донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

15.01.2014 справа №5009/3675/12

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Зубченко
І.В.,суддів:Папкова Д.О., Татенка В.М.за
участю представників сторін: від
позивача:не з'явився; від
відповідача:ОСОБА_4, НОМЕР_1 від
17.04.2001р.розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
«Каховське САТП-2107» , м. Каховка,
Херсонська областьна рішення
господарського суду Запорізької
області від07.11.2013р. (повний текст
підписано 11.11.2013р.) у справі№5009/3675/12
(суддя Дроздова С.С.)за
позовомВідкритого акціонерного
товариства «Каховське САТП-2107» , м.
Каховка, Херсонська областьдо Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6, м. Запоріжжя
простягнення 47181,35грн.

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство
«Каховське САТП-2107», м. Каховка,
Херсонська область, позивач, звернувся
до господарського суду Запорізької
області з позовом до відповідача,
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м.
Запоріжжя, з позовом про стягнення
47181,35грн. збитків.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 26.11.2012р. у
справі №5009/3675/12 у зв'язку із
направленням окремих матеріалів
справи в прокуратуру Запорізької
області для проведення слідчими
органами перевірки щодо встановлення в
діях працівників і службових осіб
сторін у даній справі діянь, які
підпадають під дію Кримінального
кодексу України, провадження у справі
№5009/3675/12 було зупинено.

Листом №28/2-10068 від 18.07.2013р. ГУМВС
України в Запорізькій області
повідомило, що виділений матеріал з
господарського суду Запорізької
області у справі №5009/3675/12, було
розглянуто та за результатами
перевірки ознак злочину не виявлено, в
діях ВАТ «Каховське САТП-2107» та ФОП
ОСОБА_4 вбачаються ознаки
цивільно-правових відносин, вирішення
яких здійснюється у судовому порядку.

На підставі вищевказаного листа,
ухвалою господарського суду
Запорізької області від 26.07.2013р. було
поновлено провадження у справі
№5009/3675/12.

В ході розгляду справи, позивач в
порядку ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
зменшив розмір позовних вимог та
остаточно просив суд стягнути з
відповідача 18020грн. збитків у зв'язку з
тим, що з моменту звернення до суду та
подання заяви про уточнення розміру
позовних вимог минув певний термін
часу, ринкова вартість транспортного
засобу - автомобіля КАМАЗ - 5410,
реєстраційний № НОМЕР_2 змінилася.
Вказану заяву суд прийняв до розгляду
та в подальшому розглядав зменшені
позовні вимоги.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 07.11.2013р. (повний
текст підписано 11.11.2013р.) у справі
№5009/3675/12 відмовлено у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
позивачем не доведено наявності в діях
відповідача жодної із складових
правопорушення, правовим наслідком
якого є відшкодування збитків завданих
цим правопорушенням. Крім того,
позивачем не було надано доказів
узгодження такої істотної умови
договору як ціна, у зв'язку з чим не
можливо встановити ціну автомобіля
КамАЗ-5410 НОМЕР_2, шасі НОМЕР_3 та
вартість проведення капітального
гарантійного ремонту.

Не погодившись з рішенням
господарського суду Запорізької
області від 07.11.2013р. у справі №5009/3675/12
позивач звернувся до Донецького
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просив
скасувати рішення господарського суду
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані
неповним з'ясуванням обставин справи,
що мають значення для справи;
невідповідністю висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи;
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог заявник
посилається на те, що на виконання умов
договору №4/02 позивач передав, а
відповідач прийняв автомобіль КамАЗ-5410
НОМЕР_2, шасі НОМЕР_3 для проведення
капітального гарантійного ремонту
автомобіля, що підтверджується
приймально-здавальним актом б/н від
14.02.2008р. В свою чергу, відповідач свої
зобов'язання за договором не виконав,
автомобіль не повернув. Рішенням
господарського суду Запорізької
області від 04.08.2011р. у справі №3/5009/3386/11 в
задоволені позову відмовивлено
повністю у зв'язку з відсутності
доказів, що автомобіль КамАЗ-5410 НОМЕР_2,
шасі НОМЕР_3 знаходиться
у відповідача, але встановлено, що спір
виник внаслідок неправильних дій
відповідача. Відсутність у відповідача
індивідуально визначеного майна, а
саме автомобіля КамАЗ-5410 НОМЕР_2, шасі
НОМЕР_3 дає підстави вважати, що в
результаті незаконних винних дій
відповідача таке майно зникло або
знищено. Заявник вважає, що у нього
відсутня можливість поновити свої
майнові права на зазначене майно. З
01.01.2009р. у відповідача відпала правова
підстава володіння належним позивачу
автомобілем КамАЗ-5410 НОМЕР_2, шасі
НОМЕР_3 з огляду на припинення з цього
моменту зобов'язально-правових
відносин між сторонами спору щодо
відповідного транспортного засобу.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 06.12.2013р. у
справі №5009/3675/12 прийнято апеляційну
скаргу до провадження, явку сторін не
визнано обов'язковою. Вказана ухвала
отримана сторонами завчасно, про що
свідчать повідомлення з відміткою про
отримання 16.12.2013р. та 18.12.2013р. поштових
відправлень з цією ухвалою.

