КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2014 р. Справа№ 910/11433/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання -
Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Гогітідзе В.Ф. -
представник за дов. № 17 від 20.08.2013р.;

від відповідача: Воронюк Н.П. -
представник за дов. № 20/12 від 20.12.2013р.;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рада-2" на рішення
Господарського суду міста Києва від
16.08.2013 р.

у справі № 910/11433/13 (суддя Куркотова Є.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євро-Реконструкція"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рада - 2"

про стягнення 268 009,52 грн.

В судовому засіданні 16.01.2014 р. оголошено
лише вступну та резолютивну частини
постанови.

Суть рішення
і апеляційної скарги:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Євро-Реконструкція"
(далі - ТОВ "Євро-Реконструкція",
позивач) звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рада - 2" (далі - ТОВ
"Рада - 2", відповідач) про стягнення 268
009,52 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
грошового зобов'язання за договором на
постачання теплової енергії у гарячій
воді №450413 від 02.07.2012 р., у зв'язку з чим у
відповідача виникла заборгованість у
розмірі 252650,72 грн. за спожиту теплову
енергію у гарячій воді. Крім того,
відповідачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача пені у розмірі
12 649,41 грн., 3% річних у розмірі 2 448,27 грн.
та інфляційних втрат у розмірі 261,12 грн.
за прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 16.08.2013 р. позов задоволено
частково. Стягнуто з відповідача на
користь позивача заборгованість у
розмірі 247650,72 грн., пеню у розмірі 12 216,89
грн., 3% річних у розмірі 2 448,27 грн.,
інфляційні втрати у розмірі 261,12 грн. та
судовий збір у розмірі 5 351,54 грн. В іншій
частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ТОВ "Рада-2" 27.08.2013р. звернулося до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення у даній справі в частині
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рада - 2" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євро-Реконструкція"
втрат у сумі 41888,69 грн., пені - 872,37 грн., 3%
річних - 171,23 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим,
що суд першої інстанції прийняв
рішення з порушенням норм
матеріального права, в неповному
обсязі з'ясував обставин справи,
зокрема, не встановив, що розрахунки
ціни позову здійсненні без відповідної
нормативної основи, а отже є
необґрунтованими.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.10.2013р.
апеляційну скаргу ТОВ "Рада-2" прийнято
до провадження, розгляд справи
призначено на 12.11.2013р.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 12.11.2013 р., у
зв'язку з перебуванням судді Гончарова
С.А. у відпустці, змінено склад судової
колегії: головуючий суддя - Коротун О.М.,
судді: Гаврилюк О.М., Іоннікова І.А.

Через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від представника
позивача надійшов відзив на апеляційну
скаргу, в якому останній вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
повинно бути залишено без змін. До
відзиву позивач надав додаткові
докази, які були прийняті судом
апеляційної інстанції в порядку ст. 101
ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.10.2013р.
розгляд справи було відкладено на
03.12.2013р.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
02.12.2013 р. у зв'язку з перебуванням
головуючого судді Коротун О.М. у
відпустці, змінено склад судової
колегії: головуючий суддя - Кропивна
Л.В., судді - Гаврилюк О.М., Іоннікова І.А.,
яка прийняла справу до свого
провадження та призначила до розгляду
на 16.01.2014р.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
15.01.2014р. у зв'язку з виходом головуючого
судді Коротун О.М. з відпустки, змінено
склад судової колегії: головуючий
суддя - Коротун О.М., судді - Гаврилюк
О.М., Іоннікова І.А.

У судовому засіданні 16.01.2014 р.
представник позивача заперечував
проти доводів апеляційної скарги,
зазначив, що вважає рішення суду першої
інстанції законним та обґрунтованим,
просив залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача у
судовому засідання 16.01.2014 р. підтримав
апеляційну скаргу та просив суд її
задовольнити.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
оглянувши оригінали документів,
заслухавши пояснення представників
сторін, Київський апеляційний
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вірно з'ясовано судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, 02.07.2012 р. між позивачем
(постачальник, енергопостачальна
організація) та відповідачем (покупець)
укладено договір №450413 на постачання
теплової енергії у гарячій воді (далі -
договір).

Згідно з п. 1.1 договору
енергопостачальна організація
зобов'язується виробляти, систематично
поставляти та передавати у власність
покупцю теплову енергію у вигляді
гарячої води у період з 01.07.2012 р. по
30.06.2013 р. у кількості 3967,384 Гкал, з
максимальним тепловим навантаженням
1,808 Гкал/год.

Відповідно до п. 1.2 договору покупець
зобов'язується прийняти товар та
своєчасно здійснити оплату за нього на
умовах даного договору.

Положеннями п. 2.1 договору визначено, що
поставка товару (постачання теплової
енергії) здійснюється
енергопостачальною організацією на
межу балансової належності,
визначеному у додатку №1 до Договору.

