
Комунальник" не опломбований.
Відповідно до показників лічильника
здійснено самовільний забір води у
розмірі 2260 кубометрів. Вказане
порушення зафіксовано в Акті від 04.07.2012
року за підписами представника
позивача та відповідача Приватного
підприємця Моісеєвої Людмили
Михайлівни.

З поданих суду матеріалів вбачається,
що бар "Наш", який знаходиться за
адресою: вул. Гагаріна, 101, м. Снігурівка,
Миколаївська область, належить на
праві власності Приватному підприємцю
Моісеєвій Ользі Юріївні, що
підтверджується нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу
нерухомого майна від 14.10.04 року (арк.
справи 72-73).

Відповідач Моісеєва Людмила
Михайлівна орендує частину приміщення
(кафе-бар «НАШ») на підставі договору
оренди нежитлового приміщення від 21.05.13
року, укладеним з Мазур Ольгою Юріївною
(арк. справи 96-98).

Відповідно до п. 3.2- п. 3.4 Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства № 190 від 27.06.2008 року
водокористування вважається
безобліковим, якщо споживач
самовільно приєднався до систем
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення або
самовільно користується ними.

У разі безоблікового
водокористування виробник виконує
розрахунок витрат води за пропускною
спроможністю труби вводу при
швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та
дією її повним перерізом протягом 24
годин за добу.

Розрахунковий період при
безобліковому водокористуванні
встановлюється з дня початку такого
користування. Якщо термін початку
безоблікового водокористування
виявити неможливо, розрахунковий
період становить один місяць.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 19.12.2013 року
позивача зобов'язано подати суду
письмові пояснення з наданням
підтверджуючих доказів щодо
проведення розрахунку збитків
(інформація щодо діаметру труби тощо).

Вимоги ухвали суду не виконано,
витребувані документи суду не подано,
жодної причини неможливості виконання
вимог суду позивачем не наведено.

Неподання позивачем суду витребуваних
згідно ухвали суду доказів, які мають
істотне значення для встановлення
обставин справи та їх належної
правової оцінки у світлі заявлених
вимог та які б підтверджували
викладені обставини, позбавляє суд
можливості встановити наявність
порушеного права позивача та
перешкоджає розгляду справи, оскільки
відсутність витребуваних доказів
унеможливлює перевірку викладених
обставин, зокрема, перевірку як самого
розрахунку, так і факту приєднання
об'єкта водоспоживання до діючих
систем централізованого
водопостачання та водовідведення.

Ухвалами господарського суду
Миколаївської області від 06.11.2013 року,
26.11.2013 року, 19.12.2013 року позивача
зобов'язано подати суду довідку з
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Миколаївській області про зарахування
судового збору в розмірі 1 720, 50 грн.,
сплаченого за платіжним дорученням №
313 від 01.11.2013 року, до Державного бюджету
України.

Відповідно до п. 2.23 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» № 7
від 21.02.13 року якщо факт недоплати
судового збору з'ясовано господарським
судом у процесі розгляду прийнятої
заяви (скарги), суд у залежності від
конкретних обставин справи може:
зобов'язати позивача (заявника,
скаржника) доплатити належну суму
судового збору і подати суду
відповідні докази у встановлений ним
строк, та за необхідності відкласти
розгляд справи або оголосити перерву в
засіданні (стаття 77 ГПК); у разі
неподання доказів оплати - стягнути
належну суму судового збору за
результатами вирішення спору з
урахуванням приписів частин першої -
четвертої статті 49 ГПК або ж залишити
позов (заяву, скаргу) без розгляду на
підставі пункту 5 частини першої статті
81 названого Кодексу.

Позивачем не виконано вимог ухвал суду
від 06.11.2013 року, 26.11.2013 року, 19.12.2013 року
щодо подання доказів зарахування
судового збору до Державного бюджету
України.

При цьому, судом враховано, що 16.12.13 року
на адресу господарського суду від
позивача надійшла заява, в якій він
зазначив про неможливість надання
доказів зарахування судового збору до
Державного бюджету України, оскільки
судовий збір було сплачено через
відділення ПАТ «Державний ощадний банк
України» в м. Снігурівка. Рахунок
господарського суду Миколаївської
області в м. Снігурівка не
обслуговується, а тому кошти були
перераховані як транзитні. До
теперішнього часу кошти не повернуті
позивачу, не має повідомлення банку
щодо неотримання одержувачем коштів,
що свідчить про зарахування судового
збору до Державного бюджету України
(арк. справи 69).

