ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р.Справа № 915/1970/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання:
Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Белозор А.В. (довіреність
№ 14-329 від 16.03.2012 року)

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
„Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України"

на рішення господарського суду
Миколаївської області від „03" грудня
2013 року, повний текст якого складено та
підписано „06" грудня 2013 року

по справі № 915/1970/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства „Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства
„Миколаївська теплоелектроцентраль"

про стягнення 23 383,61грн.

В С Т А Н О В И В :

28.10.2013 року Публічне акціонерне
товариство „Національна акціонерна
компанія „Нафтогаз України" (далі по
тексту - позивач) звернулось до
господарського суду Миколаївської
області з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
„Миколаївська теплоелектроцентраль"
(далі по тексту - відповідач) про
стягнення заборгованості у розмірі 23
383,61 грн., з яких: 9 306,18 грн. збитків від
інфляції, 2 346,24 грн. 3% річних, 11 731,19 грн.
пені, та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за Договором
купівлі-продажу природного газу № 576-ПР
від 31.07.2012 року. Так, ПАТ „НАК „Нафтогаз
України" протягом жовтня - грудня 2012
року поставило ПАТ „Миколаївська
теплоелектроцентраль" природний газ в
обсязі 5 593 тис.куб.м. на загальну суму 26
073 089,44 грн., який відповідач оплатив з
простроченням, не у встановленні п. 6.1
Договору строки, у зв'язку з чим
позивачем, відповідно до умов Договору
та норм чинного законодавства,
нараховані відповідачу відповідні
штрафні та фінансові санкції.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 03.12.2013 року
по справі № 915/1970/13 (суддя Васильєва Л.І.)
позовні вимоги ПАТ „НАК „Нафтогаз
України" задоволені частково. Стягнуто
з ПАТ „Миколаївська
теплоелектроцентраль" на користь ПАТ
„НАК „Нафтогаз України" 9 306,18 грн.
збитків від інфляції, 1 592,52 грн. 3%
річних, 5 962,74 грн. пені, та витрат по
сплаті судового збору в сумі 1 750,00 грн.

Часткове задоволення позову місцевим
господарським судом обґрунтовано тим,
що відповідач несвоєчасно сплачував
борг за поставлений у жовтні, грудні 2012
року газ, а тому з останнього
відповідно із ст.ст. 525, 526, 625, 549 ЦК
України підлягають стягненню 3% річних,
інфляційні втрати та пеня. При цьому з
відповідача стягнуто 3% річних у сумі 1
592,52 грн., та пеня у сумі 5 962,74 грн., тобто
у сумах, які є меншими ніж позивачем
заявлено до стягнення, з огляду на те,
що позивач невірно визначив дату, а
саме період прострочення оплати
основного боргу. За висновком суду
відповідно із п.6.1 договору останнім
днем для остаточного розрахунку є 14-те
число, а прострочка виконання
зобов'язання по оплаті починається з 15
числа, також день здійснення проплати
відповідачем не зараховується та не
вважається днем прострочення
виконання грошового зобов'язання, як це
було зроблено позивачем при здійсненні
розрахунку.

Щодо позовних вимог про стягнення пені
у сумі 11 731,19 грн. суд першої інстанції
відповідно із п.3 ст. 551 ЦК України, п.3 ст.
83 ГПК України, ст. 233 ГК України зменшив
її розмір на 2 000,00 грн. з посиланням на
матеріальні інтереси сторін, а також
те, що сума основного боргу
відповідачем сплачена у повному
обсязі, прострочення її оплати є
незначним.

Не погоджуючись із зазначеним вище
рішенням місцевого господарського
суду, ПАТ „НАК „Нафтогаз України"
звернулося до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить:

- рішення господарського суду
Миколаївської області від 03.12.2013 року
по справі № 915/1970/13 в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення пені у сумі 5 768,47 грн. та 3%
річних у сумі 753,72 грн. скасувати та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги щодо
стягнення пені у сумі 5 768,47 грн. та 3%
річних у розмірі 753,72 грн.

Скаржник в своїх доводах та
запереченнях посилається на те, що суд
повно та всебічно не перевірив всі
обставини справи, не дав належну
правову оцінку доказам, порушив та
невірно застосував норми чинного
законодавства, в зв'язку з чим виніс
незаконне і необґрунтоване рішення,
яке частково не відповідає обставинам
справи і вимогам закону.

