ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2014 Справа №
901/4098/13

За позовом Фонду комунального майна
Сімферопольської міської ради

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тавридаінтур»

про стягнення 25424,10 грн

Суддя Доброрез І.О.

Представники:

від позивача - Манжула А.М. (начальн.
відділу прав. забезпечення,
довіреність від 27.06.2013 № 700/40/01);

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: 10.12.2013 Фонд комунального
майна Сімферопольської міської ради
(далі - позивач, ФКМ СМР) звернувся до
господарського суду Автономної
Республіки Крим (далі - суд) із позовною
заявою про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Тавридаінтур» (далі - відповідач, ТОВ
«Тавридаінтур») грошових коштів у
розмірі 25424,10 грн, у т.ч. 8475,11 грн
основного боргу, 1375,03 грн пені, 15573,96 грн
неустойки.

Позовні вимоги обґрунтовує ст.ст. 10, 17-19,
27 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна» від
10.04.1992 № 2269-XII (далі - Закон № 2269-XII), ст.ст.
526, 611, 762, 785 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) та вказує на
неналежне виконання відповідачем умов
договору оренди нежитлових приміщень
по вул. Пушкіна, 35/2, які належать до
комунальної власності м. Сімферополя,
від 01.11.2007 № 64 у частині оплати
орендних платежів за період з вересня
по листопад 2012 року. Водночас, у зв'язку
із неповерненням орендованого майна
після закінчення строку дії спірного
договору позивачем нарахована
неустойка у розмірі подвійної плати за
користування річчю за період з 01.12.2012 по
21.02.2013.

Ухвалою суду від 10.12.2013 порушено
провадження у справі та у порядку ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) зобов'язано
учасників судового процесу надати суду
докази, необхідні для вирішення спору.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд
справи неодноразово відкладався.
Черговий розгляд справи призначений на
21.01.2014.

Відповідач у судове засідання явку
свого повноважного представника
повторно не забезпечив, про час та
місце слухання справи був
проінформований належним чином та
своєчасно. Так, особи, які беруть участь
у справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87
ГПК України. У разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомлено суду стороною, а у разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом (п. 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»). За
таких обставин, суд вважає відповідача
належним чином повідомленим про час і
місце розгляду справи (а.с. 48-51, 60).

Відповідач процесуальним правом,
передбаченим ст. 59 ГПК України, не
скористався та відзиву на позов не
надав.

До того ж, явка представника
відповідача обов'язковою судом не
визнавалась, а тому, ураховуючи, що явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, суд визнав за
можливе розглянути справу за
відсутності представника ТОВ
«Тавридаінтур» на підставі ст. 75 ГПК
України за наявними у справі
матеріалами.

Під час судового засідання представник
позивача підтримав вимоги позовної
заяви та надав пояснення, аналогічні
викладеним у позові.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, судом
встановлені наступні обставини.

01.11.2007 на підставі рішення виконавчого
комітету Сімферопольської міської
ради від 02.10.2007 № 2620 між ФКМ СМР
(Орендодавець) і ТОВ «Тавридаінтур»
(Орендар) укладений договір оренди
нежитлових приміщень по вул. Пушкіна,
35/2, які належать до комунальної
власності м. Сімферополя, № 64 (далі -
Договір; а.с. 8-10), відповідно до п. 1.1
якого Орендодавець передав, а Орендар
прийняв у строкове платне користування
(оренду) вбудовані нежитлові
приміщення № 38, 39, частину приміщення №
75 адміністративної будівлі літ. Е, які
розташовані за адресою: м. Сімферополь,
вул. Пушкіна, буд. 35/2, загальною площею 35
кв. м, та знаходяться на балансі
позивача. Вартість переданого в оренду
майна визначена на підставі незалежної
оцінки від 31.10.2007 та складає 115592,00
грн. Приміщення передаються в оренду
для користування як підсобні
загального користування.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що
Орендар вступає у строкове платне
користування нежитловими приміщеннями
у строк, вказаний у Договорі, проте не
раніше дати підписання сторонами
Договору та акту приймання-передачі
нежитлових приміщень.

