м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22965/13 20.01.14

За позовомПублічного акціонерного
товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" доАграрного фонду
за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Хліб
Інвестбуд"простягнення 4 483,02 грн.

Суддя Бойко Р.В.

Представники сторін:

від позивача:Іванюк В.І. від
відповідача:Деруга Н.О.від третьої
особи:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" звернулось до
господарського суду міста Києва із
позовною заявою до Аграрного фонду про
стягнення 4 483,02 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в
порушення умов укладеного між
сторонами Договору складського
зберігання зерна № 155/11 від 25.05.2011 р.
відповідачем належним чином не
виконано зобов'язання з оплати наданих
послуг зберігання зерна, у зв'язку з чим
позивач вказує на наявність підстав
для стягнення з відповідача
заборгованості за період з 20.12.2011 р. по
31.12.2011 р. у розмірі 4 483,02 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 29.11.2013 р. за вказаним позовом
порушено провадження у справі №
910/22965/13, залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Хліб
Інвестбуд" та призначено розгляд
справи на 19.12.2013 р.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 19.12.2013 р. розгляд справи
відкладено на 20.01.2014 р.

В судове засідання, призначене на 20.01.2014
р., представник позивача з'явився,
позовні вимоги підтримав та надав
пояснення по суті справи.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, проти задоволення
позовних вимог заперечив та подав
письмовий відзив на позовну заяву.

Третя особа повноважних представників
в судове засідання не направила, про
причини неявки представників не
повідомила, письмових пояснень по
справі не надала.

Оскільки матеріали справи містять
докази належного повідомлення третьої
особи про час та місце розгляду справи,
суд вважає за можливе розгляд справи
здійснювати без участі представника
третьої особи.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
присутніх в судовому засіданні
представників учасників процесу,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2011 р. між Державним підприємством
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" (правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України") в особі філії
"Кальчицький елеватор" (зерновий склад)
та Аграрним фондом (поклажодавець) було
укладено договір складського
зберігання зерна № 155/11 (надалі -
"Договір").

Відповідно до п. 1.1. Договору відповідач
зобов'язується передати на зберігання
зерновому складу зерно пшениці
(об'єктів державного цінового
регулювання), якість яких відповідає
діючим ДСТУ (далі - зерно), за заліковою
вагою в кількості, яка визначається по
фактичній кількості зерна, що надійшло
на карточку відповідача і
засвідчується відповідними
складськими документами, а позивач
зобов'язується прийняти таке зерно для
зберігання на визначених цим договором
умовах і в установлений строк
повернути його відповідачу або особі,
зазначеній ним як одержувач у стані,
передбаченому цим договором та
законодавством України.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що
на думку позивача, відповідачем в
порушення умов договору не було у
повному обсязі сплачено вартість
наданих послуг зберігання зерна, в
зв'язку з чим позивач вказує на
існування заборгованості за період з
20.12.2011 р. по 31.12.2011 р., яка становить 4 483,02
грн.

Договір є договором зберігання зерна, а
відтак між сторонами виникли
правовідносини, які підпадають під
правове регулювання Глави 66 Цивільного
кодексу України, Закону України "Про
зерно та ринок зерна в Україні".

Вказаний Договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 Цивільного
кодексу України за договором
зберігання одна сторона (зберігач)
зобов'язується зберігати річ, яка
передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

Згідно п. 3.1.1., п. 3.1.6. Договору зерновий
склад зобов'язаний прийняти від
поклажодавця зерно фактичної якості,
але не вище обмежувальних кондицій,
забезпечити його належне зберігання у
повному обсязі та здійснити відпуск
поклажодавцеві всієї кількості зерна,
що фактично зберігається на день
відпуску. Зберігати зерно протягом
строку, визначеного в договорі.

Відповідно до складської квитанції на
зерно № 3 від 20.12.2011 р. серія АУ № 885126
зерновий склад (позивач) прийняв на
зберігання від Аграрного фонду
(відповідача) на підставі договору
складського зберігання № 155/11 р. від
25.05.2011 р. зерно пшениці 2 класу вагою 172,967
тонни, яке переоформлено з ТОВ "Хліб
Інвестбуд".