В обґрунтування апеляційної
скарги ПАТ „НАК „Нафтогаз України"
посилається на те, що місцевий
господарський суд помилково дійшов
висновку щодо невірного періоду
нарахування позивачем прострочення
суми основного боргу та дати
прострочення. Крім того, апелянт
зазначає, що місцевий господарський
суд безпідставно відповідно до ч.3 ст.83
ГПК України зменшив розмір пені,
оскільки відповідачем не надано жодних
доказів щодо винятковості обставин за
яких господарський суд має право
зменшувати розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу
до суду не надав та його представник в
судове засідання 28.01.2014 року не з'явився
без поважних причин, про причини неявки
суд не повідомив, будь-яких клопотань
не заявляв, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце слухання
справи про що свідчить відповідне
поштове повідомлення № б/н від 09.01.2014
року, а тому колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу за його
відсутністю

Розглянувши та перевіривши матеріали
справи і апеляційну скаргу, заслухавши
в судовому засіданні пояснення
представника позивача,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК
України апеляційна інстанція не
зв'язана доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі, а
згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна належними і
допустимим доказами довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог чи
заперечень.

Як встановлено господарським судом
першої інстанції та підтверджено в
ході апеляційного провадження, 31.07.2012
року між НАК „Нафтогаз України"
(продавець) та ПАТ „Миколаївська
теплоелектроцентраль" (покупець) було
укладено договір купівлі-продажу
природного газу № 576-ПР (а.с.9-13).

Відповідно до умов Договору, Продавець
зобов'язався поставити Покупцю у 2012
році природний газ, а Покупець
зобов'язався прийняти та оплатити
природний газ в обсязі на умовах
Договору. (п.1.1).

Газ, що постачається за цим Договором,
використовується Покупцем виключно
для власних потреб. Покупець є кінцевим
споживачем (п.1.2).

Згідно вимог п.2.1 Договору, Продавець
передає Покупцеві у період з 01 серпня
2012 року по 31грудня 2012 року газ обсягом
до 8 154 тис.куб.м. у тому числі по місяцях
кварталів:

Місяць Обсяг Місяць
Обсяглипень- жовтень 1060серпень 0
листопад 2780вересень674 грудень 3640III
кв.674 IV 7480

Пунктом 3.1 Договору встановлена ціна за
1000 куб.м. природного газу у розмірі 3 509,00
грн.

У відповідності до вимог п.5.2 Договору,
ціна за 1000 куб.м. газу становить 3 509,00
грн. без урахування податку на додану
вартість, збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
газ, тарифів на транспортування,
розподіл і постачання газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на газ - 2 %;

- податок на додану вартість за ставкою
20 %.

Крій того, тариф на транспортування
газу магістральними та розподільними
трубопроводами - 305,00 грн., крім того ПДВ
- 20 % - 61,12 грн., всього з ПДВ - 366,72 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 3
884,78 грн., крім того ПДВ - 20 % - 776,96 , всього
з ПДВ - 4 661,74 грн.

Розділом 4 Договору сторонами
встановлений порядок та умови
проведення розрахунків. Так, п.6.1
Договору передбачено, що оплата за
природний газ з врахуванням вартості
транспортування територією України
проводиться покупцем виключно
грошовими коштами в такому порядку :

- оплата в розмірі 30% від вартості
запланованих місячних обсягів
проводиться не пізніше ніж за 5
банківських днів до початку місяця
поставки газу;

- оплата в розмірі до 35% від вартості
запланованих місячних обсягів
проводиться до 5 числа та до 15-го числа
поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

У разі невиконання покупцем умов п.
6.1 цього Договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю крім суми заборгованості
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі семи
відсотків від суми простроченого
платежу (п.7.2).

Відповідно до п.11, Договір набирає
чинності з дати його підписання
уповноваженими представниками сторін
та скріплення їх підписів печатками
сторін, і діє в частині поставки
природного газу з 01.08.2012 року до 31.12.2012
року, а в частині проведення
розрахунків за газ та послуг з його
транспортування - до повного погашення
заборгованості.

На виконання умов Договору
купівлі-продажу природного газу № 576-ПР
від 31.07.2012 року ПАТ „НАК „Нафтогаз
України" поставило протягом жовтня 2012
року - грудня 2012 року, а ПАТ
„Миколаївська теплоелектроцентраль"
отримало/прийняло природний газ в
обсязі 5 593 тис.куб.м. на загальну суму 26
073 089,44 грн., що підтверджується
відповідними складеними та
підписаними обома сторонами актами
приймання-передачі природного газу
(а.с.15-17):

- акт приймання-передачі природного
газу від 31.10.2012 року в обсязі 240,000
тис.куб.м. на суму 1 118 816,64 грн.;

