ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.01.2014
Справа № 905/8433/13

Господарський суд Донецької області у
складі: головуючого судді Осадчої А.М.,
за участю секретаря судового засідання
Мітронової А.Р.,

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «СК СПЕЦТЕХНОЛОГИЯ»
м.Донецьк

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства «Донецьке
обласне підприємство автобусних
станцій» м.Донецьк

про стягнення 87614,44грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Козак В.І. за довіреністю
б/н від 12.11.2013р.,

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПРАВИ:

28.11.2013року Товариство з обмеженою
відповідальністю «СК СПЕЦТЕХНОЛОГИЯ»
м.Донецьк (далі - ТОВ «СК
СПЕЦТЕХНОЛОГИЯ») звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до відповідача, Публічного
акціонерного товариства «Донецьке
обласне підприємство автобусних
станцій» м.Донецьк (далі - ПАТ «ДОПАС»)
з вимогами про стягнення 87614,44грн., у
тому числі: основної заборгованості у
розмірі 72229,98грн., 3%річних в сумі
10407,52грн., пені в сумі 4976,94грн., мотивуючи
свої вимоги тим, що на підставі
укладеного договору генпідрядних
робіт №14 від 23.05.2011 року позивачем
виконані роботи, 29.06.2011 року між
сторонами договору підписано
відповідні акти виконаних робіт на
загальну суму 653229,98грн., однак у
порушення вимог договору відповідач
оплату виконаних робіт здійснив лише
частково, заборгованість відповідача
перед позивачем складає 72229,98грн., що
стало підставою для звернення до суду з
позовом.

Ухвалою від 02.12.2013року господарським
судом Донецької області позовна заява
ТОВ «СК СПЕЦТЕХНОЛОГИЯ» прийнята до
розгляду, порушено провадження у
справі №905/8433/13.

На підтвердження зазначених у позові
обставин позивач надав суду належним
чином засвідчені копії: договору
генпідрядних робіт №14 від 23.05.2011 року,
попереднього кошторису (додаток №1 до
договору), додаткової угоди №1 від
29.06.2011 року до договору, кошторисів до
додаткової угоди, актів виконаних
робіт за вересень та червень 2011 року,
акту звірки станом на 31.12.2012 року, листа
ТОВ «СК СПЕЦТЕХНОЛОГИЯ» №5 від 14.02.2013
року, платіжні доручення, Виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб фізичних осіб-підприємців на ТОВ
«СК СПЕЦТЕХНОЛОГИЯ» та Статуту
підприємства.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує статтями 15, 16, 525, 526, 610, 611, 612,
624, 625, 629, 853, 854 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України), статтями 1, 2,
9, 61 та розділом 8 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України).

У письмових поясненнях від 24.12.2013р.
позивач зазначив, що розрахуватись за
виконані роботи відповідач мав
відповідно до положень п.5.4 договору,
оскільки генпідрядник виконав
абсолютно всі роботи, передбачені
договором та кошторисною
документацією.

У судовому засіданні 13.01.2014 року
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги, посилаючись
на обставини викладені у позовній
заяві.

Відповідач у судове засідання 13.01.2014
року, як і у попередні судові засідання,
не з'явився, хоча про час та місце
судових засідань повідомлявся
належним чином, про що свідчать
повідомлення про вручення поштових
відправлень, відзиву на позовну заяву
не надав, свою правову позицію стосовно
заявлених позовних вимог до відома
суду не довів.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути спір в порядку ст.75
ГПК України за наявними в справі
матеріалами, оскільки їх цілком
достатньо для правильної юридичної
кваліфікації спірних правовідносин, а
відсутність належним чином
повідомленого представника
відповідача та ненадання відповідачем
певних документів у світлі приписів
ст.ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу
істотним чином не впливають на таку
кваліфікацію і не можуть вважатися
належною підставою для подальшого
відкладання розгляду справи.

