КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2014 р. Справа№ 5011-23/13193-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Сухового В.Г.

Чорногуза М.Г.

секретаря судового засідання Ворони
В.В.

за участю представників:

від позивача - Мазурок І.В., дов. №
1182 від 27.12.2013 р.;

Шенгера Г.Д., дов. №
1183 від 27.12.2013 р.;

від відповідача - Слівінський М.О.,
дов. № 204/10 від 04.07.2013 р.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

на рішення Господарського суду
міста Києва

від 17.09.2013 року

у справі № 5011-23/13193-2012 (головуючий
суддя Кирилюк Т.Ю.,

судді: Любченко М.О., Ярмак
О.М.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Укратоменергобуд»

до Державного підприємства
«Національна атомна

енергогенеруюча компанія
«Енергоатом»

про стягнення 15 539 022, 62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 17.09.2013 року по справі №
5011-23/13193-2012 позов задоволено частково.
Стягнуто з Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» на користь
Закритого акціонерного товариства
«Укратоменергобуд» 5 028 829,84 грн.
інфляційних втрат, 3 451 684,45 грн. трьох
процентів річних та 68 160,34 грн. витрат по
сплаті судового збору. В іншій частині -
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Державне підприємство «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» звернулося до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 17.09.2013 року по справі №
5011-23/13193-2012 скасувати в частині
задоволених позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.11.2013 року
справу № 5011-23/13193-2012 було прийнято до
провадження в складі головуючого судді
Ткаченка Б.О., суддів: Сухового В.Г.,
Чорногуза М.Г. та призначено до
розгляду на 05.12.2013 року.

05.12.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Закритого
акціонерного товариства
«Укратоменергобуд» надійшов відзив на
апеляційну скаргу, у якому позивач
просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення - без змін.

Крім того, надійшло клопотання про
зміну назви позивача з Закритого
акціонерного товариства
«Укратоменергобуд» на Приватне
акціонерне товариство
«Укратоменергобуд», у зв'язку з
приведенням своєї діяльності у
відповідність до вимог Закону України
«Про акціонерні товариства».

05.12.2014 року в судовому засіданні було
задоволено клопотання про зміну назви
позивача на Приватне акціонерне
товариство «Укратоменергобуд» та
оголошено перерву в розгляді справи до
09.01.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 09.01.2014 року
було подовжено строк розгляду справи
на п'ятнадцять днів та оголошено
перерву в розгляді справи до 23.01.2014
року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
повного, всебічного та правильного
вирішення справи, а також невірно
застосовано норми матеріального і
процесуального права, що призвело до
прийняття невірного рішення по суті
спору.

Представник Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» у поясненнях,
наданих у судовому засіданні,
підтримав доводи, викладені в його
апеляційній скарзі, просив суд рішення
Господарського суду міста Києва від
17.09.2013 року по справі № 5011-23/13193-2012
скасувати в частині задоволених
позовних вимог та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Представники Приватного акціонерного
товариства «Укратоменергобуд» у
поясненнях, наданих у судовому
засіданні, заперечували проти доводів
апелянта, викладених в апеляційній
скарзі, просили суд відмовити в
задоволенні скарги та залишити без
змін оскаржуване судове рішення
місцевого господарського суду як таке,
що прийняте з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія встановила
наступне.

28.03.2008 року між Закритим акціонерним
товариством «Укратоменергобуд», у
зв'язку зі зміною назви - Приватним
акціонерним товариством
«Укратоменергобуд» (далі - ПрАТ
«Укратоменергобуд», позивач,
генпідрядник) та Державним
підприємством «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
(далі - ДП «НАЕК «Енергоатом»,
відповідач, замовник) укладено договір
№ 01-08 (№2208-4/05-НАЕК) на виконання
комплексу додаткових робіт зі
створення оперативного резерву
електрообладнання для роботи
турбогенераторів енергоблоків АЕС ДП
НАЕК «Енергоатом» (далі - Договір).

За умовами договору замовник доручає, а
генпідрядник зобов'язаний на свій
ризик власними та залученими силами
виконати комплекс додаткових робіт зі
створення оперативного резерву
електрообладнання для роботи
турбогенераторів енергоблоків АЕС ДП
НАЕК «Енкргоатом». Замовник
зобов'язався прийняти та оплатити
виконані контрагентом роботи,
використані запасні частини та
комплектуючі.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 07.02.2012 року по справі №
23/527-25/58, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 05.04.2012 року та
постановою Вищого господарського суду
України від 23.07.2012 року, стягнуто з ДП
«НАЕК «Енергоатом» на користь ПрАТ
«Укратоменергобуд» основний борг в
сумі 76 860 503,70 грн., пеню в сумі 3 092 908,25
грн., 3% річних в сумі 980 288,53 грн.,
інфляційні втрати в сумі 3 267 106,14 грн. та
судові витрати.