Із змісту п. 5.1 договору вбачається, що
облік спожитої теплової енергії
виконується по приладам обліку, що
встановлені на межі балансової
належності покупця та АК "Київенерго".
Встановлення приладів обліку теплової
енергії підтверджується актом
постановки на комерційний облік
приладів. Прилади обліку пломбуються у
встановленому порядку.

Згідно п. 6.1 договору розрахунки з
покупцем за теплову енергію
проводяться згідно з тарифами, по
групах споживачів, що затверджені
розпорядженнями (рішеннями) Київської
міської державної адміністрації (а
також органами місцевого
самоврядування, актами інших органів,
що затверджують (погоджують,
встановлюють) тарифи на теплову
енергію) для енергопостачальної
організації за кожну відпущену
Гігакалорію (грн./1Гкал). Тарифи можуть
змінюватися у зв'язку зі змінами
розмірів складових калькуляцій
собівартості теплової енергії (ціни на
паливо, тощо а також в інших випадках
передбачених діючим законодавством та
нормативними актами). У разі зміни
тарифів на теплову енергію сторони
здійснюють розрахунки за новими
тарифами, з дня їх введення в дію згідно
умов даного договору. Діючи на час
укладення договору тарифи (без
урахування ПДВ) на теплову енергію
обумовлені Додатком №4 до договору.

Відповідно до п. 6.4 договору всі
розрахунки по цьому договору
виконуються на підставі рахунків, які
покупець отримує від
енергопостачальної організації,
виключно у грошовій формі за винятком
випадків, передбачених чинним
законодавством України.

Положеннями п. 6.5 договору визначено, що
покупець щомісяця з 07 по 14 число
отримує в енергопостачальній
організації оформлені бланки актів
приймання передачі товарної продукції,
актів звірки розрахунків за прийняту
теплову енергію на початок
розрахункового періоду, табуляграми та
рахунок-фактуру на сплату теплової
енергії з урахуванням недоплати або
переплати за попередній періоди, що
включають у себе вартість теплової
енергії спожитої в попередньому
місяці, та суми передоплати за теплову
енергію (що визначається
енергопостачальною організацією з
урахуванням максимального теплового
навантаження визначеного цим
договором). По одному примірнику
підписаних актів звірки та приймання
передачі товарної продукції покупець
повертає в енергопостачальну
організацію не пізніше 15 числа
поточного місяця. В разі не підписання
або неповернення вчасно акту звіряння
цей документ вважається прийнятим в
редакції енергопостачальної
організації.

Відповідно до п. 10.1 договору даний
договір укладений на термін з 01.11.2012 р.
по 01.11.2013 р. і вважається подовженим на
кожен наступний рік, якщо жодна із
сторін даного договору не заявить
іншій стороні протилежне не пізніше
ніж за місяць до закінчення строку дії
цього договору. В частині розрахунків
дія договору триває до повного їх
завершення.

Місцевим судом правомірно встановлено,
що зобов'язання за договором виконані
позивачем належним чином, та у період з
01.11.2012 р. по 01.05.2013 р. надано відповідачу
послуги з постачання теплової енергії
у гарячій воді на суму 373 389,38 грн., проте
відповідач грошове зобов'язання по
сплаті вартості спожитої теплової
енергії у гарячій воді виконав не
належним чином, перерахувавши на
рахунок позивача грошові кошти у
розмірі 113 980,00 грн., у зв'язку із чим за
період з 01.11.2012 р. по 01.05.2013 р. за ним
виникла заборгованість у розмірі 252650,72
грн., що підтверджується особистими
картками (табуляграми) та довідкою про
розрахунок суми боргу.

З наведеного вбачається, що позивач
виконав взяті на себе зобов'язання за
договором (що підтверджується
матеріалами справи: обліковими
картками, актами звіряння розрахунків,
тощо та не заперечується сторонами).
Проте відповідач грошове зобов'язання
по сплаті вартості наданих послуг за
спірний період повністю не виконав у
зв'язку із чим за ним виникла
заборгованість у розмірі 252 650,72 грн.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
встановлено, що підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків є договір.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Так, згідно зі статтями 14, 526 Цивільного
кодексу України, між сторонами у справі
наявні цивільні права і обов'язки
(зобов'язання), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору, а одностороння відмова від
виконання зобов'язання в силу ст. 525
Цивільного кодексу України не
допускається.

Статтею 903 Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
відпущену енергію.

Із змісту п. 6.6 договору вбачається, що
покупець самостійно сплачує за
прийняту теплову енергію згідно з
отриманим рахунком-фактурою не пізніше
25 числа поточного місяця, в тому числі
теплову енергію, яка використана
субабонентами покупця.