Так, 01.11.2007 Орендодавець передав, а
Орендар прийняв у строкове платне
користування нежитлові приміщення
загальною площею 35 кв. м, які
розташовані за адресою: вул. Пушкіна,
буд. 35/2, м. Сімферополь, Автономна
Республіка Крим. Вищевказане
підтверджується актом
приймання-передачі в оренду нежитлових
приміщень, який підписаний без
зауважень представниками та їх підписи
скріплені печатками сторін (а.с. 11 на
звороті).

Умовами Договору, зокрема, п. 3.1
передбачено, що орендна плата за
Договором визначена на підставі
Методики розрахунку орендної плати,
яка затверджена постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (із
змінами та доповненнями), з урахуванням
результатів конкурсу та складає без
ПДВ за базовий місяць розрахунку
(отсанній місяць, по якому наявна
інформація про індекс інфляції) - 1444,90
грн (жовтень 2007 року). Нарахування ПДВ
на суму орендної плати здійснюється та
вноситься Орендарем у порядку,
визначеного діючим законодавством
України.

Орендна плата за перший місяць оренди
листопад 2007 року визначається шляхом
корегування орендної плати за базовий
місяць на індекс інфляції за листопад
2007 року. Орендна плата за кожний
наступний місяць визначається шляхом
корегування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць (п.п. 3.2 Договору).

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що
орендна плата перераховується
Орендодавцю щомісячно не пізніше 12-го
числа місяця, наступного за звітним.

Пунктом 10.1 Договору визначено, що він
укладений строком на 1 рік та діє з
01.11.2007 до 31.10.2008 включно. Крім того,
сторони обумовили, що дія Договору
припиняється, зокрема, у випадку
закінчення строку, на який його було
укладено (п. 10.7 Договору).

Водночас, умовами Договору, зокрема, п.
2.4 передбачено, що у випадку припинення
Договору нежитлові приміщення
повертаються Орендарем
баланосутримувачу. Нежитлові
приміщення вважаються повернутими
балансоутримувачу з моменту
підписання сторонами акту
приймання-передачі.

Із матеріалів справи вбачається, що
сторонами неодноразово продовжувались
строки дії Договору, про що укладались
відповідні угоди (а.с. 12-13). Так,
відповідно до угоди від 14.02.2012 № 1/12
строк дії Договору продовжений до
31.11.2012 включно. Крім того, умовами
вищевказаної угоди були внесені зміни
щодо суми орендної плати, яка за перший
місяць оренди (вересень 2011 року) без
урахування ПДВ складає 2355,04 грн (а.с. 13
на звороті-14).

Судом також встановлено, що Орендар
взяті на себе зобов'язання з оплати
орендних платежів за Договором
належним чином не виконував, у зв'язку з
чим за ним утворилась заборгованість
за період з жовтня 2011 року по серпень 2012
року у розмірі 29128,30 грн. Вищевказана
сума боргу була стягнута з ТОВ
«Тавридаінтур» за рішенням суду від
08.11.2012 у справі № 5002-3/3110-2010, яке станом
на час розгляду справи оскаржене не
було та не скасоване, а тому, у силу
приписів ч. 5 ст. 85 ГПК України, набрало
законної сили.

Оскільки у даній справі та у справі №
5002-3/3110-2012 брали участь ті ж самі
сторони, суд приходить до висновку про
повну тотожність суб'єктного складу
спорів. У зв'язку з чим, факти,
встановлені рішенням суду від 08.11.2012 у
справі № 5002-3/3110-2012, яке набрало
законної сили, є обов'язковими при
розгляді даного спору та не підлягають
доказуванню знову (ч. 2 ст. 35 ГПК
України).

