ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
235-24-26_______________________________________________________________
________________________________________________________________________
______________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"21" січня 2014 р.
Справа № 911/4549/13

за позовом приватного
підприємства «Харків-Полімер», м.
Харків

до відповідача приватного
акціонерного товариства «Пересувна
механізована колона №55», м. Бориспіль

про стягнення 392 849,89 грн.

Суддя О.В. Конюх;

представники сторін:

від позивача: Сергєєва М.Ш.,
уповноважена, довіреність від 09.09.2013р.
№ 12;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - приватне підприємство
«Харків-Полімер» звернувся до
господарського суду Київської області
з позовом від 11.11.2013р. до відповідача -
приватного акціонерного товариства
«Пересувна механізована колона №55», в
якому просив стягнути з відповідача
392849,89 грн. заборгованості за договором
купівлі-продажу від 10.07.2013р. № 29, в тому
числі 356400,00 грн. основного боргу, 10085,99
грн. пені та 26363,90 грн. процентів річних,
а також покласти на відповідача
судовий збір.

Позовна заява обґрунтована тим, що
відповідач не виконав свої
зобов'язання за договором
купівлі-продажу від 10.07.2013р. та вчасно
не сплатив позивачу вартість
поставленого товару в сумі 356400,00 грн. У
зв'язку із простроченням грошового
зобов'язання позивач також просить суд
стягнути з відповідача передбачену
пунктом 7.3 Договору пеню в загальній
сумі 10085,99 грн. та проценти річних (ст. 625
ЦК України та пункт 7.3 Договору) в сумі
26363,90 грн., а також покласти на
відповідача судовий збір в сумі 7857,00
грн.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 09.12.2013р. позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі №911/4549/13 та
призначено справу до розгляду.

Крім того, позивач подав суду заяву про
забезпечення позову від 11.11.2013р.
Ухвалою від 17.12.2013р. суд задовольнив
вказану заяву та вжив заходи
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на грошові кошти відповідача в
межах ціни позову та можливих судових
витрат.

До початку розгляду справи по суті
позивачем подано заяву від 20.01.2014р. про
збільшення розміру позовних вимог, в
якій позивач просить суд стягнути з
відповідача основний борг в сумі 356400,00
грн., пеню станом на 14.01.2014р. в сумі 19987,07
грн. та проценти річних в сумі 55188,36 грн.,
а всього 431575,43 грн. У вказаній заяві
позивач, не змінюючи підстав позову,
збільшує розмір пені та процентів
річних за рахунок збільшення періоду
їх нарахування (11.08.2013р. - 28.10.2013р. по пені
в позовній заяві та з 11.08.2013р. по 14.01.2014р.
у заяві про збільшення позовних вимог;
11.08.2013р. - 24.10.2013р. по процентам в
позовній заяві та з 11.08.2013р. по 14.01.2014р. у
заяві про збільшення позовних вимог).
Заява обґрунтована збільшенням
періоду прострочення станом на день
розгляду справи, та відповідно
збільшенням періоду, за який позивач
має право вимагати нарахування та
стягнення фінансових санкцій.

Заява про збільшення розміру позовних
вимог належним чином направлена
відповідачу листом з описом та
оплачена судовим збором.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач
вправі до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Як вбачається з поданої заяви від
20.01.2014р. ПП «Харків-Полімер» позивач не
змінює предмету, або підстав позову, а у
відповідності до свого права,
передбаченого ст. 22 ГПК України,
збільшує розмір позовних вимог,
відповідно, зазначена заява
приймається судом до розгляду.

Справа розглядається в редакції
позовних вимог відповідно до
вищевказаної заяви від 20.01.2013р.
приватного підприємства
«Харків-Полімер» про збільшення
розміру позовних вимог про стягнення з
відповідача - приватного акціонерного
товариства «Пересувна механізована
колона №55» заборгованості в сумі 431575,43
грн., з яких: 356400,00 грн. основної
заборгованості, 19987,07 грн. пені та 55188,36
грн. процентів річних.

