ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.Справа № 923/1084/13

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Журавльова О.О.

суддів Савицького Я.Ф., Ярош А.І.

(відповідно до розпорядження голови
суду від 29.11.2013р. №1056 розгляд
апеляційної скарги здійснюється даною
судовою колегією)

при секретарі судового засідання
Молодові В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Рудаченко О.Т. (директор)

Мурашкін А.В., за довіреністю від
16.11.2013р.

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
„Чорнобаївське"

на рішення господарського суду
Херсонської області від 31 жовтня 2013
року

по справі №923/1084/13

за позовом Приватного
спеціалізованого
монтажно-налагоджувального
підприємства
„Газкотлоспецмонтажналадка"

до відповідача Публічного
акціонерного товариства
„Чорнобаївське"

про стягнення 22661,01 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

ПСМНП „Газкотлоспецмонтажналадка"
звернулось до господарського суду
Херсонської області з позовом до ПАТ
„Чорнобаївське" про стягнення 22661,01
грн., з яких: 22025 грн. заборгованості, 112,24
грн. 3% річних та 523,77 грн. пені.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 31 жовтня 2013
року у справі №923/1084/13 (суддя Немченко
Л.М.) позов ПСМНП
„Газкотлоспецмонтажналадка"
задоволено частково: з ПАТ
„Чорнобаївське" на користь позивача
стягнуто 22025 грн. основної
заборгованості, 108,62 грн. 3% річних та
1685,60 грн. судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
відповідач необґрунтовано не підписав
акт виконаних робіт. З урахуванням
відсутності підписаного замовником
акту виконаних робіт суд дійшов до
висновку, що не можливо застосовувати
умови розрахунку, які передбачені п.2.2
договору №234 при вирішенні питання про
виникнення у замовника грошових
зобов'язань перед підрядником, суд
керується правилами ч.2 ст.530 ЦК України.
На підставі вказаної правової норми
позивач нарахував відповідачу для
сплати 112,24 грн. 3% річних за
прострочення виконання грошових
зобов'язань, здійснивши перевірку
розрахунку 3% річних суд встановив, що
вказане нарахування здійснено
позивачем за період з 24.06.2013р. по 24.08.2013р.
без урахування 7 денного терміну для
добровільної сплати у відповідності до
правил ст. 530 ЦК України. В матеріалах
справи є докази того, що лист №181 від
17.06.2013р. відповідач отримав 18.06.2013р.,
відповідно по 25.06.2013р. у нього був час
для підписання акту та добровільного
проведення розрахунків, чим останній
не скористався. Оскільки підставою для
оплати вартості акту виконаних робіт є
підписаний замовником акт виконаних
робіт (п.2.2 договору), якого фактично він
не підписав, то неможливо застосувати
штрафні санкції за умовами п.7.3
договору, бо не можливо встановити з
якого часу має нараховуватись пеня.

Не погоджуючись з винесеним рішенням,
відповідач (ПАТ „Чорнобаївське")
звернувся до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить його скасувати
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову ПСМНП
„Газкотлоспецмонтажналадка" у повному
обсязі, з посиланням при цьому, на не
повне з'ясування місцевим
господарським судом обставин, що мають
значення для справи, та порушення норм
матеріального права, з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі.

Представник скаржника (ПАТ
„Чорнобаївське") у судові засідання не
з'являвся, про час, дату і місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про що свідчать відповідні
повідомлення про вручення поштових
відправлень від 03.12.2013р. та від 23.12.2013р.

Представники позивача (ПСМНП
„Газкотлоспецмонтажналадка") у
судових засіданнях надали пояснення,
згідно з якими позивач не погоджується
з апеляційною скаргою ТОВ
„Телекомбуд", просить залишити її без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення - без змін, з мотивів,
викладених у відзиві на апеляційну
скаргу від 14.01.2014р.

21.01.2014р. на електронну поштову скриньку
Одеського апеляційного господарського
суду від скаржника надійшло клопотання
про перенесення розгляду справи у
зв'язку з несприятливими погодними
умовами, вказане клопотання було
відхилено у судовому засіданні 21.01.2014р.
у зв'язку з його необґрунтованістю,
жодних доказів щодо наявності
несприятливих погодних умов в
Херсонській області, які роблять
неможливим забезпечення представника
відповідача у судове засідання,
скаржником не надано, при цьому,
позивач, який як і відповідач
знаходиться в Херсонській області,
зміг прибути у судове засідання. Окрім
того, в даному випадку колегія суддів
вбачає факт зловживання ПАТ
„Чорнобаївське" своїми процесуальними
правами та намагання затягування
розгляду апеляційної скарги, оскільки
відповідач повторно необґрунтовано не
з'являється у судові засідання.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд визнав за можливе
розглянути апеляційну скаргу ПАТ
„Чорнобаївське" за відсутністю
представника відповідача у судовому
засіданні.

