КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р. Справа№ 910/11335/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Кобець
М.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явились;

від відповідачів: 1) Савчук М.Ю. -
представник за довіреністю від 17.01.2014
року;

Случ О.В. - представник за
довіреністю від 17.01.2014 року;

2) Пророк В.В. - представник
за довіреністю від 24.04.2013 року,

розглянувши у відкритому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Калинівка-Інвест»

на рішення Господарського суду
міста Києва від 05.11.2013 року

у справі № 910/11335/13 (суддя
Гулевець О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Калинівка-Інвест»

до 1) Публічного
акціонерного товариства «Піреус Банк
МКБ»

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Солум»

про визнання недійсним договору та
витребування з чужого незаконного
володіння майна

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Інвест"
звернулося до Господарського суду
міста Києва з вимогою до Публічного
акціонерного товариства "Піреус Банк
МКБ" та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Солум" про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
обладнання від 01.04.2013 року та
витребування з чужого незаконного
володіння Товариства з обмеженою
відповідальністю "Солум" та передання
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Інвест"
обладнання виробництва Nascor International Ltd,
яке є предметом договору
купівлі-продажу обладнання від 01.04.2013 p.,
а саме: валики під конвеєр "NASCOR" у
кількості 20 штук; валик під конвеєр для
пил "NASCOR" у кількості 31 штуки; валик під
конвеєр роликовий "NASCOR" у кількості 7
штук; верстат для нанесення клею та
склеювання країв "NASCOR" 1,524*1,219*1,219 м у
кількості 1 штуки; верстат пиляльний з
дисковою пилкою для торцевої обробки
7,5*1,6*1,5м у кількості 1 штуки; верстат
пиляльний з дисковою пилкою для точної
обрізки 7,5*1,6*1,5м у кількості 1 штуки;
верстат пиляльний з дисковою пилкою
для точної обрізки 7,5*1,6*1,5м у кількості 1
штуки; верстат пиляльний з ковзним
столом з програмним забезпеченням та
змінними елементами 1,05* 10,9м у кількості
2 штуки; верстат пиляльний з ковзним
столом з програмним забезпеченням та
змінними елементами 1,05* 10,9м у кількості
2 штуки; двигун з тормозами і плавним
запуском для конвеєра "NASCOR" у кількості
14 штук; кабель багатожильний FG/R/43*1.5
"NASCOR" у кількості 18 штук; кабель
одножильний FG/R/43*1.5 "NASCOR" у кількості 2
штуки; конвеєр роликовий загрузочний
не приводний "NASCOR" 4,0*2,4*0,9м у кількості 1
штуки; конвеєр роликовий загрузочний
приводний тросовий "NASCOR" 4,0*2,4*0,9м у
кількості 1 штуки; конвеєр роликовий
"NASCOR" у кількості 1 штуки; конвеєр
роликовий для виробництва стропильних
ферм "NASCOR" 8,50*0,9* 1,0м у кількості 1 штуки;
конвеєр роликовий для пил "NASCOR" 5,46*2,4*
1,52м у кількості 1 штуки; контейнер для
перевезення обладнання "NASCOR" у
кількості 8 штук; машина маркувальна
для нанесення фарби у кількості 1 штука;
основа конвеєра "NASCOR" у кількості 1
штуки; пістолет ручний механічний
д/забивання цвяхів "NASCOR" у кількості 1
штуки; плити металеві для зборочних
столів постійного кріплення "NASCOR" у
кількості 8 штук; прес для виготовлення
OSB (2.4 *1.5 *1.2) у кількості 1 штуки; прес для
виготовлення ДВП (1.7* 1.4* 1.1) у кількості 1
штуки; прес для виготовлення ДВП (2.4* 1.5*2)
у кількості 2 штук; приймач для конвеєра
"NASCOR" у кількості 12 штук; пульт
оператора "NASCOR" у кількості 2 штук;
система подачі для розрізання деревини
5,0*2,4*0,9м у кількості 1 штуки; система
подачі розрізання деревини 5,0*2,4*0,9м (65
кг) у кількості 1 штуки; система подачі
для розрізання деревини 5,0*2,4*0,9м (680 кг) у
кількості 1 штуки; система подачі для
розрізання деревини 5,0*2,4*0,9м (65 кг) у
кількості 1 штуки; станок для точної
контурної обробки "NASCOR" 2,438*1,067*0,9144м у
кількості 1 штуки; станок для точної
контурної обробки пенопл 2,438* 1,067*0,9144м
(125 к) у кількості 1 штуки; стелажі
металеві багатополочні для готової
продукції постійного кріплення "NASCOR" у
кількості 7 штук; стелажі металеві для
виробництва стропильних ферм
постійного встановлення з кріпленням
"NASCOR" у кількості 5 штук; стіл металевий
для збирання "NASCOR" у кількості 1 штуки;
столи металеві для пресовки балок "NASCOR"
у кількості 6 штук; столи металеві
сборочні каркасні для пресовки балок;
"NASCOR" у кількості 6 штук; універсальна
тестова машина "NASCOR" у кількості 2 штуки.

