ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2014 Справа №
901/3971/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агробонус», м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Укрзернопром-Єлизаветове», с.
Єлизаветове, Сакський район, Автономна
Республіка Крим

про стягнення заборгованості за
договором

Суддя Янюк О.С.

Представники:

від позивача - Хомук С.В. (довіреність
від 06.12.2013);

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: 28.11.2013 Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Агробонус» (далі - позивач, ТОВ
«Агробонус») звернулось до
господарського суду Автономної
Республіки Крим (далі - суд) із позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Укрзернопром-Єлизаветове» (далі -
відповідач, ТОВ
«Укрзернопром-Єлизаветове»), в якій
просить стягнути з останнього грошові
кошти у розмірі 385 118,89 грн, у тому числі
основну заборгованість у розмірі 359
763,00 грн, пеню у розмірі 6 278,60 грн, три
відсотки річних у розмірі 1 448,90 грн,
відсотки за користування товарним
кредитом у розмірі 17 628,39 грн. Крім того,
позивач просить суд стягнути з
відповідача витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору у розмірі 7 702,38
грн.

Позовні вимоги обґрунтовує ст.ст. 525-526,
611 Цивільного кодексу України (далі -
ЦК України), ст.ст. 193, 216-217
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) та вказує на неналежне
виконання відповідачем взятих на себе
зобов'язань в частині неповної оплати
вартості поставленого позивачем
товару за договором від 18.04.2013 №Ю3026, у
зв'язку з чим виникла заявлена до
стягнення сума заборгованості.

Ухвалою суду від 28.11.2013 порушено
провадження у справі та у порядку ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) зобов'язано
сторін надати суду документи,
необхідні для вирішення спору.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд
справи відкладався. Черговий розгляд
справи призначений на 16.01.2014.

Відповідач у судове засідання явку
свого повноважного представника не
забезпечив, про день та час слухання
справи повідомлений належним чином та
своєчасно. Проте, до початку судового
засідання надіслав клопотання, в якому
просить суд відкласти розгляд справи з
метою проведення переговорів щодо
укладення мирової угоди та визначення
порядку та строків сплати
заборгованості (а.с. 43).

Представник позивача проти
задоволення вказаного клопотання
заперечив та зазначив, що будь-яких дій,
направлених на погашення боргу чи
укладення мирової угоди з боку
відповідача не здійснюється, а тому,
відкладення розгляду справи є лише
затягуванням судового процесу з боку
ТОВ «Укрзернопром-Єлизаветове».

Розглянувши вказане клопотання
відповідача, суд вважає за необхідне
зазначити, що останнім не надано суду
жодних доказів у розумінні ст.ст. 33-34
ГПК України, які б підтверджували
обставини, зазначені у даному
клопотанні. Відтак, ураховуючи
положення ст.ст. 22, 69 ГПК України та те,
що явка представника відповідача судом
обов'язковою не визнавалась, суд
визнав за необхідне у задоволенні
зазначеного клопотання відмовити та
здійснювати подальший розгляд справи
за відсутності представника
відповідача на підставі ст. 75 ГПК
України за наявними у справі
матеріалами.

Під час судового засідання представник
позивача вимоги позовної заяви
підтримав у повному обсязі та надав
пояснення, аналогічні викладеним у
позові, додаткових поясненнях (а.с.45-46).
Додатково зазначив, що у довіреності
від 25.04.2013 №11, виданій відповідачем
Умєрову Зенуру Зулькепиловичу на
отримання товару за видатковою
накладною від 25.04.2013 №1360, помилково є
посилання на договір №Ю3027. Вказане є
технічною помилкою, оскільки позивач
не поставляв відповідачу іншого
товару, крім того, що поставлений за
вищевказаною видатковою накладною.

Процесуальним правом, передбаченим ст.
59 ГПК України, відповідач не
скористався та відзиву на позов не
надав.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, судом
встановлені наступні обставини.

