ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.01.2014
Справа № 905/8490/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Подколзіної Л.Д., при
секретарі судового засідання Татькові
М.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Харків

до відповідача:Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Донецьк, м.
Моспине

про стягнення 48 000грн.

за участю уповноважених сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1, м.Харків звернувся до
господарського суду з позовом про
стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м.Донецьк, м.Моспине боргу у
розмірі 48 000грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору №11
купівлі-продажу від 02.01.2013р. в частині
розрахунків за поставлений товар,
внаслідок чого утворилась
заборгованість.

На підтвердження своїх вимог позивачем
представлено копію вказаного договору,
копії видаткових накладних №2586 від
09.10.2013р., №2652 від 06.10.2013р., №2622 від
02.10.2013р., №2537 від 29.09.2013р., №2470 від
25.09.2013р., №2345 від 22.09.2013р., №2271 від
18.09.2013р., №2372 від 15.09.2013р., №1893 від
11.09.2013р., №1901. від 08.09.2013р., №1946 від
04.09.2013р., №2081 від 01.09.2013р., №1963 від
28.08.2013р., №1670 від 25.08.2013р., №1975 від
21.08.2013р., №1969 від 18.08.2013р., №1815 від
14.08.2013р., №1906 від 11.08.2013р., №1809 від
07.08.2013р., №1783 від 04.08.2013р., №1787 від
31.07.2013р., №1598 від 28.07.2013р., №1476 від
24.07.2013р., №1374 від 21.07.2013р., №1511 від
17.07.2013р., №1531 від 14.07.2013р., №1503 від
10.07.2013р., №1458 від 07.07.2013р., №1360 від
03.07.2013р., №1409 від 30.06.2013р., копію вимоги
№1 від 05.11.2013р.

08.01.2014р. позивач надав пояснення, в яких
зазначив, що фактично стягує з
відповідача заборгованість за товар,
який поставлений за накладними №1901 від
08.09.2013р., №1893 від 11.09.2013р., №2372 від
15.09.2013р., №2271 від 18.09.2013р., №2345 від
22.09.2013р., №2470 від 25.09.2013р., №2537 від
29.09.2013р., №2622 від 02.10.2013р., №2652 від
06.10.2013р., №2586 від 09.10.2013р. До пояснень
надав копію договору №11 від 02.01.2013р.,
копії накладних №№825, 869, 822, 851, 976, 911, 987,
914, 1067, 1091, 1117, 1181, 1215, 1137, 1213, 1199, 1292, 1323, 1273,
1079. Судом прийняті зазначені документи
та пояснення позивача.

Позивач в засідання суду не з»явився,
про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач в судові засідання без
пояснення причин жодного разу не
з'явився, відзиву та витребуваних
документів не надав, хоча належним
чином повідомлявся про судовий розгляд
шляхом своєчасного надсилання ухвал за
адресою місцезнаходження, визначеною
за відомостями Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб -підприємців, достовірність яких
презюмується положеннями ст. 18 Закону
України „Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців".

Обізнаність Відповідача про судовий
розгляд підтверджується
повідомленнями про вручення поштових
відправлень з відміткою про отримання
ухвал суду.

При цьому, з огляду на правову позицію
Вищого господарського суду України,
сформульовану в п.3.9.1 Постанови Пленуму
№18 від 26.12.2011р. таке повідомлення
вважається належним.

Суд вважає за можливе розглянути спір в
порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними в справі матеріалами,
оскільки їх цілком достатньо для
правильної юридичної кваліфікації
спірних правовідносин, а повторна
неявка без пояснення причин належним
чином повідомленого Відповідача і
ненадання ним певних документів у
світлі приписів ст.ст.4-3, 22, 33 та 77 цього
Кодексу істотним чином не впливає на
таку кваліфікацію і не перешкоджає
вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані суду докази в порядку
ст. 43 Господарського процесуального
кодексу України, суд

в с т а н о в и в :

02 січня 2013р. між Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1, м.Харків (далі по
тексту-Продавець) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2, м.Донецьк,
м.Моспине (далі по тексту-Покупець), був
укладений договір купівлі-продажу №11,
згідно умов якого продавець
зобов"язався передати товар у
власність покупця, у відповідності з
його заявкою, переданою одним із
способів (телефон, факс, усно тощо),
кондитерські вироби, а покупець
зобов'язався прийняти товар та
оплатити його на умовах цього договору
по узгодженій ціні, що зазначена у
накладній.

