м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23765/13 15.01.14

За позовом: Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Саламандра-Україна»

до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна»

про стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу в
розмірі 36 170,50 грн.

Суддя Гавриловська І.О.

Представники учасників судового
процесу:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія
«Саламандра-Україна» до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» про стягнення
страхового відшкодування в порядку
регресу в розмірі 36 170, 50 грн., в
результаті настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 29.08.2013 р. по проспекту
Відрадний, 10 у м. Києві.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 09.12.2013 р. за даним позовом
порушено провадження у справі №
910/23765/13, розгляд справи призначено на
15.01.2014 року о 10 год. 10 хв.; зобов'язано
сторін надати певні документи.

Представники сторін у судове засідання
не з'явилися, про призначене судове
засідання були повідомлені належним
чином.

Через службу діловодства
господарського суду 17.12.2013 р. від
позивача надійшли витребувані судом
документи, 19.12.2013 р. - від відповідача
надійшов відзив на позов, у якому він
зазначив, що 02.12.2013 р. він перерахував
позивачу страхове відшкодування в
порядку регресу у розмірі 36 170,50 грн., у
підтвердження чого надав оригінал
платіжного доручення № 0062244 (в
матеріалах справи). Враховуючи
наведене, відповідач просив
провадження у справі припинити та
судові витрати покласти на позивача.

Розглянувши подане клопотання про
припинення провадження у справі,
господарський суд його відхилив,
виходячи з наступного.

Господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК можливе
в разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розгляду
справи.

Проте, сплата страхового відшкодування
у порядку регресу у даному випадку
відбулася до звернення з позовом до
господарського суду, у зв'язку з чим
припиняти провадження у справі
підстави відсутні.

У судовому засіданні 15.01.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.

Дослідивши подані матеріали справи,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відносини, пов'язані із страхуванням,
регулюються параграфом 2 глави 35
Господарського кодексу України, главою
67 Цивільного кодексу України, Законом
України від 07.03.1996 р. № 85/96-ВР «Про
страхування» (надалі - Закон України
«Про страхування»), а відносини у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів - також Законом України від
01.07.2004 р. № 1961 - IV «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (надалі - Закон
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»).

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського
кодексу України, страхування - це
діяльність спеціально уповноважених
державних організацій та суб'єктів
господарювання (страховиків), пов'язана
з наданням страхових послуг юридичним
особам або громадянам
(страхувальникам) щодо захисту їх
майнових інтересів у разі настання
визначених законом чи договором
страхування подій (страхових випадків),
за рахунок грошових фондів, які
формуються шляхом оплати
страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
страхування», страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.

28.05.2013 р. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Саламандра-Україна» (страховик) та
Серпуном Андрієм Андрійовичем
(страхувальник) був укладений договір
№ 8123 добровільного страхування
наземного транспорту, за умовами якого
застраховано ризики, пов'язані з
експлуатацією транспортного засобу -
автомобіля Volkswagen Polo, державний номер
АА4437МТ.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу
України, за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

29.08.2013 р. по просп. Відрадний, 10 у місті
Києві о 17 год. 50 хв. сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу Volkswagen Polo,
державний номер АА4437МТ, що належить
Серпуну А.А., під його керуванням, та
транспортного засобу ЗАЗ 110217,
державний номер АА6540ЕХ, що належить
Масумову С.В., під керуванням Арсеньєва
О.В., що підтверджується відомістю №
9256478 про ДТП (копія в матеріалах справи).

Внаслідок даної дорожньо-транспортної
пригоди застрахований позивачем
автомобіль марки Volkswagen Polo, державний
номер АА4437МТ, зазнав пошкоджень.

Згідно з відомістю ДАІ № 9256478, особою,
винною в скоєнні адміністративного
правопорушення, є водій Арсеньєв Олег
Вікторович, і його вина встановлена
постановою Солом'янського районного
суду міста Києва від 10.09.2013 р. в
адміністративній справі № 760/19165/13-п
(3-6730/13).