Відповідно до положень статті 811
ГПК України судом складено протокол,
який долучено до матеріалів справи. З
клопотанням щодо фіксування судового
процесу за допомогою технічних засобів
позивач до суду не звертався.

Вислухавши пояснення представника
позивача, який з'явився у судове
засідання, дослідивши представлені ним
в порядку статті 43 ГПК України докази,
вивчивши матеріали справи, суд у межах
заявлених позовних вимог встановив
наступне.

Згідно вимогам частин 1 і 2 статті
837 ЦК України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

23.05.2011 року між ПАТ «ДОПАС»
(Замовник) та ТОВ «СК СПЕЦТЕХНОЛОГИЯ»
(Генпідрядник) укладено договір
генпідрядних робіт №14, за умовами
якого Генпідрядник зобов'язується у
відповідності з умовами договору
виконати роботи по облаштуванню
навісів на пероні об'єкту, за адресою:
Красноармійське шосе в Куйбишевському
районі м.Донецька в установлені строки
згідно із затвердженим планом -
графіком виконання робіт, а Замовник
зобов'язується надати Генпідряднику
об'єкт для проведення робіт, прийняти
виконані роботи та оплатити їх на
умовах, визначених даним договором
(арк. справи 20-25).

Договір підписано уповноваженими
представниками сторін з прикладання
печаток підприємств, без складання
протоколу розбіжностей.

Відповідно до п.13.1 договору
останній вважається укладеним з
моменту його підписання та скріплення
печатками сторін та діє до повного
виконання сторонами всіх зобов'язань
за договором.

29.06.2011 року сторонами підписана
додаткова угода №1 від 29.06.2011 року до
договору, якою п.2.1 та п.3.1 викладено в
новій редакції.

Так, з урахуванням внесених змін
вартість робіт згідно з 2.1 договору
визначається на підставі договірної
ціни (кошторису), що є невід'ємною
частиною договору (додатки №1 та №2), і
на момент підписання договору складає
661733,98грн., у т.ч. ПДВ 20% - 110289,00грн.

Відповідно до п.3.1 договору Підрядник
зобов'язується повністю виконати
роботи, що складають предмет договору,
у наступні строки: початок робіт: 24
травня 2011 року, закінчення робіт - 31
липня 2011 року.

В матеріалах справи містяться копії
кошторисів (додатки №1 та №2 до
додаткової угоди) на об'єкт: автовокзал
по Красноармійському шосе в
Куйбишевському районі м.Донецька на
суму 639019,98грн. (навіс на пероні) та на
суму 22714,00грн. (навіс над входом).

Остаточна вартість робіт за даним
договором буде визначатись по фактично
виконаному обсягу робіт на момент
закінчення будівництва (п.2.4 договору).

У п.4.1 договору сторони передбачили, що
Генпідрядник після виконання певного
етапу та/або всього комплексу робіт
надає на Затвердження замовнику акт
виконаних робіт та довідку про
вартість виконаних підрядних робіт по
формі КБ-3, а Замовник розглядає та
протягом 3 (трьох) робочих днів з
моменту надання, за відсутності
заперечень, підписує та повертає другі
екземпляри Генпідряднику.

На виконання зазначеного договору ТОВ
«СК СПЕЦТЕХНОЛОГИЯ» та ПАТ «ДОПАС»
підписані акт виконаних робіт за
вересень 2011 року на суму 14210,00грн. та акт
виконаних робіт за червень 2011 року на
суму 639019,98грн.

Акти підписано уповноваженими
представниками сторін 29.06.2011 року за
відсутності заперечень стосовно
обсягу виконаних робіт або їх якості,
скріплено печатками підприємств.

При цьому, суд зазначає, що в акті
виконаних робіт на суму 14210,00грн.
зазначений період виконання «вересень
2011 року». Однак, з огляду на те, що акти
фактично підписані сторонами - 29.06.2011
року, приймаючи до уваги п.3.1 договору,
відповідно до якого роботи мали бути
закінчені до 31 липня 2011 року, та
відсутність заперечень відповідача з
цього приводу, суд вважає посилання в
акті на «вересень» технічною помилкою.