Позивач зазначає, що повідомлення про
намір укласти договір купівлі-продажу
застав з третьою особою не відповідає
вимогам, визначеним ст. 27, ст. 30 Закону
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", оскільки не
містить вимоги до боржника виконати
порушене зобов'язання або передати
предмет забезпечувального обтяження у
володіння обтяжувачу та не було
направлене боржнику одночасно з
реєстрацією в Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 05.11.2013 року у справі № 910/11335/13
у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення місцевого господарського суду
скасувати та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тими ж
підставами, що і наведені в позовній
заяві.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Калинівка Інвест»
по справі № 910/11335/13 передано на розгляд
судді Київського апеляційного
господарського суду Дідиченко М.А.

Розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 09.12.2013 року
сформовано для розгляду апеляційної
скарги по справі № 910/11335/13 колегію
суддів у складі Дідиченко М.А.
(головуюча), Руденко М.А., Пономаренко
Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 09.12.2013 року
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Калинівка-Інвест» було прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 21.01.2014 року.

Представник відповідача 1 у судовому
засіданні 21.01.2014 року заперечував проти
апеляційної скарги, просив суд рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Представник відповідача 2 у судовому
засіданні 21.01.2014 року заперечував про
задоволення апеляційної скарги, просив
суд відмовити у її задоволенні.

Представник позивача у судове
засідання 21.01.2014 року не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, хоча про час і місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення, наявного в матеріалах
справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи,
27.03.2008 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Інвест"
(надалі - позивачем) та Відкритим
акціонерним товариством "Піреус Банк
МКБ", змінено найменування на Публічне
акціонерне товариство "Піреус Банк МКБ"
(надалі - відповідачем 1) було укладено
кредитний договір № К/08-14/КД (з
подальшими змінами) про надання ВАТ
"Піреус Банк МКБ" позивачу кредитних
коштів на загальну суму 6 000 000 доларів
СІІІА.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язань, що випливають із
вищевказаних кредитного договору,
27.03.2008 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Інвест"
(заставодавець) та Відкритим
акціонерним товариством "Піреус Банк
МКБ", змінено найменування на Публічне
акціонерне товариство "Піреус Банк МКБ"
(заставодержатель) укладено договір
застави №3/08-14/КД (з подальшими змінами
та доповненнями).

Відповідно до п. 1.2. договору застави, в
якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
заставодавець передає в заставу
заставодержателю майнові права на
обладнання, що буде придбане за
договором №15/10 від 13.10.2007 pоку,
укладеним між позивачем та компанією
Nascor International Ltd, перелік якого наведений
в додатку №1, який є невід'ємною
частиною договору.

Згідно із пп. 7.1., 7.2. договору застави,
заставодержатель ("Піреус Банк МКБ")
набуває право на звернення стягнення
на предмет застави у випадках,
передбаченому п. 10.1. кредитного
договору № К/08-14/КД від 27.03.2008 року
(зокрема, якщо строк заборгованості
позивача за будь-яким платежем
перевищує 30 робочих днів), а також у
разі порушення умов договору застави,
якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язань за кредитним
договором № К/08-14/КД від 27.03.2008 року воно
не буде виконано повністю чи частково
відповідно до його умов.

Пунктом 7.3. договору застави визначено,
що звернення стягнення на предмет
застави може здійснюватися на підставі
рішення суду, виконавчого напису
нотаріуса або згідно з домовленістю
сторін про задоволення вимог
заставодержателя, які містяться у пп.
7.3.1, 7.3.2. даного договору. Право вибору
способу задоволення вимог
заставодержателя, визначених цим
договором, належить заставодержателю.
Сторони домовились, що задоволення
вимог заставодержателя може
здійснюватись за рішенням
заставодержателя у наступному порядку:

1) шляхом набуття заставодержателем
предмету застави у власність ( п. 7.3.1.
договору застави);

2) шляхом відчуження предмету застави
третій особі на підставі договору
купівлі-продажу (п. 7.3.2. договору
застави).