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування» передбачено, що страховий
випадок - подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

У відповідності до рахунку-фактури №
302780 від 06.09.2013 р. пошкоджений автомобіль
страхувальника потребував виконання
відновлювально-ремонтних робіт на суму
36 170,50 грн.

Згідно із Звітом про визначення
вартості матеріального збитку № 7288 від
05.09.2013 р., складеного ТОВ «ЕАК «Довіра»
(сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності № 14566/13 від 13.04.2013 р.),
вартість відновлювального ремонту з
урахуванням фізичного зносу
автомобіля Volkswagen Polo, державний номер
АА4437МТ, становить 36 667,16 грн.

06.09.2013 р. позивачем було складено
страховий акт № 7425.08.13, згідно з яким
сума виплати страхового відшкодування
у зв'язку зі страховим випадком складає
36 170,50 грн.

На виконання умов договору
страхування, позивачем було виплачено
страхове відшкодування страхувальнику
в сумі 36 170,50 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 2192 від 06.09.2013 р.
(копія в матеріалах справи).

Статтею 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

У статті 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» зазначено, що об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

З огляду на те, що Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Саламандра-Україна» на підставі
договору № 8123 добровільного
страхування наземного транспорту від
28.05.2013 р. внаслідок настання страхової
події - дорожньо-транспортної пригоди,
яка сталася 29.08.2013 р. по просп.
Відрадний, 10 у місті Києві о 17 год. 50 хв.,
виплачено страхове відшкодування
Серпуна А.А. - власника автомобіля Volkswagen
Polo, державний номер АА4437МТ, позивачем, у
відповідності до положень статті 27
Закону України «Про страхування» та
статей 993 та 1191 Цивільного кодексу
України, отримано право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
завдану шкоду, а саме, до страхової
організації, якою здійснено
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власника транспортного засобу ЗАЗ 110217,
державний номер АА6540ЕХ, водій якого
винний у скоєнні ДТП, - Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна».

Враховуючи наведене, Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Саламандра-Україна»
звернулося до господарського суду з
даним позовом до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» про стягнення 36
170,50 грн. матеріальної шкоди (в порядку
регресу), завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК
України передбачено, що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми,
у відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України
встановлено, що шкода, завдана майну
фізичної чи юридичної особи,
відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 ст. 1198 Цивільного
кодексу України, шкода, заподіяна
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті ДТП життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 37.4 ст. 37 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» передбачено
право страховика за договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власника
транспортного засобу в разі настання
страхового випадку здійснювати
виплату страхового відшкодування
безпосередньо потерпілим або
погодженим з ними підприємствам,
установам та організаціям, що надають
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

З наданих сторонами документів
вбачається, що відповідач 02.12.2013 р.
сплатив позивачу страхове
відшкодування в порядку регресу в
розмірі 36 170,50 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 0062244 від 02.12.2013
р. (в матеріалах справи).

Таким чином, на момент звернення
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія
«Саламандра-Україна» з даним позовом
до господарського суду (06.12.2013 р.)
страхове відшкодування в порядку
регресу за даним страховим випадком
відповідачем позивачу вже було
сплачено, у зв'язку з чим підстави
звертатися до господарського суду у
позивача були відсутні.

У відповідності до частини третьої
пункту 4.4. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» припинення
провадження у справі на підставі
зазначеної норми ГПК можливе в разі,
коли предмет спору існував на момент
виникнення останнього та припинив
існування в процесі розгляду справи.
Якщо ж він був відсутній і до порушення
провадження у справі, то зазначена
обставина тягне за собою відмову в
позові, а не припинення провадження у
справі.

Враховуючи наведене, господарський суд
відмовляє повністю у позові Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Саламандра-Україна» до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу в розмірі 36 170,50 грн.

Судові витрати, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32, 33, 44, 47, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити повністю.

2. Дане рішення набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня складення його повного
тексту і може бути оскаржене в порядку,
передбаченому чинним законодавством
України.

Повне рішення складено 20.01.2014 р.

Суддя
Гавриловська І.О.