ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.01.2014 Справа № 920/1884/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
Акціонерний

Банк", м. Київ

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Сумихімпром",
м. Суми

про стягнення 4738023 грн.

СУДДЯ ЗРАЖЕВСЬКИЙ Ю.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Фанта Т.О.

При секретарі судового засідання
Долгополовій Н.С.

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
заборгованість за кредитним договором
в сумі 4738023 грн., що складає
заборгованість за процентами в сумі
460902,72 долари США, що в еквіваленті по
курсу НБУ 7,993 за 1 дол. США станом на
01.12.2012р. становить 3 683 995 грн. 44 коп.,
заборгованість по 3% річних від
прострочених сум по погашенню
заборгованості по тілу кредиту в сумі
300780,99 долари США, що в еквіваленті по
курсу НБУ 7,993 за 1 дол. США станом на
01.12.2012р. становить 742292 грн. 80 коп., а
також нарахована заборгованість по 3%
річних прострочених сум по погашенню
заборгованості за процентами в сумі 39
000,97 доларів США, що в еквіваленті по
курсу НБУ 7,993 за 1 дол. США станом на
01.12.2012р. становить 311 734 грн. 75 коп.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
просить суд відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення 19 851 грн. 78 коп. 3% річних;
згідно розрахунку відповідача його
заборгованість перед позивачем за
кредитним договором №392 від 28.08.2008р. в
частині стягнення заборгованості по
сплаті 3% річних за несвоєчасне
погашення відсотків за користування
кредиту становить 291882,97 грн. Також
відповідач просить суд розстрочити
виконання рішення на 36 місяців рівними
частинами. Як зазначає відповідач,
обставинами, що ускладнюють виконання
рішення у даній справі є те, що
відповідач є неплатоспроможним у
зв'язку з порушенням провадження у
справі № 5021/2509/2011 про банкрутство
відповідача.

Позивач у запереченні на відзив (№31/1-107
від 10.12.2013р.) зазначає, що підтримує
позовні вимоги в повному обсязі та
просить суд відмовити відповідачу у
проханні про відстрочення виконання
рішення на 36 місяців рівними частинами.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши наявні докази, що мають
значення для вирішення спору по суті,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного:

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням господарського суду Сумської
області від 05.07.2011р. по справі № 5021/1258/2011
(а. с. 36-39) позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк», м.
Київ до відповідача Публічного
акціонерного товариства
«Сумихімпром», м. Суми про стягнення
58283874 грн. 15 коп. за невиконання умов
кредитного договору № 392 від 28.08.2008р.
були задоволені повністю та
присуджено до стягнення з Публічного
акціонерного товариства
«Сумихімпром», м. Суми на користь
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк», м.
Суми 6763049,25 доларів США (в т.ч. 630977,82
доларів США прострочених процентів за
користування кредитом, 5544350 доларів США
простроченої суми основного боргу за
кредитом, 83781,29 доларів США строкових
процентів за користування кредитом,
503940,14 доларів США пені за порушення
строків повернення кредиту та сплати
процентів), що еквівалентні у
національній валюті 53911647 грн. 96 коп.
відповідно до кредитного договору № 392
від 28.08.2008р., укладеного між сторонами
даного спору.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 07.08.2012р. у справі № 5021/806/12
задоволено позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк», м.
Київ та стягнуто з Публічного
акціонерного товариства «Сумихімпром»
на користь Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» 5 262 079 грн. 12 коп.
заборгованості по процентам за
користування кредитом та 3% річних за
несвоєчасне погашення кредиту та за
несвоєчасне погашення відсотків
відповідно до кредитного договору № 392
від 28.08.2008р.

Таким чином, факт порушення боржником
умов кредитного договору та розмір
заборгованості за цим договором станом
на 01.06.2011 року вже встановлено рішенням
господарського суду Сумської області
від 05.07.2011 року та постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 17.08.2011р. по
справі №5021/1258/2011, факт порушення
боржником умов кредитного договору та
розмір заборгованості за цим договором
за період із 24.10.2011 року по 14.05.2012 року
встановлено рішенням господарського
суду Сумської області від 07.08.2012р. та
Постановою Вищого господарського суду
України від 13.06.2013 року по справі №
5021/806/12.

Частиною 2 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справ, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

28.08.2008р. між позивачем - Відкритим
акціонерним товариством
Всеукраїнський Акціонерний Банк (ВАТ
«ВіЕйБі Банк») та відповідачем -
Відкритим акціонерним товариством
«Сумихімпром» укладено кредитний
договір № 392, відповідно до умов, якого
та додаткових угод до нього, що
складають невід'ємну частину цього
договору, позивач надавав відповідачу
у тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти,
а саме кредит у формі мультівалютної
кредитної лінії в сумі еквівалентній
27000000,00 гривень із строком повернення до
27.09.2009р. та сплатою 14,5% річних за
користування кредитом по траншах в дол.
США та 21,5% річних за користування
кредитом по траншах в гривнях.
Додатковою угодою № 3 від 13.11.2008р. до
кредитного договору сторони погодили
процентну ставку за користування
кредитом по траншах в доларах США - 17%
річних; та по траншах в гривні 26% річних.
Додатковою угодою № 4 від 22.04.2009р. до
кредитного договору встановлено ліміт
кредитної лінії у розмірі 5544 350,00
доларів. Додатковою угодою № 10 від
01.07.2010р. до кредитного договору було
продовжено строк користування
кредитом до 01 серпня 2010р.

Згідно з п.1.2. кредитного договору,
цільовим використанням кредитних
коштів визначено фінансування
поточної діяльності.