Розпорядженням Заступника голови
Донецького апеляційного
господарського суду від 15.01.2014р.
змінено колегію суддів та сформовано
її у наступному складі: Зубченко І.В.
(головуючий), Попков Д.О., Татенко В.М.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач зазначив, що оспорюване
рішення винесено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а вимоги заявлені в апеляційній скарзі
є необґрунтованими та таким, що не
підлягають задоволенню.

Представник відповідача у судовому
засіданні 15.01.2014р. підтримав вимоги
викладені у відзиві на апеляційну
скаргу.

Представник скаржника у судове
засідання 15.01.2014р. не з'явився, причин
неявки до суду не повідомив.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у
відповідності до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи за наявними у
справі і додатково поданими доказами
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

З огляду на викладене, беручи до уваги
положення ст.ст.22, 69, 77 ГПК України та
роз'яснення надані в п.п.3.9.1., 3.9.2.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування ГПК
України судами першої інстанції» від
26.12.2011р. №18, враховуючи, що явка сторін
не була визнана обов'язковою та те, що
апеляційна інстанція, відповідно до
ст.101 ГПК України, переглядає справу за
наявними в ній доказами і не зв'язана
доводами апеляційної скарги, судова
колегія вважає можливим розглянути
апеляційну скаргу за відсутністю
представника позивача за наявними у
справі матеріалами.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України
здійснено запис судового засідання за
допомогою засобів технічної фіксації
та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, відзив на
неї, заслухавши представника
відповідача, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, судова колегія апеляційної
інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ВАТ «Каховське САТП-2107» (замовник) та
ФОП ОСОБА_4 (виконавець) був укладений
договір №4/02 на виконання капітального
гарантійного ремонту автомобіля КамАЗ
-5410 НОМЕР_2, шасі НОМЕР_3, за умовами
якого замовник доручає, а виконавець
приймає на себе зобов'язання по
проведенню капітального гарантійного
ремонту автомобіля КамАЗ-5410 НОМЕР_2,
шасі НОМЕР_3 (п.1.1. договору).

Виконавець зобов'язаний виконати всі
необхідні роботи по проведенню
капітального гарантійного ремонту
автомобіля КамАЗ-5410 замовника, його
вузлів та агрегатів у відповідності із
вимогами нормативної та технічної
документації заводу -виробника (п.3.1.
договору).

Відповідно до п.3.1.1 договору,
виконавець зобов'язаний виконати
капітальний гарантійний ремонт
автомобіля замовника Камаз НОМЕР_2 у
строк, який не перевищує 30 календарних
днів з моменту поставки автомобіля
виконавцю.

Згідно п.3.1.2 договору, після проведення
капітального ремонту автомобільної
техніки КамАЗ скласти та передати
замовнику рахунок-фактуру і акт
виконаних робіт.

Вартість проведення капітального
гарантійного ремонту автомобіля
замовника КамАЗ-5410 визначається із
розрахунку: ____грн. та сплачується на
основі виставленого виконавцем
рахунку за проведення капітального
ремонту (п.5.1. договору).

Оплата виконується замовником не
пізніше 3-х (трьох) банківських днів з
моменту отримання рахунку, шляхом
перерахунку грошових коштів на
розрахунковий рахунок виконавця, або
готівкою в касу виконавця (п.5.2
договору).

Даний договір вступає в силу з моменту
його підписання обома сторонами та діє
до 31.12.2008р. (п. 9.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
виконання умов договору ВАТ «Каховське
САТП-2107» передало, а ФОП ОСОБА_4 прийняв
автомобіль КамАЗ-5410 держ. НОМЕР_2 шасі
НОМЕР_3, 1988 р/в, про що свідчить
приймально-здавальний акт б/н від
14.02.2008р.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4 від
10.06.1998р., власником вказаного
автомобіля є ВАТ «Каховське САТП-2107».

