номер провадження справи 4/112/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

13.01.2014
справа № 908/3774/13

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування», (юридична адреса: 04070, м.
Київ, вул. Іллінська, буд. 8; фактична
адреса: 04070, м. Київ, вул. Братська, буд. 14)

до відповідача Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Кредо», (69068, м. Запоріжжя, пр.
Моторобудівників, буд. 34)

про стягнення 9495,12 грн. сплаченого
страхового відшкодування

Суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Якушев С.О.,
довіреність № 309 від 29.05.2013 р.;

19.11.2013 р. до господарського суду
Запорізької області звернулося
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «АХА Страхування»,
м. Київ (далі за текстом скорочено - ПрАТ
«СК «АХА Страхування») з позовною
заявою до Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Кредо», м. Запоріжжя (далі за текстом
скорочено - ТДВ «СК «Кредо») про
стягнення 9495,12 грн. сплаченого
страхового відшкодування.

Згідно Протоколу автоматичного
розподілу справи між суддями від 19.11.2013
р. справу № 908/3774/13 призначено до
розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 19.11.2013 р.
порушено провадження у справі № 908/3774/13,
справі № 908/3774/13 присвоєно номер
провадження справи 4/112/13, судове
засідання призначено на 12.12.2013 р., у
сторін витребувані документи і докази,
необхідні для вирішення спору.

У зв'язку із неявкою в судове
засідання представника позивача
розгляд справи, на підставі ст. 77 ГПК
України, відкладався до 13.01.2014 р.

В судовому засіданні 13.01.2014 р.
справу розглянуто, прийнято та
оголошено, на підставі ст. 85 ГПК
України, вступну та резолютивну
частини рішення.

За клопотанням представника
відповідача розгляд справи
здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу.

Позивач в судове засіданні 13.01.2014 р.
повторно не прибув. 13.01.2014 р. на адресу
господарського суду Запорізької
області від ПрАТ «СК «АХА Страхування»
надійшло клопотання, яким позивач
просить суд провести розгляд справи №
908/3774/13 без участі уповноваженого
представника позивача, розглянути спір
по суті за наявними матеріалами справи
та винести рішення, позовні вимоги
позивач підтримує у повному обсязі.

Розглянувши подане позивачем
клопотання про вирішення спору по суті
без участі уповноваженого
представника позивача, суд вважає, що
воно подано у відповідності до вимог
ст. 22 ГПК України, не суперечить правам
та охоронюваним законом інтересам
сторін та підлягає задоволенню судом.

За таких обставин, суд визнав за
доцільне розглянути справу по суті за
наявними в ній матеріалами, яких
достатньо для вирішення спору по суті,
за відсутністю позивача.

