ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р. Справа № 5027/395/2012.

За позовом1. Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Чернівці 2 Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, м. Чернівцідо
відповідачаГенерального консульства
Румунії в місті Чернівці, м.
Чернівціпростягнення орендної плати
та пені за договором - 4653225,50 грн.Суддя
Швець Микола ВасильовичПредставники
:Від позивачів1. ОСОБА_1; представник -
ОСОБА_3 2. представник - ОСОБА_3Від
відповідачапредставник -Марцин І.В.,
представник -Галака О.В.

СУТЬ СПОРУ :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач-1) та Фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач-2)
звернулись до господарського суду
Чернівецької області з позовною заявою
до Генерального Консульства Румунії в
місті Чернівці (далі - відповідач-1) та
Посольства Румунії в Україні (далі -
відповідач-2) про стягнення 4653225,50 грн.
заборгованості по орендній платі та
пені за договором оренди від 02.07.2008р.,
укладеним між позивачем-1 та
відповідачем-1.

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 02.10.2012р.
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Генерального Консульства
Румунії у місті Чернівці на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2023141,53
грн. заборгованості по орендній платі,
27030,49 грн. пені та 28365,83 грн. судового
збору. Стягнуто з Генерального
Консульства Румунії у місті Чернівці
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 2023141,52 грн. заборгованості по
орендній платі, 27030,50 грн. пені та 28365,83
грн. судового збору. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Львівський апеляційний господарський
суд, постановою від 17.01.2013р. рішення
місцевого господарського суду
скасував та припинив провадження у
справі на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК
України, оскільки спір не підлягає
вирішенню в господарських судах
України.

Постановою Вищого господарського суду
України від 02.07.2013р., постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 17.01.2013р.
скасовано та справу направлено на
новий розгляд до Львівського
апеляційного господарського суду.

Львівський апеляційний господарський
суд, за наслідками нового розгляду
прийняв постанову від 31.07.2013р., згідно
якої рішення господарського суду
Чернівецької області від 02.10.2012р.,
залишив без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 22.10.2013р. - рішення
господарського суду Чернівецької
області від 02.10.2012р. та постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 31.07.2013р. у
справі №5027/395/2012 скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до
господарського суду Чернівецької
області.

Відповідно до ст. 2-1 ГПК України, справу
автоматично розподілено
автоматизованою системою
документообігу суду - судді Швець М.В.

Ухвалою від 21.11.2013р., судом у
відповідності до ст. ст. 65, 86, 111-12 ГПК
України - виключено неналежного
відповідача-2 - Посольство Румунії в
Україні та розгляд справи призначено
на 17.12.2013р. - 10:30 год.

Ухвалою від 17.12.2013р., в зв'язку з неявкою
представників позивача в судове
засідання, судом розгляд справи було
відкладено на 27.12.2013р. - 10:00 год.

Ухвалою від 27.12.2013р., в зв'язку з неявкою
представників сторін в судове
засідання, судом розгляд справи було
відкладено на 14.01.2014р. - 10:00 год.

В судовому засіданні 14.01.2014р., судом у
відповідності до ч. 3 ст. 77 ГПК України,
оголошено перерву до 16:00 год. 14.01.2014р.

Позивач 1 та представник позивачів в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали в повному об'ємі та надали
клопотання про залучення додаткових
доказів вх. № 143 від 14.01.2014 року.

Представники відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнають з
підстав викладених у відзиві на
позовну заяву вх. № 6855 від 17.12.2013 року та
у додаткових поясненнях вх. № 142 від
14.01.2014 року.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позовна
заява, дослідивши докази які мають
юридичне значення для розгляду
позовної заяви суд встановив:

02 липня 2008 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(орендодавець) та Генеральним
консульством Румунії в місті Чернівці
(орендар) укладено договір оренди, за
умовами якого орендодавець
зобов'язується передати, а орендар
прийняти в тимчасове платне
користування на умовах оренди
приміщення, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, загальна площа якого 595,60 м2 (п.
п. 1 - 1.2 договору); орендодавець передає
на термін 5 років в оплатну оренду
приміщення з метою розташування в
ньому офісного чи іншого структурного
підрозділу орендаря для забезпечення
своєї діяльності (п.1.9 договору); у
момент підписання акту
прийому-передачі орендодавець передає
орендарю ключі від приміщень та копії
необхідної документації до них, після
чого орендар одержує безперешкодний
доступ до приміщення. Обчислення
строку договору починається з 01.08.2008
(п.2.3 договору); термін дії договору
складає 5 років з автоматичним
продовженням його строку на такий же
термін за спільною згодою сторін (в
разі не виявлення ситуацій зовнішнього
характеру) (п.3.2 договору); розмір
щомісячної орендної плати за
користування приміщенням встановлено
в еквіваленті 25 доларів США за один
квадратний метр та розраховується в
такому порядку: загальна площа
приміщення 595,60 м2 Х 25 доларів США = 14890
доларів США. Ціна долара чітко
встановлена і не змінюватиметься на
весь період дії цього договору. На день
складання договору орендна плата за
місяць складає: 14890 доларів США х 5,05 =
75194,50 грн. (п.4.1 договору); орендна плата
за кожний наступний місяць
вираховується за формулою: Р = Е х К, де
Р- відкоригований розмір орендної
плати; Е - встановлений в доларах США
еквівалент орендної плати, зазначений
в п. 4.1. договору; К - курс долара США до
гривні України, встановлений
Національним Банком України на день
здійснення платежу (п.4.2 договору);
орендна плата нараховується, починаючи
з дати прийняття приміщення орендарем
за актом приймання-передачі і до дня
передачі приміщення орендодавцю
згідно відповідного акту приймання -
передачі (п.4.4 договору); орендна плата
сплачується до 5 числа поточного місяця
в безготівковому порядку шляхом
банківського переказу відповідних
коштів на поточні рахунки орендодавця
та його дружини, виходячи із рівності
часток, з розрахунку 50% на користь
кожного з них (п.4.6 договору);
несвоєчасна сплата орендної плати
орендарем в терміни, передбачені цим
договором, більше трьох днів є
підставою нарахування йому пені в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від несплаченої суми платежів за кожен
прострочений день. (п.4.7 договору);
орендар має право відмовитись від
оренди приміщення, попередивши про це
орендодавця не пізніше 90 днів до дати, з
якої пропонуються припинення дії
договору оренди, при цьому сплачена
орендна плата орендарю не повертається
(п.5.1.14 договору); орендар зобов'язаний
звільнити приміщення в день закінчення
строку дії договору, а в разі
дострокового припинення терміну дії -
звільнити приміщення протягом 90 днів
(п.5.2.15 договору); договір оренди
припиняється у разі, зокрема,
розірвання договору орендарем в
односторонньому порядку, якщо Інститут
Румунської Культури - Чернівецька
філія припиняє свою дипломатичну місію
(п.8.2.3 договору); договір оренди може
бути розірвано за письмовою згодою
сторін. У випадку, коли сторони
домовилися про дострокове розірвання
договору, орендар сплачує орендодавцю
компенсацію за неодержану та втрачену
вигоду. Суму компенсації сторони
обумовлюють в двохсторонньому порядку
(п.8.4 договору).

Зазначений договір посвідчено
нотаріально 02.07.2008 року та
зареєстровано в реєстрі за №2647.

На виконання умов договору
орендодавець передав орендареві
приміщення і ключі від нього за актами
приймання-передачі від 02.07.2008 року.

У зв'язку із запланованим відкриттям та
початком діяльності Інституту
Румунської Культури, розміщення якого
планувалось в орендованому за вказаним
договором приміщенні, Посольство
Румунії в Україні відповідно до норм та
принципів міжнародного права,
закріплених, зокрема, у Віденській
конвенції про консульські зносини 1963
року, якими визначено обов'язкове
попереднє узгодження діяльності нових
підрозділів вже діючої консульської
установи з державою перебування до
моменту їх відкриття, звернулося до
Міністерства закордонних справ
України з проханням узгодити таку
діяльність.