Крім того, за період з вересня по
листопад 2012 року Орендодавцем була
нарахована орендна плата за Договором
у загальному розмірі 8475,11 грн, а саме:
2825,98 грн за вересень 2012 року, 2825,98 грн за
жовтень 2012 року, 2823,15 грн за листопад 2012
року, яка Орендарем сплачена не була.
Докази протилежного в матеріалах
справи відсутні.

Ураховуючи неналежне виконання
Орендарем взятих на себе зобов'язань за
Договором в частині оплати орендних
платежів, ФКМ СМР листом від 17.12.2012
№ 1330/40/04 повідомив ТОВ
«Тавридаінтур» про необхідність
звільнення займаних приміщень та
передачі їх балансоутримувачу за актом
приймання-передачі (а.с. 27).

Судом встановлено, що акт
приймання-передачі майна, яким
підтверджується повернення ТОВ
«Тавридаінтур» Орендодавцю нежитлових
приміщень загальною площею 35 кв. м, які
розташовані за адресою: вул. Пушкіна,
буд. 35/2, м. Сімферополь, Автономна
Республіка Крим, підписаний сторонами
21.02.2013.

Листами від 01.03.2013 № 252/40/02, від 22.03.2013 №
341/40/02, від 26.04.2013 № 469/40/02, від 01.07.2013 №
706/40/02, від 25.07.2013 № 804/40/02, від 09.08.2013
№ 856/40/02 Орендодавець повідомляв
Орендаря про нарахування йому
неустойки в розмірі подвійної плати за
користування неповернутим орендованим
майном за період з 01.12.2012 по 21.02.2013 у
розмірі 15573,96 грн (а.с. 29-31).

Однак спір у досудовому порядку
вирішений не був, у зв'язку з чим
позивач звернувся із даним позовом до
суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174
Господарського кодексу України (далі -
ГК України), зокрема, з договорів та
інших правочинів (угод) та,
безпосередньо, з актів цивільного
законодавства.

Судом встановлено, що укладений між
сторонами Договір за своєю правовою
природою є договором оренди
комунального майна.

Частиною 6 ст. 283 ГК України унормовано,
що до відносин оренди застосовуються
відповідні положення ЦК України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Крім того, правові засади майнових
відносин між орендодавцями та
орендарями щодо господарського
використання комунального майна
визначені Законом № 2269-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2269-XII
орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

З наведеною нормою узгоджуються ст. 283
ГК України та ст. 759 ЦК України, згідно з
якими, за договором найму (оренди) одна
сторона (орендодавець/наймодавець)
передає другій стороні
(орендареві/наймачу) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Статтею 19 Закону № 2269-XII, ст. 286 ГК
України визначено, що орендна плата це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності.

Обов'язок орендаря своєчасно і в
повному обсязі сплачувати орендну
плату встановлений також ч. 3 ст. 18
Закону № 2269-XII та ч. 3 ст. 285 ГК України.

Згідно із ч. 5 ст. 762 ЦК України плата за
користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Як встановлено судом, за умовами
Договору, орендна плата
перераховується Орендодавцю щомісячно
не пізніше 12-го числа місяця,
наступного за розрахунковим (п. 3.3
Договору).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

У силу ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що
заборгованість з орендної плати у сумі
8475,11 грн виникла у відповідача у
період з вересня по листопад 2012 року.
Так, наданий позивачем розрахунок суми
основного боргу (а.с. 25-26) не суперечить
умовам Договору, зокрема, його п.п. 3.1-3.3,
орендна плата проіндексована згідно
діючого законодавства.

Ураховуючи те, що своєчасне внесення
орендних платежів є одним з основних
обов'язків відповідача, належне
виконання яких вимагається законом і
Договором, а також те, що доказів
внесення орендної плати за спірні
періоди відповідачем не надано, то суд
вважає заборгованість відповідача у
розмірі 8475,11 грн обґрунтованою,
підтвердженою матеріалами справи та
такою, що підлягає стягненню з
відповідача.

