КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р. Справа№ 911/3478/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від позивача - Терещенко О.І.

від відповідача - Голуб О.І.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пані Аптека» на
рішення Господарського суду Київської
області від 24.10.2013 року (суддя Рябцева
О.О.)

за позовом Комунального
підприємства виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) «Київреклама»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пані Аптека»

про стягнення 52399,31 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Комунальне підприємство
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації)
«Київреклама» звернувся до
Господарського суду Київської області
з позовом до ТОВ «Пані Аптека» про
стягнення 52399,31 грн.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 24.10.2013 року позов
задоволений частково. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 45040,03
грн. боргу, 1022,55 грн. пені, 5532,27 штрафу,
353,11 3% річних. В іншій частині позову
було відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій вказує, що
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить суд скасувати рішення
Господарського суду Київської області
від 24.10.2013 року та постановити нове,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.12.2013 року
колегією суддів прийнято до
провадження апеляційну скаргу і
призначено до розгляду.

Через відділ документального
забезпечення до суду від позивача
надійшов відзив на апеляційну скаргу, в
якому він зазначає, що рішення суду
першої інстанції є законним та
обґрунтованим, а тому просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду Київської області без змін.

Представники сторін в судове засідання
з`явилися та надали усні пояснення
стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив наступне:

11.05.2012 року між Комунальним
підприємством виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) «Київреклама» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Пані Аптека» був
укладений договір № 188/12 на право
тимчасового користування місцем(-ями)
для розміщення рекламного(-их)
засобу(-ів), що перебуває(-ють) у
комунальній власності територіальної
громади м. Києва.

Відповідно до п. 1.1. договору на
підставі відповідного наказу
дозвільного органу про встановлення
пріоритету на місце(-я) для розміщення
рекламного(-их) засобу(-ів), дозволу(-ів)
на розміщення зовнішньої реклами на
певний строк та у певному місці,
наданого(-их) на підставі розпорядження
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), розповсюджувачеві
надається право тимчасового
користування місцем(-ями) для
розміщення рекламного(-их) засобу(-ів)
(далі - РЗ), що перебуває(-ють) у
комунальній власності територіальної
громади м. Києва, його районів або
повноваження щодо розпорядження
яким(-и) здійснюють органи місцевого
самоврядування м. Києва, за умов
повного дотримання розповсюджувачем
цього договору та порядку розміщення
реклами в місті Києві, затвердженого
рішенням Київської міської ради від
22.09.2011 року № 37/6253, з наступними змінами
та доповненнями, а розповсюджувач
зобов'язується користуватися наданим
йому правом тимчасового користування,
своєчасно та згідно з умовами цього
договору перераховувати плату за право
тимчасового користування виключно на
поточний рахунок підприємства,
належним чином, своєчасно та у повному
обсязі виконувати свої обов'язки за цим
договором та не зловживати наданими
розповсюджувачу правами.

Відповідно до п. 3.2. договору адресні
програми на право тимчасового
користування - це перелік місць для
розміщення РЗ, на які розповсюджувачу
надано дозволи на розміщення РЗ.
Адресна програма на право тимчасового
користування має відображати перелік
місць для розміщення РЗ, на які
розповсюджувачу надано дозволи на
розміщення РЗ, вид РЗ, дату початку та
закінчення строку дії дозволу на
розміщення зовнішньої реклами, а також
відомості про плату за право
тимчасового користування місцями для
розміщення рекламних засобів за
місяць, що відповідає виду РЗ та
визначається згідно відповідного
розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації).

В силу п. 3.3. договору дія та умови цього
договору розповсюджується на усі
встановлені за розповсюджувачем
пріоритети та надані дозволи на
розміщення зовнішньої реклами. Факт
встановлення будь-якого пріоритету та
надання будь-якого дозволу на
розміщення зовнішньої реклами,
внесення змін до встановленого
пріоритету та його скасування
(припинення) підтверджується
(встановлюється) відповідним наказом
дозвільного органу та/або
розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації).

Адресні програми є невід'ємною
частиною цього договору (п. 3.6.
договору).

Підпунктами 5.2.3., 5.2.4. договору
встановлено, що розповсюджувач
зобов'язаний не пізніше 25 числа
поточного місяця, отримувати та
сплачувати рахунки за право
тимчасового користування, у тому числі
у разі встановлення пріоритету; у
повному обсязі сплачувати штрафи, пеню,
у разі прострочення розповсюджувачем
строків (термінів) сплати та порушення
розповсюджувачем інших умов цього
договору.

Відповідно до п.п. 6.1.-6.3. договору
сторони домовились, що ціною цього
договору є плата за право тимчасового
користування, розрахована згідно вимог
порядку, цього договору, згідно
встановлених за розповсюджувачем
пріоритетів та наданих дозволів,
вказаних у відповідних адресних
програмах.

