ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 січня 2014 р. Справа №
903/1493/13

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до відповідача товариства з обмеженою
відповідальністю «Сальве»

про стягнення 32521грн. 68коп.

Суддя Сур'як О.Г.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1 - підприємець

від відповідача: н/з

Позивачу роз'яснено права та обов'язки,
передбачені ст.22 ГПК України.

Заяви про відвід судді та фіксацію
судового процесу технічними засобами
не поступило.

В судовому засіданні відповідно до ст.85
ГПК України оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Суть спору: фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернулася до суду з позововом
про стягнення з відповідача - ТОВ
«Сальве» 38996, 73грн., з них: 34721,68грн.
основного боргу за поставлений товар
згідно договору №60 на поставку
лікарських препаратів від 02.01.2013р.,
3515,93грн. пені та 759,12 грн. - 3% річних за
прострочення виконання грошових
зобов'язань.

Свої вимоги обґрунтовує наступним.

Згідно договору №60 на поставку
лікарських препаратів від 02.01.2013р. на
підставі накладних позивач за період
січень-липень 2013р. поставив
відповідачу обумовлений товар. У
зв'язку з частковою оплатою отриманого
товару у відповідача виникла
заборгованість в розмірі 36521,68грн., що
підтверджується актом звірки
розрахунків від 18.09.2013р. На момент
подання позову відповідачем було
оплачено 1800грн. Таким чином
заборгованість відповідача за
поставлений товар становить 34721,68грн.
За несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань відповідачу згідно п.5.2
договору та ст..549, 612, 625 ЦК України, ст.230
ГК України також нараховано 3515,93грн.
пені та 759,12 грн. - 3% річних.

16.01.2014р. на адресу суду від позивача
надійшло клопотання (№75 від 13.01.2014р.),
згідно якого позивач повідомляє про
часткову сплату основного боргу
відповідачем на суму 2200грн., а тому
станом на 13.01.2014р. заборгованість
відповідача становить 32521,68грн., при
цьому додає копії платіжних доручень
про оплату.

В порядку ст.22 ГПК України в судовому
засіданні позивач подав заяву про
зменшення позовних вимог, відповідно
до якої просить зменшити позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу, пені, 3% річних та просить
стягнути з відповідача 32521,68грн.
основного боргу.

Відповідно до ст.22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Заява позивача про зменшення позовних
вимог подана до прийняття рішення,
відповідає вимогам ст.22 ГПК України та
прийнята судом.

Відповідач в судове засідання не
зявився, відзиву на позовну заяву не
подав, на адресу суду надіслав заяву
(№11 від 15.01.2014р.), в якій просить суд
перенести розгляд справи, у зв'язку з
неможливістю прибуття юриста
підприємства в дане судове засідання.

Клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи відхилено
судом з наступних підстав.

Згідно ст.17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
і основоположних свобод та практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен при вирішенні судом
питання щодо його цивільних прав та
обов'язків має право на судовий розгляд
упродовж розумного строку.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони.
Оскільки явка в судове засідання
представників сторін - це право, а не
обов'язок, справа може розглядатись без
їх участі, якщо нез'явлення цих
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Суд звертає увагу на те, що
представництво інтересів в суді не
обмежене певним колом осіб, а надання
додаткових пояснень та доказів по
справі в господарському судочинстві не
ставиться в залежність від явки
уповноважених представників у судове
засідання.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі "Смірнова проти
України").

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Статтею 77 ГПК України встановлені
обставини, за яких господарський суд
відкладає в межах строків, розгляд
справи, коли за якихось обставин спір
не може бути вирішено в даному
засіданні.

Враховуючи те, що явка представників
сторін в судове засідання не
визнавалась обов'язковою, суд дійшов
висновку щодо можливості розгляду
справи в даному судовому засіданні за
наявними в ній матеріалами згідно ст.75
ГПК України за відсутності
представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, оцінивши їх в сукупності,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд встановив
наступне.

02.01.2013р. між позивачем - підприємцем
ОСОБА_1 (Продавець) та відповідачем - ТОВ
«Сальве» (Покупець) було укладено
договір №60 на поставку лікарських
препаратів.

Згідно п.1.1 та п.1.2 договору Продавець
зобов'язується передати належний йому
товар у власність Покупцеві, а Покупець
зобов'язується прийняти товар та
сплатити за нього на умовах договору.
Кожна поставка товару в рамках дії
цього договору узгоджується сторонами
шляхом оформлення видаткових
накладних, які є невід'ємною частиною
цього договору (п.1.3 договору).

Пунктом 3.2 договору встановлено, що
право власності на товар переходить
від Продавця до Покупця з моменту
підписання уповноваженими
представниками сторін видаткової
накладної, яка засвідчує момент
передачі (отримання) товару.

На виконання умов договору за період
січень-липень 2013р. позивач поставив
відповідачу товар на загальну суму
530616,90грн.

Факт отримання відповідачем
обумовленого товару підтверджується
накладними, підписаними
представниками сторін та платіжними
дорученнями про оплату, що містяться в
матеріалах справи.

Відповідно до п.2.3.1 договору відпуск
товару проводиться на умовах
відстрочки оплати, при цьому термін між
відпуском товару і його оплатою не
повинен перевищувати 30 банківських
днів.

Оплату отриманого товару відповідач
здійснив частково, в зв'язку з чим у
нього виникла заборгованість на суму
36521,68грн., про що свідчить двосторонній
акт звірки розрахунків від 18.09.2013р.

З метою добровільного врегулювання
спору 08.10.2013р. позивач на адресу
відповідача надіслав вимогу
(претензію) №52 від 07.10.2013р. з
пропозицією погасити існуючу
заборгованість. Претензія позивача
була залишена ТОВ «Сальве» без
розгляду.

На момент подання позову відповідачем
також було сплачено 1800грн., та під час
розгляду спору 2200грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями, доданими до матеріалів
справи.

В заяві про зменшення позовних вимог
позивач просить стягнути 32521,68грн.
(36521,68-1800-2200).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 Господарського кодексу
України та ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1, 7 ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язань -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що
за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

На день розгляду спору заборгованість
відповідача становить 32521,68грн., не
погашена, не оспорена, підтверджена
матеріалами справи та підлягає до
стягнення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір по справі підлягає відшкодуванню
позивачу за рахунок відповідача.

Враховуючи зазначене та керуючись
ст.ст. 11, 509, 599, 626, 629, 655 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 173, 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
43, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю «Сальве»
(43010, Волинська обл., м.Луцьк,
пр.Соборності, 15/40, ) на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, інд.№ НОМЕР_1) 32521грн.
68коп. основного боргу, а також 1720грн.
50коп. витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення складено

23.01.14

Суддя
О. Г. Сур'як