Крім того, встановлено факт належного
виконання ПрАТ «Укратоменергобуд»
робіт, поставки матеріалів та факт
порушення ДП «НАЕК «Енергоатом» своїх
зобов'язань в частині здійснення
своєчасного розрахунку за виконані
роботи.

Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

З огляду на те, що відповідач не погасив
повністю свою заборгованість,
враховуючи, що рішенням Господарського
суду міста Києва від 07.02.2012 року по
справі № 23/527-25/58 з відповідача стягнуто
інфляційні втрати та 3% річних за період
по квітень 2011 року, позивач звернувся з
позовом про стягнення інфляційних
втрат в сумі 5 028 829,84 грн., 3% річних в сумі
4 360 923,78 грн. та збитків у розмірі 6 149 269
грн.

З урахуванням останніх уточнень
(зменшення) розміру позовних вимог від
16.09.2013 року № 858, позивач просить
стягнути з відповідача інфляційні
втрати в сумі 5 028 829,84 грн., 3% річних в
сумі 3 451 684,45 грн. та збитків у розмірі 82
074,24 грн.

Як вбачається з розрахунку позивача,
інфляційні втрати в сумі 5 028 829,84 грн.
нараховані за кожен місяць
прострочення по квітень 2012 року, тобто
до подачі позову.

Користуючись правом передбаченим ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, позивач збільшив період
нарахування 3% річних та просить
стягнути 3 451 684, грн., за період з 15.04.2011
року (до вказаної дати 3 % річних
стягнуто рішенням Господарського суду
міста Києва від 07.02.2012 року по справі №
23/527-25/58) по 13.08.2013 року (дата
затвердження мирової угоди).

Крім того, позивач, зменшивши суму
збитків, просить стягнути з
відповідача 82 074,24 грн. збитків.

Колегія звертає увагу, що ухвалою
Господарського суду міста Києва від
13.08.2013 року по справі № 23/527-25/58
затверджено мирову угоду, укладену
сторонами у даній справі 25.07.2013 року
(далі - мирова угода).

Як вбачається з п. 4 мирової угоди,
заборгованість ДП «НАЕК «Енергоатом»
перед ПрАТ «Укратоменергобуд» станом
на 25.07.2013 року склала 46 543 968,24 грн.

Відповідно до п. 5 мирової угоди сторони
визначили графік погашення цієї
заборгованості до 31.03.2014 року.

Пунктом 7 мирової угоди передбачено, що
після сплати визначених п. 5 сум ПрАТ
«Укратоменергобуд» відмовляється від
будь-яких претензій щодо виконання
рішення Господарського суду міста
Києва від 07.02.2012 року по справі №
23/527-25/58.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Колегія суддів, здійснивши повторний
арифметичний розрахунок, погоджується
з висновком суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог в частині
стягнення, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог, інфляційних
втрат в сумі 5 028 829,84 грн. по квітень 2012
року та 3% річних в сумі 3 451 684,45 грн. за
період з квітня 2011 року по 13.08.2013 року -
дату затвердження мирової угоди.

Відповідно до приписів ст. 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. При цьому збитками є:
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 Господарського кодексу
України передбачено, що учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 225 Господарського
кодексу України встановлено, що до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються, зокрема, додаткові
витрати (штрафні санкції, сплачені
іншим суб'єктам, вартість додаткових
робіт, додатково витрачених матеріалів
тощо), понесені стороною, яка зазнала
збитків внаслідок порушення
зобов'язання другою стороною.

Позивач вважає, що дії відповідача
спричинили йому збитки в розмірі 82 074,24
грн. Невиконання договірних
зобов'язань відповідачем спричинило
несвоєчасну виплату ПрАТ
«Укратоменергобуд» заробітної плати
та сплату єдиного внеску до Пенсійного
фонду України, у зв'язку з чим,
рішеннями від 18.04.2012 року № 2463 та № 2464
позивачу були нараховані та стягнуті
штрафні санкції на суму 82 074,24 грн.