18.04.2013 між ТОВ «Агробонус»
(Постачальник) та ТОВ
«Укрзернопром-Єлизаветове» (Покупець)
укладений договір поставки №Ю3026 (далі -
Договір, а.с.8-13), згідно п. 1.1 якого
Постачальник зобов'язується поставити
і передати у власність Покупця насіння
та/або засоби захисту рослин та/або
міндобрива (іменоване надалі - Товар), а
Покупець зобов'язується прийняти й
оплатити товар на умовах, визначених
даним Договором.

Асортимент, ціна, строк оплати, одиниця
виміру, кількість, вартість партії
Товару визначається сторонами в
Специфікації(ях) до даного Договору або
у видаткових накладних (п. 1.2 Договору).

Крім того, відповідно до п. 1.3 Договору
Товар поставляється партіями в порядку
та на умовах, визначених даним
Договором, відповідно до
Специфікації(ій) або видаткової(их)
накладної(их), що оформлюються
сторонами на кожну партію Товару та є
невід'ємними частинами даного
Договору. В разі поставки Товару на
умовах відстрочення платежу
асортимент, ціна, строк оплати, одиниця
виміру, кількість, вартість партії
Товару визначається сторонами
виключно в Специфікації(ях) до даного
Договору.

Так, Специфікацією до Договору від
18.04.2013 (а.с. 14) визначено наступне:

асортимент - насіння кукурудзи PR 35 F/ ПР
35 Ф 38;

ціна без ПДВ - 1 642,00 грн;

строк оплати - авансовий платіж (30% від
ціни Товару) у розмірі 154 183,80 грн,
оплатити до 19.04.2013,

відстрочений платіж (70%
від ціни Товару) у розмірі 359 762,20 грн,
оплатити до 01.10.2013;

одиниця виміру - п.о.;

кількість - 313;

вартість партії Товару з ПДВ - 513
946,00грн.

Пунктом 1.4 Договору визначено, що право
власності на Товар, а також ризик
випадкового знищення або випадкового
пошкодження Товару переходить від
Постачальника до Покупця з моменту
поставки відповідної партії Товару, що
оформлюється у порядку, визначеному
п.п. 4.5, 4.6 даного Договору.

Умови поставки Товару врегульовано
розділом 4 Договору. Зокрема, поставка
Товару здійснюється у відповідності
із замовленням Покупця, в якому
зазначаються кількість та
найменування Товару. Згідно
відповідного замовлення Покупця
Постачальник виставляє
рахунок-фактуру, який повинен бути
оплачений Покупцем згідно умов
Договору. Постачальник зобов'язується
передати Товар Покупцю на умовах
поставки СРТ у відповідності до правил
«Інкотермс» в редакції 2010р. на склад
Покупця. Строк поставки зазначається у
відповідній Специфікації до Договору
або погоджується Сторонами у
відповідному замовленні Покупця. Датою
поставки партії Товару вважається
дата, вказана у видатковій накладній на
відповідну партію Товару.

Покупець здійснює оплату за Товар в
українських гривнях шляхом
перерахування грошових коштів
поточний рахунку Постачальника згідно
рахунку-фактури у порядку та строки,
визначені у Специфікації(ях), які є
невід'ємною частиною цього договору (п.
5.1 Договору).

Згідно із п. 5.7 Договору загальна сума
за цим Договором (ціна Договору)
визначається загальною вартістю
партії Товару відповідно до
Специфікації(ій) або видаткової(их)
накладної(их) та підлягає коригуванню в
процесі виконання цього Договору і на
його умовах.

Договір набуває чинності з моменту
підписання його сторонами та діє до
31.12.2013, а в частині невиконаних
зобов'язань - до повного їх виконання.
Закінчення терміну дії Договору не
звільняє сторони від виконання тих
зобов'язань, які залишилися
невиконаними (п. 9.1 Договору).