Відповідач відзив на позов та
витребувані судом документи не подав,
представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
нез'явлення суд належним чином не
повідомив.

Відповідно до пункту 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Як вбачається з копії Свідоцтва про
державну реєстрацію АОО № 098120, адреса
відповідача відповідає адресі,
зазначеній позивачем в позовній заяві,
на яку суд належним чином направляв
копію ухвали про порушення провадження
у справі рекомендованим листом з
повідомленням. Зазначене поштове
відправлення на адресу суду не
повернулось.

Згідно пункту 3.9.2 вказаної Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18, у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи те, що всі особи належним
чином повідомлялися про місце, дату та
час судового розгляду, що матеріалів
справи достатньо для розгляду справи
та прийняття обґрунтованого рішення,
відповідно до права суду, наданого йому
ст. 75 ГПК України, справа розглядається
за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши позов приватного
підприємства «Харків-Полімер», м.
Харків (далі по тексту - ПП
«Харків-Полімер»), до відповідача -
приватного акціонерного товариства
«Пересувна механізована колона №55», м.
Бориспіль Київської області (далі по
тексту - ПрАТ «ПМК №55»), вислухавши
пояснення, доводи та заперечення
представника позивача, всебічно та
повно вивчивши наявні у матеріалах
справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до частини першої ст. 11 ЦК
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства,
зокрема, з правочинів.
Майново-господарські зобов'язання між
суб'єктами господарювання виникають на
підставі договорів (стаття 179 ГК
України) і сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначені умов договору (стаття 627 ЦК
України).

10.07.2013р. між ПП «Харків-Полімер»
(продавець) та ПрАТ «ПМК №55» (покупець)
було укладено Договір купівлі-продажу
№29 (далі - Договір), згідно якого
продавець зобов'язується передати, а
покупець прийняти та оплатити на
умовах, передбачених договором товар в
кількості, асортименті та за цінами,
вказаними в накладних, які є
невід'ємною частиною договору.
Відповідно до умов Договору:

- Поставка товару здійснюється на
умовах «Інкотермс-2000» ЕХW - склад
продавця. Сторони можуть узгодити інші
умови поставки, зазначивши про це у
відповідній заявці. Умовою отримання
товару покупцем є довіреність
встановленого зразка на отримання
матеріальних цінностей (пункти 2.1.3, 11.3
Договору);

- Ціна за одиницю товару і вартість
партії встановлюються при поставці
кожної партії товару та зазначаються в
товарній накладній (пункт 3.1 Договору);

- Покупець оплачує поставлений
товар на умовах відстрочки платежу на 30
календарних днів з моменту
відвантаження товару. Партією
вважається товар, поставлений за
однією накладною. У випадку наявності
простроченої заборгованості покупець
зобов'язаний за вимогою продавця
повернути весь поставлений та
неоплачений товар (пункт 5.1 Договору);

- Підписання накладної покупцем
або його представником свідчить про
приймання ним товару по кількості та
якості без зауважень (пункт 6.2
Договору);

- У випадку невиконання або
неналежного виконання покупцем
зобов'язань по оплаті, він несе
відповідальність у вигляді пені в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожен день прострочення до для
фактичної оплати. У випадку
прострочення більше ніж на 3
календарних дні покупець зобов'язаний
сплатити проценти за користування
чужими грошовими коштами в розмірі 36%
річних від вартості неоплаченого в
строк товару (пункт 7.3 Договору);

- Договір набирає чиності з
моменту підписання та діє до 31.12.2014р.
(пункт 10.1 Договору);

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
поставки. Згідно положень статті 712 ЦК
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлі-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 та частиною 1 ст. 175 ГК
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як стверджує позивач та вбачається з
матеріалів справи, на виконання своїх
господарських зобов'язань ПП
«Харків-Полімер» поставив відповідачу
ПрАТ «ПМК №55» за накладною від 12.07.2013р.
№ 29 поліетилен на загальну суму 356400,00
грн., про що свідчать наявні в
матеріалах справи копії підписаних
повноважними представниками обох
сторін та засвідчених печатками обох
сторін видаткової накладної,
довіреності на отримання матеріальних
цінностей від 11.07.2013р. № 153,
товарно-транспортної накладної від
12.07.2013р.

