ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 січня 2014 р. Справа №
903/1492/13

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, с. Немовичі, Сарненський район,
Рівненська область

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, м. Горохів,
Волинська область

про стягнення 18 536 грн. 57 коп.

Суддя Шум М. С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність від
28.09.2011 року

від відповідача: н/з

Суть спору: позивач - підприємець
ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду,
просить стягнути з відповідача -
підприємця ОСОБА_2 кошти в сумі 18 536 грн.
57 коп. в т. ч. 10 000 грн. 00 коп. основного
боргу, що є передоплатою згідно
договору купівлі-продажу №2 від 01.02.2012
року, 745 грн. 75 коп. пені, 7 250 грн. 00 коп.
штрафу в розмірі 0,1 % від суми
заборгованості за кожен день
прострочення та 7 % від суми боргу. 540
грн. 82 коп. річних та судові витрати у
розмірі 1 720 грн. 50 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем взятих на
себе згідно договору купівлі-продажу
№2 від 01.02.2012 року зобов'язань в частині
поставки товару.

Ухвалою суду від 10.12.2013 року відповідну
позовну заяву прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі, сторін
зобов'язано надати суду необхідні для
розгляду справи документи.

Позивач в поясненнях від 26.12.2013 року №54
щодо настання строку поставки товару
посилається на п. 4.1 спірного договору
відповідно до якого: 100 % передплата
вартості товару здійснюється за
місячну партію товару до 5-го числа
кожного місяця протягом якого буде
проходити поставка. Відтак, оскільки
попередня оплата здійснена 06.12.2012 року,
то протягом лютого 2012 року відповідач
зобов'язаний був поставити товар.

В обґрунтування нарахованих штрафних
санкцій в розмірі 0,1% від суми
заборгованості за кожен день
прострочення та 7 % від суми боргу
позивач посилається на п. 2 ст. 231 ГК
України, ч. 4 ст. 232 ГК України, штрафні
санкції нараховує з 07.02.2012 року,
оскільки попередня оплата товару
здійснена 06.02.2012 року.

Представник позивача в судовому
засіданні 21.01.2014 року в порядку ст. 22 ГПК
України в межах повноважень, наданих
йому довіреністю від 28.09.2011 року подав
заяву про часткову відмову від позову
в частині нарахованих штрафних
санкцій, просить стягнути з
відповідача основний борг в сумі 10 000
грн. 00 коп. та судові витрати по справі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, відзив на позовну заяву не
надав, хоча був вчасно та належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а. с. 24).

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року №18 у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, суд
дійшов висновку про розгляд справи за
наявними в ній матеріалами відповідно
до ст. 75 ГПК України, п. 3.9.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року №18.

Заслухавши пояснення
представника позивача та дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

01 лютого 2012 року між позивачем -
підприємцем ОСОБА_1 та відповідачем -
підприємцем ОСОБА_2 укладено договір
купівлі-продажу №2 (далі договір, а. с.
11-12).

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з договору. Між
сторонами зобов'язання виникли з
договору купівлі-продажу №2 від 01.02.2012
року.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до п. п. 2, 1, 3, 4, 2, 2 відповідач
зобов'язується передати у власність
позивача, а позивач зобов'язується в
порядку та на умовах, визначених цим
договором прийняти та оплатити товар.
Доставка товару виконується
транспортом позивача за його власний
рахунок. Прийом-передача продукції
здійснюється за кількістю на підставі
товаросупроводжувальних документів
(або акт прийому-передачі). Право
власності на товар переходить від
відповідача до позивача в момент
належного оформлення та отримання
продукції. Платіж (передоплата 100 %
вартості) здійснюється шляхом
банківського переказу коштів на
розрахунковий рахунок відповідача за
місячну партію товару до 5-го числа
кожного місяця протягом якого буде
проходити поставка. Цей договір
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами та діє до 31 грудня
2012 року

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
закону, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту та інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами частин 1, 2 статті 693
Цивільного кодексу України якщо
договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений, у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу.

Пунктом 2 договору передбачено
обов'язок позивача оплатити товар
повністю до його передання
відповідачем.

Платіжним дорученням №34 від 06.02.2012 року
позивач перерахував відповідачу 10 000
грн. 00 коп. як попередню оплату (а. с. 13) з
призначенням платежу: за тріску згідно
договору №2 від 01.02.2012 року.

Таким чином, у відповідача
виникло зобов'язання передати у
власність позивача товар згідно
попередньої оплати.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Договором купівлі-продажу №2 від 01.02.2012
року передбачено оплату товару до 5-го
числа кожного місяця протягом якого
буде проходити поставка.