Акти виконаних робіт містять посилання
на договір генпідрядних робіт №14 від
23.05.2011 року, що беззаперечно свідчить
про виконання робіт, зазначених в
актах, на підставі вказаного договору.

Матеріали справи не містять доказів на
підтвердження виявлення відповідачем
недоліків у виконанні робіт.

Виходячи з викладеного, підписані
сторонами акти виконаних робіт є
належними та допустимими доказами
факту виконання позивачем прийнятих на
себе зобов'язань за договором
генпідрядних робіт №14 від 23.05.2011 року.

За приписами ч.1 ст.854 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи
або окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної
здачі роботи за умови, що роботу
виконано належним чином і в погоджений
строк або, за згодою замовника, -
достроково.

Відповідно до пункту 5.2 договору
сторони домовились, що в ході виконання
договору допускаються авансові
платежі, у розмірі, погодженому
сторонами. Протягом 3-х банківських
днів з моменту погодження сторонами
всіх суттєвих умов договору і його
підписання Замовник перераховує
Генпідряднику авансовий платіж у
розмірі 100% вартості матеріалів, що
складає 218047,50грн.

До підписання актів виконаних робіт
відповідач перерахував на користь
позивача 120000,00грн. відповідно до
платіжного доручення №776 від 24.05.2011
року та 118 000,00грн. відповідно до
платіжного доручення №1007 від 02.06.2011
року.

Оплата за виконані роботи провадиться
Замовником на розрахунковий рахунок
Генпідрядника протягом 5-ти
банківських днів з моменту підписання
акту приймання-передачі певного етапу
виконаних робіт (п.5.3 договору).

Остаточний розрахунок за виконані
роботи згідно пункту 5.4 договору
провадиться Замовником на
розрахунковий рахунок Генпідрядника
протягом 10-ти банківських днів з
моменту підписання акту виконаних
робіт (п.5.4 договору).

Як вбачається з письмових пояснень від
24.12.2013 року позивач зазначив, що ним
виконаний весь обсяг робіт,
передбачених договором та кошторисною
документацією до нього.

З огляду на дати підписання актів
виконаних робіт - 29.06.2011 року, згідно з
пунктом 5.4 договору відповідач мав
здійснити оплату вартості виконаних
робіт до 13.07.2011 року включно.

Остаточний розрахунок за виконані
роботи відповідач у встановлений в
договорі строк не здійснив.

В рахунок оплати вартості виконаних
робіт відповідач з порушенням
встановленого в договорі строку
перерахував на користь позивача 343
000,00грн., що підтверджується платіжними
дорученнями, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Всього на підставі договору
відповідачем на користь позивача
перераховано 581000,00грн.

В матеріалах справи містяться копія
акту звірки взаємних розрахунків
сторін, відповідно до якого
заборгованість ПАТ «ДОПАС» перед ТОВ
«СК СПЕЦТЕХНОЛОГИЯ» за спірним
договором станом на 31.12.2012року складала
76230,38грн.

На час розгляду справи заборгованість
відповідача перед позивачем за спірним
договором складає 72229,98грн. Доказів
оплати вказаної суми заборгованості
відповідач суду не представив.

Суд, оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Договір, як визначено в статті 629 ЦК
України, є обов'язковим до виконання
сторонами.