У відповідь на зазначене звернення
Посольства Румунії в Україні,
Міністерство закордонних справ
України направило ноти від 02.12.2008р.
№202/23-149-3453, від 18.02.2009р. №640/20-010-640, від
24.02.2009р. №640/20-010-740, в яких просило
Румунську сторону утриматись від
розміщення двох культурних відділів, в
тому числі Культурного відділу
Генерального Консульства за адресою:
АДРЕСА_1, та надати нові адреси для їх
розташування.

Внаслідок неузгодження Міністерством
закордонних справ України
розташування Культурного відділу
Генерального Консульства Румунії в м.
Чернівцях в орендованому за вказаним
договором приміщенні, його діяльність
у цьому приміщенні була унеможливлена,
у зв'язку з чим, керуючись пунктом 8.2.3.
договору оренди, Генеральне
консульство направило на адресу
позивача-1 як орендодавця лист від
19.03.2009р. №241, яким повідомило останнього
про отримання від Міністерства
закордонних справ України відмови у
наданні згоди на відкриття Інституту
Румунської Культури в орендованому
приміщенні та припинення в зв'язку з
цим договору оренди з 01.04.2009р.

У відповідь на цю пропозицію позивач-1
листом від 24.03.2009р. повідомив
Генеральне консульство Румунії в місті
Чернівці, що договір оренди може бути
розірваним на підставі п. 5.1.14. договору
після спливу 90 днів з дня отримання
орендодавцем відповідного
повідомлення орендаря.

Генеральне консульство Румунії в місті
Чернівці із вищевказаною пропозицією
орендодавця погодилося, в зв'язку з чим
листом від 25.03.2009р. №253 запропонувало
розірвати договір оренди з 01.07.2009р. на
підставі пунктів 8.2.3., 8.2.4., 8.3. договору,
у відповідь на що останній листом від
27.03.2009р. висловив свою згоду на
розірвання договору оренди на підставі
пунктів 8.2.3. та 8.4. договору з визначеною
датою припинення строку його дії -
01.07.2009р.

Проте позивачі, вважаючи що зазначений
договір не припинив своєї дії, оскільки
договір оренди укладено на 5 років, а
відповідач продовжує користуватись
орендованим приміщенням, не повернувши
його і не сплачуючи орендну плату,
звернулися до господарського суду
Чернівецької області з даним позовом
про стягнення орендної плати за період
з 01.09.2009р. по 30.06.2012р. в сумі 4046283,05 грн. та
пені за період прострочення з 01.01.2012р.
по 30.06.2012р. в сумі 606942,45 грн.

Положеннями ст. ст. 6, 627 ЦК України
визначено, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Пунктом 4 ст. 179 ГК України визначено
основний принцип, який визначає, що при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі, зокрема, вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Аналогічні положення містять і норми
ЦК України, які визначають, що сторони є
вільними в укладенні договору та
визначенні його умов (ст. 627 ЦК України);
зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними (ст. 628 ЦК України), сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд (ст. 6 ЦК
України).

У статті 14 ЦК України зазначено, що
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Статтею 180 ГК України встановлено, що
зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.
Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

З огляду на викладене, суд відзначає, що
зміст укладеного між сторонами
Договору відповідає вимогам чинного
законодавства України, інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; при укладенні Договору між
сторонами було досягнуто згоди щодо
всіх істотних умов; Договір підписано
уповноваженими представниками сторін
та скріплено печатками; волевиявлення
сторін при укладенні Договору було
вільним та відповідало їх внутрішній
волі, оскільки укладення Договору було
спрямоване на реальне настання
правових наслідків, а саме на оренду
приміщення за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Укладаючи договір оренди від 02.07.2008р.,
сторонами погоджені особливі умови
припинення орендних відносин і
наслідки їх припинення, які знайшли
своє відображення, зокрема, у пунктах
5.1.14., 8.2.3., 8.4. договору. Необхідність
встановлення таких спеціальних
підстав для дострокового розірвання
договору, в першу чергу, було
обумовлено специфічною метою
використання орендованого майна -
розміщення Інституту Румунської
Культури, необхідною передумовою
функціонування якого є отримання
погодження Міністерства закордонних
справ України.

