ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 08» січня 2014 р.
Справа №5021/1939/12

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя
Білоусова Я.О., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Сємєровій М.С.,

за участю представників сторін:

ініціюючого кредитора - не з'явився;

боржника - не з'явився;

арбітражний керуючий - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тростянецькому районі Сумської
області (вх.№3926С/2-7) на ухвалу
господарського суду Сумської області
від 25.11.2013 року по справі №5021/1939/12,

за заявою Управління Пенсійного фонду
України в Тростянецькому районі
Сумської області,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Тростянець, Сумська область,

про визнання банкрутом ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 25.11.2013 року у справі
№5021/1939/12 (суддя Костенко Л.А.)
провадження у справі припинено.

Скасовано заборону на відчуження
будь-яким способом 1/4 частки квартири
АДРЕСА_1, встановленої відносно
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ід.
код. НОМЕР_1) згідно ухвали
господарського суду Сумської області
від 09.09.2013 року.

Управління Пенсійного фонду України в
Тростянецькому районі Сумської
області з вказаною ухвалою суду першої
інстанції не погодилося та звернулося
до Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення місцевим господарським
судом при прийнятті ухвали норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу
господарського суду Сумської області
від 25.11.2013 року по справі №5021/1939/12 та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що провадження у
справі про банкрутство фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 порушено за
заявою УПФУ в Тростянецькому районі
Сумської області. Заява мотивована
неспроможністю боржника погасити
заборгованість у розмірі 1540,80 грн. зі
сплати страхових внесків. З метою
погашення вказаної заборгованості
управлінням згідно зі статтею 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
надіслано боржнику вимогу. Згідно з
підпунктом 8 п. 2 ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження», приписи
якої узгоджуються з положеннями ч. 3 ст.
106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та підпункту 8.2 п. 8
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України від 19.03.2003 року №21-1 відповідно
до яких вимога органів Пенсійного
фонду про сплату недоїмки є виконавчим
документом.

Таким чином, на думку апелянта,
господарський суд Сумської області,
посилаючись на ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження», помилково
встановив, що вимога про сплату боргу
Пенсійного фонду України за правовою
сутністю рішення державного органу не
є виконавчим документом та не
підтверджує безспірність вимог
кредитора до боржника.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 25.12.2013 року
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тростянецькому районі Сумської
області прийнято до провадження та
призначено до розгляду.

Боржник та арбітражний керуючий
Мальований О.П. у судове засідання
Харківського апеляційного
господарського суду не з'явилися, про
причини неявки суд не сповістили, про
час та місце судового засідання були
належним чином повідомлені. У
відповідності до штампу вихідної
кореспонденції Харківського
апеляційного господарського суду
(вих.№019147) ухвала про прийняття
апеляційної скарги до провадження була
направлена 25.12.2013 року у кількості
трьох примірників, що підтверджує
належне надіслання копій
процесуальних документів - ухвали про
прийняття апеляційної скарги до
провадження від 25.12.2013 року учасникам
судового процесу.

Від апелянта у справі - Управління
Пенсійного фонду України в
Тростянецькому районі Сумської
області до суду надійшла заява (вх.№05),
в якій просить провести розгляд справи
без участі уповноваженого
представника.

Враховуючи, що наявних в справі
матеріалів достатньо для розгляду
справи по суті, зважаючи на те, що
ухвала про прийняття апеляційної
скарги до провадження направлялась
рекомендованою кореспонденцією, а
також на те, що явка представників
сторін у судове засідання не була
визнана обов'язковою та зважаючи на
стислі строки розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду, у відповідності
до приписів статті 102 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в даному судовому
засіданні за відсутності представника
боржника.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
апелянта, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

У грудні 2012 року УПФУ в Тростянецькому
районі звернулося до господарського
суду Сумської області з заявою про
порушення справи про банкрутство та
визнання боржника - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 банкрутом,
обґрунтовуючи свою заяву тим, що
боржник має заборгованість перед
кредитором в сумі 1540,80 грн. та не
здійснює підприємницьку діяльність.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 27.12.2012 року прийнято заяву
УПФУ в Тростянецькому районі Сумської
області до розгляду, порушено
провадження у справі в порядку ст. 52
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

10.01.2013 року господарським судом
Сумської області прийнято постанову,
якою визнано банкрутом фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 і відкрито
ліквідаційну процедуру.

