донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

22.01.2014р. справа №908/2537/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівБогатиря К.В. Дучал
Н.М., Ушенко Л.В.

При секретарі: Склярук С.І.за участю
представників сторін:
від позивача:
від відповідача: за участю прокуроране
з'явився Шайтанов А.С. - довір. № 011.11-62
від 20.12.2013р. Лисенко С.І. - посвідчення №
000965 від 20.08.2012р. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу заступника
Дніпровського екологічного прокурора
м. Київна рішення господарського суду
Запорізької області від у
справі10.10.2013р. (суддя Азізбекян Т.А.) №
908/2537/13за позовом Запорізького
міжрайонного екологічного прокурора в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції у Запорізькій
області м. Запоріжжядо публічного
акціонерного товариства "Запорізький
виробничий алюмінієвий комбінат" м.
Запоріжжя простягнення 267 230,59грн.

В С Т А Н О В И В:

Заступник Дніпровського екологічного
прокурора м. Київ звернувся з
апеляційною скаргою на рішення
господарського суду Запорізької
області від 10.10.2013р. у справі №908/2537/13 за
позовом Запорізького міжрайонного
екологічного прокурора в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції у Запорізькій області м.
Запоріжжя до ПАТ "Запорізький
виробничий алюмінієвий комбінат" м.
Запоріжжя про стягнення 267 230,59грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить
скасувати рішення суду від 10.10.2013р. та
прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог прокурора у повному
обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
заступник Дніпровського екологічного
прокурора м. Київ посилається на
порушення відповідачем ст. 11 Закону
України «Про охорону атмосферного
повітря», оскільки здійснював викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря без відповідного дозволу у
період з 22.11.2011р. по 18.11.2012р.
котлоагрегатами № 1, 2 котельні,
розташованої біля ливарного цеху
(джерело викиду № 1009).

У відповідності до вимог п.п. 2.1.2, 2.2, 3.6
Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, які заподіяні
державі в результаті наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, затвердженої
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 10.12.2008р. № 639, позивачем був
здійснений розрахунок збитків, який
склав 267 230,59грн. Також заступник
прокурора зазначає, що факт
функціонування джерела викиду № 1009 в
період з 22.11.2011р. по 18.11.2012р.
підтверджується листом ПАТ
"Запорізький виробничий алюмінієвий
комбінат" № 005-17 від 11.01.2013р., в якому
останній вказував, що фактичний час
роботи зі стаціонарного джерела
викидів № 1009 за вказаний період склав 3
877годин. Отже, висновок суду про
недоведеність прокурором факту
здійснення викидів з 22.11.2011р., на думку
апелянта не відповідає обставинам
справи.

Ухвалою від 25.11.2013р. Донецький
апеляційний господарський суд прийняв
апеляційну скаргу до провадження.

Від ПАТ "Запорізький виробничий
алюмінієвий комбінат" надійшов відзив
на апеляційну скаргу, в якому просить
апеляційний суд залишити без
задоволення апеляційну скаргу
заступника Дніпровського екологічного
прокурора м. Київ, а рішення
господарського суду Запорізької
області від 10.10.2013р. залишити без змін. У
відзиві відповідач вказує про не
доведеність прокурором з боку
відповідача порушень
природоохоронного законодавства та не
виявлення фактів здійснення ПАТ
"Запорізький виробничий алюмінієвий
комбінат" наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря. Тому вважає рішення
господарського суду від 10.10.2013р.
винесене з дотриманням норм діючого
законодавства, а отже, скасуванню не
підлягає.

На виконання вимог ухвали Донецького
апеляційного господарського суду від
18.12.2013р. Запорізька міжрайонна
екологічна прокуратура надала лист від
15.01.2014р. №30-31-13, в якому зазначено, що за
результатами виявлення факту різних за
змістом двох актів перевірки
відповідача від 25.11.2011р. Запорізьким МУ
ГУМВС України в Запорізькій області
19.11.2013р. розпочато кримінальне
провадження № 0000693 та оскільки
досудове розслідування ще триває, тому
керуючись ст. 79 ГПК України, прокурор
просить зупинити провадження у ці
й справі до завершення досудового
розслідування по вказаному
кримінальному провадженню.

