ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

20 січня 2014 року
Справа № 913/3029/13

Провадження № 29/913/3029/13

За позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, м. Харків

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, смт. Ювілейне м.
Луганськ

про стягнення 163 538 грн. 08 коп.

Суддя Якушенко Р.Є.

секретар судового засідання Колпакова
Г.О.

у засіданні брали участь:

від позивача - повноважний представник
у судове засідання не прибув;

від відповідача - ОСОБА_4, представник
за довіреністю № 1883 від 12.12.2013.

Відповідно до статей 44, 811
Господарського процесуального кодексу
України до початку розгляду справи не
заявлено вимоги про фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Обставини справи: 05.11.2013 (дата штемпелю
на поштовому конверті) Фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2,
позивач у справі) звернувся до
господарського суду Луганської
області з позовом від 05.11.2013 до Фізичній
особи - підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП
ОСОБА_3, відповідача у справі) про
стягнення з останньої заборгованості в
сумі 188 631 грн. 74 коп. за договором
купівлі - продажу № 10 від 01.01.2013.

Позивач з посиланням на норми статей 11,
509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629, 712, 846 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
частину 2 статті 218 Господарського
кодексу України (далі - ГК України)
обґрунтовує позовні вимоги неналежним
виконанням відповідачем умов
укладеного сторонами у справі договору
щодо оплати отриманого товару на
загальну суму 188 631 грн. 74 коп. за
видатковими накладними: № 1295 від 13.02.2013
на суму 22 137,51 грн., № 1506 від 20.02.2013 на
суму 22 802,11 грн., № 1718 від 27.02.2013 на суму 23
620,91 грн., № 1961 від06.03.2013 на суму 25 626,74
грн., № 2219 від 13.03.2013 на суму 22 025,54 грн., №
2415 від 20.03.2013 на суму 22 052,45 грн., № 2633 від
27.03.2013 на суму 21 206,53 грн., № 2868 від 03.04.2013
на суму 7 902,35 грн., № 3088 від 10.04.2013 на суму
11 054,91 грн., № 3314 від 17.04.2013 на суму 10 202,69
грн.

Від позивача 08.01.2014 (дата штемпеля на
поштовому конверті) до канцелярії
господарського суду надійшло
клопотання про зменшення розміру
позовних вимог від 25.11.2013, в якому він
просить стягнути з відповідача на його
користь борг в сумі 163 538 грн. 08
коп., який залишився станом на 01.10.2013 та
визнаний відповідачем у повному
обсязі.

Вказану заяву позивача суд приймає до
розгляду, оскільки вона не суперечить
вимогам статті 22 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) та не змінює предмета та
підстав позову.

Отже, предметом судового розгляду є
вимоги позивача про стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 163
538 грн. 08 коп. за договором купівлі -
продажу № 10 від 01.01.2013 за
вищезазначеними видатковими
накладними.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
(далі - ФОП ОСОБА_3) відповідач у справі,
надав відзив на позов від 21.12.2013, в якому
не визнає вимоги позивача та вважає їх
необґрунтованим, оскільки позивачем не
надано належних доказів того, що
відповідачем було прострочено
виконання зобов'язань за договором
купівлі - продажу № 10 від 01.01.2013.

Відповідач, зокрема, зазначив, що
укладений договір купівлі - продажу № 10
від 01.01.2013 не містить інформації
стосовно реквізитів для оплати товару,
не містять такої інформації і
видаткові накладні надані позивачем.

Крім того, представник відповідача у
судовому засіданні усно повідомив, що
відповідач перерахував грошові кошти в
загальній сумі 228 000 грн. 00 коп. на
реквізити вказані ФОП ОСОБА_2,
позивачем у справі, та за заявою від
24.12.2013 надав копії квитанцій про
перерахування ФОП ОСОБА_3 коштів на
поповнення карткового рахунку ОСОБА_5,
як доказ оплати за отриманий товар за
договором купівлі - продажу № 10 від
01.01.2013.

Відповідач надав відзив на заяву про
зменшення позовних вимог, в якому
вважає вимоги позивача
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, у зв'язку з
проведеними розрахунками.