Розмір плати за право тимчасового
користування встановлюється
виконавчим органом Київської міської
ради (Київською міською державною
адміністрацією) та нараховується
підприємством відповідно до вимог
порядку та умов договору. Підставою для
нарахування плати за право тимчасового
користування місцями та внесення
розповсюджувачем відповідної плати є
рішення дозвільного органу та/або
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) та укладений договір на
право тимчасового користування
місцями.

Плата за право тимчасового
користування нараховується
підприємством щомісячно та
перераховується розповсюджувачем
зовнішньої реклами не пізніше двадцять
п'ятого числа поточного місяця,
виключно на поточний рахунок
підприємства, в розмірах, зазначених
підприємством в рахунках.

Факт неотримання рахунку не звільняє
розповсюджувача зовнішньої реклами
від здійснення плати за право
тимчасового користування (п. 6.8.
договору).

На підставі наказів Дозвільного органу
№ 79/21 від 11.05.2012 року, № 128/70 від 18.07.2012
року та № 129/71 від 20.07.2012 року між
позивачем та відповідачем було
укладено адресні програми на право
тимчасового користування № 1 від 11.05.2012
року, № 2 від 06.08.2012 року та № 3 від 06.08.2012
року.

31.08.2012 року сторонами було підписано
додаткову угоду № 188/12-1 до договору №
188/12 від 11.05.2012 року, відповідно до якої
сторони, керуючись Порядком визначення
розміру плати за тимчасове
користування місцями для розташування
рекламних засобів зовнішньої реклами,
які перебувають у комунальній
власності територіальної громади
міста Києва, зокрема, повноваження з
управління якими здійснюють районні в
місті Києві державні адміністрації, за
розміщення реклами на транспорті
комунальної власності міста Києва, а
також за розміщення реклами в ліфтах
жилих будинків комунальної власності
міста Києва, затвердженим
розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
21.05.2012 року № 838, засвідчують, що сума за
договором встановлюється
підприємством відповідно до Порядку та
адресної програми, викладеної у новій
редакції, що додається та є невід'ємною
частиною договору, а розповсюджувач
зовнішньої реклами сплачує виставлені
підприємством рахунки згідно з новими
тарифами, встановленими Порядком (п. 1
додаткової угоди).

Пунктом 2 додаткової угоди встановлено,
що у зв'язку з підписанням додаткової
угоди, дія всіх додаткових угод та
адресних програм до договору, в яких
був вказаний розмір базової плати,
припиняються, а всі правовідносини, що
були врегульовані ними, продовжуються
згідно нових додаткових угод та
адресних програм з урахуванням
зміненої базової плати.

Враховуючи зазначене, на підставі
наказів Дозвільного органу № 39 від
10.10.2012 року, № 157/100 від 22.08.2012 року, № 50
від 17.01.2013 року, № 28 від 07.02.2013 року та №
536 від 12.04.2013 року, між позивачем та
відповідачем було укладено адресні
програми на право тимчасового
користування № 4 від 20.12.2012 року, № 5 від
06.03.2013 року, № 5/1 від 06.03.2013 року, № 6 від
06.03.2013 року, № 7 від 06.03.2013 року та № 8 від
11.07.2013 року, в яких, зокрема, зазначено
розмір плати за місяць, дати прийняття
рішення про надання пріоритету та
кінця строку дії пріоритету.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи рахунків плата за тимчасове
використання місць для розміщення ОЗР
за період з 18.10.2012 року по 31.08.2013 року
становить 45040,03 грн. (15384,55 грн. згідно
рахунку № 65981 від 27.12.2012 року; 71,76 грн.
згідно рахунку № 72256 від 08.05.2013 року;
3120,00 грн. згідно рахунку № 74309 від 12.06.2013
року; 18305,51 грн. згідно рахунку № 76055 від
17.07.2013 року та 8158,21 грн. згідно рахунку №
77110 від 12.08.2013 року).

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про
рекламу" розміщення зовнішньої реклами
у населених пунктах проводиться на
підставі дозволів, що надаються
виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад, а поза межами
населених пунктів - на підставі
дозволів, що надаються обласними
державними адміністраціями, а на
території Автономної Республіки Крим -
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, в порядку, встановленому цими
органами на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України. Зовнішня реклама на
територіях, будинках та спорудах
розміщується за згодою їх власників
або уповноважених ними органів (осіб).

Згідно п. 3 Типових правил розміщення
зовнішньої реклами, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 2067 від 29.12.2003 р. (далі - Правила),
зовнішня реклама розміщується на
підставі дозволів та у порядку,
встановленому виконавчими органами
сільських, селищних, міських рад
відповідно до цих Правил.

Пунктом 4 Правил встановлено, що на
територіях, будинках і спорудах
зовнішня реклама розміщується за
згодою їх власників або уповноважених
ними органів (осіб) з урахуванням
архітектурних,
функціонально-планувальних,
історико-культурних чинників,
типології елементів місцевого
середовища та з додержанням правил
благоустрою територій населених
пунктів.

В силу п.16 Правил дозвіл погоджується з
власником місця або уповноваженим ним
органом (особою) і спеціально
уповноваженим органом з питань
містобудування та архітектури.