Частиною 1 ст. 218 Господарського кодексу
України встановлено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Колегія суддів звертає увагу, що для
застосування такої міри
відповідальності, як стягнення збитків
необхідною є наявність усіх елементів
складу цивільного правопорушення, а
саме: протиправної поведінки, збитків,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками, вини.
За відсутності хоча б одного із цих
елементів цивільно-правова
відповідальність не настає.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
22.01.2013 року по справі № 3-72гс12.

При цьому, на позивача покладається
обов'язок довести наявність збитків,
протиправність поведінки заподіювача
збитків та причинний зв'язок такої
поведінки із заподіяними збитками.
Натомість, вина боржника у порушенні
зобов'язання презюмується та не
підлягає доведенню кредитором, тобто
саме відповідач повинен довести, що в
його діях відсутня вина у заподіянні
збитків.

Колегія суддів вважає недоведеним
причинно-наслідковий зв'язок між
порушенням відповідачем
господарського зобов'язання та
рішеннями № 2463 та № 2464 від 18.04.2012 року
управління пенсійного фонду у
Солом'янському районі міста Києва про
зобов'язання зі сплати єдиного
соціального внеску і пені, а також їх
сплатою.

Тобто, не було доведено колегії, що саме
прострочення відповідача, а не
прострочення іншого боржника чи
помилка зроблена працівниками
позивача, стало підставою понесення
вказаних витрат боржника.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що вимога про
стягнення 82 074,24 грн. збитків
задоволенню не підлягає.

Стосовно посилання апелянта на те, що
мирова угода за своєю суттю є новацією,
а отже, інфляційні втрати та 3 % річних
не можуть бути застосовані, а
ймовірність їх застосування буде лише
у випадку порушення умов мирової угоди
як новації, колегія суддів зазначає
наступне.

Пунктом 5 мирової угоди сторони
погодили лише графік погашення
існуючої на той час заборгованості, а
не встановили нові зобов'язання
Відповідача.

За умовами п. 7 мирової угоди, відмова
від претензій Позивача має настати
лише після повного виконання
Відповідачем своїх зобов'язань. Проте,
ця відмова не обмежує права на
отримання Позивачем встановлених
статтею 625 Цивільного кодексу України
нарахувань.

Таким чином, умови тексту укладеної
сторонами у справі мирової угоди не є
новацією стосовно всіх зобов'язань,
встановлених договором № 01-08
(№2208-4/05-НАЕК), а отже позивач правомірно
просив стягнути інфляційні втрати та 3 %
річних.

Стосовно посилання апелянта на
невідповідність розрахунку
інфляційних втрат, колегія суддів
звертає увагу, що розрахунок здійснено
за вказаний в ньому період з
урахуванням місяців, в яких була
дефляція. А посилання стосовно
необхідності перерахунку інфляційних
втрат до 13.08.2013 року, тобто до
затвердження мирової угоди, як було
перераховано 3 % річних, відповідно до
уточнення (зменшення) позовних вимог, є
безпідставними, оскільки встановлення
меж періоду нарахування 3 % річних є
правом позивача передбаченим ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України.

Крім того, позивач не позбавлений права
звернутися до господарського суду з
окремим позовом про стягнення
інфляційних втрат за вказаний
відповідачем період.

Стосовно посилання апелянта на
безпідставно нараховані позивачем 3 %
річних за період з 01.08.2013 року по 13.08.2013
року, у зв'язку з тим, що 25.07.2013 року вже
діяла мирова угода, колегія суддів
вважає дані посилання
необґрунтованими, оскільки п. 15 мирової
угоди передбачено, що вона набирає
чинності з моменту її затвердження
судом, тобто, з 13.08.2013 року.

Таким чином, колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про
часткове задоволення позовних вимог в
частині стягнення інфляційних втрат та
3 % річних.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені Державним
підприємством «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду даної
справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду міста
Києва від 17.09.2013 року по справі №
5011-23/13193-2012 прийнято з повним та
всебічним дослідженням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 43, 99, 101 - 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва від
17.09.2013 року по справі № 5011-23/13193-2012
залишити без змін.

2. Матеріали справи № 5011-23/13193-2012
повернути до Господарського суду міста
Києва.

3. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Б.О. Ткаченко

Судді
В.Г. Суховий

М.Г. Чорногуз

Повний текст рішення складено 28.01.2014
року.