Згідно з розпорядженням голови суду
від 29.11.2013р. №1056 розгляд апеляційної
скарги здійснювався судовою колегією у
складі: головуючий суддя Журавльов О.О.,
судді Ярош А.І., Савицький Я.Ф.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
процесуального та матеріального права,
заслухавши представника позивача,
апеляційний господарський суд дійшов
наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та
перевірено під час апеляційного
перегляду справи, 03.08.2012р. між ПСМНП
„Газкотлоспецмонтажналадка" (позивач,
підрядник) та ПАТ „Чорнобаївське"
(відповідач, замовник) було укладено
договір №234 (надалі - договір), за
умовами якого підрядник зобов'язався
належним чином виконати налагодження
КИПиА газогенераторів (6шт) пташників
№1, 2, 3 та налагодження двох шафових
газорегулювальних установок ГРП-1, ГРП-2
для ПАТ „Чорнобаївське", а замовник
зобов'язався прийняти та своєчасно
оплатити виконані роботи на умовах
погоджених в даному договорі.

Відповідно до п. 2.1 договору загальна
вартість робіт складає 22025 грн.

Згідно з п.п 2.3, 2.3.1 та 2.3.2 договору,
замовник проводить оплату робіт у
наступному порядку: до початку
виконання робіт - попередня оплата
робіт в розмірі 50 % ціни договору та
протягом 3 банківських днів з моменту
підписання акта прийому-передачі робіт
- остаточний розрахунок.

За п. 5.1 договору здавання - приймання
виконаних робіт здійснюється
сторонами по акту виконаних робіт,
форми КБ-2в, КБ-3, яка підписується
сторонами протягом 3-х банківських днів
з моменту передачі актів замовнику.

Пунктом 6.3 договору сторони погодили,
що замовник зобов'язався прийняти
виконані роботи за актом та оплатити
роботи відповідно до договору.

Приписами п. 7.3 договору встановлено, що
у разі несвоєчасної оплати виконаних
робіт по договору замовник виплачує
підряднику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від вартості
робіт за кожен день прострочення
платежу але не більше 10% від вартості
робіт.

Даний договір вступає в силу з моменту
його підписання сторонами та діє до
моменту повного виконання сторонами
зобов'язань за договором (п.3.1 договору).

Як стверджує у своїх письмових
поясненнях позивач, останнім, на
виконання умов спірного договору, було
виконано на користь відповідача
відповідні роботи на загальну суму
визначену договірною ціною та п 2.1
договору (22025 грн.), у зв'язку з чим було
складено відповідний акт виконаних
робіт №1/234 за серпень 2012р. на суму 22025
грн. та довідку вартості виконаних
робіт форми КБ-3 на суму 22025 грн.

Листом №181 від 17.06.2013р. позивачем було
направлено відповідачу дублікати акту
виконаних робіт №1/234 від 07.08.2012р. за
серпень 2012р. на суму 22025 грн. та довідки
вартості виконаних робіт форми КБ-3 на
суму 22025 грн. за спірним договором.

Про отримання відповідачем вказаного
вище акту та довідки свідчать опис
вкладення та повідомлення про вручення
поштового відкладення (а.с. 31).

Однак, відповідачем не було підписано
та повернуто позивачу вказані акт та
довідку, не було також надано
обґрунтованої відмови від підписання
вищезазначених документів.

Згідно з відміткою позивача на акті
№1/234 за серпень 2012р. та довідці
вартості виконаних робіт №1/234 у зв'язку
з відмовою відповідача від підпису
вказаних документів вони підписані в
односторонньому порядку позивачем.

Вищенаведене стало підставою для
звернення ПСМНП
„Газкотлоспецмонтажналадка" до
господарського суду Одеської області з
відповідною позовною заявою про
стягнення з вартості виконаних робіт
на користь ПАТ „Чорнобаївське" за
спірним договором та нарахованих на
них пені та 3% річних.

Апеляційний господарський суд,
дослідивши наявні матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, дійшов до
наступних висновків.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі і з договорів. Згідно з ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Приписами ч.1 ст. 628 ЦК України
вбачається, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК
України, які кореспондуються з
вимогами ст. 526 ЦК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

За ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

В силу ст. 837 ЦК України за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, опис
вкладення та повідомлення про вручення
поштового відкладення (а.с. 31) свідчать,
що відповідачем 18.06.2013р. було отримано
дублікати акту виконаних робіт №1/234 за
серпень 2012р. на суму 22025 грн. та довідки
вартості виконаних робіт форми КБ-3 на
суму 22025 грн. за спірним договором.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України встановлено,
що передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною. Акт, підписаний однією
стороною, може бути визнаний судом
недійсним лише у разі, якщо мотиви
відмови другої сторони від підписання
акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного
законодавства підрядник не повинен
вчиняти жодних дій щодо спонукання
замовника до підписання акта виконаних
робіт, а має лише констатувати факт
відмови від підписання акта.

За ст. 853 ЦК України замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Таким чином, обов'язок прийняти
виконані роботи, а у випадку виявлення
недоліків робіт негайно про них
заявити (у тому числі шляхом
мотивованої відмови від підписання
акта виконаних робіт) законом
покладений саме на замовника.

