ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2014 р.
Справа № 918/1834/13

за позовом Комунальне
підприємство Нетішинської міської
ради "Торговий центр"

до відповідача Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2

про розірвання договору та
зобов'язання звільнити приміщення

Суддя Бережнюк В.В.

Представники:

Від позивача : Калабський С.В.

Від відповідача : не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство
Нетішинської міської ради "Торговий
центр" звернулося до господарського
суду Рівненської області із позовом до
відповідача фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 про розірвання Договору оренди
індивідуально визначеного (нерухомого
або іншого) майна, що належить до
комунальної власності територіальної
громади міста Нетішина №05.12.12.-067 від
05.12.2012 р., та виселення ФОП ОСОБА_2 із
орендованого нежитлового приміщення
площею 45,25 кв.м., розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 В обґрунтування вимог
зазначає, що відповідачем порушено
умови зазначеного Договору оренди в
частині своєчасного внесення орендної
плати.

15 січня 2014 року від позивача надійшла
заява, згідно якої просить суд вважати
позовну вимогу, відображену у п.2
прохальної частини позовної заяви,
викладеною такого змісту: "Зобов'язати
фізичну особу-підприємця ОСОБА_2
звільнити нежитлове приміщення площею
45,25 кв.м., розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 шляхом виселення". Вказана
заява відповідає вимогам ГПК України
тому прийнята судом до розгляду.

В судових засіданнях представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з урахуванням поданої
заяви від 15.01.2014 р. Просить позов
задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, відзиву на позов
не подав, вимог не заперечив. Згідно
поданого позивачем витягу з ЄДР
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців вказана адреса
відповідача: АДРЕСА_2 Ухвали суду про
призначення до розгляду справи та
відкладення розгляду справи, що
направлялись на адресу відповідача,
повернуті поштовим відділенням з
поміткою "За закінченням терміну
зберігання". Інші відомості про
місцезнаходження відповідача в
матеріалах справи відсутні.

Відповідно до абзацу третього
підпункту 3.9.1 підпункту 3.9 пункту 3
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" за змістом статті 64
ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

За таких обставин, судом вжито
необхідних заходів щодо повідомлення
відповідача про дату та місце розгляду
справи.

Зважаючи на наведене суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи відповідно до ст. 75 ГПК України
за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши наявні в матеріалах
справи та досліджені в судовому
засіданні докази, на основі діючого
законодавства, суд прийшов до висновку,
що позов підлягає задоволенню. При
цьому суд виходив з такого.

Судом встановлено, що 06 грудня 2012 року
між Комунальним підприємством
Нетішинської міської ради "Торговий
центр" (Орендодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендар)
укладено Договір оренди індивідуально
визначеного (нерухомого або іншого)
майна, що належить до комунальної
власності територіальної громади
міста Нетішина №05.12.12.-067 (далі -
Договір), відповідно до предмету якого
Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
окреме індивідуально визначене майно
будівлі КП НМР "Торговий центр",
(основна площа - 35,00 м.кв., площа
загального користування - 10,25 м.кв.)
площею - 45,25 м.кв., розміщене за адресою
АДРЕСА_1 2-му поверсі двохповерхової
будівлі, що знаходиться на балансі КП
НМР "Торговий центр", вартість якого
визначена згідно з актом оцінки і
становить за незалежною експертною
оцінкою станом на 31.10.2012 р. - 72 502,00 грн.
Майно передавалося в оренду з метою
торгівлі промисловою групою товарів
(арк.с.8-13).

Відповідно до пунктів 3.1.-3.3. Договору
орендна плата визначається на підставі
Методики розрахунку орендної плати за
комунальне майно територіальної
громади м.Нетішина та пропорції її
розподілу, затвердженої рішенням 26
сесії Нетішинської міської ради VI
скликання від 30.03.2012 р. №26/491, і
становить без ПДВ за перший місяць
оренди 973,49 грн. Орендна плата за кожний
наступний місяць визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць. Орендна плата
перераховується орендарем не пізніше 10
числа поточного місяця.

Пунктом 5.2. Договору передбачені
обов'язки Орендаря, зокрема, своєчасно
і в повному обсязі сплачувати орендну
плату.

У пункті 8.2. Договору визначено право
Орендодавця виступати з ініціативою
щодо внесення змін до цього Договору
або його розірвання в разі погіршення
стану орендованого Майна внаслідок
невиконання або неналежного виконання
умов цього Договору.

За пунктами 10.1.,10.4. цей Договір укладено
строком на 2 роки 11 місяців, що діє з
05.12.2012 р. до 05.11.2015 р. За ініціативою
однієї із сторін цей Договір може бути
розірвано рішенням господарського
суду у випадках, передбачених чинним
законодавством.

Договір підписаний уповноваженим
представником позивача та
відповідачем та скріплений відбитком
печатки позивача.

05 грудня 2012 року сторони підписали Акт
приймання-передачі, за яким позивач
передав, а відповідач прийняв в
користування приміщення в будівлі
"Торгового центру" площею 45,25 м.кв.
(арк.с.14).

Однак, в порушення умов укладеного між
сторонами Договору відповідач не
здійснював вчасно та в повному обсязі
орендних платежів. Так, згідно наявної
у матеріалах справи довідки №610 від
14.11.2013 р. про стан заборгованості ФОП
ОСОБА_2 заборгувала позивачу станом на
14.11.2013 р. - всього в загальній сумі 15 661
грн. 76 коп. орендної плати, комунальних
послуг та пені (арк.с. 17).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, -
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.(ст.526 ЦК України).