У статті 526 ЦК України зазначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі статтею 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525 ЦК
України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи доведено факт
виконання позивачем своїх зобов'язань
у відповідності до умов договору
генпідрядних робіт №14 від 23.05.2011 року,
строк виконання зобов'язання
відповідача на момент звернення з
позовом настав, тому відповідач
зобов'язаний здійснити оплату вартості
виконаних робіт на суму 72229,98грн., тоді
як, матеріали справи не містять доказів
у підтвердження оплати відповідачем
суми заборгованості 72229,98грн.
Відповідно ПАТ «ДОПАС» в
односторонньому порядку порушено
взяті на себе зобов'язання за спірним
договором в частині оплати вартості
виконаних підрядних робіт у
встановленому договором порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості в розмірі 72229,98грн.
підлягають задоволенню, оскільки є
законними і обґрунтованими,
заснованими на діючому законодавстві,
умовах договору та підтверджуються
наданими до позову документами.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 3%річних в сумі 10407,52грн. за
період з 13.07.2011 року по 18.11.2013 року, у
зв'язку з чим, суд зазначає наступне.

Зі змісту статті 625 ЦК України випливає,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми
боргу за грошовим зобов'язанням з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а так само 3% річних з
простроченої суми, здійснюється
незалежно від тієї обставини, чи був
передбачений договором відповідний
захід відповідальності та незалежно
від вини відповідача, оскільки
неможливість виконання грошового
зобов'язання не звільняє від його
виконання.

Як встановлено судом, кінцевий строк
оплати вартості виконаних робіт
відповідно до умов договору припадає
на 13.07.2011 року, отже прострочення
грошового зобов'язання починається з
14.07.2011 року, тому саме з цієї дати
можливе нарахування 3% річних.

За розрахунком суду, розмір 3%річних за
період з 14.07.2011 року по 18.11.2013 року з
урахуванням часткових оплат
здійснених відповідачем, складає
10529,31грн., тобто більше ніж заявлено
позивачем до стягнення.

Разом з тим, суд не вбачає законних
підстав для виходу за межі позовних
вимог, тому задовольняє позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача на
користь позивача 3% річних у сумі
10407,52грн. у межах заявлених позивачем
вимог.

Стосовно вимоги позивача про стягнення
пені в сумі 4976,94грн. суд зазначає
наступне.

Штрафними санкціями, згідно зі ст.230 ГК
України, визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Як встановлено ст.549 Цивільного кодексу
України пенею є вид неустойки, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 6 ст.232 ГК України, встановлено,
що нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Виходячи зі змісту зазначеної норми,
початком для нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання буде день, наступний за
днем, коли воно мало бути виконано.

Як вже зазначалось прострочення
грошового зобов'язання з оплати
вартості виконаних робіт за договором
починається з 14.07.2011 року, тому саме з
цієї дати позивач мав право на
нарахування пені за шість місяців до
14.01.2012 року.

Відповідно до позовної заяви
розрахунок пені здійснено позивачем за
період з 18.05.2013 року по 18.11.2013 року, тобто
за межами періоду, протягом якого
можливе нарахування пені відповідно до
ч.6 ст.232 ГК України.

За таких обставин, вимога позивача про
стягнення пені в сумі 4976,94грн. за період
з 18.05.2013 року по 18.11.2013 року задоволенню
не підлягає, оскільки заявлена з
порушенням вимог діючого
законодавства.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів, на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 11, 509, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 837, 854
Цивільного кодексу України; ст.ст. 193, 230,
232 Господарського кодексу України,
ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «СК СПЕЦТЕХНОЛОГИЯ»
м.Донецьк до Публічного акціонерного
товариства «Донецьке обласне
підприємство автобусних станцій»
м.Донецьк про стягнення 87614,44грн.
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Донецьке обласне
підприємство автобусних станцій»
м.Донецьк (83086, м.Донецьк, Площа
Комунарів, 4, ідентифікаційний код
03113785) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «СК СПЕЦТЕХНОЛОГИЯ»
м.Донецьк (83121, м.Донецьк,
вул.Челюскінців, 299, ідентифікаційний
код 31831934) заборгованість в сумі
72229,98грн., 3%річних в сумі 10407,52грн.,
витрати по сплаті судового збору у сумі
1652,74грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене до Донецького апеляційного
господарського суду протягом десяти
днів. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

У судовому засіданні 13.01.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.

Повний текст рішення суду складено
17.01.2014року.

Суддя
А.М. Осадча