Із матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору
Постачальником Покупцю був переданий
Товар на суму 513 946,00 грн, що
підтверджується відповідною
видатковою накладною від 26.04.2013 №1360
(а.с. 15), яка підписана без зауважень
уповноваженими представниками сторін
(а.с. 47) та їх підписи скріплені
відповідними печатками. Претензій щодо
ціни, асортименту, кількості та якості
переданого Товару від Покупця не
надходило. Доказів протилежного
відповідачем суду надано не було.

Проте, за поставлений за Договором
Товар відповідач здійснив лише
часткову оплату, а саме, 19.04.2013 у
розмірі 100 000,00 грн та 24.04.2013 у розмірі 54
183,00 грн, що підтверджується виписками
АТ «Піреус Банк МКВ» по особовому
рахунку ТОВ «Агробонус» у період з
16.04.2013 по 24.04.2013, наявними у матеріалах
справи (а.с.32-33).

Таким чином, заборгованість Покупця
перед Постачальником за поставлений
Товар за Договором складає 513 946,00 грн
(100,000 грн + 54 183,00 грн) = 359 763,00 грн.

Відтак, неоплата відповідачем
отриманого Товару у повному обсязі
стала підставою для звернення позивача
із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України
(ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України, зокрема, з договорів та
інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між
сторонами Договір за своєю правовою
природою є договором поставки, який
недійсним у судовому порядку не
визнавався, у зв'язку з чим, у силу ст. 629
ЦК України, він є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Із наведеною нормою узгоджується ч. 1
ст. 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, ст. 691 ЦК України передбачено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу, або, якщо вона не
встановлена у договорі і не може бути
визначена виходячи з його умов, - за
ціною, що визначається відповідно до
статті 632 цього Кодексу, а також вчинити
за свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином. Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Аналогічне положення стосовно
господарських зобов'язань міститься у
ст. 193 ГК України.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач виконав свої зобов'язання в
частині поставки товару у кількості 313
п.о. на суму 513 946,00 грн, що
підтверджується підписаною без
зауважень видатковою накладною (а.с.15),
яка згідно із ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» є первинними
бухгалтерським документом та
відображає факт здійснення між
сторонами господарської операції.
Ураховуючи надані позивачем докази,
суд вважає доведеним факт здійснення
позивачем поставки відповідачу товару
на суму 513 946,00 грн.

Щодо невідповідності номеру Договору
(Ю3027), зазначеного у довіреності від
25.04.2013 №11, виданій відповідачем Умєрову
Зенуру Зулькепиловичу на отримання
Товару, то зазначений факт не може бути
підставою для висновку про про
неотримання відповідачем Товару за
видатковою накладною від 25.04.2013 №1360.
Доказів протилежного відповідачем
суду надано не було.

Водночас, відповідач взяті на себе
зобов'язання з оплати отриманого
Товару виконав не в повному обсязі,
доказів протилежного суду не надав. З
огляду на те, що своєчасна оплата
отриманого Товару є одним з основних
обов'язків відповідача, належне
виконання якого вимагається законом та
Договором, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог щодо
стягнення з відповідача основного
боргу у розмірі 359 763,00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню за порушення строків
оплати поставленого Товару, у зв'язку з
чим суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України
предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Виходячи з фактичних обставин справи,
суд дійшов висновку про те, що у
встановлені Договором строки
відповідач взяті на себе зобов'язання
щодо оплати поставленої позивачем
Продукції не виконав, тобто є таким, що
порушив (прострочив виконання)
зобов'язання.

У силу ч. 2 ст. 20 ГК України, захист прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання здійснюється шляхом
застосування до особи, яка порушила
право, штрафних санкцій та іншими
способами, передбаченими законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.ч.
1, 3 ст. 549 ЦК України).