- акт приймання-передачі природного
газу від 30.11.2012 року в обсязі 2 374,000
тис.куб.м. на суму 11 066 961,26 грн.;

- акт приймання-передачі природного
газу від 31.12.2012 року в обсязі 2 979,000
тис.куб.м. на суму 13 887 311,54 грн.;

В свою чергу, ПАТ „Миколаївська
теплоелектроцентраль" за отриманий від
позивача протягом жовтня 2012 року -
грудня 2012 року природний газ на
загальну суму 26 073 089,44 грн.
розраховувалося з постійним
простроченням, про що свідчить наявна в
матеріалах справи відомість про
операції по підприємству ПАТ
„Миколаївська теплоелектроцентраль" з
31.10.2012 року по 16.01.2013 року (а.с.21).

Судова колегія суду апеляційної
інстанції погоджується з висновками
місцевого господарського суду про
часткове задоволення позовних вимог
ПАТ „НАК „Нафтогаз України" та вважає,
що доводи, заперечення і вимоги ПАТ
„НАК „Нафтогаз України", викладені в
апеляційній скарзі, є безпідставними,
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199
Господарського кодексу України
визначають, що господарськими
зобов'язаннями, включаючи виконання
грошових зобов'язань, визначаються
зобов'язання, що виникають між
суб'єктами господарювання та іншими
учасниками відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, які можуть виникати
безпосередньо із закону, іншого
нормативно-правового акту, що регулює
господарську діяльність договору. При
цьому, суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином, у
встановлений строк, відповідно до
закону, інших правових актів, статуту,
Цивільного кодексу України. Порушення
зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами, договорами, статутними та
уставними документами. Зобов'язана
сторона має право відмовитися від
виконання зобов'язання в разі
неналежного виконання другою стороною
обов'язків, що є необхідною умовою
виконання.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням з
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Загальними умовами зобов'язання є те,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
статуту товариства, Закону України
„Про господарські товариства", інших
законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно із ст.655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
встановлено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Отже, як встановлено під час розгляду
даної справи, у відповідності із цими
нормами чинного законодавства, між
сторонами - ПАТ „НАК „Нафтогаз
України", як продавцем, та ПАТ
„Миколаївська теплоелектроцентраль",
як покупцем, склалися правовідносини
пов'язані з купівлею-продажу
природного газу, про що 31.07.2012 року був
укладений відповідний договір № 576-ПР.

Так, Договір № 576-ПР від 31.07.2012 року є
підставою для виникнення у сторін
господарських зобов'язань відповідно
до ст.ст.173, 174 ГК України (ст.ст.11, 202, 509 ЦК
України), і згідно ст.629 ЦК України є
обов'язковим для виконання його
сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
„НАК „Нафтогаз України" (Продавець)
свої зобов'язання за договором
виконало належним чином та в повному
обсязі, а саме поставило відповідачу
протягом жовтня 2012 року - грудня 2012 року
природний газ в обсязі 5 593 тис.куб.м. на
загальну суму 26 073 089,44 грн.

ПАТ „Миколаївська
теплоелектроцентраль" (Покупець) в
порушення норм чинного законодавства
та умов вказаного Договору, за
отриманий від позивача газ
розраховувалося з постійним
простроченням, про що свідчать
відомість про операції по підприємству
ПАТ „Миколаївська
теплоелектроцентраль".

Відповідно із 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Розрахунок 3 % річних та інфляційних
витрат здійснюється відповідно до
Цивільного кодексу України, Листа
Верховного Суду України № 62-97р від
03.04.1997 року з рекомендаціями відносно
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ та
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 17.07.2012
року № 01-06/928/2012 про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права.

З врахуванням вимог вищенаведеної
статті ЦК України та наявності
прострочення відповідачем оплати
основного боргу, судова колегія вважає,
що місцевий господарський суд дійшов
правильного висновку про необхідність
стягнення з відповідача збитків від
інфляції, пені та 3% річних.

При цьому судова колегія вважає, що
висновок місцевого господарського
суду про те, що нарахування пені, 3%
річних за прострочення оплати
поставленого природного газу має
починатися з 15 числа місяця наступного
за місяцем поставки газу є правильним,
та день здійснення оплати відповідачем
не враховується у період прострочення
останнім грошового зобов'язання,
оскільки це відповідає умовам п.6.1
договору.

Так, частиною 2 п. 6.1. Договору визначено,
що остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 - го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Згідно із ст.253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

У даному випадку перебіг строку
прострочки остаточного розрахунку за
фактично переданий газ за умовами п.6.1
договору пов'язано не з подією, а з
календарною датою - 14 числом місяця
наступного за місяцем поставки, а
відповідно із цим першим днем
прострочки є 15 число, тобто наступний
день після 14 числа.