При з'ясуванні фактичних обставин,
дослідженням поданих сторонами у
справі доказів, заслухавши присутнього
у судовому засіданні представника
відповідача у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами за позовом 01.01.2013
укладено договір купівлі - продажу
№ 10 (а.с.28), згідно умов пункту 1.1
цього договору Продавець, позивач у
справі, зобов'язався передати у
власність Покупцю, відповідачу у
справі, кондитерські вироби (далі -
товар), а Покупець зобов'язався
прийняти товар та оплатити його згідно
умов даного договору по узгодженій
ціні, зазначеній у накладній.

У пункті 1.2 договору сторони
встановили, що право власності на товар
переходить з моменту підписання
накладних (прийомо - здавальних
документів), які підтверджують
передачу товару.

Накладні є невід'ємною частиною
договору (пункт 1.3 договору).

Згідно пункту 2.1 договору, загальна
сума договору складає загальну суму
товару, отриманого Покупцем від
Продавця за всіма накладними у рамках
даного договору.

У пункті 3.1 договору сторони
встановили, що оплата товару Покупцем
здійснюється безготівковими
розрахунками через установу банка на
розрахунковий рахунок Продавця або
готівкою.

При покупці товару на умовах
відстрочки платежу покупець повністю
оплачує куплений товар шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок або готівкою
Продавцю по факту отримання товару
(пункт 3.2 договору).

Згідно пункту 7.4 договору, договір
набуває чинності з моменту його
підписання та діє до 31.12.2013.

Договір купівлі - продажу № 10 від 01.01.2013
прийнятий сторонами до виконання.

На виконання своїх зобов'язань за цим
договором позивач поставив товар
відповідачу на загальну суму 188 631 грн. 74
коп. за видатковими накладними:

- № 1295 від 13.02.2013 на суму 22 137,51 грн. (а.с.22);

- № 1506 від 20.02.2013 на суму 22 802,11 грн. (а.с.21);

- № 1718 від 27.02.2013 на суму 23 620,91 грн. (а.с.20);

- № 1961 від06.03.2013 на суму 25 626,74 грн. (а.с.19);

- № 2219 від 13.03.2013 на суму 22 025,54 грн. (а.с.18);

- № 2415 від 20.03.2013 на суму 22 052,45 грн. (а.с.17);

- № 2633 від 27.03.2013 на суму 21 206,53 грн. (а.с.16);

- № 2868 від 03.04.2013 на суму 7 902,35 грн. (а.с.15);

- № 3088 від 10.04.2013 на суму 11 054,91 грн. (а.с.14);

- № 3314 від 17.04.2013 на суму 10 202,69 грн.
(а.с.13).

Факт отримання товару, зазначеного у
видаткових накладних, підтверджується
особистим підписом ФОП ОСОБА_3,
відповідача у справі.

Відповідач не розрахувався за
отриманий товар, внаслідок чого
виникла заборгованість за поставлений
товар в сумі 188 631 грн. 74 коп.

З метою досудового врегулювання спору
позивач 14.10.2013 звернувся до відповідача
з вимогою № 1 від 11.10.2013 щодо оплати суми
заборгованості за поставлений товар за
відповідними видатковими накладними у
розмірі 188 631 грн. 74 коп. (а.с.23-25), що
підтверджується описами вкладення до
цінних листів (а.с.26,27).

Відповідач відповідь не надав та за
отриманий товар не розрахувався, що і
стало підставою для звернення позивача
до господарського суду за захистом
свого порушеного права та законного
інтересу з викладеними вище позовними
вимогами.

Відповідач проти позову заперечує з
підстав зазначених вище.

Разом із тим, представник відповідача
повідомив, що сторони здійснили
звірення розрахунків, за результатами
якого склали акт 09.05.2013, який підписаний
сторонами у справі без зауважень та
засвідчений підписами сторін у справі,
згідно якого заборгованість ФОП ОСОБА_3
перед ФОП ОСОБА_2 за договором купівлі -
продажу № 10 від 01.01.2013 станом на 09.05.2013
складає 166 538 грн. 08 коп., який залучено
до матеріалів справи.