Розглянувши вказане клопотання,
колегія суддів не задовольняє його з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 79 ГПК України
господарський суд має право зупинити
провадження у справі за клопотанням
сторони, прокурора, який бере участь в
судовому процесі, або за своєю
ініціативою у випадку надсилання
господарським судом матеріалів
прокурору або органу досудового
розслідування.

Оскільки Донецький апеляційний
господарський суд не направляв
матеріалів справи №908/2537/13 до
прокуратури або органу досудового
розслідування, тому у суду відсутні
законні підстави для зупинення
провадження у цій справі, а проведення
досудового розслідування у
кримінальному провадженні ніяким
чином не унеможливлює розгляд справи у
порядку господарського судочинства.

Статтею 101 ГПК України передбачено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора та
представників відповідача, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу
обґрунтованою, яка підлягає
задоволенню з урахуванням наступного:

Запорізький міжрайонний екологічний
прокурор в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції у
Запорізькій області м. Запоріжжя
звернувся до господарського суду
Запорізької області з позовною заявою
про стягнення з ПАТ "Запорізький
виробничий алюмінієвий комбінат" 267
203,59грн.

Позовні вимоги прокурор обґрунтував
тим, що 25.11.2011р. державним інспектором
Держекоінспекції у Запорізькій
області проведено перевірку
дотримання вимог природоохоронного
законодавства ПАТ "Запорізький
виробничий алюмінієвий комбінат", за
результатами проведення якої було
встановлено, що останній здійснює
наднормативні викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря. Викид
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
викидів здійснюється відповідачем на
підставі дозволу на викид забруднюючих
речовин в атмосферне повітря від
28.12.2010р. № -28 терміном дії до
31.12.2015р. Але не передбачені цим дозволом
викиди, що здійснювались
котлоагрегатами № 1, 2 котельні,
розташованої біля ливарного цеху
(джерело викиду № 1009).

Прокурор вказує, що 19.11.2012р. ПАТ
"Запорізький виробничий алюмінієвий
комбінат" отримало дозвіл № -28в
про внесення змін до дозволу № -28.

Вказане свідчить про те, що у період з
25.11.2011р. по 18.11.2012р. відповідач
здійснював викид забруднюючих речовин
в атмосферне повітря котлоагрегатами
№ 1, 2 котельні біля ливарного цеху
(джерело викиду № 1009) без відповідного
дозволу, чим порушив вимоги ст. 11 Закону
України «Про охорону атмосферного
повітря»

Відповідно до Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків, які
заподіяні державі в результаті
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 10.12.2008р. № 639,
позивачем розраховано збитки,
спричинені в результаті
наднормативного викиду забруднюючих
речовин в атмосферне повітря, у сумі 267
203,59грн.

Інспекцією на адресу відповідача було
направлено претензію № 1567/03 від 24.05.2013р.
з додаванням розрахунку розміру шкоди,
з вимогою сплатити у добровільному
порядку, яка була залишена
відповідачем без задоволення.

Вказані обставини стали підставою
звернення Запорізького міжрайонного
екологічного прокурора з позовною
заявою, поданої в інтересах держави в
особі Державної екологічної інспекції
у Запорізькій області м. Запоріжжя.

Відповідач проти позову заперечував,
посилаючись, що за результатами
здійсненої перевірки встановлено, що
ПАТ "Запорізький виробничий
алюмінієвий комбінат" здійснює викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря - котлоагрегатами № 1, 2
котельні біля ливарного цеху (джерело
№ 1009), які не враховані у дозволі на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря від 28.12.2010р. №
-28. Але відповідач вважає, що під
час цієї перевірки, оформленої актом
від 25.11.2011р., позивачем не було виявлено
жодних порушень природоохоронного
законодавства, в тому числі не виявлено
й будь-яких фактів здійснення
товариством наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря (розділ 3 акту).