У відповідності до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України, за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі-енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Місцевим судом правомірно
встановлений той факт, що предмет спору
в частині позовних вимог про стягнення
суми основного боргу у розмір 5 000,00 грн.
відсутній, оскільки при розгляді
справи в суді першої інстанції
позивачем було надано докази
часткового погашення заборгованості
відповідачем (виписку по особовому
рахунку від 23.07.2013 р.).

Так, судом першої інстанції
обґрунтовано та законно припинено
провадження у справі в частині
стягнення 5000,00 грн., згідно п. 1-1. ч.1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки часткове погашення
боргу було здійснено відповідачем вже
після звернення позивача із позовом до
суду.

За таких обставин, місцевим судом
правомірно встановлено, що
заборгованість відповідача перед
позивачем по сплаті вартості спожитої
теплової енергії за спірний період
становить 247650,72 грн. (252650,72 грн.
поставлена теплова енергія за спірний
період - 5 000,00 грн. часткової оплати).
Зазначена заборгованість відповідачем
не спростована, доказів її погашення на
момент винесення рішення місцевим
судом відповідачем не надано, відтак
задоволення позову в частині стягнення
основної суми заборгованості є
обґрунтованим та правомірним.

Також правомірним є висновок суду
першої інстанції стосовно того, що,
оскільки відповідач взяте на себе
грошове зобов'язання за договором щодо
оплати вартості спожитої теплової
енергії не виконав, тому в розумінні
ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України
він вважається таким, що прострочив, а
відтак існують підстави для
застосування встановленої законом
відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

Згідно із п. 9.2 договору в разі несплати
покупцем за прийняту теплову енергію у
встановлені строки енергопостачальна
організація нараховує пеню за кожний
прострочений день у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Перевіривши правильність нарахування
розміру пені позивачем, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що місцевим судом правомірно стягнуто
за спірний період лише 12216,89 грн. пені,
оскільки саме цей розмір пені
відповідає вимогам чинного
законодавства та умовам договору.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних
наданий позивачем, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що він є
арифметично вірним, а відтак позовні
вимоги про стягнення з відповідача на
користь позивача 3% річних у розмірі 2
448,27 грн. правомірно задоволені
місцевим судом.

Також підлягає задоволенню вимога
позивача про стягнення з відповідача
інфляційних втрат у розмірі 261,12 грн.,
оскільки є обґрунтованою та доведеною.

Посилання апелянта на те, що при
розрахунку ціни позову позивач
користувався «Тимчасовими правилами
обліку відпускання споживання
теплової енергії», які втратили
чинність, є необґрунтованими, оскільки
відповідно до п. 8.2. договору сторони
погодили, що при виконанні умов
договору, окрім наведеного
законодавчого акту, зобов'язуються
керуватися Законом України «Про
теплопостачання», а також іншими
обов'язковими для виконання законними
нормативними актами (зокрема, на
підставі яких відбувалося
нарахування).

В цій частині приймаються доводи
позивача стосовно того, що
розрахункові дані, в тому числі і для
визначення втрат, передбачені проектом
індивідуального теплового пункту
Вузла обліку теплової енергії житлових
приміщень 07/10-9/1 житлового будинку № 9
по вул. Ревуцького в місті Києві, який
відповідач надав та сторони не
заперечували при укладанні договору
(зазначені докази були прийняті з
поважних причин судом апеляційної
інстанції в порядку ст. 101 ГПК України,
оскільки ненадання їх на стадій
розгляду справи в суді першої
інстанції обґрунтовано тим, що
вищезазначені доводи апелянта виникли
лише на стадії апеляційного
провадження, місцевим судом не
розглянуті, та додані до відзиву на
апеляційну скаргу.

В свою чергу, здійснення розрахунку за
теплову енергію з урахуванням втрат на
ділянці мережі від межі розподілу
теплових мереж до місця розрахунку
приладів, передбачено чинними
Правилами технічної експлуатації
теплових установок і мереж,
затверджених Наказом Міністерства
палива та енергетики Україн від 14
лютого 2007 року N 71, а також передбачено
сторонами у п. 5.2. договору.

Інші доводи апеляційної скарги не
знайшли свого підтвердження під час
перегляду рішення в суді апеляційної
інстанції, апелянт не подав жодних
належних доказів на спростування
висновків суду першої інстанції, які
могли б бути прийняті та дослідженні
судом апеляційної інстанції в
розумінні ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, Київський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
зміни чи скасування рішення суду
першої інстанції по даній справі в
розумінні ст. 104 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної
скарги покладаються на апелянта в
порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рада-2" на
рішення Господарського суду міста
Києва від 16.08.2013 р. у справі № 910/11433/13
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 16.08.2013 р. у справі № 910/11433/13
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/11433/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Повний текст складено 17.01.2014р.

Головуючий суддя
О.М. Коротун

Судді
О.М. Гаврилюк

І.А. Іоннікова