Заявлені позивачем вимоги
ґрунтуються на приписах ст., ст. 511, 528, 636,
993, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону
України «Про страхування» та ст., ст. 9,
12, 22, 37 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» і полягають в
тому, що 15.12.2011 р. між позивачем та
Підгорним Михайлом Володимировичем
був укладений Договір добровільного
страхування наземного транспорту №
68299Га/11дп, за яким позивач застрахував
майнові інтереси Підгорного М.В.,
пов'язані з експлуатацією наземного
транспортного засобу - легкового
автомобіля «Renault» державний
реєстраційний номер АЕ 1498 ЕТ. 07.08.2012 р. о
20-46 годині на пр. Свободи в м.
Дніпропетровську сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
двох автотранспортних засобів:
автомобіля ВАЗ 21154, державний
реєстраційний номер АЕ 0228 СМ, який
знаходився у володінні та під
керуванням Касімова Анатолія
Володимировича, та автомобіля «Renault»
державний реєстраційний номер АЕ 1498 ЕТ,
який знаходився під керуванням
Підгорного М.В. Згідно повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
(Європротокол), який був складений на
підставі п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», винною особою визнано
Касімова А.В. 08.08.2012 р. Підгорний М.В.
звернувся до позивача із заявою про
виплату страхового відшкодування.
Зазначене ДТП згідно Страхового акту №
1.002.12.00167/VESKO19792 від 20.08.2012 р. було визнано
страховим випадком. Відповідно до
рахунку-наряду № П1124 від 09.08.2012 р. та
ремонтної калькуляції № 1.002.12.0 від
09.08.2012 р., складеними ПП «Сінгл-Сервіс»,
вартість відновлювального ремонту
автомобіля потерпілого, пошкодженого
внаслідок ДТП, склала 9995,12 грн. На
підставі розрахунку страхового
відшкодування № 1.002.12.00167 від 13.08.2012 р.
платіжним дорученням № 40137 від 22.08.2012 р.
позивачем на рахунок ПП «Сінгл-Сервіс»
була перерахована сума страхового
відшкодування, яка склала за
вирахуванням нульової франшизи 9995,12
грн. Як стало відомо позивачу
цивільно-правова відповідальність
Касімова А.В. (винуватця ДТП) за шкоду,
завдану життю, здоров'ю та майну третіх
осіб, застрахована в ТДВ «СК «Кредо»
згідно з Договором (полісом)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/3242012. Таким чином,
відповідач в силу Договору (поліса)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/3242012, як боржник в
зобов'язанні з відшкодування шкоди,
відшкодовує шкоду шляхом виплати
страхового відшкодування особі, яка
звернулася за таким відшкодуванням:
потерпілій особі або особі, до якої
перейшли права потерпілого. В спірних
правовідносинах такою особою є
позивач. Оскільки згідно з п. 2 Договору
(поліса) обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/3242012 сума франшизи
встановлена в розмірі 500,00 грн., сума
страхового відшкодування, яка підлягає
виплаті відповідачем на користь
позивача складає 9495,12 грн.
Враховуючи викладене, позивач просить
суд на підставі п. 22.1 ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» стягнути з відповідача 9495,12
грн. страхового відшкодування.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
позов вважає безпідставним, свої
заперечення мотивує наступним. Так,
відповідач вважає, що у спірних
правовідносинах у позивача не було
правових підстав для виплати
страхового відшкодування за Договором
№ 68299Га/11дп лише на підставі
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду від 07.08.2012 р. (Європротоколу),
оскільки у учасників ДТП, яка мала
місце 07.08.2012 р. за участю автомобілів
ВАЗ 21154, державний реєстраційний номер
АЕ 0228 СМ, під керуванням Касимова А.В.,
та «Renault», державний реєстраційний
номер АЕ 1498 ЕТ, під керуванням
Підгорного М.В., відсутні були правові
підстави для оформлення повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду
(Європротоколу) та оформлення
документів про ДТП без участі
уповноважених на те працівників
Державтоінспекції МВС України. Свою
позицію відповідач мотивує тим, що
17.02.2011 р. прийнятий Закон України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування» №
3045-VI, який набрав чинності 18.09.2011 р.
Відповідно до зазначеного Закону №
3045-VI стаття 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» була викладена у новій
редакції, пунктом 33.2 якої були
визначені умови за яких можливе
складання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, так
званий Європротокол, а саме: за участю
лише забезпечених транспортних
засобів, тобто власники транспортних
засобів повинні мати поліси ОСЦПВ або
КАСКО, що були оформлені/укладені не
раніше 18.09.2011 р.; за умови відсутності
травмованих (загиблих) людей; за згодою
водіїв транспортних засобів щодо
обставин її скоєння; за відсутності у
водіїв ознак алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, ці водії мають
право спільно скласти повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду. У такому
разі водії транспортних засобів після
складення зазначеного в цьому пункті
пові домлення мають право залишити
місце дорожньо-транспортної пригоди та
звільняються від обов'язку інформувати
Державтоінспекцію МВС України про її
настання. У разі оформлення документів
про дорожньо-транспортну пригоду без
участі уповноважених на те працівників
Державтоінспекції МВС України розмір
страхової виплати за шкоду, заподіяну
майну потер пілих, не може перевищувати
максимальних розмірів, затверджених
Уповноваженим органом за поданням
МТСБУ. З обставин даної справи
вбачається, що один з учасників
ДТП/власник транспортного засобу
Касімов А.В., який є винуватцем ДТП і
застрахований в ТДВ «СК «Кредо»
оформив поліс ОСЦПВ № АА/3242012 тільки
12.08.2011 р., тобто до вступу в дію положень
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування», і
тому у випадку ДТП за участю саме цього
водія/власника транспортного засобу
відсутні підстави для оформлення
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду (Європротоколу) та оформлення
будь-яких документів про ДТП без участі
уповноважених на те працівників
Державтоінспекції МВС України. Також
відповідач зазначає, що згідно п. 36.3 ст.
36 Закону України «Про обов'язкове стра
хування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» якщо водії
транспортних засобів скористалися
правом, передбаченим пунктом 33.2 статті
33 цього Закону, страховик відшкодовує
виключно шкоду, визначену статтями 29 та
30 цього Закону, тобто відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 цього ж Закону
у разі настання страхового випадку
страховик у межах страхових сум,
зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. Таким
чином, вищезазначені вимоги Закону
ґрунтуються на тому, що страховик мас
відшкодовувати саме оцінену шкоду. В
позовній заяві позивач посилається
лише на рахунок та калькуляцію СТО, які
не можуть бути підставою для виплати
страхового відшкодування згідно норм
Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійної оціночної
діяльності в Україні» та Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
дорожніх транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України, Фондом Держмайна
України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092. Отже,
відповідно до норм чинного
законодавства України документами, які
можуть підтвердити оцінену шкоду,
внаслідок настання страхового випадку,
є Звіт про оцінку вартості майнової
шкоди, в т.ч. акт огляду, калькуляцію
ремонтних робіт, фототаблиці до Звіту,
документи експерта, що підтверджують
його право на проведення оціночної
діяльності. Враховуючи те, що позивачем
такі документи не надані, та наведені
вище обставини, відповідач просить суд
в позові відмовити.