Відповідно до складської квитанції на
зерно № 4 від 20.12.2011 р. серія АУ № 885127
зерновий склад (позивач) прийняв на
зберігання від Аграрного фонду
(відповідача) на підставі договору
складського зберігання № 155/11 р. від
25.05.2011 р. зерно пшениці 3 класу вагою 475,643
тонни, яке переоформлено з ТОВ "Хліб
Інвестбуд".

Відповідно до складської квитанції на
зерно № 6 від 20.12.2011 р. серія АУ № 885128
зерновий склад (позивач) прийняв на
зберігання від Аграрного фонду
(відповідача) на підставі договору
складського зберігання № 155/11 р. від
25.05.2011 р. зерно пшениці 4 класу вагою 43,168
тонни, яке переоформлено з ТОВ "Хліб
Інвестбуд".

Згідно з п. 24 ст. 1 Закону України "Про
зерно та ринок зерна в Україні"
складські документи на зерно це -
товаророзпорядчі документи, що
видаються зерновим складом власнику
зерна як підтвердження прийняття зерна
на зберігання та посвідчення наявності
зерна і зобов'язання зернового складу
повернути його володільцеві такого
документа.

У відповідності до п. 1 Порядку випуску
бланків складських документів на
зерно, їх передачі та продажу зерновим
складам, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 510 від
11.04.2003 р., підставою для видачі
складських документів на зерно (далі -
складські документи) є прийняття зерна
зерновим складом на зберігання.

Наказом Міністерства аграрної
політики України № 198 від 27.06.2003 р.
затверджено Положення про обіг
складських документів на зерно (надалі
- Положення).

Згідно з п. 1.1. Положення складськими
документами на зерно є: складська
квитанція, просте та подвійне
складські свідоцтва.

Пункт 1.7. Положення визначає, що
зерновий склад на бажання поклажодавця
зобов'язаний видати йому один із
складських документів на зерно. При
оформленні партії зерна складська
квитанція виписується в обов'язковому
порядку як первинний документ, що
засвідчує кількість та якість
прийнятого складом зерна.

Відповідно до п.п. 1.19., 1.20. Положення
після заповнення реквізитів
складського документа на зерно,
реєстрації його у Реєстрі складських
документів на зерно з присвоєнням
порядкового номера, один примірник
оригіналу заповненого бланка
складського документа передається
поклажодавцеві або вповноваженій ним
особі, а другий залишається на складі.
Поклажодавець чи вповноважена ним
особа на підтвердження отримання
складського документа ставить власний
підпис у Реєстрі складських документів
на зерно, що ведеться зерновим складом.

Згідно п.п. 2.1. п. 2 розділу V Інструкції
про ведення обліку й оформлення
операцій із зерном і продуктами його
переробки на хлібоприймальних та
зернопереробних підприємствах,
затвердженої наказом Міністерства
аграрної політики України № 661 від
13.10.2008 р. переоформлення зерна від
одного власника іншому проводиться в
їх присутності або в присутності
уповноважених ними осіб згідно з
заявою власника про переоформлення. У
заяві вказуються культура, клас, обсяг
переоформлення, реквізити нового
власника.

Як свідчать матеріали справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Хліб Інвестбуд"
листом № 20/12-4 від 20.12.2011 р. звернулося до
ПАТ "ДПЗКУ" в особі філії ПАТ "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" "Кальчицький елеватор" з
проханням переоформити пшеницю, що
належить TOB "Хліб Інвестбуд" на Аграрний
фонд.

При цьому, TOB "Хліб Інвестбуд" було
видано довіреність від № 20/12-2 на
переоформлення зерна пшениці 2, 3, 4
класів у кількості 143 тонни, 477 тонни та
43 тонни відповідно.

В свою чергу, філією ПАТ "ДПЗКУ"
"Кальчицький елеватор" було видано
представнику Аграрного фонду
складські квитанції серії АУ № 885126 від
20.12.2011 р., серії АУ № 885127 від 20.12.2011 р.,
серії АУ № 885128 від 20.12.2011 р.,
підтвердженням чого є підпис
представника Аграрного фонду про
отримання зазначених складських
квитанцій в Реєстрі складських
документів на зерно та зерна,
прийнятого на зберігання Філією ПАТ
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" "Кальчицький
елеватор".

Пунктом 1 ст. 938 Цивільного кодексу
України встановлено, що зберігач
зобов'язаний зберігати річ протягом
строку, встановленого у договорі
зберігання.