В акті зазначено, що за період дії
договору на дату проведення звірення
позивачем було поставлено товару на 188
631 грн. 74 коп., відповідачем проведено
оплату на суму 213 000 грн. 00 коп. Акт
містить посилання на наявність
вхідного сальдо у сумі
190 906 грн. 34 коп.

Відповідач у відзиві від 20.01.2014
зазначив, що договір купівлі - продажу
не містить умов, які б підтверджували
наявність заборгованості на момент
укладання договору, визнання її
відповідачем та зобов'язання погасити
у рамках виконання договору.
Відповідно до вищевказаного акту
заборгованість утворилася до
укладання договору купівлі - продажу.
Позивачем не було заявлено вимог про
стягнення заборгованості по будь - яким
іншим зобов'язанням, крім зазначеного у
позовній заяві договору купівлі -
продажу № 10 від 01.01.2013.

Під час судового розгляду справи
відповідач у якості доказів проведення
розрахунків з позивачем надав копії
квитанцій про перерахування ним коштів
на поповнення карткового рахунку
ОСОБА_5 на 8-ми аркушах, які залучені до
матеріалів справи.

Встановивши фактичні обставини,
оцінивши подані сторонами докази,
заслухавши у судовому засіданні
представника відповідача у справі, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позивних вимог з огляду на наступне.

Фактичні обставини свідчать, що
правовідносини між сторонами у справі
виникли з договору купівлі - продажу №
10 від 01.01.2013 і регулюються положеннями
глави 54 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) про купівлю - продаж
та глав 19, 20 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) загальні
положення про господарські
зобов'язання та господарські договори.

Відповідно до частини 1 статті 173 ГК
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За правилами частини 1 статті 692 ЦК
України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

У відповідності з правилами статей 43, 33,
34 ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень; докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

На підставі статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено виконання своїх
зобов'язань за договором купівлі -
продажу № 10 від 01.01.2013, на
підставі якого заявлено позов, надані
відповідні видаткові накладні.

Факт отримання товару на загальну суму
188 631 грн. 74 коп., зазначеного у
видаткових накладних, підтверджується
особистим підписом ФОП ОСОБА_3,
відповідача у справі (а.с.13-22) та ним не
спростовано.

Претензій по поставці товару у
відповідача немає.

Проте, відповідач не розрахувався з
позивачем за отриманий товар повністю.

Подані відповідачем квитанції про
перерахування коштів на поповнення
карткового рахунку ОСОБА_5 не
приймаються судом як докази проведених
розрахунків з позивачем за договором
купівлі - продажу № 10 від 01.01.2013.

Відповідач не довів суду, що
перерахування коштів на поповнення
карткового рахунку ОСОБА_5
здійснювалося відповідачем в рахунок
оплати товару отриманого ним від
позивача за вказаними вище видатковими
накладними.

Відповідач не надав суду жодного
доказу (платіжного документу) на
підтвердження проведених розрахунків
з позивачем.

Відсутність у договорі купівлі -
продажу № 10 від 01.01.2013 банківських
реквізитів позивача не звільняє
відповідача від оплати отриманого
товару.

Отже, вимоги позивача про стягнення
заборгованості в сумі 163 538 грн. 08 коп.
підтверджені матеріалами справи,
заявлені позивачем обґрунтовано та
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати
суд враховує правила статті 7 Закону
України "Про судовий збір", яка
встановлює, що сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду,
зокрема, в разі зменшення розміру
позовних вимог.

Позивач зменшив позовні вимоги на суму
25 093 грн. 66 коп., а тому судовий збір у
сумі 501 грн. 86 коп. із зменшеної суми
позовних вимог слід повернути позивачу
у справі.

Питання про повернення судового збору
буде вирішено в ухвалі суду від 25.01.2014.

Відповідно до статей 44, 49 ГПК України
витрати позивача зі сплати судового
збору у сумі 3 270 грн. 78 коп. слід
покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 78,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, кв.
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, 61168,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
заборгованість у сумі 163 538 грн. 08 коп.,
витрати зі сплати судового збору в сумі
3 270 грн. 78 коп., видати наказ
позивачу після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його підписання,
якщо не було подано апеляційну скаргу.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено і підписано
25.01.2014.

Суддя
Р.Є. Якушенко