м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25331/13 14.01.14Суддя Мудрий С.М.
розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "Гарант-Авто", в особі
Центральної філії ПАТ "УСК "Гарант-Авто"

до приватного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

про відшкодування шкоди в розмірі
4 902,79 грн.

Представники сторін:

від позивача: Дуля Ю.В. - представник
за довіреністю № 103-1-4/37-Ю від 20.12.2013
року;

від відповідача: не з'явився.

встановив :

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Гарант-Авто", в особі
Центральної філії ПАТ "УСК
"Гарант-Авто"до приватного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп" про відшкодування шкоди
в розмірі 4 902,79 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 07.11.2011 року між ним
та ТОВ «Порше Лізінг Україна» укладено
договір добровільного страхування
автотранспорту, оформлений полісом
№19G-0383250. У відповідності з договором
було застраховано автомобіль
«Фольксваген», д.н НОМЕР_1. Страхування
проводилось згідно з Правилами
добровільного страхування
транспортних засобів /КАСКО/ №119.

22.04.2013 року по вул.
Ватутіна-Мануїльського в м. Житомирі
сталася дорожньо-транспортна
пригодаза участю: автомобіля
«Фольксваген», д.н НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «ВАЗ»,
д.н. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4

Позивачем виплачено страхове
відшкодування в розмірі 4 902,79 грн.

Цивільну відповідальність винуватця
ДТП застраховано у відповідача.

У зв'язку з вищезазначеним, позивач
звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 30.12.2013 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
14.01.2014 року.

В судове засідання 14.01.2014 року
представник відповідача не з'явився,
проте 13.01.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва подав відзив на позовну заяву,
відповідно до якого визнав позов на
суму 3 902,79 грн. та просив суд розгляд
справи провести без участі його
представника.

Представник позивача виконав вимоги
ухвали суду від 30.12.2013 року, позовні
вимоги підтримав, просив суд
задовольнити позов.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до постанови Богунського
районного суду м. Житомира від 23.07.2013
року у справі №295/10954/13-п, 22.04.2013 року о
16-55 год. ОСОБА_4 керував автомобілем
«ВАЗ-2105» державний номер НОМЕР_2 на
перехресті вулиць Ватутіна -
Мануїльського в м. Житомирі, та під час
випередження, не дотримався безпечного
бокового інтервалу руху, в результаті
чого здійснив зіткнення з автомобілем
«Фольксваген» державний номер НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок ДТП
зазначені транспортні засоби отримали
механічні пошкодження.

Вищевказаною постановою, ОСОБА_4
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та застосовано до нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до договору добровільного
страхування транспортного засобу
№19G-0383250 від 07.11.2011 року, укладеного між
публічним акціонерним товариством
"Українська страхова компанія
"Гарант-Авто", в особі Центральної філії
ПАТ "УСК "Гарант-Авто" та ТОВ «Порше
Лізинг», застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
транспортним засобом: «Фольксваген»,
д.н НОМЕР_1.

Відповідно до звіту №65 від 17.05.2013 року
матеріальний збиток, завданий власнику
автомобіля «Фольксваген», д.н НОМЕР_1 в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 5 570,16 грн.

Вартість відновлювального ремонту
згідно рахунку на оплату №1250 від 14.05.2013
року ТОВ «Фірма «ОПАД» становила 5 646,25
грн.

Згідно з страховим актом №000009359 (0) від
31.05.2013 року позивачем вирішено виплати
страхувальнику страхове відшкодування
в розмірі 4 902,79 грн. шляхом
перерахування коштів ТОВ «Фірма
«ОПАД».

Позивачем було сплачено страхове
відшкодування в розмірі 4 902,79 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями №6922 від
26.07.2013 року.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про
страхування", договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Дана
норма кореспондується із статтею 979
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно статті 20 Закону України "Про
страхування", страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про
страхування" визначено, що страховою
виплатою є грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. При цьому,
розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Вказаною статтею також
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Статтею 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено право страховика
після виплати страхового
відшкодування подати регресний позов.

Цивільна відповідальність власника
транспортного засобу автомобіля «ВАЗ
2105», д.н. НОМЕР_2, застрахована приватним
акціонерним товариством "Українська
страхова компанія "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп" згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/2004033 (строк діїз 26.07.2012 року
до 25.07.2013 року).

Так, до позивача у порядку регресу
перейшло право на отримання від
відповідача компенсації шкоди.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК
України встановлено, що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної чи юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Статтею 5 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Для врегулювання спору мирним шляхом
позивач направив відповідачу заяву
№9359/24АК на виплату страхового
відшкодування на суму 4 902,79 грн. від
12.09.2013 року, отримана останнім 17.09.2013
року, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення за
№012.

У встановлений строк позивачу не було
виплачено страхове відшкодування.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачено, що
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
пункту.

Пунктом 2 полісу № АВ/2004033 передбачено,
що франшиза складає 1 000,00 грн.

Таким чином, відповідно до
вищевикладеного вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача 1 000,00
грн. (франшиза) в порядку регресу
визнаються судом необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов
до висновку про стягнення з
відповідача 3 902,79 грн. (4 902,79 грн.
(розмір виплаченого страхового
відшкодування) - 1 000,00 грн. (франшиза))
страхового відшкодування в порядку
регресу.

Таким чином, враховуючи вищезазначене,
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача страхового відшкодування
в розмірі 3 902,79 грн. в порядку регресу є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Відповідно до положень статті 49 ГПК
України, при частковому задоволенні
позову судові витрати покладаються на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст.32, ч.1 ст.33, ст.ст. 34, 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
(04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44,
ідентифікаційний код 24175269) на користь
публічного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія
"Гарант-Авто", в особі Центральної філії
ПАТ "УСК "Гарант-Авто" (01042, м. Київ,
провулок Новопечерський, будинок 19/3,
) страхове
відшкодування в порядку регресу в сумі
3 902 (три тисячі дев'ятсот дві) грн. 79 коп.
та судовий збір в розмірі 1 369 (одна
тисяча триста шістдесят дев'ять) грн. 52
коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 20.01.2014 року.

Суддя

С.М.Мудрий