ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

21 січня 2014 року
Справа № 913/3346/13

Провадження №3/913/3346/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арис-Юг», м. Київ,

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотрейд», м.
Луганськ,

про стягнення 17 726 грн. 38 коп.,

суддя
Секірський А.В.,

секретар судового засідання
Потапенко О.О.,

у засіданні брали участь:

від позивача - Коркін П.П., довіреність
б/н від 10.01.2014,

від відповідача - Стороженко М.В.,
юрисконсульт, довіреність №01 від
03.01.2014,

в с т а н о в и в:

Суть спору: Товариством з обмеженою
відповідальністю «Арис-Юг» (далі -
позивач) заявлено вимогу про стягнення
з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотрейд» (далі -
відповідач) заборгованості у сумі 16964,50
грн., пені - 623,85 грн., 3% річних - 138,03 грн.
за договором від 20.02.2012 №385/4.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що на виконання умов договору
№ 385/4 від 20.02.2012 позивач надав
відповідачу послуги по заправці
автотранспорту дизельним пальним на
автозаправочних станціях,
розташованих поза межами території
України. Але відповідач за надані
послуги не розрахувався, у зв'язку з чим
виникла заборгованість у розмірі 16964,50
грн. Крім того, за порушення умов
договору позивачем нараховано та
заявлено до стягнення пеню в розмірі
623,85 грн. та 3% річних в розмірі 138,03 грн.

Клопотаннями №625 від 23.12.2013 та №26 від
20.01.2014 позивач просить суд стягнути з
відповідача затрати понесені
позивачем по направленню представника
для явки в судове засідання в
загальному розмірі 2194,70 грн.

Також, представник позивача повідомляє
про погашення відповідачем основної
суми боргу в розмірі 16964,50 грн.

Відзивом на позовну заяву №09 від 21.01.2014
відповідач пояснює, що 17.01.2014
відповідачем повністю погашено
заявлену до стягнення суму
заборгованості. У зв'язку з цим, на
підставі ст. 80 ГПК України, відповідач
просить суд припинити провадження по
справі.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши присутніх в судовому
засіданні під час судового розгляду
справи представників позивача та
відповідача, суд встановив такі
фактичні обставини.

20.02.2012 між сторонами було укладено
договір №385/4 (а.с. 5-7).

Згідно умов договору позивач
зобов'язався надати відповідачу
послуги по заправці автотранспорту
дизельним пальним на автозаправочних
станціях, розташованих поза межами
території України відповідно, при
пред'явленні пластикових карток, а
відповідач зобов'язувався проводити
оплату наданих послуг.

На виконання умов договору
передбачених п. 2.1.1, позивач передав, а
відповідач прийняв в користування
пластикові картки, за якими
відповідачу надавалися послуги по
заправці автотранспорту. Це
підтверджується актом
приймання-передачі пластикових карток
(а.с. 15).

За серпень 2013 року згідно акту наданих
послуг і звіряння взаємних
розрахунків, що є підтвердженням факту
заправки № ВКП-000116 (385/4)-З від 31.08.2013
відповідачу були надані послуги по
заправці його автотранспорту
дизельним пальним на АЗС розташованих
поза межами території України в
кількості 2650,00 літрів, сума яких
складає 19937,50 грн. (а.с. 13).

В акті наданих послуг і звіряння
взаємних розрахунків зазначені
рахунки фактури: № СФ - с16016 від 08.08.2013, №
СФ - с16578 від 15.08.2013, № СФ - с16897 від 22.08.2013,
які підтверджують факт отримання
відповідачем дизельного палива по
пластиковим карткам. Як вбачається з
вказаного акту, рахунки отримані
відповідачем своєчасно.

Відповідач свої обов'язки виконав
частково сплативши 2973,00 грн. Таким
чином, заборгованість за вказаним
договором складає 16964,50 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору строк,
протягом якого підприємство сплачує
вартість наданих послуг по заправці
автотранспорту дизельним пальним,
вказується в протоколі погодження умов
розрахунків.

Згідно протоколу узгодження умов
розрахунків до договору відповідач
зобов'язувався сплачувати вартість
послуг на умовах передоплати протягом 5
календарних днів з часу виставлення
рахунку.