Згідно до частини 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом 5.1 Договору сторони встановили,
що оплата товару здійснюється з
відстрочкою 30 календарних днів.
Поставлений товар має бути оплачений
покупцем до спливу строку відстрочення
платежу.

Як твердить позивач та вбачається
зокрема з підписаного обома сторонами
Акту звірки взаєморозрахунків станом
на 31.10.2013р., відповідач оплату за
поставлений товар не здійснював.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Згідно частини 1
статті 612 ЦК України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання. Згідно до ст.
33 ГПК України кожна сторона має довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Суд ухвалою від 09.12.2013р.
витребовував у відповідача документи,
що підтверджують оплату грошових
коштів за договором купівлі-продажу
№29. Відповідач відзив на позов та
витребувані судом документи не подав,
доказів належного виконання своїх
зобов'язань перед позивачем не
представив, доводи позивача не
спростував.

За таких обставин, станом на день
розгляду справи судом встановлено
прострочення відповідачем виконання
основного зобов'язання перед позивачем
за Договором поставки від 10.07.2013р. №29 в
сумі 356400,00 грн.

У зв'язку із простроченням грошового
зобов'язання позивач просить суд
стягнути з відповідача 19987,07 грн. пені
та 55188,36 грн. 36% річних. Щодо зазначених
вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

У розумінні ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі.

Як вбачається з пункту 7.3 Договору,
сторони передбачили право
постачальника у випадку порушення
термінів оплати стягнути з покупця
пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від
суми боргу за кожен день прострочки до
дня фактичної оплати.

Статтею 230 ГК України визначено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, які учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі неналежного виконання
господарського зобов'язання. Цією ж
статтею визначено види штрафних
санкцій - неустойка, штраф, пеня. При
цьому порядок нарахування та розмір
санкцій, які можуть бути встановлені
договором, встановлені частиною 4 ст. 231
ГК України: у відсотковому відношенні
до суми невиконаної частини
зобов'язання, в певній визначеній
грошовій сумі, у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів.

Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, якщо інше не встановлено
законом або договором. Інше
встановлено зазначеним пунктом 7.3
Договору, яким сторони встановили, що
пеня нараховується за кожен день
прострочення до дня фактичної оплати.

За таких обставин, виходячи з
наступного розрахунку, який враховує
встановлені Постановами правління НБУ
«Про регулювання грошово-кредитного
ринку» облікові ставки НБУ:

ПідставаКінцевий строк оплатиФактично
сплачено, грн. Основний борг, грн.
Період простроченняПеня, грн. Накладна
від 12.07.13 №29 на 356400,00
грн.11.08.2013р.0356400,0012.08.2013р. -
14.01.2014р.19811,93Судом встановлено, що за
заявлений позивачем період станом на
14.01.2014р. належна до стягнення з
відповідача пеня складає 19811,93 грн.

Положеннями частини 2 ст. 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Інше встановлено пунктом
7.3 Договору, яким сторони встановили, що
у випадку прострочення оплати більше
ніж на три дні покупець сплачує
продавцю 36% річних від вартості
неоплаченого в строк товару.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові. Зазначену позицію
також підтримує і Верховний Суд
України (постанова Верховного суду
України від 23.01.2012р. у справі №37/64).