За ст. 32 ГПК України доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зауважує, що
відповідачем не надано до суду жодних
доказів, в розумінні ст.ст.32-33 ГПК
України, в обґрунтування відмови від
підписання акту виконаних робіт №1/234
за серпень 2012р. на суму 22025 грн. та
довідки вартості виконаних робіт форми
КБ-3 на суму 22025 грн. за спірним
договором.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги матеріали та обставини справи, з
огляду на відсутність обґрунтованої
відмови відповідача від підписання
акту виконаних робіт №1/234 за серпень
2012р. на суму 22025 грн. та довідки вартості
виконаних робіт форми КБ-3 на суму 22025
грн. за спірним договором, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що замовник в порушення вимог
статей 853, 882 ЦК України безпідставно
відмовився від прийняття робіт і не
звільняється від обов'язку оплатити
відповідні виконані на його користь
роботи, таким чином акт виконаних робіт
№1/234 за серпень 2012р. на суму 22025 грн. та
довідка вартості виконаних робіт форми
КБ-3 на суму 22025 грн. за спірним
договором складені відповідно до вимог
чинного законодавства, є чинними,
свідчать про виконання позивачем на
користь відповідача відповідних
послуг на суму 22025 грн.

Апеляційний господарський суд
погоджується з висновком
господарського суду першої інстанції,
що з урахуванням відсутності
підписаного замовником акту виконаних
робіт неможливо застосовувати умови
розрахунку, які передбачені п.2.2
договору №234 при вирішенні питання про
виникнення у замовника грошових
зобов'язань перед підрядником, у
зв'язку з чим слід керуватись правилами
ч.2 ст.530 ЦК України.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України встановлено,
що якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Як вже було зазначено вище, листом №181
від 17.06.2013 позивач просив відповідача
оплатити вартість направлених актів
виконаних робіт, в том числі і акту за
договором № 234 від 07.08.2012р., при цьому,
відповідач не надав докази
добровільної сплати заборгованості за
вказаним договором.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ПСМНП
„Газкотлоспецмонтажналадка" в частині
стягнення з відповідача 22025 грн.
основної заборгованості за виконані
підрядні роботи є обґрунтованими,
правомірними, доведеними та такими, що
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення з відповідача 523,77 грн. пені,
апеляційний господарський суд
зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 229 Господарського кодексу
України, учасник господарських
відносин у разі порушення ним
грошового зобов'язання не звільняється
від відповідальності через
неможливість виконання і зобов'язаний
відшкодувати збитки, завдані
невиконанням зобов'язання, а також
сплатити штрафні санкції відповідно до
вимог, встановлених цим Кодексом та
іншими законами.

За умовами ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За ст. 230 ГК України штрафними санкціями
у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Суб'єктами права
застосування штрафних санкцій є
учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Також, відповідно до ст. 231 ГК України у
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Як вірно встановлено господарським
судом першої інстанції, підставою для
оплати вартості акту виконаних робіт є
підписаний замовником акт виконаних
робіт (п.2.2 договору), якого фактично він
не підписав, у зв'язку з чим неможливо
застосувати штрафні санкції за умовами
п. 7.3 договору, оскільки не можливо
встановити з якого часу має
нараховуватись пеня, при цьому, сума
основного боргу задоволена на підставі
правил ст. 530 ЦК України.

Таким чином, у задоволенні позовних
вимог ПСМНП
„Газкотлоспецмонтажналадка" в частині
стягнення з відповідача 523,77 грн. пені
слід відмовити.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення з відповідача 112,24 грн. 3%
річних, апеляційний господарський суд
зазначає наступне.

За ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція наведене у
Інформаційному листі Вищого
господарського суду України від 17.07.2012
р. №01-06/928/2012 „Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права".

Дослідивши розрахунок 3% позивача,
колегія суддів погоджується з
висновком господарського суду першої
інстанції, що вказаний розрахунок
здійснено не вірно та погоджується з
розрахунком 3% річних, наданим
господарським судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційний господарський
суд приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог ПСМНП
„Газкотлоспецмонтажналадка" в частині
стягнення з відповідача 108,62 грн. 3%
річних за 60 днів з 26.06.2013р. по 24.08.2013р.

За умовами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Решта доказів, наданих сторонами, не
стосуються предмету спору і не
спростовують вищенаведених висновків
колегії суддів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком господарського суду першої
інстанції про наявність підстав для
часткового задоволення позовних вимог
ПСМНП „Газкотлоспецмонтажналадка" в
частині стягнення з відповідача 22025
грн. основної заборгованості та 108,62
грн. 3% річних.

Таким чином, оскільки доводи, викладені
в апеляційній скарзі, та матеріали
справи не спростовують вищенаведені
висновки суду першої інстанції,
апеляційний господарський суд вважає,
що оскаржуване судове рішення прийнято
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, відповідає
фактичним обставинам і матеріалам
справи, а підстави, передбачені ст. 104
ГПК України, для його зміни чи
скасування відсутні.

За таких обставин оскаржуване рішення
місцевого господарського суду слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
„Чорнобаївське" - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду
Херсонської області від 31 жовтня 2013
року у справі №923/1084/13 залишити без
змін, а апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
„Чорнобаївське" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 23
січня 2014 року.

Головуючий суддя Судді О.О. Журавльов
Я.Ф. Савицький А.І. Ярош