Відповідно до п. 4.2 договору у разі
порушення термінів розрахунків
відповідач сплачує позивачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на період, за який вона
сплачується, від суми платежу за кожен
день прострочення.

На підставі умов договору, а також з
урахуванням приписів ст. 232
Господарського кодексу України
позивачем нараховано та заявлено до
стягнення з позивача пеню за порушення
строків оплати товару в розмірі 623,85
грн., що підтверджено відповідним
розрахунком у позовній заяві.

На підставі приписів ст. 625 Цивільного
кодексу України позивачем нараховано
та заявлено до стягнення 3% річних у
сумі 138,03 грн., що підтверджено
відповідним розрахунком позивача у
позовній заяві.

Оцінивши всі обставини справи, суд
вважає, позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню частково з
огляду на наступне.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень; докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

На підставі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Згідно статті 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 526 ЦК України та 193 ГК України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Приписами статті 530 ЦК України, зокрема,
встановлено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання, у
відповідності до статті 610 ЦК України, є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання, тобто - неналежне
виконання.

Фактичні обставини свідчать, що
позивач на виконання умов договору
надав відповідачеві послуги, претензій
щодо наданих послуг у відповідача
немає.

Втім, відповідач в порушення умов
договору не в повному обсязі здійснив
оплату наданих послуг, у зв'язку з чим
виникла заборгованість в сумі 16964,50
грн., яка підтверджена матеріалами
справи.

Після пред'явлення позову до
господарського суду відповідач
сплатив позивачеві заборгованість в
загальному розмірі 16964,50 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№24 від 17.01.2014 наявним в матеріалах
справи.

В частині сплаченої суми боргу в
розмірі 16964,50 грн. провадження у справі
слід припинити на підставі пункту 11
статті 80 Господарського
процесуального кодексу України за
відсутністю предмету спору.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до п. 4.2 договору у разі
порушення термінів розрахунків
відповідач сплачує позивачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на період, за який вона
сплачується, від суми платежу за кожен
день прострочення.

Частиною 6 статті 232 ГК України
встановлено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

За порушення термінів оплати за
договором відповідачу нарахована пеня
у сумі 623,85 грн.

Перевіривши розрахунок заявленої суми
пені, суд дійшов висновку, що позивачем
пеня нарахована вірно та є
обґрунтовано заявленою.

У відповідності зі статтею 625
Цивільного кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання; боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем обґрунтовано нараховано та
заявлено до стягнення 3% річних у сумі
138,03 грн., що підтверджено відповідним
розрахунком позивача у позовній заяві.

Клопотаннями №625 від 23.12.2013 та №26 від
20.01.2014 позивач просить суд стягнути з
відповідача затрати понесені
позивачем по направленню представника
для явки в судове засідання в
загальному розмірі 2194,70 грн.

Суд не вбачає підстав для задоволення
відповідних клопотань, оскільки явка
сторін не була визначена судом
обов'язковою.

За таких обставин, позовні вимоги є
обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи та такими, що
підлягають задоволенню частково з
віднесенням на відповідача судових
витрат зі сплати судового збору у
справі на підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись статями 33, 34, 43, 44, 49, п. 11 ст. 80,
статями 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотрейд», 91005, м.
Луганськ, вул. 26 Бакинських Комісарів,
б. 170, код 32279782, на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Арис-Юг»,
03028, м. Київ, просп. Науки, 41, оф. 436, 442, код
31745725, пеню в розмірі 623 грн. 85 коп.
(шістсот двадцять три гривні 85 коп.), 3%
річних в розмірі 138 грн. 03 коп. (сто
тридцять вісім гривень 03 коп.) та
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 1720 грн. 50 коп. (одна тисяча
сімсот двадцять гривень 50 коп.), видати
наказ позивачу після набрання рішенням
законної сили.

3. В частині стягнення основного боргу у
сумі 16964 грн. 50 коп. (шістнадцять тисяч
дев'ятсот шістдесят чотири гривні 50
копійок) провадження у справі
припинити.

В судовому засіданні відповідно до ст.
85 Господарського процесуального
кодексу України оголошено вступну та
резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та
підписано 27.01.2014.

Суддя
А.В. Секірський