Підпунктом 7.3.2. договору застави
передбачено, що у випадку набуття права
на звернення стягнення на предмет
застави заставодержатель вправі від
свого імені продати предмет застави
будь-якій особі на підставі договору
купівлі-продажу з дотриманням умов,
визначених в ст. 30 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень". Підписанням
даного договору заставодавець
уповноважує (надає довіреність)
заставодержателя на підписання
договору купівлі-продажу. У випадку
якщо заставодержатель не має
можливості укласти договір
купівлі-продажу предмету застави за
ціною продажу, зазначеною в цьому
пункті, заставодержатель має право на
свій розсуд укласти договір
купівлі-продажу предмета застави з
визначенням ціни продажу предмета
застави на підставі оцінки предмета
застави на рівні не нижчому за звичайні
ціни на цей вид предмета застави.

Колегією суддів встановлено, що 28.02.2013
року ПАТ "Піреус Банк МКБ" у порядку ст.
27, ст. 30 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", звернувся до
позивача - ТОВ "Калинівка Інвест" з
повідомленням № 374/2-ІІІ від 28.02.2013 р., у
якому було повідомлено про намір
укласти договори купівлі-продажу
предмету застави з третьою особою, яке
має відбутися 01.04.2013 року за адресою: м.
Київ, вул. Іллінська, 8, під'їзд 7, поверх
4, каб. 24.

01.04.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Інвест" в
особі Публічного акціонерного
товариства "Піреус Банк МКБ"
(продавець) та відповідачем 2 -
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Солум" (покупець) на
підставі договору застави №3/08-14/КД від
27.03.2008 року укладено договір
купівлі-продажу обладнання, тим самим
звернувши стягнення на предмет застави
за договором застави №3/08-14/КД від 27.03.2008
року у позасудовий спосіб.

Відповідно до п. 1.1., п. 1.2. договору
купівлі-продажу обладнання продавець
передає у власність покупця, а останній
приймає у власність та зобов'язується
оплатити обладнання, перелік якого
наведений у додатку №1, що є невід'ємною
частиною цього договору. Обладнання
належить продавцю на підставі угоди
купівлі-продажу №15/10 від 13.10.2007 року
укладеної з Nascor International Ltd.

Згідно з п. 2.1., п. 2.2. договору
купівлі-продажу обладнання, продаж
обладнання вчиняється за 4 417 487 (чотири
мільйони чотириста сімнадцять тисяч
чотириста вісімдесят сім) грн. без
врахування ПДВ, відповідно до звіту про
оцінку майна - обладнання № 0006 від
20.02.2013 р. ДП "Піккард Енд Ко Лтд",
складеного суб'єктом оціночної
діяльності Сіренко І.І., які
зараховуються для погашення частини
заборгованості позивача ТОВ "Калинівка
Інвест" за кредитним договором №
К/08-14/КД від 27.03.2013 року.

Звертаючись до суду першої інстанції
про визнання договору купівлі-продажу
обладнання від 01.04.2013 року недійсним
позивач зазначив, що вищевказане
повідомлення № 374/2-ІІІ не відповідає
вимогам, визначеним ст. 27, ст. 30 Закону
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", оскільки не
містить вимоги до боржника виконати
порушене зобов'язання або передати
предмет забезпечувального обтяження у
володіння обтяжувачу та не було
направлене боржнику одночасно з
реєстрацією в Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження.

Крім того, позивач зазначив, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Солум" не може
вважатися добросовісним набувачем,
оскільки відповідно до преамбули
договору купівлі-продажу обладнання
01.04.2013 року знав про те, що майно
відчужується в рамках звернення
стягнення за договором застави №
3/08-14/КД від 27.03.2008 року та в силу закону
повинен був знати про положення ст.ст.
27, 30 Закону України "Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень", а тому просить суд
витребувати майно із чужого
незаконного володіння.

Як зазначалося вище, 27.03.2008 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Інвест" та
Відкритим акціонерним товариством
"Піреус Банк МКБ" укладено договір
застави №3/08-14/КД.

Відповідно ст. 572 Цивільного кодексу
України, в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
заставу", застава - це спосіб
забезпечення зобов'язань, якщо інше не
встановлено законом. В силу застави
кредитор (заставодержатель) має право в
разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами. Застава
виникає на підставі договору, закону
або рішення суду.

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України "Про
заставу", заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором.