Право власності на товар переходить з
моменту підписання накладних, що
свідчать про передачу товару (п.1.2.
договору).

У разі придбання товару на умовах
відстрочки платежу покупець повністю
сплачує куплений товар шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок або готівкою
продавцю протягом 7 календарних днів
від дати отримання товару (п.3.2
договору).

Днем розрахунку є день зарахування
коштів на розрахунковий рахунок
продавця або постачання готівки в касу
продавця (п.3.3 договору).

Згідно п. 7.4 договору він вступає в силу
з моменту його підписання та діє до 31
грудня 2013р.

Враховуючи вищезазначене, договір, на
який посилається позивач, вважається
судом укладеним, так як в ньому
сторонами передбачені всі істотні
умови.

За умовами статті 193 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону і
укладеного договору.

На виконання умов Договору, за
видатковими накладними №1901 від
08.09.2013р., №1893 від 11.09.2013р., №2372 від
15.09.2013р., №2271 від 18.09.2013р., №2345 від
22.09.2013р., №2470 від 25.09.2013р., №2537 від
29.09.2013р., №2622 від 02.10.2013р., №2652 від
06.10.2013р., №2586 від 09.10.2013р. позивач
передав, а повноважна особа
відповідача отримала товар на загальну
суму 48 740,33грн.

З представлених видаткових накладних
вбачається, що вони підписані обома
сторонами без жодних зауважень,
містять всі необхідні відомості про
товар, а також містять відомості про
фактичне отримання товару. Тобто, за
своїми ознаками такі накладні є
підтвердженням передачі позивачем та
приймання відповідачем спірного
товару.

Як вбачається з договору №11
купівлі-продажу від 02.01.2013р. та
видаткових накладних відповідач
працює без печатки.

Позивачем заявлено вимогу щодо
часткового стягнення з відповідача
суми заборгованості у розмірі 48 000грн.

Надавши правову кваліфікацію
правовідносинам сторін, суд дійшов
висновку, що за своєю правовою природою
між сторонами укладено договір
купівлі-продажу і сторони досягли
істотних його умов щодо предмету, ціни,
строку його дії, тому в розумінні вимог
ст. 638 ЦК України, та вимог ст.ст. 180, 181 ГК
України він вважається укладеним, а
саме, подія та прагнення сторін на його
укладення відбулося.

Укладений договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України
(статтями 11, 202, 509 ЦК України) і
відповідно до ст. 629 ЦК України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Особливості регулювання майнових
відносин у сфері господарювання
визначаються Господарським кодексом
України, а майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другої сторони (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За приписами ст. 526 ЦК України та ст.ст.
55, 193 ГК України суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. У відповідності з ст. 599 ЦК
України та ст.ст. 202, 203 ГК України,
господарське зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом. Судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності.

Згідно ст.ст. 33-34 ГПК України кожна
сторона з допомогою належних та
допустимих доказів повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На момент прийняття рішення грошове
зобов'язання відповідача перед
позивачем на суму 48 000грн. залишилось
невиконаним, що є порушенням вимог
статей 525 та 526 Цивільного кодексу
України, які передбачають, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, причому одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

За таких обставин, враховуючи, що сума
основного боргу підтверджена
матеріалами справи та відповідачем не
спростована, господарський суд позов
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Харків щодо стягнення боргу у сумі 48
000грн. вважає таким, що підлягає
задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України, підлягають віднесенню на
відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 526 ЦК України, ст.193 ГК України, ст. 33,
43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Харків до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м. Донецьк, м. Моспине
про стягнення 48 000грн. задовольнити
повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м.Донецьк, м. Моспине на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Харків заборгованість у розмірі 48
000грн., витрати по сплаті судового збору
у сумі 1 720,50грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 13.01.2014р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 20.01.2014р.

Суддя
Л.Д.
Подколзіна