При цьому, судом враховано, що ухвалами
суду позивача тричі було зобов'язано
подати суду довідку з Головного
управління Державної казначейської
служби України в Миколаївській області
про зарахування судового збору до
Державного бюджету України. Вказані
вимоги суду позивачем не виконано,
поважних причин невиконання вимог не
наведено. Поданий суду лист позивача
(заява від 16.12.13 року) (арк. справи 69) не
може бути взятий судом як належний та
допустимий доказ у справі зарахування
судового збору до бюджету.

Отже, визначеність документів,
потрібних для вирішення заявленого
позову, підтверджена змістом ухвал
суду. Неподання витребуваних судом
доказів перешкоджає вирішенню спору
по суті.

Враховуючи неможливість встановлення
відповідних обставин за допомогою
інших засобів доказування, заявлений
позов підлягає залишенню без розгляду
у зв'язку із наявністю всіх умов,
передбачених п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 ГПК України про
залишення позову без розгляду
виноситься ухвала, в якій можуть бути
вирішені питання про розподіл між
сторонами господарських витрат, про
повернення судового збору з бюджету, а
також про стягнення штрафів,
передбачених у пунктах 4 і 5 частини
другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ГПК України
розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір"
визначає правові засади справляння
судового збору, платників, об'єкти та
розміри ставок судового збору, порядок
сплати, звільнення від сплати та
повернення судового збору.

Стаття 7 Закону України "Про судовий
збір" встановлює випадки повернення
судового збору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7
Закону сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі: 1)
зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом; 2)
повернення заяви або скарги; 3) відмови
у відкритті провадження у справі; 4)
залишення заяви або скарги без
розгляду (крім випадків, якщо такі
заяви або скарги залишені без розгляду
у зв'язку з повторним неприбуттям
позивача або за його клопотанням); 5)
закриття провадження у справі.

У випадках, установлених пунктом 1
частини першої цієї статті, судовий
збір повертається в розмірі
переплаченої суми; в інших випадках,
установлених частиною першою цієї
статті, - повністю.

Пунктом 4.12 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" з останніми змінами
та доповненнями від 17.12.2013 року
встановлено, що у вирішенні питань
розподілу судових витрат необхідно
мати на увазі, що за змістом пунктів 4 і 5
частини першої статті 7 Закону України
"Про судовий збір" залишення позову без
розгляду тягне за собою повернення
сплачених сум судового збору (за
винятком випадку, коли позов залишено
без розгляду в зв'язку з повторною
неявкою представника позивача на
виклик у засідання господарського
суду, якщо таке нез'явлення
перешкоджало вирішенню спору).

Відповідно до п. 5-5.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" від
21.02.2013 року статтею 7 Закону
врегульовано загальні питання
повернення сплачених сум судового
збору з підстав, які визначено цією
статтею і перелік яких є вичерпним.

Враховуючи, що однією з підстав
залишення позову без розгляду є
неподання позивачем доказів
зарахування судового збору до
Державного бюджету України, сплаченого
згідно платіжного доручення № 313 від
01.11.2013 року (арк. справи 4), суд дійшов
висновку про можливість вирішення
питання про наявність підстав для
повернення судового збору за умови
подання позивачем доказів зарахування
судового збору до Державного бюджету
України (довідку з Головного
управління Державної казначейської
служби України в Миколаївській області
про зарахування судового збору).

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що згідно ч. 4 ст. 81 ГПК
України після усунення обставин, які
зумовили залишення позову без
розгляду, позивач має право знову
звернутися з ним до господарського
суду в загальному порядку.

Керуючись ст. 124, 129 Конституції України,
Законом України "Про судовий збір", ст.
44, п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

залишити без розгляду позов
Комунального підприємства
"Снігурівський Комунальник" () до відповідача Приватного
підприємця Моісеєвої Людмили
Михайлівни (код ) про стягнення
завданих збитків у розмірі 14 843, 19 грн.

Після усунення обставин, які
зумовили залишення позову без
розгляду, позивач має право знову
звернутися з ним до господарського
суду в загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена
відповідно до ст. 93-95, 106 ГПК України.

Суддя
Е.М. Олейняш