Підпунктом 7.3.2. пункту 7.3. договору
застави передбачено, що у випадку
набуття права на звернення стягнення
на предмет застави заставодержатель
вправі від свого імені продати предмет
застави будь-якій особі на підставі
договору купівлі-продажу з дотриманням
умов, визначених в ст. 30 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень".

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", обтяжувач має
право на власний розсуд обрати один із
таких позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, зокрема,
шляхом продажу обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах.

Частиною 1 статті 30 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" передбачено, що
обтяжувач має право задовольнити свою
вимогу за забезпеченим обтяженням
зобов'язанням шляхом продажу предмета
забезпечувального обтяження третій
особі. При цьому обтяжувач зобов'язаний
у порядку, встановленому статтею 27
цього Закону, повідомити боржника та
інших обтяжувачів відповідного
рухомого майна про свій намір
реалізувати таке право із зазначенням
обраного ним способу, місця та часу
проведення процедури продажу.
Обтяжувач вправі продати предмет
обтяження будь-якій особі-покупцю або
на публічних торгах.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", договір
купівлі-продажу предмета
забезпечувального обтяження
укладається обтяжувачем від імені
боржника і є правовою підставою для
набуття покупцем цього предмета права
власності на відповідне рухоме майно.
Покупець предмета забезпечувального
обтяження набуває право власності на
відповідне рухоме майно без будь-яких
забезпечувальних та публічних
обтяжень, а також інших договірних
обтяжень з нижчим пріоритетом.

Як вбачається із матеріалів справи, у
зв'язку із невиконанням позивачем
зобов'язань кредитного договору №
К/08-14/КД від 27.03.2008 року, у відповідності
до положень договору застави № 3/08-14/КД
від 27.03.2008 pоку відповідач 1 - Публічне
акціонерне товариство "Піреус Банк МКБ"
звернув стягнення на предмет застави
за договором застави №3/08-14/КД від 27.03.2008
р. у позасудовий спосіб шляхом
укладення від імені позивача
(продавець) з відповідачем 2 -
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Солум" (покупець)
договору купівлі-продажу обладнання
від 01.04.2013 року.

Статтею 27 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", визначено, що
якщо інше не встановлено цим законом,
обтяжувач, який має намір звернути
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в
позасудовому порядку, зобов'язаний
надіслати боржнику та іншим
обтяжувачам, на користь яких
встановлено зареєстроване обтяження,
письмове повідомлення про порушення
забезпеченого обтяженням зобов'язання.
Повідомлення надсилається одночасно з
реєстрацією в Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження.

Повідомлення повинно містити таку
інформацію: 1) зміст порушення,
вчиненого боржником; 2) загальний
розмір не виконаної боржником
забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис
предмета забезпечувального обтяження;
4) посилання на право іншого обтяжувача,
на користь якого встановлено
зареєстроване обтяження, виконати
порушене зобов'язання боржника до
моменту реалізації предмета обтяження
або до переходу права власності на
нього обтяжувачу; 5) визначення
позасудового способу звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, який має
намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу
до боржника виконати порушене
зобов'язання або передати предмет
забезпечувального обтяження у
володіння обтяжувачу протягом 30 днів з
моменту реєстрації в Державному
реєстрі відомостей про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження.

З матеріалів справи вбачається, що
18.01.2012 року ПАТ "Піреус Банк МКБ"
надіслав на адресу позивача вимогу про
усунення порушення вих. №68/01-111 від
17.01.2012 року, в якій відповідач 1
повідомив позивача, що останній
порушив свої зобов'язання за кредитним
договором №К/08-14/КД, в результаті чого
заборгованість позивача станом на
10.01.2012 року складала 5 755 004,40 доларів США
та 13 823,69 грн. та зазначав про
необхідність усунення порушень
зобов'язань щодо оплати
заборгованості.

29.05.2012 року ПАТ "Піреус Банк МКБ"
звернувся до позивача з повідомленням
про порушення основного зобов'язання
та/або іпотечного договору та вимогу
про усунення порушення № 1023/05-ІІІ від
29.05.2012 року, в якому зазначалось, що
позивач порушив свої зобов'язання за
кредитним договором № К/08-14/КД та
договором застави №3/08-14/КД, внаслідок
чого у ПАТ "Піреус Банк МКБ" виникло
право вимагати від позивача дострокове
виконання зобов'язання, зокрема, за
кредитним договором №К/08-14/КД. Станом
на 29.05.2012 року загальний розмір
заборгованості ТОВ "Калинівка Інвест"
перед ПАТ "Піреус Банк МКБ" за кредитним
договором № К/08-14/КД складала 5 931 563,12
доларів США та 1 850 158,51 грн. Також, у
вказаному повідомленні відповідач 1
вимагав повернути отримані кредитні
кошти та повідомив, що у випадку
неусунення порушень протягом тридцяти
календарних днів, "Піреус Банк МКБ" буде
змушене розпочати звернення стягнення,
зокрема, на обладнання.