Відповідно до п. 3.1. Порядку розміщення
реклами в м. Києві, затвердженого
рішенням Київської міської ради № 37/6253
від 22.09.2011 року, КП "Київреклама"
укладає з розповсюджувачем реклами
договір на право тимчасового
користування місцем(-ями) для
розміщення рекламного(-их) засобу(-ів),
що перебуває(-ють) у комунальній
власності територіальної громади
міста Києва (далі - договір на право
тимчасового користування місцем).

Протягом трьох робочих днів з дати
прийняття керівником дозвільного
органу рішення про встановлення
пріоритету заявника на місце
розміщення РЗ, яке перебуває у
комунальній власності територіальної
громади міста Києва, розповсюджувач
реклами укладає з КП "Київреклама"
договір на право тимчасового
користування місцем (пп. 4.11. Порядку).

Згідно абз. 2 п. 4.12. Порядку плата за
тимчасове користування місцем для
розміщення РЗ на об'єкті, що належить до
державної чи приватної (колективної)
власності, здійснюється на договірних
засадах між власником або
уповноваженим ним органом (особою) та
розповсюджувачем реклами.

Відповідно до п. 15.16. Порядку плата
розраховується згідно з відповідним
розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) та не
включає в себе податок на додану
вартість, який обчислюється додатково
відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Згідно з ч.2 ст.509 Цивільного кодексу
України зобов`язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу, відповідно до якої, підставою
виникнення цивільних прав та
обов`язків є, зокрема, договір.

За змістом ст.526, ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, ст.ст.173, 174, 175
Господарського кодексу України,
зобов`язання має виконуватись належним
чином та у встановлений строк.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов`язковим для
виконання сторонами.

Згідно зі ст.612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов`язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, в
порушення умов договору відповідач
свої зобов'язання щодо здійснення
оплати за право тимчасового
користування місцями для розміщення
об'єктів зовнішньої реклами не виконав,
в зв'язку з чим за ним утворилась
заборгованість у сумі 45040,03 грн.

Колегією суддів не приймається до
уваги твердження відповідача в
апеляційній скарзі про те, що у них не
виникло обов`язку про сплату коштів за
договором № 188/12, оскільки для вчинення
даної дії останній мав отримати
первинні документи оформлення
господарської операції, в яких
зафіксовано сам факт такої операції,
виходячи з того, що обов`язок оплати
відповідачем право тимчасового
користування місцем(-ями) для
розміщення рекламного(-их) засобу(-ів),
що перебуває(-ють) у комунальній
власності територіальної громади м.
Києва безпосередньо передбачено
умовами договору, укладеного між
позивачем та відповідачем, який і є тим
первинним документом.

Крім того, умовами договору прямо
передбачено, що плата щомісячно
перераховується розповсюджувачем не
пізніше 25 числа поточного місяці та
факт неотримання рахунку не звільняє
розповсюджувача зовнішньої реклами
від здійснення плати за право
тимчасового користування

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідачем по справі не було надано
належних та допустимих доказів ані
суду першої інстанції ані суду
апеляційної інстанції щодо
відсутності у нього заборгованості
перед позивачем в розмірі 45040,03 грн. чи
існування її в меншому розмірі.

Враховуючи зазначене, судом першої
інстанції вірно було кваліфіковано, що
несплачена сума заборгованості є
фактом порушення грошових зобов'язань
у розумінні ст.610 Цивільного кодексу
України.

Крім того, позивач просив стягнути з
відповідача за неналежне виконання
умов договору пеню в розмірі 1473,90 грн.

Відповідно до п. 7.2. договору позивач
має право застосувати до відповідача
такі штрафні санкції: за несвоєчасне
або неповне внесення платежів - пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
у термін, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України
передбачає, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок наданий
позивачем та здійснений судом першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
Господарським судом Київської області
вірно задоволено частково вимога про
сплату пені, а саме в сумі 1022,55 грн.

Також позивачем заявлено позовну
вимогу про стягнення з відповідача 5532,27
грн. штрафу за прострочення внесення
платежів за право тимчасового
користування.

В силу п. 7.3. договору позивач має право
додатково нарахувати боржнику за
прострочення внесення платежів за
право тимчасового користування, що
складає більше 1 місяця - штраф у
розмірі 15 відсотків простроченої суми.

Крім того, позовною вимогою була вимога
про стягнення з відповідача 353,11 грн. 3%
річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
вірність та обґрунтованість наданих
позивачем розрахунків штрафу та 3%
річних та стосовно задоволення
вказаних вимог в повному обсязі.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано
обставини справи, винесено рішення у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права, з повним
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, правомірно частково
задоволені позовні вимоги
Комунального підприємства виконавчого
органу Київради (Київської міської
державної адміністрації)
«Київреклама», а тому апеляційна
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пані Аптека» не
підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Пані
Аптека» залишається без задоволення,
судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Пані
Аптека» залишити без задоволення,
рішення Господарського суду Київської
області від 24.10.2013 року у справі №
911/3478/13- без змін.

Матеріали справи № 911/3478/13 повернути до
Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов