ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2014 р.Справа № 923/1165/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів Савицького Я.Ф., Лавренюк О.Т.

при секретарі судового засідання
Будному О.В.

за участю представників сторін в
судовому засіданні від 16.01.2014 року:

від позивача: Семенов В.І., за
довіреністю;

від відповідача: Нікогосян Д.В.,
довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Новакаховський
електромеханічний завод"

на рішення господарського суду
Херсонської області від 30.10.2013 року

по справі № 923/1165/13

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Торговий дім
Одеського кабельного заводу
„Одескабель"

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Новакаховський
електромеханічний завод"

про стягнення 88736,55 грн.

В судовому засіданні 16.01.2014 року згідно
ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю „Торговий дім
Одеського кабельного заводу
„Одескабель" (далі - позивач, ТОВ
„Торговий дім Одеського кабельного
заводу „Одескабель") звернулось до
господарського суду Херсонської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Новакаховський електромеханічний
завод" (далі - відповідач, ТОВ
„Новакаховський електромеханічний
завод") про стягнення 117411,01 грн.
основної заборгованості та 64837,89 грн.
штрафу за неналежне виконання умов
договору поставки № 140113 від 14.01.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані
положеннями ст. ст. 173, 193 Господарського
кодексу України, ст. 526, 530, 629 Цивільного
кодексу України та умовами договору
поставки № 140113 від 14.01.2013 року.

В процесі розгляду справи позивач
двічі уточнював свої вимоги, в
остаточній редакції яких просив суд
стягнути з відповідача лише загальну
суму штрафу у розмірі 88736,55 грн. у
зв'язку з погашенням відповідачем
основного боргу.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 30.10.2013 року по
справі № 923/1165/13 (суддя Соловйов К.В.)
позов задоволено. Стягнуто з ТОВ
"Новокаховський електромеханічний
завод" на користь ТОВ "Торговий дім
Одеського кабельного заводу
"Одескабель" 88736,55 грн. штрафу та 1774,73
грн. компенсації по сплаті судового
збору.

Повернуто ТОВ "Торговий дім Одеського
кабельного заводу "Одескабель" зі
спеціального рахунку державного
бюджету 1925,27 грн. судового збору,
сплаченого згідно із платіжним
дорученням від 27.08.2013р. № 1926.

Рішення суду обґрунтовано ст. ст. 193, 230,
231, 233 Господарського кодексу України,
ст. 549 Цивільного кодексу України,
положеннями постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2001 року „Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" та умотивовано
доведеністю заявлених позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ
„Новакаховський електромеханічний
завод" звернулось до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій вказує, що
рішення від 30.10.2013 року є
необґрунтованим, незаконним та таким,
що порушує норми процесуального та
матеріального права. В апеляційній
скарзі скаржник зазначає про надмірно
великий розмір штрафних санкцій,
заявлений позивачем до стягнення та
задоволений судом, а також вказує, що
судом при розгляді справи не
досліджувалось питання відсутності
збитків у позивача та не було
витребувано відповідних доказів їх
наявності.

З викладених підстав ТОВ
„Новакаховський електромеханічний
завод" просить рішення суду від 30.10.2013
року скасувати і прийняти нове рішення,
яким зменшити суму штрафних санкцій у
відповідності до ст. 233 Господарського
кодексу України.

В засіданні суду апеляційної інстанції
представник позивача заперечував
проти доводів апеляційної скарги,
оскаржуване рішення суду вважає
законним та обґрунтованим.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, надавши оцінку всім обставинам
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, заслухавши пояснення
представників сторін, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в ході апеляційного
перегляду справи, що 14.01.2013 року між ТОВ
„Новакаховський електромеханічний
завод" (покупець) та ТОВ "Торговий дім
Одеського кабельного заводу
"Одескабель" (постачальник) укладено
договір поставки № 140113, згідно умов
якого постачальник зобов'язався в
порядку та на умовах, визначених цим
договором, передати у власність
покупцю товар, а покупець зобов'язався
в порядку та на умовах, визначених цим
договором, прийняти та оплатити цей
товар (п. 1.1 договору).

Предметом поставки за цим договором є
кабельно-проводнікова продукція або
будь-яка інша продукція, визначена
відповідно до умов даного договору
(пункт 1.2. договору).

Вид, номенклатура, асортимент,
кількість та вартість товару може
визначатися сторонами відповідно до
погоджених постачальником заявок на
поставку товару та/або рахунків-фактур,
видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних, актів
прийому передачі товару, підписаних
представниками сторін.

Відповідно до пункту 2.1 договору № 140113
від 14.01.2013 року сторони узгодили, що
строки і місце поставки товару може
бути визначено в специфікаціях та/ або
в заявках на поставку товару,
погоджених постачальником.

Згідно з п. 2.2. договору датою поставки є
дата отримання відповідачем товару
згідно видаткової накладної,
товарно-транспортної накладної, акту
прийому-передачі товару.

Відповідно до п. 3.1. договору розрахунок
за товар здійснюється відповідачем з
відстрочкою платежу тривалістю 60
(шістдесят) календарних днів.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно частин 1, 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
за договором купівлі - продажу одна
сторона - продавець зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другої сторони - покупця, а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

В пункті 3.1 договору або інших
положеннях договору не вказаний момент
(дата) початку відліку наданої
відповідачу згідно договору
відстрочки платежу тривалістю у 60
календарних днів. Враховуючи цей факт
та з врахуванням приписів ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України та п. 2.2.
договору, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що відлік
вказаної 60-денної відстрочки щодо
окремої партії товару має
розпочинатися з дати відповідної
видаткової накладної.

Згідно з п. 4.1. договору за порушення
взятих на себе зобов'язань, згідно умов
договору, сторони договору несуть
визначену чинним законодавством та
договором відповідальність.

Пунктом 4.4. договору встановлено, що у
разі порушення відповідачем строку
оплати товару понад 30 (тридцять)
календарних днів, відповідач сплачує
штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від
вартості несплаченого товару. Такий
штраф сплачується відповідачем кожний
раз окремо за кожні 30 (тридцять) днів
прострочки оплати товару.

Згідно з п. 4.6. договору нарахування
штрафних санкцій припиняється через
рік від дня, коли зобов'язання мало бути
виконане.

Відповідно до п. 5.1. договору цей
договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
31.12.2013р., а в частині виконання
зобов'язань - до повного їх виконання
сторонами договору.

Судом правильно встановлено, що на
виконання умов договору позивач
передав відповідачеві товар на
загальну суму 365072,49 грн. на підставі
видаткових накладних № 127615 від 16.01.2013р.
на суму 56790,94 грн., №127859 від 08.02.2013р. на
суму 151148,11 грн., № 128079 від 01.03.2013р. на
суму 129151,69 грн., № 128159 від 11.03.2013р. на
суму 23259,32 грн., №129189 від 24.05.2013р. на суму
4722,43 грн., згідно з довіреностями
відповідача від 15.01.2013р. № 51, від 06.02.2013р.
№ 132, від 01.03.2013р. № 205.

Строки для оплати вказаного товару
відповідачем є наступними:

- до 18.03.2013 р., включно, для товару, який
отриманий за видатковою накладною
№127615 від 16.01.2013 р., (16.03.2013 р. є вихідним
неробочим днем);

- до 08.04.2013р., включно, для товару, який
отриманий за видатковою накладною
№127859 від 08.02.2013р.;

- до 29.04.2013р., включно, для товару, який
отриманий за видатковою накладною
№128079 від 01.03.2013р.;

- до 10.05.2013р., включно, для товару, який
отриманий за видатковою накладною
№128159 від 11.03.2013р., (09.05.2013р. є святковим
днем).

- до 22.07.2013р., включно, для товару, який
отриманий за видатковою накладною №
128159 від 24.05.2013р.

Доказів оплати вказаного товару на
умовах договору відповідач суду не
надав. Остаточне погашення
заборгованості з оплати отриманого від
позивача товару здійснено
відповідачем 21.10.2013р.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Згідно з ч. 2 цієї ж статті
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Перевірений судом першої інстанції та
зазначений в рішенні суду розрахунок
штрафу є правильним та таким, що
відповідає приписам ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст.
231 Господарського кодексу України та
умовам договору № 140113 від 14.01.2013 року.

Отже висновок суду першої інстанції
щодо задоволення уточнених позовних
вимог про стягнення штрафу у розмірі
88736,55 грн. є таким, що ґрунтується на
нормах матеріального права та
підтверджений певними засобами
доказування.

Доводи скаржника стосовно зменшення, в
порядку ст. 83 ГПК України, з урахуванням
приписів ст. 233 Господарського кодексу
України, розміру штрафу не
заслуговують на увагу, оскільки
встановлені ст. 233 Господарського
кодексу України підстави відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Херсонської області від 30.10.2013 року по
справі № 923/1165/13 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з
дня її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст складено та
підписано 21.01.2014 року.

Головуючий суддя:
Т.Я. Гладишева

Суддя:
Я.Ф. Савицький

Суддя:
О.Т. Лавренюк