Також відповідач звертає увагу суду на
те, що згідно п. 2.2 вказаної Методики
факт наднормативного викиду
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря встановлюється державними
інспекторами при проведенні перевірки
суб'єктів господарювання
інструментально-лабораторними
методами контролю та розрахунковими
методами, але позивачем документально
не доведений факт здійснення
підприємством наднормативного викиду,
тому просить у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Рішенням від 10.10.2013р. господарський суд
відмовив у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду мотивоване тим, що
дослідивши вимоги Закону України "Про
охорону атмосферного повітря", суд
дійшов висновку, що встановлення
такого порушення як здійснення
підприємством викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря можливо
за умови введення джерела викиду в
експлуатацію. Проте, джерелами викиду
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря за актом від 25.11.2011р. на
території ПАТ "Запорізький виробничий
алюмінієвий комбінат" є опалювальна
котельня "VITOMODUL" з котлами фірми "VIESSMANN",
яка розташована біля ливарного цеху.
Однак, як вважає суд першої інстанції,
що за вказаним актом 3 опалювальні
котельні "VITOMODUL" з котлами фірми "VIESSMANN"
на день проведення перевірки
знаходились в стадії будівництва та
підрядною організацією проводилися
налагоджувальні роботи. З урахуванням
цього, господарський суд дійшов
висновку, що на день вирішення спору по
суті позивачем та прокуратурою не
надано жодного документального доказу,
який би свідчив про викид забруднюючих
речовин в атмосферне повітря 22.11.2011р. з
джерела викиду - блокової котельні №
1009.

Крім того, застосовуючи розрахунковий
метод визначення наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, прокурором та
позивачем документально не доведено,
яким чином була визначена маса
забруднюючої речовини (вуглецю оксид,
ртуть металева, метан, азоту діоксид)
станом на 22.11.2011р. та кількість
фактичного викиду. Підсумовуючи
викладене, суд вказав, що не мав
достатніх правових підстав
кваліфікувати дії ПАТ "Запорізький
виробничий алюмінієвий комбінат" як
порушення вимог ст. 11 Закону України
"Про охорону атмосферного повітря",
відповідно до якої викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
стаціонарними джерелами можуть
здійснюватися після отримання дозволу
.

За таких обставин, господарський суд
Запорізької області дійшов висновку,
що оскільки станом на 22.11.2011р.
опалювальна котельня "VITOMODUL" з котлами
фірми "VIESSMANN" не була введена в
експлуатацію для її використання за
цільовим призначенням, а проводились
будівельні та налагоджувальні роботи,
тому блокова котельна №1009 не була
включена до переліку джерел викидів у
Дозволі № -28 на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами. Отже,
позивачем безпідставно були
нараховані збитки відповідачу, тому у
задоволенні позову, на думку суду, слід
відмовити.

Проаналізувавши матеріали справи,
Донецький апеляційний господарський
суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню та господарський
суд Запорізької області безпідставно
відмовив у задоволенні позову, з
урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України
"Про охорону атмосферного повітря"
підприємства, установи, організації та
громадяни - суб'єкти підприємницької
діяльності, що здійснюють викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря та діяльність яких пов'язана з
впливом фізичних та біологічних
факторів на його стан, зобов'язані:
здійснювати
організаційно-господарські, технічні
та інші заходи щодо забезпечення
виконання вимог, передбачених
стандартами та нормативами
екологічної безпеки у галузі охорони
атмосферного повітря, дозволами на
викиди забруднюючих речовин тощо.

Згідно частини 2 цієї статті виконання
заходів щодо охорони атмосферного
повітря не повинно призводити до
забруднення ґрунтів, вод та інших
природних об'єктів.

За приписами ч. 5 ст. 11 цього ж Закону
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами можуть здійснюватися після
отримання дозволу, виданого суб'єкту
господарювання, об'єкт якого належить
до другої або третьої групи, обласними,
Київською, Севастопольською міськими
державними адміністраціями, органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері санітарного та
епідемічного благополуччя населення.

У період з 22.11.2011р. по 25.11.2011р. позивачем
проведено перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства ПАТ
"Запорізький виробничий алюмінієвий
комбінат", за результатами проведення
якої було встановлено, що останній
здійснює наднормативні викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, які здійснює на підставі
дозволу на викид забруднюючих речовин
в атмосферне повітря від 28.12.2010р.
№-28 терміном дії до 31.12.2015р. Проте,
перевіркою встановлено, що відповідач
здійснює викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря котлоагрегатами №
1, 2 котельні, розташованої біля
ливарного цеху (джерело викиду № 1009),
які не зазначені у дозволі від 28.12.2010р.
№-28.

Наднормативний викид забруднюючих
речовин в атмосферне повітря джерелом
№1009 був припинений у зв'язку з
отриманням 19.11.2012р. дозволу № -28в
про внесення змін до дозволу № -28
від 28.12.2010р., де передбачено джерело
викиду № 1009.

Колегією суддів апеляційного суду
встановлено, що матеріали справи
містять два акти перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
від 25.11.2011р., один з яких підписаний
представником відповідача 01.12.2011р.
(а.с.9-24) та другий підписаний тим же
представником, але датований 25.11.2011р.
(а.с.86-93).

Вказані акти від 25.11.2011р. різняться за
своїм змістом та підписами осіб, що
проводили перевірку. У зв'язку з цим
Донецький апеляційний господарський
суд ухвалою від 18.12.2013р. зобов'язав
Державну екологічну інспекцію у
Запорізькій області та ПАТ
"Запорізький виробничий алюмінієвий
комбінат" надати оригінали актів
планової перевірки від 25.11.2011р. для
огляду, а Запорізькому міжрайонному
екологічному прокурору запропонував: 1)
провести перевірку дотримання вимог
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
під час проведення планової перевірки
посадовими особами Державної
екологічної інспекції у Запорізькій
області на ПАТ "Запорізький виробничий
алюмінієвий комбінат"; з'ясувати
обставини щодо оформлення двох різних
за змістом та підписами актів від
25.11.2011р. за результатами вказаної
перевірки; визначити який акт за
змістом та підписами є дійсним; 2)
отримати письмові пояснення з вказаних
питань від усіх осіб, підписи яких
містяться на акті планової перевірки
від 25.11.2011р. (Попазов А.В., Ємел'янов Д.В.,
Харченко Р.С., Домбровський М.О., Усачов
А.В.). Про результати проведення
прокурором перевірки повідомити
Донецький апеляційний господарський
суд до 22.01.2014р.

На виконання вимог апеляційного суду
позивач листом від 31.12.2013р. повідомив,
що оригінал акту перевірки від 25.11.2011р.
був вилучений працівниками міліції на
підставі протоколу тимчасового
доступу до речей і документів та опису
речей і документів на підставі ухвали
слідчого судді від 26.12.2013р.

На виконання ухвали апеляційного суду
від 18.12.2013р. Запорізький міжрайонний
екологічний прокурор надав лист від
15.01.2014р. № 80-31-13 з відповідними
додатками до нього. У цьому листі
прокурор зазначає, що відповідач у
відповіді на претензію від 11.06.2013р. №
011-559 вказує, що під час експлуатації
котельні дільниці № 3 ливарного
виробництва комбінатом по жодній з
речовин, які викидались в атмосферне
повітря, не було перевищено значень
нормативно граничнодопустимих
викидів, що визначені наказом
Мінприроди від 27.06.2009р. № 309. Також
прокурор вважає, що факт роботи
спірного джерела підтверджується
листом комбінату від 11.01.2013р. № 005-17.

Крім того, прокурор вказує, що дійсним є
акт, який підписаний представником ПАТ
"Запорізький виробничий алюмінієвий
комбінат" Усачовим А.В. 25.11.2011р., що
підтверджується протоколами допиту
свідків.

Дослідивши надані прокурором
документи, Донецький апеляційний
господарський суд встановив, що з
протоколу допиту свідка від 09.01.2014р.
Попазова А.В. вбачається, що він входив
до складу комісії, яка проводила
перевірку на ПАТ "Запорізький
виробничий алюмінієвий комбінат" з
22.11.2011р. по 25.11.2011р. Ним саме проводилась
перевірка в частині дотримання вимог
законодавства в сфері охорони
атмосферного повітря. В ході допиту
Попазов А.В. пояснив, що на акті
перевірки від 25.11.2011р., який був
отриманий Усачовим А.В. 25.11.2011р.,
міститься його підпис, а на акті,
отриманому представником відповідача
01.12.2011р. не його підпис.

З урахуванням викладеного колегія
суддів приймає як належний та
допустимий доказ проведення Державною
екологічною інспекцією у Запорізькій
області перевірки саме акт, який був
отриманий представником відповідача
Усачовим А.В. 25.11.2011р., тобто той, що
міститься в матеріалах справи - а.с.86-93.

Так, у розділі 3 акту від 25.11.2011р.
зазначено, що на території
підприємства будується три
опалювальні котельні "VITOMODUL" з котлами
фірми "VIESSMANN"; на момент проведення на
опалювальна котельня "VITOMODUL" з котлами
фірми "VIESSMANN", яка розташована біля
ливарного цеху, працювала і
проводились підрядною організацією
налагоджувальні роботи. ПАТ
"Запорізький виробничий алюмінієвий
комбінат" не надав дозволу на викид
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря від опалювальних котелень
"VITOMODUL" з котлами фірми "VIESSMANN" на
ділянці: ливарного, автотранспортного
цехів, загальнозаводської водогрійної
котельні, залізничного цеху (а.с.92).