За твердженням скаржника, відповідач
свої договірні зобов'язання не виконав,
автомобіль позивачу не повернув, що
стало підставою для звернення позивача
у 2010 році до господарського суду
Запорізької області з позовом до
відповідача про витребування майна з
чужого незаконного володіння
автомобіля КамАЗ-5410, реєстраційний
НОМЕР_2, шасі НОМЕР_3, двигун НОМЕР_5, 1988
р/в.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 04.08.2011р. у
справі №3/5009/3386/11 в позові відмовлено,
через відсутність доказів, що вказаний
автомобіль знаходиться у відповідача.
Крім того, було встановлено, що спір
виник внаслідок неправильних дій
відповідача та індивідуально
визначене майно, яке підлягає
витребуванню з незаконного володіння,
фактично відсутнє у відповідача, до
того ж, відповідач не зміг довести, що
спірне майно знаходиться на законних
підставах у третіх осіб, що позбавляє
позивача можливості звернутися до цих
третіх осіб з вимогою про витребування
належного позивачеві майна, у зв'язку з
тим, що такі особи не встановленні.

Оскільки у відповідача відсутнє
індивідуально визначене майно
(автомобіль КамАЗ-5410, реєстраційний
НОМЕР_2, шасі НОМЕР_3, двигун НОМЕР_5, 1988
р/в), це дає підстави вважати, що в
результаті незаконних дій відповідача
вказане майно зникло або знищено.

Як стверджує скаржник, у зв'язку із
вищенаведеним, у нього відсутня
можливість поновити свої майнові права
на вказане майно.

Таким чином, через не виконання
відповідачем своїх зобов'язань з
повернення автомобіля (КамАЗ-5410,
реєстраційний НОМЕР_2, шасі НОМЕР_3,
двигун НОМЕР_5, 1988 р/в), ВАТ «Каховське
САТП-2107» звернулось до господарського
суду Запорізької області з позовом про
відшкодування збитків у сумі 18020грн.

В обґрунтування розміру завданих
збитків, позивачем було надано звіт про
незалежну оцінку вартості
транспортного засобу автомобіля
КамАЗ-5410 НОМЕР_2, шасі НОМЕР_3,
відповідно до якого, станом на дату
оцінки 27.09.2013р. вартість об'єкта склала
18020грн. Інших відомостей в
підтвердження вартості об'єкта оцінки,
станом на 2008р. звіт про незалежну
оцінку вартості транспортного засобу
не містить та позивачем додаткових
документів не надано.

Заперечуючи проти апеляційної скарги,
відповідач зазначає, що автомобіль
КамАЗ-5410 НОМЕР_2, шасі НОМЕР_3 тривалий
час позивачем не експлуатувався, у
нього були відсутні головні запасні
частини, агрегати, вузли та більшість
інших деталей. Будучи технічно
несправним, сам даний транспортний
засіб не використовувався позивачем та
практично представляв собою купу
металобрухту. Цей автомобіль
відповідач придбав у позивача,
сплативши йому готівкою дванадцять
тисяч гривень, що дає відповідачу
підстави вважати, що він мав право
розпоряджатися ним на свій розсуд. В
свою чергу, позивач повинен був
своєчасно зняти з обліку зазначений
автомобіль і списати згідно чинного
законодавства України.

Крім того, відповідач зазначив, що
грошових коштів від позивача на
проведення капітального ремонту ні
готівкою, ні перерахуванням на
розрахунковий рахунок не отримував.

Укладений сторонами договір є
підставою для виникнення у його сторін
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань (ст.11
ЦК України, ст.174 ГК України).

Так, відповідно до ст.509 ЦК України,
ст.ст.173, 175 ГК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.ст.598, 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом;
припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом; зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що між
сторонами був укладений договір, який
за своєю правовою природою є договором
підряду, який підпадає під правове
регулювання норм статей 837-886 ЦК
України.

Згідно ст.837 ЦК України за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення (ст.843
ЦК України). Ціна у договорі підряду
може бути визначена у кошторисі. Якщо
робота виконується відповідно до
кошторису, складеного підрядником,
кошторис набирає чинності та стає
частиною договору підряду з моменту
підтвердження його замовником (ст.844 ЦК
України).

Згідно зі ст.846 ЦК України строки
виконання роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.
Якщо у договорі підряду не встановлені
строки виконання роботи, підрядник
зобов'язаний виконати роботу, а
замовник має право вимагати її
виконання у розумні строки, відповідно
до суті зобов'язання, характеру та
обсягів роботи та звичаїв ділового
обороту.