Згідно п.3.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
р. №12 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна" з урахуванням частини
другої статті 124 Конституції України та
Рішення Конституційного Суду України
від 09.07.2002 N 15-рп/2002 у справі N 1-2/2002
приписи статті 188 ГК України та статті 11
ГПК України не позбавляють сторону
договору права на звернення до суду з
вимогою про зміну або розірвання
договору оренди без дотримання порядку
досудового врегулювання спору.

За частиною 3 статті 18 ЗУ "Про оренду
державного та комунального майна"
орендар зобов'язаний вносити орендну
плату своєчасно і у повному обсязі.

Слід зауважити, що основною метою
договору оренди та одним з
визначальних прав орендодавця є
своєчасне отримання останнім орендної
плати у встановленому розмірі.

Таким чином, не внесення відповідачем
орендної плати за Договором оренди є
порушенням істотних умов останнього.

Частина 3 статті 26 цього ж Закону
передбачає, що договір оренди може бути
розірвано за погодженням сторін. На
вимогу однієї із сторін договір оренди
може бути достроково розірвано за
рішенням суду у разі невиконання
сторонами своїх зобов'язань та з інших
підстав, передбачених законодавчими
актами України.

Правові наслідки припинення або
розірвання договору оренди
передбачені ч.1 ст.27 Закону України ''Про
оренду державного та комунального
майна", яким встановлено, що у разі
розірвання договору оренди, закінчення
строку його дії та відмови від його
продовження або банкрутства орендаря
він зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди.

В силу статей 43, 47, 33, 38 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
коли кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
суд, оцінивши подані по справі докази
за своїм внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, повинен
прийняти рішення за результатами
обговорення усіх цих обставин.

Проаналізувавши наведені вище правові
норми та матеріали справи
господарський суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги про: розірвання
Договору оренди індивідуально
визначеного (нерухомого або іншого)
майна, що належить до комунальної
власності територіальної громади
міста Нетішина №05.12.12.-067 від 05.12.2012 р., та
зобов'язання ФОП ОСОБА_2 звільнити
нежитлове приміщення площею 45,25 кв.м.,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1
шляхом виселення, підтверджуються
належними та допустимими доказами,
ґрунтуються на законі та Договорі, не
спростовані відповідачем, відтак
підлягають задоволенню повністю.

У позовній заяві позивач також просив
покласти на підприємця ОСОБА_2 1500 грн. 00
коп. витрат на оплату послуг адвоката.
Як на підставу вимоги посилається на
Договір №1411-Н про надання правової
допомоги від 15.11.2013 р., укладений з
адвокатом ОСОБА_3 (арк.с. 21-22). Також
подав до матеріалів справи копію
свідоцтва про право ОСОБА_3 на заняття
адвокатською діяльністю №НОМЕР_2 від
28.02.2013р., платіжне доручення №635 від
20.11.2013 р. про сплату ОСОБА_3 1500 грн. 00 коп.
за надання юридичних послуг (арк.с.23).

Відповідно до ст.44 ГПК України судові
витрати складаються з державного мита,
сум, що підлягають сплаті, зокрема, за
послуги адвоката, інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги адвоката
покладаються при задоволенні позову на
відповідача (ч.5 ст.49 ГПК України).

Згідно п.6.3. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
Витрати позивачів та відповідачів,
третіх осіб, пов'язані з оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених частиною п'ятою статті 49
ГПК. Відшкодування цих витрат
здійснюється господарським судом
шляхом зазначення про це у рішенні,
ухвалі, постанові за наявності
документального підтвердження витрат,
як-от: угоди про надання послуг щодо
ведення справи у суді та/або належно
оформленої довіреності, виданої
стороною представникові її інтересів у
суді, платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій. У разі неподання
відповідних документів у
господарського суду відсутні підстави
для покладення на іншу сторону
зазначених сум. За змістом частини
третьої статті 48 та частини п'ятої
статті 49 ГПК у їх сукупності можливе
покладення на сторони у справі як
судових витрат тільки тих сум, які були
сплачені стороною за отримання послуг
саме адвоката (у розумінні пункту 1
статті 1 та частини першої статті 6
Закону України "Про адвокатуру та
адвокатську діяльність"), а не будь-якої
особи, яка надавала правову допомогу
стороні у справі. Аналогічну правову
позицію викладено у Рішенні
Конституційного Суду України від 11.07.2013
N 6-рп/2013 у справі N 1-4/2013.

Отже, вимога позивача про покладення по
відповідача витрат на оплату послуг
адвоката обґрунтована та підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України на
відповідача покладаються судові
витрати внаслідок його неправильних
дій - доведення спору до господарського
суду.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Розірвати Договір оренди
індивідуально визначеного (нерухомого
або іншого) майна, що належить до
комунальної власності територіальної
громади міста Нетішина №05.12.12.-067 від
05.12.2012 р., укладений між Комунальним
підприємством Нетішинської міської
ради "Торговий центр" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2.

3. Зобов'язати фізичну особу-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_3 ідент. код НОМЕР_1)
звільнити нежитлове приміщення площею
45,25 кв.м., розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 шляхом виселення.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_3 ідент. код НОМЕР_1) на
користь Комунального підприємства
Нетішинської міської ради "Торговий
центр" 2 294 грн. 00 коп. витрат по сплаті
судового збору та 1 500 грн. 00 коп. витрат
на оплату послуг адвоката.

5. Накази видати після набрання
рішенням суду законної сили.

Суддя
Бережнюк В.В.

Повне рішення складено "16" січня 2014
року.