Крім того, позивач просив суд стягнути
з відповідача пеню за несвоєчасну
оплату орендних платежів. З цього
приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Виходячи з фактичних обставин справи,
суд дійшов висновку про те, що у
встановлені Договором строки
відповідач взяті на себе зобов'язання
щодо здійснення оплати орендних
платежів не виконав, тобто є таким, що
порушив (прострочив виконання)
зобов'язання.

У силу ч. 2 ст. 20 ГК України, захист прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання здійснюється шляхом
застосування до особи, яка порушила
право, штрафних санкцій та іншими
способами, передбаченими законом.

Так, п. 3.5 Договору передбачено, що
орендна плата, перерахована
несвоєчасно або не у повному обсязі,
підлягає індексації та стягується на
користь Орендодавця відповідно до
чинного законодавства України з
урахуванням пені у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості, з урахуванням
індексації, за кожний день
прострочення оплати, включаючи день
оплати.

Вищевказане положення Договору
відповідає приписам ст. 3 Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», яка передбачає, що розмір
пені, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені за період з 13.09.2012 по
12.06.2013 у розмірі 1375,03 грн (а.с. 25-26), суд
вважає його вірним, а тому вимога
позивача про стягнення пені у
зазначеному розмірі є обґрунтованою і
такою, яка підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача неустойки у розмірі
подвійної плати за користування
орендованим майном суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 27 Закону № 2269-XII у
випадку розірвання договору оренди,
закінчення строку його дії та відмови
від його пролонгації або банкрутства
орендаря він зобов'язаний повернути
орендодавцю об'єкт оренди на умовах,
визначених у договорі оренди.

Аналогічне правило закріплене у ч. 1 ст.
785 ЦК України, відповідно до якої у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

У той час, ч. 2 ст. 785 ЦК України
визначено, що якщо наймач не виконує
обов'язку щодо повернення речі,
наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Як встановлено судом, умовами угоди від
14.02.2012 № 1/12 строк дії Договору
продовжений до 31.11.2012.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 2269-XII у
разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору
він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені договором.

Листом від 17.12.2012 № 1330/40/04 ФКМ СМР
повідомив ТОВ «Тавридаінтур» про
необхідність звільнення займаних
приміщень та передачі їх
балансоутримувачу за актом
приймання-передачі. Зазначений лист
суд розцінює як заяву про припинення
умов Договору, у зв'язку з чим доведеним
є факт припинення спірного Договору з
01.12.2012 у зв'язку з закінченням строку, на
який його було укладено.

Крім того, судом встановлений факт
повернення позивачу орендованого
майна лише 21.02.2013, у зв'язку з чим у
останнього наявне право на одержання
від відповідача неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач звертався до відповідача з
вимогами та повідомляв про нарахування
йому неустойки з 01.12.2012 по 21.02.2013 у
розмірі 15573,96 грн.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок неустойки (а.с. 32), суд вважає
його обґрунтованим та підтвердженим
матеріалами справи. Ураховуючи те, що
доказів сплати неустойки у розмірі
15573,96 грн відповідачем суду надано не
було, вищевказана сума неустойки є
такою, що підлягає стягненню з ТОВ
«Тавридаінтур».

Підсумовуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Фонду
комунального майна Сімферопольської
міської ради підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Витрати позивача по сплаті судового
збору відповідно до ст. 49 ГПК України
при задоволенні позову покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85, 115-116 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тавридаінтур» на
користь Фонду комунального майна
Сімферопольської міської ради грошові
кошти у розмірі 25424,10 грн (двадцять
п'ять тисяч чотириста двадцять чотири
грн 10 коп), у т.ч. 8475,11 грн заборгованості
з орендної плати, 1375,03 грн пені, 15573,96 грн
неустойки у розмірі подвійної плати за
користування орендованим майном.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тавридаінтур» на
користь Фонду комунального майна
Сімферопольської міської ради витрати
по сплаті судового збору у розмірі 1720,50
грн (одна тисяча сімсот двадцять грн 50
коп).

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складене 27.01.2014.

Суддя
І.О. Доброрез