Разом з тим, не отримавши такого
погодження від Міністерства
закордонних справ України на
розміщення структурного підрозділу
орендаря у визначеному умовами
договору приміщенні, орендар
неодноразово звертався до орендодавця
з пропозицією розірвати договір,
зокрема, листом від 25.03.2009р. №253
Генеральне консульство Румунії в місті
Чернівці запропонувало Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 розірвати
договір з 01.07.2009р. на підставі п. 8.2.3.
договору, відповідно до якого договір
оренди припиняється у разі його
розірвання орендарем в
односторонньому порядку, якщо Інститут
Румунської Культури - Чернівецька
філія припиняє свою дипломатичну
місію, і визначити останнім днем дії
договору 30.06.2009р. При цьому, як
вбачається з матеріалів справи, із
вказаними орендарем підставами
розірвання та зазначеним строком
припинення орендних правовідносин
орендодавець погодився, про що
зазначив у своєму листі від 27.03.2009р. та
додатково звернув увагу орендаря на
зміст пункту 8.4. договору, який в даному
випадку підлягає застосуванню.

Так, вказаним пунктом 8.4. сторони
передбачили спеціальний порядок, який
застосовується у разі, коли сторони
домовилися про дострокове розірвання
договору, у такому випадку орендар
сплачує орендодавцю компенсацію за
неодержану та втрачену вигоду, а суму
компенсації сторони обумовлюють в
двохсторонньому порядку.

Посилання позивачів на преюдиціальне
значення рішення господарського суду
Чернівецької області від 15.10.2009р. у
справі № 2/124, яким задоволено
аналогічні позовні вимоги щодо
стягнення орендної плати за попередній
період, суд вважає помилковим, оскільки
питання дострокового припинення
договору оренди не було предметом
доказування у цій справі, отже, факт
продовження дії договору не
встановлювався.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ст.33 ГПК України).

Нормою ст.43 ГПК України передбачено що,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
вважає, що у позові слід відмовити
повністю, оскільки Договір оренди від
02.07.2008 року є розірваним за взаємною
згодою сторін на підставі пунктів 8.2.3.
та 8.4. договору з визначеною датою
припинення строку його дії - 01.07.2009 року,
тому нарахування саме орендної плати з
01.09.2009р. по 30.06.2012р. та пені з 01.01.2012р. по
30.06.2012р., тобто поза межами дії договору
є безпідставним.

Крім того слід зазначити, що позивач-2 -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, не є
стороною договору оренди і не є у
розумінні ст. 636 ЦК України третьою
особою, на користь якої боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок,
адже, п. 4.6. договору не передбачає
зобов'язання орендаря щодо сплати 50%
орендної плати на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, а статус
ОСОБА_2 як підприємця не є тотожним її
статусу дружини орендодавця, а тому
вимоги позивача 2 - взагалі є
необґрунтованими та безпідставними.

Стосовно посилання представника
позивачів додатково на пункти договору
6.5., 7.1-7.7. та 8.4. (щодо повернення
приміщення та сплати компенсації за
неодержану та втрачену вигоду) є
помилковим, оскільки питання
врегульовані цими положеннями
договору не стосуються предмету спору
у даній справі.

Щодо посилання представників
відповідача які містяться в матеріалах
справи стосовно юрисдикційного
імунітету відповідача, і непідсудності
даної справи господарським судам
України - судом відхиляються, оскільки
за результатами розгляду таких
обставин Вищим господарським судом
України вже було зроблено відповідний
висновок у Постанові від 02.07.2013р. у
даній справі.

Згідно п. 4 частини третьої статті 129
Конституції України та ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України
судовий збір - покладається на
позивачів.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 33, 34, 43, 44, 49, ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити.

«Повне рішення складено 17.01.2014 року»

Суддя М.В. Швець