Визнано кредиторські вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
Тростянецькому районі до ФОП ОСОБА_1 у
сумі 1540,80 грн.

Призначено ліквідатором банкрута
арбітражного керуючого Мальованого
Олександра Павловича (ліцензія серії
НОМЕР_2 від 26.11.2012 року; адреса: АДРЕСА_2),
та покладено на нього виконання дій по
ліквідації боржника відповідно до
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Зобов'язано ліквідатора подати до
господарського суду Сумської області
звіт та ліквідаційний баланс з
доданими до нього документами
відповідно до вимог ст. 32 Закону
України про банкрутство.

До господарського суду Сумської
області надійшло клопотання від УПФУ в
Тростянецькому районі про
встановлення кінцевого строку подання
арбітражним керуючим звіту та
ліквідаційного балансу у справі
№5021/1939/12. Вказане клопотання було
призначене до розгляду в судове
засідання на 25.11.2013 року.

25.11.2013 року господарським судом
Сумської області винесено оскаржувану
ухвалу.

Суд першої інстанції приймаючи
оскаржуване судове рішення виходив з
того, що вимога Пенсійного фонду про
сплату боргу за правовою сутністю не є
рішенням державного органу, а отже не є
виконавчим документом. Таким чином,
вимоги кредитора до боржника не є
безспірними.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду не
погоджується із таким висновком суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
справа про банкрутство порушується
господарським судом, якщо безспірні
вимоги кредитора до боржника сукупно
складають не менше трьохсот
мінімальних розмірів заробітної плати,
які не були задоволені боржником
протягом трьох місяців після
встановленого для їх погашення строку,
якщо інше не передбачено цим Законом.

Інше передбачено ч.1 ст. 52 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», яка визначає
особливості банкрутства відсутнього
боржника.

Згідно ч. 1 ст. 52 Закону у разі, якщо
громадянин-підприємець - боржник або
керівні органи боржника - юридичної
особи відсутні за її
місцезнаходженням, або у разі
ненадання боржником протягом року до
органів державної податкової служби
згідно із законодавством податкових
декларацій, документів бухгалтерської
звітності, а також за наявності інших
ознак, що свідчать про відсутність
підприємницької діяльності боржника,
заява про порушення справи про
банкрутство відсутнього боржника може
бути подана кредитором незалежно від
розміру його вимог до боржника та
строку виконання зобов'язань.

Згідно з вказаною нормою заява про
порушення справи про банкрутство
відсутнього боржника може бути подана
кредитором незалежно від розміру вимог
до боржника та строку виконання
зобов'язань боржником.

Отже, за приписами Закону про
банкрутство для порушення справи про
банкрутство як за загальною так і за
спрощеною процедурою (зокрема,
процедурою банкрутство відсутнього
боржника) грошові вимоги ініціюючого
кредитора повинні мати безспірний
характер.

Статтею 1 Закону України про
банкрутство встановлено, що безспірні
вимоги кредиторів - це вимоги
кредиторів, визнані боржником, інші
вимоги кредиторів, підтверджені
виконавчими документами чи
розрахунковими документами, за якими
відповідно до законодавства
здійснюється списання коштів з
рахунків боржника.

Саме з цього моменту грошові вимоги
переходять в категорію безспірних.

Списання коштів з рахунків боржника в
безспірному порядку здійснюється
державною виконавчою службою, отже,
порушення справи про банкрутство
можливе лише після відкриття останньою
виконавчого провадження.

Таким чином, без порушеного щодо
боржника виконавчого провадження
відсутні ознаки його
неплатоспроможності.