Відповідно до п. 8.1. Договору сторонами
строк дії договору встановлено до
31.12.2011 р.

Згідно з п. 3.3.2. Договору відповідач
зобов'язаний відшкодувати витрати з
приймання, зберігання, відвантаження, а
також витрати, що виникають в порядку
визначеному підпунктом 3.1.4. цього
договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки
відшкодування витрат по зберіганню
проводяться поклажодавцем в грошовій
формі з урахуванням податку на додану
вартість.

Пунктом 4.3. Договору (в редакції
Додаткового договору від 11.07.2011 р.)
визначено розмір відшкодування витрат
за зберігання за 1 (одну) тонну за 30
календарних днів в сумі 17,50 грн. з ПДВ.

За змістом п. 4.4. Договору поклажодавець
відшкодовує витрати із зберігання
зерна з моменту передачі зерна
поклажодавця на зберігання зерновому
складу на підставі актів наданих
послуг та розрахунку обсягів коштів
зберігання зерна як об'єкту державного
цінового регулювання.

В матеріалах справи містяться акт
наданих послуг та розрахунок обсягу
коштів за зберігання пшениці 2,3,4
класів у кількості 142,967 тонни, 475,643
тонни та 43,168 тонни в період з 20 по 31
грудня 2011 року в сумі 4 483,02 грн.

При цьому, жодною із сторін не
заперечується той факт, що передане
відповідачем зерно у зазначений період
зберігалось позивачем.

Враховуючи те, що умови договору не
містять строку виконання зобов'язання
по сплаті послуг зберігання, кредитор
вправі вимагати його виконання у
порядку ст. 530 Цивільного кодексу
України, положеннями якої передбачено:
якщо строк (термін) виконання
зобов'язання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Вищезазначені документи (акт наданих
послуг та розрахунок) з вимогою
підписання та сплати вперше були
надісланні Аграрному фонду в жовтні 2013
року підтвердженням чого є відповідь
Аграрного фонду № 41-09/2378 від 25.10.2013 р.,
адресована ПАТ "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України", в якій повідомляється про те,
що у відповідності до акту
приймання-передавання між Аграрним
фондом та ТОВ "Хліб Інвестбуд"
відповідна кількість зерна перейшла у
власність Аграрного фонду 31.12.2011 р. та
цим же актом ТОВ "Хліб Інвестбуд"
гарантувало оплату послуг по його
зберіганню до 01.01.2012 р.

Тобто, зазначена вимога залишена
відповідачем без задоволення.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Однак, матеріали справи свідчать про
порушення відповідачем зобов'язання
щодо своєчасного внесення плати за
обумовлені договором послуги в повному
обсязі, в результаті чого виникла
заборгованість, яка за обґрунтованими
розрахунками позивача складає 4 483,02
грн..

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Належних та допустимих доказів на
спростування заявленої до стягнення
суми заборгованості та її розміру
відповідачем не подано.

При цьому, суд відзначає, що стороною за
Договором складського зберігання №
155/11 від 25.05.2011 р. виступає саме Аграрний
фонд, який взяв на себе зобов'язання
оплатити послуги зберігання зерна. За
умовами вказаного Договору, обов'язок
відповідача оплатити послуги
зберігання не ставиться в залежність
від наявності в останнього права
власності на відповідне майно. Відтак
доводи відповідача стосовно того, що
він набув право власності на зерно лише
31.12.2011 р. на підставі укладених з ТОВ
"Хліб Інвестбуд" біржових контрактів та
актів передавання-приймання, у зв'язку
з чим обов'язок сплати за зберігання
зерна за заявлений до стягнення період
покладається на ТОВ "Хліб Інвестбуд",
судом відхиляються.

Враховуючи викладене, позові вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" є обґрунтованими,
документально підтвердженими, а тому
підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Аграрного фонду (м. Київ,
вул. Б. Грінченка, 1, ідентифікаційний
код 33642855) на користь Публічного
акціонерного товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" (м. Київ, вул. Саксаганського, 1,
ідентифікаційний код 37243279)
заборгованість у розмірі 4 483 (чотири
тисячі чотириста вісімдесят три) грн. 02
коп. та судовий збір у розмірі 1 720 (одна
тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.
Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 23.01.2014 р.

Суддя
Р.В.
Бойко