Розглянувши матеріали та
фактичні обставини справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
представника відповідача, суд -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2011р. ПрАТ «СК «АХА Страхування»
(позивачем у справі) та Підгорним
Михайлом Володимировичем був
укладений Договір добровільного
страхування наземного транспорту №
68299Га/11дп.

За умовами Договору № 68299Га/11дп від
15.12.2011 р. Підгорним М.В. були
застраховані свої майнові інтереси,
пов'язані з володінням, користуванням
та розпорядженням автомобілем марки
«Renault Megane», державний реєстраційний
номер АЕ 1498 ЕТ, від ризиків, зокрема:
викрадення, збитки внаслідок ДТП,
збитки внаслідок інших подій.

З матеріалів справи вбачається, що
07.08.2012 р. о 20 год. 46 хвил. на пр. Свободи в
м. Дніпропетровську сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
двох автотранспортних засобів:
автомобіля ВАЗ 21154, державний
реєстраційний номер АЕ 0228 СМ, який
знаходився у володінні та під
керуванням Касімова Анатолія
Володимировича, та автомобіля «Renault»,
державний реєстраційний номер АЕ 1498 ЕТ,
який знаходився під керуванням
Підгорного М.В. Внаслідок ДТП було
пошкоджено автомобілі, травмованих не
має.

Згідно повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду від 07.08.2012
р. (Європротокол) винною особою у ДТП
визнано Касімова А.В.

В результаті пошкодження автомобіля
«Renault», державний реєстраційний номер
АЕ 1498 ЕТ, йому було завдано шкоди,
характер та обсяг якої підтверджується
рахунком-нарядом № П1124 від 09.08.2012 р. та
ремонтною калькуляцією № 1.002.12.0 від
09.08.2012 р., складеними ПП «Сінгл-Сервіс».

08.08.2012 р. Підгорний М.В. звернувся до
позивача із заявою про настання події,
що має ознаки страхового випадку за
договором добровільного страхування
транспортного засобу.

Страховим актом № 1.002.12.00167/ VESKO19792 від
20.08.2012 р. пошкодження автомобіля «Renault»,
державний реєстраційний номер АЕ 1498 ЕТ,
в ДТП 07.08.2012 р. позивачем було визнано
страховим випадком.

За заявою Підгорного М.В. на виплату
страхового відшкодування на користь
заявника було виплачено страхове
відшкодування за вирахуванням
нульової франшизи в сумі 9995,12
грн., шляхом перерахування даної суми
на поточний рахунок ПП «Сінгл-Сервіс»,
що підтверджується платіжним
дорученням № 40137 від 22.08.2012 р.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» № 85/96-ВР від 07.03.1996 р. та
статтею 993 ЦК України встановлено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної заподіяний
збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Нормами цієї ж статті Цивільного
кодексу України дано визначення
поняття «джерело підвищеної
небезпеки», згідно якої джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, що цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

У відповідності до ст. 1188 ЦК України,
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи, відшкодується
винною особою.

Цивільно-правова відповідальність за
шкоду, завдану життю, здоров'ю та майну
третіх осіб водієм автомобіля ВАЗ 21154,
державний реєстраційний номер АЕ 0228 СМ,
застрахована в ТДВ «СК «Кредо»
(відповідач у справі) згідно з
Договором (полісом) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АА/3242012,
страхувальник - Касімов Анатолій
Володимирович, тип договору 1-й (далі за
текстом - Поліс ОСЦПВ № АА/3242012).

Строк дії Полісу ОСЦПВ № АА/3242012
встановлено з 12.08.2011 р. до 11.08.2012 р.
включно. Франшиза згідно п. 2 Полісу
становить 500,00 грн.

