ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

"16" січня 2014 року
Справа №
927/1592/13

За позовом: Товариства з
обмеженою відповідальністю "АШЕР",

вул. Борисенка,
47, м. Чернігів, 14037

До відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

Предмет спору: про стягнення
заборгованості 2840,68 грн.

Суддя Бобров Ю.М.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: Тагеєва Н.М. - представник,
довіреність № 1416 від 14.03.2012р.

Від відповідача: не з'явився.

Товариством з обмеженою
відповідальністю „АШЕР" подано позов
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення заборгованості в сумі
2840,68 грн.

Розгляд справи відкладався.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
позивач у позовній заяві посилається
на те, що відповідач, в порушення умов
укладеного між сторонами договору
поставки № 30264 від 23.08.2012р., своєчасно та
в повному обсязі оплату за поставлений
товар не здійснив, у зв'язку з чим у
останнього виникла заборгованість в
сумі 2557,16 грн. Позивач просить стягнути
з відповідача 2557,16 грн. основного боргу,
232,02 грн. пені за період з 12.04.2013р. по
12.12.2013р., 51,50 грн. 3% річних за період з
12.04.2013р. по 12.12.2013р., всього - 2840,68 грн.

Відповідач відзиву на позов не надав, в
судове засідання не з'явився. Причини
неявки не відомі. Відповідача було
повідомлено належним чином. На
день прийняття рішення, заяв та
клопотань від відповідача до суду не
надходило.

За таких обставин, суд вважає,
що нез'явлення відповідача в судове
засідання не перешкоджає розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши подані матеріали,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
дослідивши та оцінивши надані докази,
заслухавши в судовому засіданні
пояснення представника позивача суд
встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів
справи, між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Ашер" (Постачальник)
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(Покупець) було укладено договір
поставки № 30264 від 23.08.2012р. (далі -
Договір).

Відповідно до умов Договору
Постачальник зобов'язався передати у
власність Покупцю, а Покупець
зобов'язався прийняти та оплатити
товар - пиво, безалкогольні та
алкогольні напої, мінеральну воду,
соки, чіпси та інше (усе в асортименті)
загальною вартістю орієнтовно 36000 грн.,
в тому числі ПДВ. (п. 1.1 Договору).

Як вбачається із матеріалів
справи, позивач виконав свої
зобов'язання за Договором, а саме
згідно товарно-транспортних накладних
№ АШ/вп- від 04.04.2013р., № АШ/вп-
від 05.04.2013р., № АШ/вп- від 08.04.2013р.,
копії яких знаходяться в матеріалах
справи, поставив відповідачу, а
відповідач отримав товар на загальну
суму 2557,16 грн.

Згідно п.3.1 Договору поставка
товару за цим Договором відбувається
на умовах попередньої оплати. Передача
Постачальником товару Покупцю
відбувається після того, як Покупець
сплатить Постачальнику вартість
товару, а також заставну вартість
зворотної тари (окрім кегів та балонів
СО2), у яку він упакований та
розфасований.

Згідно п. 3.2 Договору Постачальник
має право поставляти весь або частину
товару на умовах відстрочення платежу.
Якщо Постачальник поставить товар
Покупцю без отримання попередньої
оплати його вартості та/або заставної
вартості зворотної тари, Покупець
зобов'язується сплачувати
Постачальнику вартість товару та
заставну вартість зворотної тари не
пізніше 7 (семи) календарних днів із
дати одержання кожної партії товару.
При цьому оплаті підлягає попередньо
не сплачені вартість всієї одержаної
партії товару та заставна вартість
усієї неповернутої в момент передачі
товару зворотної тари (окрім кегів та
балонів СО2), у яку ця партія товару
упакована та розфасована. Партією
товару є товар, передача якого від
Постачальника Покупцю оформлена
однією накладною.

Однак, відповідач, в порушення
вимог Договору, оплату за поставлений
товар своєчасно та в повному обсязі не
здійснив.

Крім того, відповідач не повернув
позивачу зворотну тару на загальну
суму 195,00 грн., передану згідно
вищевказаних товарно-транспортних
накладних.

Таким чином, на день прийняття
судом рішення заборгованість
відповідачем не сплачена та становить
2557,66 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, також із дій
осіб, що не передбачені цими актами, але
за аналогією породжують цивільні права
та обов'язки.

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК
України, має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Суд вважає, що надані позивачем
письмові докази доводять ті обставини,
на які він посилається як на підставу
своїх вимог. Відповідач доказів
своєчасної оплати поставленого товару,
як і доказів, які б спростовували
викладені в позовній заяві обставини,
суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд
доходить висновку, що позовні вимоги в
частині стягнення основного боргу
обґрунтовані та підлягають
задоволенню в повній сумі.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення 232,02 грн. пені за прострочення
платежу за період з 12.04.2013р. по 12.12.2013р.
та 51,50 грн. 3% річних за період з 12.04.2013р.
по 12.12.2013р.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України, виконання зобов'язань
за договором можуть забезпечуватись
неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка
(штраф, пеня) є грошова сума або інше
майно, яке боржник повинен передати
кредитору в разі порушення боржником
зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафні санкції за порушення
зобов'язання застосовуються у розмірі
передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до п. 6.3 Договору,
Покупець за кожен день прострочення
оплати товару, заставної вартості
зворотної тари, вартості неповернутої
зворотної тари, переведеної в розряд
товару, та тари, вказаної в п. 7.3, окрім
відшкодування збитків, зобов'язується
сплатити Постачальнику пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період прострочки,
розрахованої за кожен день
прострочення платежу та нарахованої на
суму заборгованості. Нарахування пені
здійснюється за весь період
прострочення, починаючи з моменту
виникнення простроченої
заборгованості і до моменту її повного
погашення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки сума основного боргу не
була своєчасно сплачена відповідачем,
позивачем, відповідно до поданого
розрахунку, нараховано відповідачу та
пред'явлено до стягнення 232,02 грн. пені
за прострочення платежу за період з
12.04.2013р. по 12.12.2013р. та 51,50 грн. 3% річних за
період з 12.04.2013р. по 12.12.2013р.

Розглянувши розрахунок позивача,
суд вважає, що позивачем правомірно
нараховано відповідачу та пред'явлено
до стягнення пеню та 3 % річних.

За таких обставин, суд доходить до
висновку про повне задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
рахунок не відомий, іден. номер НОМЕР_1)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю „АШЕР" (вул.
Борисенка, 47, м. Чернігів, 14037; р/р 3
в ПАТ „Полікомбанк", м. Чернігів, МФО
353100, ) 2840,68 грн. (дві
тисячі вісімсот сорок грн. 68 коп.)
заборгованості в тому числі: 2557,66 грн.
основного боргу, 232,02 грн. пені, 51,50 грн. 3%
річних; 1720,50 грн. (одну тисячу сімсот
двадцять грн. 50 коп.) на відшкодування
витрат по сплаті позивачем судового
збору.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

В судовому засіданні 16.01.2014р., на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено тільки вступну та
резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 17.01.2014р.

Суддя
Ю.М. Бобров