Колегія суддів не приймає до уваги
заперечення ПАТ "Запорізький
виробничий алюмінієвий комбінат"
стосовно того, що котельня, яка
розташована біля ливарного цеху, не
працювала, оскільки проводились
налагоджування обладнання, оскільки
вони суперечать матеріалам справи з
урахуванням наступного.

В матеріалах справи наявна довідка від
11.01.2013р. № 005-17 ПАТ "Запорізький
виробничий алюмінієвий комбінат", в
якій зазначено, що фактично
відпрацьований час роботи
стаціонарного джерела викидів № 1009 -
блокова котельня, котлоагрегат №№ 1, 2
за період з 22.11.2011р. по 18.11.2012р. склав 3877
годин (а.с.119). Тобто товариство
підтвердило факт роботи джерела
викидів № 1009 з дати початку проведення
перевірки контролюючим органом і до
дати видачі відповідного дозволу на
викид забруднюючих речовин саме для
джерела № 1009, що в свою чергу свідчить
про викид забруднюючих речовин в
атмосферне повітря без дозволу.

Державна екологічна інспекція у
Запорізькій області направило
претензію від 24.05.2013р. № 1567/03
відповідачу, в якій зазначила, що з
урахуванням довідки відповідача від
11.01.2013р. № 005-17 та Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків, які
заподіяні державі в результаті
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 10.12.2008р. № 639,
розрахувала заподіяну шкоду державі у
сумі 267 230,59грн. Також позивачем було
додано розрахунок заподіяної
відповідачем шкоди за викид
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря без відповідного дозволу, що є
порушенням ч. 5 ст. 11 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря" (а.с.34-38).

Відповідач надав відповідь від 11.06.2013р.
№ 011-559 на вказану претензію, в якій
посилається, що під час експлуатації
котельні дільниці № 3 ливарного
виробництва комбінатом по жодній з
речовин, які викидались в атмосферне
повітря, не було перевищено значень
нормативно граничнодопустимих
викидів, що визначені наказом
Мінприроди від 27.06.2009р. № 309. Також
товариство зазначає про отримання
19.11.2012р. дозволу на викид забруднюючих
речовин від новостворених котелень
(а.с.39-42).

Отже, відповідач підтвердив, що у
період з 22.11.2011р. по 18.11.2012р.
котлоагрегати № 1, 2 котельні,
розташованої біля ливарного цеху
(джерело викиду № 1009) здійснювали
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря без відповідного
дозволу.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційного суду вважає доведеним
порушення вимог ст. 11 Закону України
"Про охорону атмосферного повітря" з
боку ПАТ "Запорізький виробничий
алюмінієвий комбінат".

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що показник «час роботи
джерела в наднормативному режимі,
годин» був застосований в годинах - 3 877,
які були надані відповідачем згідно
довідки від 11.01.2013р. № 005-17 (а.с.38).
Вказаний розрахунок здійснено у
відповідності до Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків, які
заподіяні державі в результаті
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 10.12.2008р. № 639.

З огляду на вищевикладене, Донецький
апеляційний господарський суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог про стягнення з
відповідача збитків за порушення ним
законодавства про охорону
атмосферного повітря у сумі 267 230,59грн.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного
кодексу України джерелами формування
спеціального фонду Державного бюджету
України в частині доходів є: 30
відсотків грошових стягнень за шкоду,
заподіяну порушенням законодавства
про охорону навколишнього природного
середовища внаслідок господарської та
іншої діяльності.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 69 Бюджетного кодексу
України до надходжень спеціального
фонду місцевих бюджетів належать: 70
відсотків грошових стягнень за шкоду,
заподіяну порушенням законодавства
про охорону навколишнього природного
середовища внаслідок господарської та
іншої діяльності, в тому числі: до
сільських, селищних, міських бюджетів -
50 відсотків, обласних бюджетів та
бюджету Автономної Республіки Крим - 20
відсотків, бюджетів міст Києва та
Севастополя - 70 відсотків.

Отже, стягнення грошових коштів має
здійснюватись з відповідним
відсоткових співвідношенням до
державного бюджету України, обласного
та місцевого бюджетів.