Таким чином, остаточний розрахунок за
поставлений у жовтні 2012 року газ є 14.11.12
року, за поставлений у грудні 2012 року
розрахунковий період є 14.01.2013 року.

За таких обставин судом апеляційної
інстанції перевірений розрахунок суду
першої інстанції, який здійснений за
допомогою законодавчої бази
„Законодавство", 3% річних за
прострочення відповідачем оплати
основного боргу за жовтень, грудень 2012
року у спірний період складають 1 592 грн.
53 коп., який підлягають стягненню з
відповідача.

Крім того, згідно із розрахунком
місцевого господарського суду,
перевірений апеляційним судом, який
також здійснений за допомогою
законодавчої бази „Законодавство",
пеня за прострочення відповідачем
оплати основного боргу підлягають
стягненню за жовтень 2012 року по грудень
2012 року і складає 7 962,74 грн. 62 коп.

Судова колегія погоджується з
позовними вимогами ПАТ „НАК „Нафтогаз
України" та висновком місцевого
господарського суду про нарахування та
стягнення з відповідача на користь
позивача 9 306,18 грн. - інфляційних витрат
за період з 21.02.2011 року по 31.10.2012 року
жовтня - по грудень 2012 року

Крім того, судова колегія вважає цілком
вірними та обґрунтованими дії
місцевого господарського суду щодо
зменшення розміру пені на 2 000 грн., та
стягнення з ПАТ „Миколаївська
теплоелектроцентраль" пені у сумі 5 962,74
грн.

Так, статтею 83 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд,
приймаючи рішення, має право:
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного
кодексу України, розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно із ст.233 Господарського кодексу
України, у разі якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Підпунктом 3.17.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 18 „Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Отже, місцевим господарським судом при
вирішенні питання про застосування
свого права зменшити розмір неустойки,
вірно враховані наступні виняткові
обставини:

- відповідачем сплачено на користь
позивача усю суму боргу, хоча із
запізненням (а.с.21);

- в матеріалах справи відсутні докази
понесення іншими особами збитків,
внаслідок порушення відповідачем
свого зобов'язання з оплати
поставлено-отриманого газу за
договором;

- в матеріалах справи відсутні докази
понесення позивачем значних
негативних наслідків внаслідок
порушення відповідачем свого
зобов'язання з оплати
поставлено-отриманого газу за
договором;

- в матеріалах справи наявні докази, які
свідчать про постійне понесення
відповідачем збитків у зв'язку з
наявністю постійних боргів споживачів
за поставлений газ (а.с.54-57)

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції
законно, правомірно та обґрунтовано
перераховано та зменшено розмір пені
за порушення строків оплати
поставлено/отриманого газу з 11 731,19 грн.
до 5 962,74 грн. та стягнуто зазначену суму
з відповідача на користь позивача в
примусовому порядку.

Судова колегія вважає, що усі доводи,
заперечення та вимоги ПАТ „НАК
„Нафтогаз України", викладені в
апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, безпідставними та
підлягають відхиленню з підстав,
викладених в мотивувальній частині
постанови.

ПАТ „НАК „Нафтогаз України" ніяких
додаткових пояснень та відповідних
доказів до суду апеляційної інстанції
не надало, а тому зазначені вище факти
скаржником під час розгляду
апеляційної скарги та справи в суді
апеляційної інстанції нічим
спростовані не були, а відповідно, в
порушення статті 33 Господарського
процесуального кодексу і не були
доведені ті обставини, на які скаржник
посилався як на підстави своїх вимог,
доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує
доводи скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, на підставі чого
судова колегія дійшла до висновку про
правомірність та обґрунтованість
винесеного місцевим господарським
судом рішення про часткове задоволення
позовних вимог ПАТ „НАК „Нафтогаз
України".

За викладених обставин, колегія суддів
вважає, що рішення господарського суду
Миколаївської області від 03.12.2013 року
по справі № 915/1970/13 відповідає вимогам
чинного законодавства та матеріалам
справи, підстави для його скасування
або зміни відсутні, а тому воно
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга ПАТ „НАК „Нафтогаз
України" - без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105
Господарського

процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Миколаївської області від „03" грудня
2013 року по справі № 915/1970/13 залишити без
змін.

Постанова в порядку статті 105
Господарського процесуального кодексу
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови

складено „29" січня 2014 року.

Головуючий суддя
С.І. Колоколов

Суддя
Г.П. Разюк

Суддя
М.С. Петров