Відповідно до ст. 981 ЦК України договір
страхування укладається в письмовій
формі. Договір страхування може
укладатись шляхом видачі страховиком
страхувальникові страхового свідоцтва
(поліса, сертифіката).

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є
зокрема, втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 р.
(з подальшими змінами та доповненнями)
у разі настання страхового випадку
страховик у межах страхових сум,
зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 цього ж Закону встановлено,
що у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

У відповідності до п. 36.4 ст. 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Приписами ст. 12 цього ж Закону
передбачено, що розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладенні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

Пунктами 36.1 та 36.2 статті 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що страховик (у
випадках, передбачених статтею 41 цього
Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього
Закону, приймає вмотивоване рішення
про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
або про відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати). Рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) приймається у
зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення суду,
у разі якщо спір про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) розглядався в
судовому порядку. Якщо розмір
заподіяної шкоди перевищує страхову
суму, розмір страхової виплати
(регламентної виплати) за таку шкоду
обмежується зазначеною страховою
сумою. У разі оформлення документів про
дорожньо-транспортну пригоду без
участі уповноважених на те працівників
відповідних підрозділів МВС України
розмір страхової виплати за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, не може
перевищувати максимальних розмірів,
затверджених Уповноваженим органом за
поданням МТСБУ. Страховик (МТСБУ)
протягом 15 днів з дня узгодження ним
розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків відповідно до вимог ст. 11
ЦК України, зокрема є: договори та інші
правочини; завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі.

Відповідно до вимог ст. 193 ГК України та
526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Враховуючи вищезазначені норми
чинного законодавства, 05.06.2013 р. ПрАТ
«СК «АХА Страхування» звернулось до
ТДВ «СК «Кредо» з заявою вих. № 528АГ/АХА
про регресні вимоги на виплату
страхового відшкодування (загальна
сума регресної вимоги 9995,12 грн.), яка
відповідачем була залишення без
відповіді та задоволення.

Доказів сплати відповідачем
страхового відшкодування позивачу
суду не надано.

З огляду на вищенаведені норми
законодавства про страхування та за
наявності укладеного між відповідачем
та Касімовим А.В. Договору (полісу)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/3242012, суд вважає, що у
позивача виникло право вимоги в
порядку регресу на відшкодування
завданих внаслідок ДТП збитків до
відповідача.

Заперечення відповідача щодо того, що у
спірних правовідносинах у позивача не
було правових підстав для виплати
страхового відшкодування за Договором
№ 68299Га/11дп лише на підставі
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду від 07.08.2012 р. (Європротоколу),
оскільки у учасників ДТП, яка мала
місце 07.08.2012 р. за участю автомобілів
ВАЗ 21154, державний реєстраційний номер
АЕ 0228 СМ, під керуванням Касимова А.В.,
та «Renault», державний реєстраційний
номер АЕ 1498 ЕТ, під керуванням
Підгорного М.В., відсутні були правові
підстави для оформлення повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду
(Європротоколу) та оформлення
документів про ДТП без участі
уповноважених на те працівників
Державтоінспекції МВС України суд
вважає такими, що не підтверджуються
фактичними обставинами справи та
суперечать положенням чинного
законодавства, виходячи з наступного.

Пунктом 33.2 статті 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» унормовано, що у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди за
участю лише забезпечених транспортних
засобів, за умови відсутності
травмованих (загиблих) людей, а також за
згоди водіїв цих транспортних засобів
щодо обставин її скоєння, за
відсутності у них ознак алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, ці водії мають право
спільно скласти повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду. У такому
разі водії транспортних засобів після
складення зазначеного в цьому пункті
повідомлення мають право залишити
місце дорожньо-транспортної пригоди та
звільняються від обов'язку інформувати
відповідні підрозділи МВС України про
її настання. У разі оформлення
документів про дорожньо-транспортну
пригоду без участі уповноважених на те
працівників відповідних підрозділів
МВС України розмір страхової виплати
за шкоду, заподіяну майну потерпілих,
не може перевищувати максимальних
розмірів, затверджених Уповноваженим
органом за поданням МТСБУ, що діяли на
день настання страхового випадку.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 цього ж Закону
забезпечений транспортний засіб - це
транспортний засіб, зазначений у
чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, за умови його
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

Наведені вище приписи Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» дають підставу для висновку,
що складання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду (так
званого Європротоколу) можливе: за
участю лише забезпечених транспортних
засобів, тобто власники транспортних
засобів повинні мати поліси ОСЦПВ або
КАСКО; за умови відсутності
травмованих (загиблих) осіб; за згодою
водіїв транспортних засобів щодо
обставин скоєння
дорожньо-транспортної пригоди; за
відсутності у водіїв ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції.

Досліджені судом фактичні обставини
справи свідчать, що учасниками ДТП, що
мала місце 07.08.2012 р., були дотримані всі
перелічені вимоги, тобто учасники цієї
ДТП мали правові підстави для
складання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
(Європротокол).

При цьому, ані Закон України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ані Закон України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування» від
17.02.2011 р. № 3045-VI, який набрав чинності
18.09.2011 р. і яким статтю 33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» було викладено у новій
редакції, не містять застереження на
яке посилається відповідач, що
власники транспортних засобів повинні
мати поліси ОСЦПВ або КАСКО, що були
оформлені/укладені не раніше 18.09.2011 р.

Заперечення відповідача стосовно того,
що рахунок та калькуляція СТО, які
надані позивачем, не можуть бути
підставою для виплати страхового
відшкодування, а документи, які можуть
підтвердити оцінену шкоду, внаслідок
настання страхового випадку, позивачем
не надані, спростовуються наступним.

Оцінка збитків, завданих внаслідок ДТП
автомобілю «Renault», державний
реєстраційний номер АЕ 1498 ЕТ,
проводилась на виконання зобов'язань
Страховика, тобто позивача у справі,
перед Страхувальником - Підгорним М.В.
на підставі укладеного між ними
Договору добровільного страхування
наземного транспорту № 68299Га/11дп від
15.12.2011 р.

Згідно п. 25.10 Договору № 68299Га/11дп від
15.12.2011 р. при пошкодженні транспортного
засобу внаслідок страхового випадку
розмір збитків визначається шляхом
складання кошторису вартості
відновлення транспортного засобу
(Кошторису збитків), в який включається
вартість запасних частин, деталей,
обладнання та матеріалів, що
підлягають заміні, без урахування
експлуатаційного зносу, а також
вартість ремонтних робіт, з
урахуванням нормо-часу на СТО обраній
Страхувальником. Кошторис збитків
складається Страховиком, виходячи з
відновлення пошкодженого
транспортного засобу на базі СТО на
підставі рахунків з СТО (згідно з
умовами п. 25.11 Договору).

Відповідно до п. 25.11 Договору №
68299Га/11дп від 15.12.2011 р. при пошкодженні
транспортного засобу розмір
страхового відшкодування дорівнює
розміру збитків, визначених в
Кошторисі збитків за вирахуванням
встановленої в п. 10 Договору франшизи
по відповідному ризику, але не більше
страхової суми.

За таких обставин, дії позивача по
визначенню та виплаті Страхувальнику
страхового відшкодування в сумі 9995,12
грн. цілком відповідають умовам
Договору № 68299Га/11дп від 15.12.2011 р. та
вимогам чинного страхового
законодавства України.

Згідно зі ст., ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
обґрунтування своїх вимог та
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Позивач надав всі необхідні докази в
обґрунтування позовних вимог.

Заперечення відповідача суд визнав
хибними та необґрунтованими.

Враховуючи вище викладене, позовні
вимоги про стягнення з ТДВ «СК «Кредо»
страхового відшкодування в
розмірі 9495,12 грн. в порядку ст., ст. 993, 1187,
1191 ЦК України суд вважає документально
підтвердженими, обґрунтованими,
заснованими на законі та такими, що
підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України,
враховуючи міру та ступень вини кожної
із сторін, судові витрати в розмірі
1720,50 грн. судового збору присуджуються
до стягнення з відповідача на користь
позивача, оскільки спір доведено до
суду з його вини.

Керуючись ст., ст. 22, 33, 34, 44, 49, 82-84
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування», м. Київ до Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Кредо», м. Запоріжжя про
стягнення 9495,12 грн. сплаченого
страхового відшкодування задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Кредо», (69068, м. Запоріжжя, пр.
Моторобудівників, буд. 34, 4) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування», (юридична
адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд.
8; фактична адреса: 04070, м. Київ, вул.
Братська, буд. 14, , на р/р
№ 0311 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005)
9495 (дев'ять тисяч чотириста дев'яносто
п'ять) грн. 12 коп. страхового
відшкодування та 1720 (одну тисячу сімсот
двадцять) грн. 50 коп. судового збору.
Видати наказ.

Повне рішення оформлено і
підписано у відповідності до вимог ст.,
ст. 84, 85 ГПК України "16" січня 2014 р.

Суддя
Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.