За приписами ч. 3, 4 ст. 49 ГПК України
судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору.

У п. 4.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
21.02.2013р. №7 роз'яснено, що приймаючи
рішення зі справи, провадження в якій
порушено за заявою прокурора,
господарський суд у разі повного або
часткового задоволення позову (скарги)
стягує судовий збір з відповідача
(повністю або пропорційно задоволеним
вимогам), якщо він не звільнений від
сплати судового збору; у разі ж повної
або часткової відмови в позові судовий
збір стягується з визначеного
прокурором позивача (так само повністю
або пропорційно задоволеним вимогам),
за винятком випадків, коли останнього
звільнено від сплати судового збору та
коли позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України інші
витрати, пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача.

Оскільки позовні вимоги Запорізького
міжрайонного екологічного прокурора
апеляційним судом було задоволені у
повному обсязі, то сплата судового
збору підлягає стягненню з відповідача
в дохід Державного бюджету України у
сумі 5 344,61грн.

Також з ПАТ "Запорізький виробничий
алюмінієвий комбінат" підлягає
стягненню судовий збір за подання
апеляційної скарги у сумі 2 672,31грн.

Обов'язок стосовно видачі наказів за
результатами розгляду справи № 908/2537/13
Донецький апеляційний господарський
суд покладає на господарський суд
Запорізької області.

За таких обставин, заступником
Дніпровського екологічного прокурора
м. Київ доведено апеляційному суду
підстави для скасування рішення
господарського суду Запорізької
області від 10.10.2013р. у справі № 908/2537/13,
тому вказане рішення підлягає
скасуванню, а апеляційна скарга
заступника Дніпровського екологічного
прокурора м. Київ підлягає задоволенню
з прийняттям нового рішення.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, ст.
104, ст. 105 ГПК України, Донецький
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника
Дніпровського екологічного прокурора
м. Київ на рішення господарського суду
Запорізької області від 10.10.2013р. у
справі № 908/2537/13 задовольнити.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 10.10.2013р. у
справі №908/2537/13 скасувати.

Позовні вимоги Запорізького
міжрайонного екологічного прокурора в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції у Запорізькій
області м. Запоріжжя до публічного
акціонерного товариства "Запорізький
виробничий алюмінієвий комбінат"
м.Запоріжжя про стягнення збитків в
сумі 267 230,59грн., заподіяних порушенням
законодавства про охорону
атмосферного повітря, задовольнити
повністю.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Запорізький виробничий
алюмінієвий комбінат" (69032, м. Запоріжжя,
вул. Південне шосе, 15, ідентифікаційний
код 00194122), на користь державного
бюджету України, обласного бюджету та
місцевого бюджету збитки в сумі 267
230,59грн., зарахувавши кошти на
аналітичний рахунок, відкритий в
Головному управлінні Державної
казначейської служби України у
Запорізькій області за балансовим
рахунком 3311 "Кошти, які підлягають
розподілу між державним і місцевими
бюджетами" Плану рахунків в розрізі
територій та кодів класифікації
доходів бюджету.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Запорізький виробничий
алюмінієвий комбінат" (69032, м. Запоріжжя,
вул. Південне шосе, 15, ідентифікаційний
код 00194122) в доход Державного бюджету
України на рахунок 3007, банк
отримувача - ГУДКСУ у Запорізькій
області, отримувач - УДКСУ у місті
Запоріжжі (Орджонікідзевський р-н), МФО
813015, код ЄДРПОУ- 38025409, код класифікації
доходів 22030001, судовий збір за подання
позову в сумі 5 344,61грн.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Запорізький виробничий
алюмінієвий комбінат" (69032, м. Запоріжжя,
вул. Південне шосе, 15, ідентифікаційний
код 00194122), на користь державного
бюджету України на рахунок 2006,
банк отримувача - ГУДКСУ у Донецькій
області, отримувач - Київське
УК/Київськ.р-н/22030001, МФО 834016, судовий збір за подання
апеляційної скарги у сумі 2672,31грн.

Господарському суду Запорізької
області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття. Постанову апеляційної
інстанції може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Н.М. Дучал

Л.В. Ушенко

Надруковано: 8 прим.:

1. позивачу,1. відповідачу

1.скаржнику,1.заявнику

1.прокуратура Д/о

1. ДАГС, 1. до справи

1.ГСЗО