Як зазначає позивач, відповідач, на
момент розгляду даної справи
заборгованість за кредитним договором
№ 392 від 28.08.2008р., встановлені
вищевказаними судовими рішеннями до
01.06.2011р. не сплатив.

А тому, за невиконання відповідачем
своїх зобов`язань щодо сплати основної
суми заборгованості відповідно до
кредитного договору № 392 від 28.08.2008р. у
розмірі 5 544 350 доларів США, у
відповідача, як позичальника за
кредитним договором за період з 15.05.2012р.
по 01.12.2012р. утворилась заборгованість
по нарахованим процентам за
користування наданими йому банком
(позивачем) кредитними коштами на
загальну суму - 460 902,72 долари США 72
центи, що в еквіваленті по курсу НБУ 7,993
за 1 дол. США станом на 01.12.2012р. становить
3683 995 грн. 44 коп.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як визначено в статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом. Крім того, статтею 612
Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

У ч.2 ст. 1048 ЦК України визначено, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника проценти від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Згідно з умовами кредитного договору
позичальник зобов'язаний сплачувати
проценти за користування кредитними
коштами та сплачувати штрафні санкції
при порушенні умов кредитного
договору.

У відповідності до ст. 1049 Цивільного
Кодексу України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 2. ст. 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних з простроченої суми, якщо
законом або договором не встановлений
інший розмір процентів.

Згідно з поданим позивачем розрахунком
відповідачу (позичальнику) позивачем
(банком) за період з 15.05.2012р. по 01.12.2012р.
нарахована заборгованість за
процентами в сумі 460902,72 доларів США, що
в еквіваленті по курсу НБУ 7,993 за 1 дол.
США станом на 01.12.2012р. становить 3 683 995
грн. 44 коп., заборгованість по 3% річних
від прострочених сум до погашення
заборгованості по тілу кредиту в сумі
300780,99 долари США, що в еквіваленті по
курсу НБУ 7,993 за 1 дол. США станом на
01.12.2012р. становить 742292 грн. 80 коп., а
також нарахована заборгованість по 3%
річних прострочених сум до погашення
заборгованості за процентами в сумі - 39
000,97 доларів США 97 центів, що в
еквіваленті по курсу НБУ 7,993 за 1 дол.
США станом на 01.12.2012р. становить 311 734
грн. 75 коп., на загальну суму 592 771,55
доларів США 55 центів, що в еквіваленті
по курсу НБУ 7,993 за 1 дол. США станом на
01.12.2012р. становить 4738 023 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Враховуючи викладене, а також те, що
відповідач доказів належного
виконання зобов'язань за кредитним
договором № 392 від 28.08.2008 року щодо
своєчасного та в повному обсязі
повернення наданого кредиту і сплати
процентів за користування кредитними
коштами не подав, господарський суд
вважає правомірними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача на користь позивача 4 738 023
грн. 00 коп. заборгованості по процентам
за користування кредитом та 3% річних за
несвоєчасне погашення кредиту та за
несвоєчасне погашення відсотків.

Крім того, відповідач, посилаючись на
те, що знаходиться в тяжкому
фінансовому становищі, про що свідчить
порушення господарським судом
Сумської області провадження у справі
про банкрутство ПАТ «Сумихімпром»,
просить суд відповідно до ст. ст.83, 121
ГПК України розстрочити виконання
рішення рівними частинами строком на 36
місяців.

Відповідно до ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Згідно з п. 1 ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, за поданням
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Як вбачається з вимог ст. 121 ГПК України,
задоволення заяви (клопотання) про
розстрочку виконання рішення можливе
лише у виняткових випадках, які суд
визначає виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (стихійне
лихо, інші надзвичайні події тощо). В
даному випадку відсутні виняткові
випадки, які мали б своїм наслідком
розстрочення виконання судового
рішення.

В розумінні наведеної норми розстрочка
означає виконання рішення частками,
встановленими господарським судом, з
певним інтервалом у часі.

Відповідно до п. 2 роз'яснення президії
Вищого арбітражного суду України N 02-5/333
від 12.09.96р. «Про деякі питання практики
застосування статті 121 Господарського
процесуального кодексу України»
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому, слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Виходячи із наведеного, законодавець у
будь-якому випадку пов'язує
розстрочення виконання судового
рішення у судовому порядку з
об'єктивними, непереборними, іншими
словами - виключними обставинами, що
ускладнюють вчасне виконання судового
рішення.

Клопотання Публічного акціонерного
товариства «Сумихімпром» про
розстрочку виконання рішення суду
задоволенню не підлягає оскільки
наведені відповідачем підстави для
розстрочення виконання судового
рішення, зокрема, тяжке фінансове
становище, наявність провадження у
справі про банкрутство відповідача не
є тими виключними обставинами, які
давали б підстави для розстрочення
виконання судового рішення.

Згідно ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
позивачу за рахунок відповідача
відшкодовується 68 820 грн. 00 коп. витрат
по сплаті судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 33-34, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Сумихімпром» (40012, м. Суми,
вул. Харківська п/в 12, )
на користь Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" (04119, м. Київ, 04119, м.
Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т, ) 3 683 995 грн. 44 коп. заборгованості
за процентами, 742 292 грн. 80 коп.
заборгованості по 3% річних за основною
заборгованістю по тілу кредиту, 311 734
грн. 75 коп. заборгованість по 3% річних
за процентами, 68 820 грн. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

3. У задоволенні прохання відповідача у
відзиві на позов про розстроченя
виконання рішення - відмовити.

Повне рішення складено 16.01.2014р.

Суддя Ю.О. Зражевський