Так, п.7.4 Договору встановлено, що за
порушення строку оплати, який вказано у
відповідній Специфікації(ях) до
Договору та (або) п.5.1, та (або) п.5.3,
та(або) п.9.3 Договору Покупець сплачує
Постачальникові пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який стягується пеня,
від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення. Аналогічні
положення закріплені у ст. 3 Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 22.11.1996 № 543/9-ВР.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені у розмірі 6 278,60 грн (а.с.
3), судом встановлено, що пеня позивачем
нарахована відповідно до умов
Договору, зокрема, п.7.4 у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми боргу за кожний день прострочення
виконання зобов'язань за Договором.
Зазначене також не суперечить приписам
ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» від
22.11.1996 № 543/9-ВР.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з
відповідача пені у розмірі 6 278,60 грн є
законними, обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами справи та
підлягають стягненню з відповідача у
вказаному розмірі.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача трьох відсотків річних у
розмірі 1 448,90 грн суд зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
зокрема, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
три проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок трьох процентів річних (а.с.
4), суд вважає його вірним, отже вимоги
позивача щодо стягнення процентів
річних у зазначеному вище розмірі
підлягають задоволенню.

Разом з тим, позивач просить суд
стягнути з ТОВ
«Укрзернопром-Єлизаветове» відсотки
за користування товарним кредитом у
розмірі 17 628,39 грн. З цього приводу суд
зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу. У разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами.

Із Специфікації до Договору та
видаткової накладної від 26.04.2013 №1360
вбачається, що поставка Товару
здійснювалась до повної його оплати.

Пунктом 5.8 Договору передбачено,
зокрема, що у разі поставки Товару до
його повної оплати Покупець
зобов'язується сплатити відсотки за
користування товарним кредитом.
Початком нарахування відсотків за
користування товарним кредитом
вважається: наступний день за днем
поставки неоплаченого Покупцем Товару
(в разі поставки на умовах попередньої
оплати) (п.5.8.2 Договору).

Плата за користування Товарного
кредиту становить 0,1% від вартості
поставленого та неоплаченого Товару за
кожен календарний день користування,
починаючи з дати, визначеної в п.5.8.2 до
дня оплати Товару в повному обсязі
(п.5.8.3 Договору).

Таке право передбачити в договорі
обов'язок Покупця сплачувати проценти
на суму, що відповідає ціні товару,
проданого в кредит, починаючи з дня
передання товару Постачальником,
надано сторонам ч. 5 ст. 694 ЦК України,
яка регулює правовідносини, пов'язані з
продажем товару в кредит, та
узгоджується із свободою договору,
встановленою ст. 627 ЦК України, коли
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Аналогічна правова
позиція міститься у постанові Вищого
господарського суду України від 21.07.2011
у справі №42/252.

Підсумовуючи викладене, перевіривши
наданий позивачем розрахунок
відсотків за користування товарним
кредитом (а.с.4), суд дійшов висновку, що
зазначені вимоги є законними,
обґрунтованими та підлягають
задоволенню у розмірі 17 628,39 грн.

Оскільки спір виник внаслідок
неправильних дій відповідача, витрати
позивача по сплаті судового збору у
розмірі 7 702,38 грн на підставі ч. 2 ст. 49
ГПК України покладаються судом на ТОВ
«Укрзернопром-Єлизаветове».

Керуючись ст.ст. 49, 82-85, 115-116 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Укрзернопром-Єлизаветове» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агробонус» грошові
кошти у розмірі 385 118,89 грн (триста
вісімдесят п'ять тисяч сто
вісімнадцять гривень вісімдесят
дев'ять копійок), у тому числі 359 763,00 грн
основного боргу, 6 278,60 грн пені, 1 448,90
грн трьох процентів річних, 17 628,39 грн
відсотків за користування товарним
кредитом.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Укрзернопром-Єлизаветове» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агробонус» витрати
по сплаті судового збору у розмірі 7
702,38 грн (сім тисяч сімсот дві гривні
тридцять вісім копійок).

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складене 20.01.2014.

Суддя
О.С. Янюк