Як вбачається із матеріалів справи,
ініціюючий кредитор, звертаючись із
заявою про порушення справи про
банкрутство, у підтвердження
безспірності його грошових вимог до
боржника надав копії вимог про сплату
боргу №171/1у від 20.10.2010 року та №224/1у від
20.01.2011 року про стягнення боргу на
загальну суму 1540,80 грн. та копії
постанов про відкриття виконавчого
провадження ВДВС Тростянецького
районного управління юстиції від 08.02.2011
року за вимогою №171/1у та від 21.03.2011 року
за вимогою №224/1у. При цьому, матеріали
справи свідчать, що Відділом державної
виконавчої служби Тростянецького
районного управління юстиції
проводилися виконавчі дії, однак
результати виконавчого провадження не
призвели до погашення боргу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції не в повному
обсязі дослідив обставини справи, що
мають значення для справи та не
дослідив тієї обставини, що вимоги
ініціюючого кредитора, які
підтверджуються вимогами про сплату
боргу №171/1у від 20.10.2010 року, №224/1у від
20.01.2011 року та відкритими виконавчими
провадженнями є безспірними у
розумінні приписів Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Щодо висновків суду першої інстанції,
що претензія Управління Пенсійного
фонду України не є рішенням державного
органу та не є виконавчим документом у
зв'язку з чим вимоги ініціюючого
кредитора до боржника не є безспірними,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 25 Закону України
«Про збір і облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» вимога про
сплату недоїмки є виконавчим
документом.

При цьому, ч.5 ст. 25 зазначеного Закону
встановлює, що вимога територіального
органу Пенсійного фонду про сплату
недоїмки або рішення суду щодо
стягнення суми недоїмки виконується
державною виконавчою службою в
порядку, встановленому законом.

Стаття 17 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачає, що відповідно
до цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи, як рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу.

Наведені вище норми дають підстави
вважати, що вимоги про сплату боргу
(недоїмки зі страхових внесків) №171/1у
від 20.10.2010 року та №224/1у від 20.01.2011 року є
за своєю суттю виконавчими документами
та на державну виконавчу службу
покладено обов'язок їх виконання.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне звернути увагу на те, що в
матеріалах справи наявна копія акту
державного виконавця від 13.09.2011 року,
який встановлено, що боржник - ФОП
ОСОБА_1 за зареєстрованою адресою:
АДРЕСА_1 не проживає, а місце проживання
його невідоме.

Також, до матеріалів справи Державною
податковою службою України Охтирська
об'єднана державна податкова інспекція
в Сумській області (Тростянецьке
відділення) надано копію останньої
податкової звітності ФОП ОСОБА_1, а саме
за 4 квартал 2011 року.

Вказане в розумінні частини 1 статті 52
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» та враховуючи
позицію Верховного Суду України,
викладену у п. 104 постанови пленуму №15
від 18.12.2009 року є самостійною підставою
достатньою для провадження справи про
банкрутство.

Згідно ст. 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Стаття 5 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
визначає, що провадження у справах про
банкрутство регулюється цим Законом,
Господарським процесуальним кодексом
України, іншими законодавчими актами
України.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що господарський суд
Сумської області неповно з'ясував
обставини справи та дійшов помилкового
висновку про те, що вимоги ініціюючого
кредитора не є безспірними та
неправомірно припинив провадження у
даній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що ухвала
господарського суду Сумської області
від 25.11.2013 року по справі №5021/1939/12
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга задоволенню.

У відповідності до частини 7 статті 106
Господарського процесуального кодексу
України, у випадку скасування ухвали,
зокрема, про припинення провадження у
справі, справа передається на розгляд
до місцевого господарського суду.

Враховуючи, що апеляційний
господарський суд дійшов висновку про
скасування ухвали місцевого
господарського суду про припинення
провадження у справі, то справа
№5021/1939/12 передається на розгляд до
місцевого господарського суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1, 4
ч.1 ст. 104, ст.ст. 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тростянецькому районі Сумської
області задовольнити.

Ухвалу господарського суду Сумської
області від 25.11.2013 року по справі
№5021/1939/12 скасувати.

Справу №5021/1939/12 передати на розгляд до
господарського суду Сумської області.

Повний текст постанови складено 08
січня 2014 року.

Головуючий суддя
Пуль О.А.

Суддя
Білоусова Я.О.

Суддя
Хачатрян В.С.