Водночас, в суді першої інстанції
позивач зазначив, що не отримував
вимоги від 17.01.2012 року та повідомлення
від 29.05.2012 року та вказані вимога та
повідомлення на адресу позивача не
направлялись.

Однак, з матеріалів справи вбачається,
що повідомлення № 68/01-111 від 17.01.2012 року
та повідомлення № 1023/05-ІІІ від 29.05.2012
року були направлені на адресу
позивача: 07443, Київська область, смт.
Калинівка, вул. Лісова, 60 А, що
підтверджується описом вкладення у
цінний лист від 18.01.2012 року, копією
списку №282 від 18.01.2013 року та копією
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення №045.

Крім того, відповідно до умов договору
застави № 3/08- 14/КД від 27.03.2008 року та
статей 27, ст. 30 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", ПАТ "Піреус Банк
МКБ" надіслало позивачу - ТОВ "Калинівка
Інвест" повідомлення вих. №374/2-ІІІ від
28.02.2013 року, що підтверджується описом
вкладення у цінний лист від 28.02.2013р. та
фіскальним чеком №1108 від 28.02.2013р.,
наявних в матеріалах справи.

В повідомленні №374/2-ІІІ від 28.02.2013 року
ПАТ "Піреус Банк МКБ" зазначає про
надіслані раніше вимогу від 17.01.2012 року
та повідомлення від 29.05.2013 року, а також
вказує, що станом на 27.02.2013 року
загальний розмір простроченої
заборгованості позивача за кредитним
договором №К/08-14/КД складав 6 275 824.20
доларів США та 205 273,63 долари США - пені.
Також, у вказаному повідомленні ПАТ
"Піреус Банк МКБ" повідомило позивача,
що вказало, що має намір укласти з
третьою особою договір купівлі-продажу
предмету застави за Договором застави
№3/08-14/КД від 27.03.2008 року, що має
відбутися 01.04.2013 р. за адресою: м. Київ,
вул. Іллінська, 8, під'їзд 7, поверх 4, каб.
24.

Факт отримання вказаного повідомлення
позивачем не заперечується.

Також, з наявного в матеріалах справи
витягу про реєстрацію в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
(реєстрація змін) № 40037667 від 01.03.2013 року,
відомості про звернення стягнення на
предмет застави за договором застави №
3/08-14/КД від 27.03.2008 року були
зареєстровані в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна 01.03.2013 року.

Таким чином, ПАТ "Піреус Банк МКБ" у
відповідності до вимог статті 27 Закону
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень"
надіслало позивачу повідомлення та
здійснило реєстрацію в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
відомостей про звернення стягнення на
предмет застави - обладнання, що
належало позивачу на підставі договору
купівлі-продажу №15/10 від 13.10.2007 року
укладеного з Nascor International Ltd.

Твердження апелянта про те, що
повідомлення №374/2-ІІІ від 28.02.2013 року не
відповідає вимогам ст. 27 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", у зв'язку із тим,
що в ньому не пред'явлено вимоги до
боржника виконати порушене
зобов'язання або передати предмет
забезпечувального обтяження у
володіння обтяжувачу не примається
колегією суддів до уваги, оскільки
вимоги про погашення заборгованості за
кредитним договором пред'являлися до
позивача повідомленнями № 68/01-111 від
17.01.2012 року та № 1023/05-ІІІ від 29.05.2012 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
ст. 27 Закону України "Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень" не встановлено обов'язку
обтяжувача здійснювати реєстрацію в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна відомостей про звернення
стягнення на предмет застави в той же
день, що направлення боржнику
повідомлення.

Статтею 27 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" лише встановлено,
що повідомлення надсилається
одночасно з реєстрацією в Державному
реєстрі відомостей про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження.

При цьому, чинним законодавством
України не встановлено визначення
терміну «одночасно».