Позивачем перераховано на рахунок
відповідача кошти в сумі 10 000 грн.
00 коп.06.02.2012 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідач взяті на себе
зобов'язання згідно договору
купівлі-продажу №2 від 01.02.2012 року не
виконав, товар впродовж лютого-березня
2012 року у власність позивача не
передав.

Відповідно до ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Якщо внаслідок
прострочення боржника виконання
зобов'язання втратило інтерес для
кредитора, він може відмовитися від
прийняття виконання і вимагати
відшкодування збитків.

Відповідно до п. 2 ст. 693 ЦК України
якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

У розумінні приписів наведених норм
покупцю належить право вимагати
повернення передоплати за
непоставлений товар. При цьому,
попередньою оплатою є часткова або
повна оплата товару до його передання
продавцем. Такого ж висновку дійшов
вищий господарський суд України в
постанові від 05.04.2012 року №18/3221/11.

Позивач на адресу відповідача
направив претензію від 31.01.2013 року №2
про повернення коштів в сумі 10 000 грн. 00
коп. (а. с. 14). Відповідна претензія
отримана відповідачем 08.02.2013 року, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (а. с.
15), проте залишена без відповіді та
виконання.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Обов'язок доказування
визначається предметом спору і за
загальним правилом тягар доказування
певних обставин покладається на особу,
яка посилається на ці обставини.

Так підприємець ОСОБА_1
перерахував підприємцю ОСОБА_2 10 000
грн. 00 коп. за тріску згідно
договору №2 від 01.02.2012 року, підприємець
ОСОБА_2 попередньо оплачений товар до
01.04.2012 року у власність покупця не
передав, матеріали справи належних
доказів в спростування доводів
позивача не містять, відповідачем
таких не надано, у зв'язку з чим вимога
про повернення суми передоплати в
розмірі 10 000 грн. 00 коп. через
невиконання відповідачем умов
договору купівлі-продажу від 01.02.2012
року №2 є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Крім того, позивач в позовній заяві
просив стягнути з відповідача 7 250 грн. 00
коп. штрафу в розмірі 0,1 % від суми
заборгованості за кожен день
прострочення та 7 % від суми боргу, 745
грн. 75 коп. пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми боргу за
кожен день прострочення та 3% річних в
розмірі 540 грн. 82 коп.

Проте, в судовому засіданні
представник позивача від позовних
вимог в частині нарахування штрафних
санкцій відмовився.

Відповідно до п. 4.6. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року №18 " Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадках відмови
позивача від позову (пункт 4 частини
першої статті 80 ГПК) господарському
суду слід керуватись частиною шостою
статті 22 ГПК, тобто перевіряти, чи не
суперечить ця відмова законодавству та
чи не порушує вона інтереси інших осіб.

Якщо у справі заявлено кілька позовних
вимог і позивач відмовився від деяких з
них, провадження у справі на підставі
пункту 4 частини першої статті 80 ГПК
припиняється у частині тих вимог, від
яких було заявлено відмову (за умови, що
судом не буде застосовано припис
частини шостої статті 22 ГПК щодо
неприйняття відмови від позовних
вимог), а розгляд решти позовних вимог
здійснюється в загальному порядку.

Відмова позивача від позову не порушує
чиїх-небудь прав і охоронюваних
законом інтересів, приймається судом.

Представник позивача з наслідками
часткової відмови від позову
ознайомлений.

Відповідно до п. 4 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

Провадження у справі на суму 8 536 грн. 57
коп. підлягає припиненню.

Відповідно до п. 4.7 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 року №7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" частиною другою
статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Зазначена норма виступає
процесуальною санкцією, яка
застосовується господарським судом
незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною.

Оскільки спір до розгляду суду
доведено з вини відповідача, то витрати
по сплаті судового збору в сумі 1 720 грн.
50 коп. відповідно до ст. 49 ГПК України
слід віднести на нього.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 44, 49,
ст.ст. 82-85 ГПК України , -

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з підприємця ОСОБА_2,
АДРЕСА_1, ідн. ном. НОМЕР_1 на користь
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, ідн ном.
НОМЕР_2

- 10 000 грн. 00 коп. передоплати, 1 720
грн. 50 коп. в повернення витрат по
сплаті судового збору, а всього: 11 720
грн. 50 коп. (одинадцять тисяч сімсот
двадцять грн. 50 коп.).

3. Провадження у справі на суму 8 536
грн. 57 коп. припинити.

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення

складений 22.01.2014 року

Суддя
М. С. Шум