Частиною 2 статті 849 ЦК України
встановлено, якщо підрядник своєчасно
не розпочав роботу або виконує її
настільки повільно, що закінчення її у
строк стає явно неможливим, замовник
має право відмовитися від договору
підряду та вимагати відшкодування
збитків.

Згідно ч. 4 ст. 882 ЦК України передання
робіт підрядником і прийняття їх
замовником оформляється актом,
підписаним обома сторонами.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525,
526 ЦК України, суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін);
зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

При цьому, за змістом ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків.

Згідно ст.615 ЦК України, за загальним
правилом, у разі порушення зобов'язання
однією стороною друга сторона має
право частково або в повному обсязі
відмовитися від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом.

Статтею 224 ГК України визначено, що
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Згідно з ч.2 ст.623 ЦК України розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Стягнення збитків є заходом цивільної
відповідальності. Необхідними умовами
цивільно-правової відповідальності по
відшкодуванню збитків за загальними
правилами є: протиправність поведінки
особи; збитки, як результат
протиправної поведінки; причинний
зв'язок між протиправною поведінкою і
завданими збитками; вина особи, що
заподіяла збитки. За відсутності хоча б
одного з цих елементів цивільна
відповідальність не настає.

Умовою відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язання, у тому числі у вигляді
відшкодування збитків, є вина боржника.
Кредитор не повинен доводити вину
боржника у порушенні зобов'язання. На
нього покладений обов'язок доведення
факту невиконання або неналежного
виконання зобов'язання, прямого
причинного зв'язку між порушенням
зобов'язання і завданими збитками та їх
розмір. Застосування принципу вини як
умови відповідальності за порушення
зобов'язання, пов'язане також з
необхідністю з'ясування таких
обставин, як вина кредитора або вина
обох сторін.

Статтею 628 Цивільного кодексу України
та статтею 180 Господарського кодексу
України визначено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Пунктом 3 ст.180 ГК України встановлено,
що при укладенні господарського
договору сторони зобов'язані у
будь-якому разі погодити предмет, ціну
та строк дії договору.

Як вбачається з договору №4/02 на
виконання капітального гарантійного
ремонту автомобіля КамАЗ -5410 НОМЕР_2,
шасі НОМЕР_3 та вірно встановлено
господарським судом, сторонами не
визначена істотна умова договору -
ціна, а отже не можливо визначити ціну
автомобіля та вартість проведення
капітального гарантійного ремонту.
Доказів узгодження ціни договору
матеріали справи не містять.

Як вбачається зі звіту про оцінку
автомобіля КамАЗ-5410 НОМЕР_2, шасі
НОМЕР_3, він був складений станом на
27.09.2013р. і оцінювач надає висновок щодо
ринкової вартості об'єкта саме на дату
оцінки, тоді як і договір, так і
приймально-здавальний акт були
підписані між сторонами у 2008 році.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що ринкова вартість даного
транспорту засобу повинна бути
визначена на момент виникнення між
сторонами зобов'язань, а отже
господарським судом правомірно не
прийнято як безумовний доказ звіт про
незалежну оцінку вартості
транспортного засобу КамАЗ-5410 НОМЕР_2,
шасі НОМЕР_3.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України,
ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень, суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Отже, господарським судом вірно
встановлено, що розмір збитків,
заявлених позивачем не може вважатися
доведеним.

Виходячи із того, що в діях відповідача,
як вірно встановлено судом першої
інстанції, відсутній склад цивільного
правопорушення, який є підставою для
покладення відповідальності на особу у
вигляді відшкодування збитків, то
колегія суддів погоджується з
висновком господарського суду
Запорізької області про відсутність
правових підстав для задоволення
позову ВАТ «Каховське САТП-2107».

З урахуванням вищевикладеного,
апеляційна інстанція вважає, що
господарський суд при винесенні
оскаржуваного рішення з'ясував всі
обставини справи в їх сукупності, з
правильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи скаржника не спростовують
законності прийнятого у справі
рішення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 07.11.2013р. (повний
текст підписано 11.11.2013р.) у справі
№5009/3675/12 підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Каховське
САТП-2107», м. Каховка, Херсонська область
на рішення господарського суду
Запорізької області від 07.11.2013р. (повний
текст підписано 11.11.2013р.) у справі
№5009/3675/12 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 07.11.2013р. (повний
текст підписано 11.11.2013р.) у справі
№5009/3675/12 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття. Постанову апеляційної
інстанції може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
І.В. Зубченко

Судді:
Д.О. Попков

В.М. Татенко

Надруковано 5 примірників: 1 - позивачу; 1
- відповідачу; 1 - до справи; 1 - ДАГС; 1 - ГС