За таких обставин, враховуючи належні
строки оплати товару, передбачений
договором розмір процентів річних та
умови їх нарахування, виходячи з
наступного розрахунку:

ПідставаКінцевий строк оплатиФактично
сплачено, грн. Основний борг, грн.
Період прострочення (строк оплати + три
дні)36% річних, грн. Накладна від 12.07.13 №29
на 356400,00 грн.11.08.2013р.0356400,0015.08.2013р. -
14.01.2014р.53782,22Судом встановлено, що за
заявлений позивачем період станом на
14.01.2014р. належні до стягнення з
відповідача проценти річних
становлять суму 53782,22 грн.

За таких обставин, повно та ґрунтовно
дослідивши наявні у справі докази,
перевіривши на відповідність закону та
дійсним обставинам справи розрахунки
заборгованості, суд вважає вимоги
позивача обґрунтованими, законними та
такими, що підлягають задоволенню
частково. Суд приймає рішення про
стягнення з відповідача - приватного
акціонерного товариства «Пересувна
механізована колона №55» на користь
позивача - приватного підприємства
«Харків-Полімер» заборгованості в
розмірі 429994,15 грн., яка складається з
356400,00 грн. основного боргу, 19811,93 грн.
пені та 53782,22 грн. процентів річних. У
зв'язку із частковим задоволенням
позову, відповідно до статті 49 ГПК
України, відшкодування витрат позивача
на сплату судового збору суд покладає
на відповідача пропорційно
задоволеним вимогам.

Відповідно до підпункту 1) пункту 2
частини 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» подана ПП
«Харків-Полімер» позовна заява мала
бути оплачена судовим збором в розмірі
8631,51 грн. (2% від ціни позову згідно заяви
про збільшення розміру позовних вимог
431575,43 грн. ). Як вбачається з доданих до
позовної заяви платіжних доручень від
24.10.2013р. № 56 на суму 7857,00 грн., від 20.01.2014р.
№141 на суму 1827,00 грн., позивач сплатив
судовий збір в сумі 9684,00 грн., тобто в
розмірі, більшому, ніж передбачено
законом. Відповідно до пункту 1 частини
першої ст. 7 Закону України «Про судовий
збір» сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом. За
таких обставин зайве сплачений судовий
збір в розмірі 1052,49 грн. підлягає
поверненню позивачу з державного
бюджету, шляхом винесення відповідної
ухвали.

Враховуючи вищевикладене та ст.ст. 11, ч.
1 ст. 509, ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530, ч.1 ст. 546, ст.
ст. 547, 549, 610, ч. 1 ст. 612, ч.2 ст. 614, ст.ст. 625,
627, 629, 712 Цивільного кодексу України,
частиною 1 ст. 173, ч. 1 ст. 175, ст.ст. 179, 230,
частиною 4 ст. 231, частиною 6 ст. 232
Господарського кодексу України, ст. ст.
22, 32, 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного підприємства
«Харків-Полімер» до приватного
акціонерного товариства «Пересувна
механізована колона №55» задовольнити
частково.

2. Стягнути з приватного
акціонерного товариства «Пересувна
механізована колона №55» (08300, Київська
обл., м. Бориспіль, вул. Запорізька,
буд.8-А, ідентифікаційний код 01037175)

на користь приватного підприємства
«Харків-Полімер» (61054, м. Харків, вул.
Академіка Павлова, буд. 120-Ж,
ідентифікаційний код 37189421)

356400,00 грн. (триста п'ятдесят шість тисяч
чотириста гривень нуль копійок)
основного боргу,

19811,93 грн. (дев'ятнадцять тисяч вісімсот
одинадцять гривень дев'яносто три
копійки) пені;

53782,22 грн. (п'ятдесят три тисячі сімсот
вісімдесят дві гривні двадцять дві
копійки) процентів річних

8599,88 грн. (вісім тисяч п'ятсот дев'яносто
дев'ять гривень вісімдесят вісім
копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

3. В іншій частині вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 ГПК України.

Суддя
Конюх О.В.

Повний текст рішення підписано 23.01.2014р.