Таким чином, апеляційний суд приходить
до висновку, що реєстрація в Державному
реєстрі відомостей про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження на
наступний день від направлення
боржнику повідомлення не суперечить
вимозі про одночасне їх здійснення,
встановленої ст. 27 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень"

У відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень",
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження може бути
припинено боржником або третьою особою
шляхом виконання порушеного боржником
забезпеченого обтяженням зобов'язання
або тієї частини цього зобов'язання,
виконання якої було прострочене, разом
з відшкодуванням обтяжувачу витрат,
понесених у зв'язку з пред'явленням
вимоги та/або звернення стягнення. Таке
виконання може бути здійсненим у
будь-який час до моменту продажу
обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження або до
переходу права власності на нього до
обтяжувача.

Якщо протягом 30 днів з моменту
реєстрації в Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
зобов'язання боржника, виконання якого
забезпечене обтяженням, залишається
невиконаним і в разі якщо предмет
забезпечувального обтяження
знаходиться у володінні боржника,
останній зобов'язаний на вимогу
обтяжувача негайно передати предмет
обтяження у володіння обтяжувача.

Однак, матеріали справи не містять
доказів виконання позивачем своїх
зобов'язань за кредитним договором в
частині оплати заборгованості на час
укладення спірного договору
купівлі-продажу обладнання від 01.04.2013
року, доказів протилежного суду не
надано.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу,
відповідно до яких, зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Беручи до уваги викладене вище, колегія
суддів вважає, що висновки суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову в частині визнання
недійсним договору купівлі-продажу
обладнання від 01.04.2013 року є
обґрунтованими.

Щодо вимоги позивача про витребування
з чужого незаконного володіння
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Солум" та передання
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Інвест"
обладнання виробництва Nascor International Ltd,
яке є предметом договору
купівлі-продажу обладнання від 01.04.2013
pоку, то дана вимога задоволенню не
підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Як встановлено судом вище, у зв'язку з
невиконанням позивачем зобов'язань
кредитного договору № К/08-14/КД від
27.03.2008 року, у відповідності до положень
договору застави № 3/08-14/КД від 27.03.2008
pоку Публічне акціонерне товариство
"Піреус Банк МКБ" звернув стягнення на
предмет застави за договором застави
№3/08-14/КД від 27.03.2008 року у позасудовий
спосіб шляхом укладення з Товариством
з обмеженою відповідальністю "Солум"
договору купівлі-продажу обладнання
від 01.04.2013 року.

Обґрунтовуючи, позовні вимоги в даній
частині позивач стверджує, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Солум" не є
добросовісним набувачем, оскільки
відповідно до договору купівлі-продажу
обладнання 01.04.2013 року знав про те, що
майно відчужується шляхом звернення
стягнення за договором застави №
3/08-14/КД від 27.03.2008 р. та повинен бути
обізнаний з положеннями ст.ст. 27, 30
Закону України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Водночас, як встановлено судом вище,
ПАТ "Піреус Банк МКБ", у відповідності
до положень Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", було належним
чином повідомлено позивача про
звернення стягнення на предмет застави
за договором застави № 3/08-14/КД від
27.03.2008 року шляхом укладення договору
купівлі-продажу обладнання 01.04.2013 р., а
підстави для визнання вищевказаного
договору відсутні. А отже, і відсутні
підстави для відчуження майна у
законного власника.

Крім того, відповідно до ст. 387
Цивільного кодексу України, власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

При застосуванні статті 387 ЦК України
слід враховувати, що власник вправі
витребувати своє майно від особи, у
якої воно фактично знаходиться у
незаконному володінні.

Водночас, як вбачається із матеріалів
справи, а саме із рішення
Господарського суду міста Києва від
04.10.2013 року у справі № 911/3174/13, яке
залишено без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 25.12.2013 року,
встановлено, що спірне майно перебуває
у володінні позивача та не було
передано ТОВ «Солум» на підставі
договору купівлі-продажу обладнання
від 01.04.2013 року.

З огляду на вищевстановлені обставини,
позовні вимоги позивача про
витребування майна з чужого
незаконного володіння є
безпідставними, а тому судом першої
інстанції обґрунтовано відмовлено у їх
задоволенні.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, а тому рішення
Господарського суду міста Києва від
05.11.2013 року у справі № 910/11335/13
відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам та матеріалам
справи і підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по
сплаті судового збору за подання
апеляційної скарги покладаються на
заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Калинівка-Інвест» на рішення
Господарського суду міста Києва від
05.11.2013 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 05.11.2013 року у справі № 910/11335/13 -
без змін.

3. Матеріали справи № 910/11335/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
М.А. Дідиченко

Судді
Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко