донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

13.01.2014 справа №913/1593/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСтойка О.В. Діброви
Г.І., Чернота Л.Ф.за участю
представників сторін від позивача від
відповідача 1 від відповідача 2 Макогон
А.О. - за довіреністю; не з'явився; не
з'явився;розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Алчевський металургійний комбінат", м.
Алчевськ Луганської областіна рішення
господарського суду Луганської
областівід29.07.2013 р. (підписано 01.08.2013 р.)у
справі913/1593/13 (головуючий суддя
Секірський А.В.)за позовомПублічного
акціонерного товариства "Алчевський
металургійний комбінат", м. Алчевськ
Луганської областідо відповідачів:1.
Ucoils Export Limited, Кардіф, Великобританія 2.
Публічного акціонерного товариства
"Алчевський коксохімічний завод", м.
Алчевськ Луганської
областіпростягнення 10 750,83 долл. США
(еквівалент 85 931,38 грн.)В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року до господарського суду
звернулось Публічне акціонерне
товариство "Алчевський металургійний
комбінат", м. Алчевськ Луганської
області (позивач) із позовом до Ucoils Export
Limited, Кардіф, Великобританія
(відповідач 1) про стягнення збитків у
розмірі вартості сплаченої, але не
отриманої продукції в сумі 8 248,64 долл.
США, що складає еквівалент 65 931, 38 грн. за
офіційним курсом НБУ на 04.06.2013 (7,993) та до
Публічного акціонерного товариства
"Алчевський коксохімічний завод", м.
Алчевськ Луганської області
(відповідач 2) про стягнення збитків у
розмірі вартості сплаченої, але не
отриманої продукції в сумі 2 502,19 долл.
США, що складає еквівалент 20 000,00 грн. за
офіційним курсом НБУ на 04.06.2013 (7,993).

Рішенням господарського суду
Луганської області від 29.07.2013р. у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим
рішенням, подав апеляційну скаргу в
якій просить спірне рішення
господарського суду скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник
посилається на те, що рішення судом
першої інстанції винесено на підставі
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, а також з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на понесення ним збитків
через недоотримання оплаченої ним
продукції у сумі 10 750,83 доларів США, що
складає еквівалент 85 931,38грн.

Скаржник також посилається на
помилковість висновку господарського
суду щодо порушенням позивачем вимог
Інструкції про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення за кількістю при складанні
Акту № 158 від 02.03.2012р. про приймання
продукції виробничо-технічного
призначення за кількістю.

Позивачем надано клопотання про
доручення до матеріалів справи
додаткових доказів: копії акту звірки
від 05.06.2012р., платіжних доручень № 383 від
11.07.2012р. та № 405 від 24.07.2012р., довіреності
№ 01-026-6 від 30.12.2011р., робочих інструкцій
контролера та старшого
прийомосдавальника, а також
посвідчення № 92 від 02.03.2012р.

Судовою колегією відмовлено в
задоволенні зазначеного клопотання на
підставі вимог ст. 101 ГПК України через
відсутність доказів неможливості їх
надання суду першої інстанції, з
урахуванням неодноразового
відкладення останнім розгляду справи.

Ухвалами Донецького апеляційного
господарського суду від 28.10.2013р. та від
25.11.2013р. розгляд справи відкладався.

Розпорядженням виконуючого обов'язки
голови Донецького апеляційного
господарського суду від 11.01.2014р.
змінено склад судової колегії, суддю
Шевкову Т.А. було змінено на суддю
Чернота Л.Ф.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явились, про причини
неявки суд не повідомили, про час і
місце слухання справи були повідомлені
належним чином, тому судова колегія
вважає за можливе розглянути скаргу за
наявними в справі матеріалами без
представників відповідачів, що не
скористались своїм правом на участь у
судовому засіданні.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1
Господарського процесуального кодексу
України здійснювалась фіксація
судового засідання за допомогою
технічних засобів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, правильність
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
26.03.2009р. між позивачем та відповідачем 1
було укладено контракт № 0108/374 (далі -
Контракт), відповідно до п. 1.1 якого на
умовах, викладених в розділах даного
Контракту, відповідач 1 зобов'язався
продати, а позивач купити та оплатити
феросплави, надалі - товар, асортимент,
кількість, ціна, строк поставки та
технічні умови якого зазначені в
Додатках (Специфікаціях) до даного
Контракту, які є його невід'ємною
частиною (а.с. 17-20).

В забезпечення виконання відповідачем
1 обов'язків за Контрактом, 26.03.2009р. між
позивачем та відповідачем 2 було
укладено Договір поруки (за контрактом
№ 0108/374 від 26.03.2009) (далі - Договір
поруки), відповідно до п.п. 1.1, 2.3 якого,
відповідач 2 зобов'язався солідарно
відповідати перед позивачем за
своєчасне та повне виконання
зобов'язань відповідача 1 за контрактом
№ 0108/374 від 26.03.2009р., укладеним між
позивачем та відповідачем 1, включаючи
можливу відповідальність за
несвоєчасну поставку товару,
повернення коштів, сплату пені,
процентів та штрафів, передбачених
контрактом, відшкодування збитків,
іншу передбачену законодавством
відповідальність. Відповідач 2
відповідає перед позивачем за
виконання зобов'язань в повному обсязі,
однак, загальна відповідальність
відповідача 2 обмежується 20 000,00 грн. за
зобов'язаннями відповідача 1 (а.с.33).

Відповідно до п. 3.3.2 Контракту,
приймання товару за кількістю
здійснюється відповідно вазі нетто,
зазначеній у товаротранспортній
накладній на товар.

Згідно п. 3.5 Контракту, у разі
невідповідності товару супровідним
документам за якістю або кількістю,
позивач повідомляє про цей факт
відповідача 1 в 5-денний строк з дати
розвантаження товару у пункті
призначення. Відповідач 1 має право
направити свого уповноваженого
представника або незалежну інспекцію
для проведення експертизи
якості/кількості, або дати письмову
згоду на одностороннє приймання.
Висновок незалежної інспекції вважати
кінцевим для обох сторін.

Відповідно до п. 5.1 Контракту, у разі
невиконання або неналежного виконання
зобов'язань, передбачених даним
Контрактом, винна сторона відшкодовує
іншій стороні завдані збитки у повному
обсязі, за умов, якщо вони
документально підтверджені та
обґрунтовані.

На виконання умов Контракту сторонами
01.12.2011р. було підписано Додаток № 54 до
Контракту (далі - Додаток), яким
узгодили поставку феросилікомарганцю
МнС17Р35 в кількості 3300 метричних тон (-/+
3%) за ціною 1 265 доларів США за 1 метричну
тону.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем 1 було надано позивачеві
Інвойс № 54221201 на суму 313 087,50 доларів
США, з розрахунку 1 265,00 доларів США за 1
метричну тону феросилікомарганцю на
умовах DDU (а.с.31).

На підтвердження факту внесення
передоплати позивачем надано платіжне
доручення в іноземній валюті № 626 від
14.12.2011р. на суму 500 000,00 доларів США, в
графі 70 "Призначення платежу" якого
зазначено: Prepayment con. 0108/374 dd 26.03.2009, inv.
48150801 (188 201,77), inv. 50130901 (211793,23), inv. 54121201 (100
000,00), Ferrosilicomarganez (а.с.32).

На підставі контракту та згідно
залізничної накладної № 41477803 від 26.02.2012
р. позивачу був поставлений товар у
вагонах №№ 65241861, 65228256, 66571910, 62094677, 67178053,
65780488, 67675777, 65756454 (а.с.29-30).

Вбачається, що вантаж перевозився під
охороною, у зв'язку з чим станція
Комунарськ видала його отримувачу на
підставі ст. 52 Статуту залізниці без
переважування, оскільки вантаж прибув
у справних вагонах, без слідів втрат
або розкрадань.

В ході приймання вантажу було виявлено
нестачу в кількості 4,16 тон.

На виконання п.3.5 Контракту вагони з
вантажем були відставлені, про що
відповідача 1 повідомлено листом №
0108/02-252 від 28.02.2012р. (а.с.24), на який
останній відповіддю № 2802-04 від 28.02.2012р.
дав згоду на розвантаження матеріалу,
зазначеного в листі та просив провести
переважування без його представника,
остаточною вагою вважати за різницею
між вагою брутто п/вагонів за актом
приймання - передачі та вагою порожніх
п/вагонів, з урахуванням допустимих
відхилень за вагою (а.с.25).

На підставі зазначеної відповіді
відповідача 1 подальше приймання
вантажу проводилось за участю
представника суспільності, по
закінченні якого було складено Акт № 158
від 02.03.2012р. про приймання продукції
виробничо-технічного призначення за
кількістю, згідно якого нестача склала
7,41 тон (а.с.27) та Акт про вагу порожніх
вагонів, тари від 02.03.2012р. (а.с.28).

Згідно проведеного позивачем
розрахунку відповідальна нестача
склала 5,913 тон вартістю 8 248,64 доларів
США, що з урахуванням офіційного курсу
долару США на дату подання позову
становило 65 931,38 грн.

Позивачем 04.04.2012р. було направлено
відповідачу 1 претензію за вих. № 022/639
на суму 8 248,64 доларів США (а.с.23).

Позивачем 10.09.2012р. на адресу
відповідача 2 було направлено вимогу за
№ 01-026-1921 про сплату за умовами Договору
поруки у десятиденний строк від дня
пред'явлення вимоги 8 248,64
доларів США (а.с.34), на яку відповіді
надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Предметом позову є стягнення збитків у
розмірі вартості сплаченої, але не
отриманої продукції (нестачі) в сумі 8
248,64 доларів США.

Як вбачається відповідачем 1 було
надано позивачу Інвойс № 54221201 на суму
313 087,50 доларів США, з розрахунку 1265,00
доларів США за 1 метричну тону
феросилікомарганця на умовах DDU (а.с.31).

На підтвердження факту внесення
передоплати позивачем надано платіжне
доручення в іноземній валюті № 626 від
14.12.2011р. на загальну суму 500 000,00 доларів
США, в графі 70 "Призначення платежу"
зазначено: Prepayment con. 0108/374 dd 26.03.2009, inv.
48150801 (188 201,77), inv. 50130901 (211 793,23), inv. 54121201 (100
000,00), Ferrosilicomarganez (а.с.32).

Оскільки зі змісту зазначеного
платіжного доручення вбачається, що
наданий відповідачем 1 інвойс 54221201
даним платіжним дорученням не
оплачувався, а отже й внесення
позивачем передоплати
феросилікомарганцю за спірним
Контрактом саме платіжним дорученням
№ 626 від 14.12.2011р. не є підтвердженим.

Також позивачем не надано належних
доказів в обґрунтування розміру
заявлених ним збитків, оскільки
відповідно до умов п. 5 Додатку № 54 від
01.12.2011р. вартість 1 метричної тони
товару складає 1 265 доларів США, а
позивачем суму збитків розраховано,
виходячи з вартості 1 395 доларів за 1
метричну тону.

Згідно норм ст. 224 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення
господарської діяльності другою
стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу
України передбачено, що до складу
збитків, що підлягають відшкодуванню
особою, яка допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства; додаткові
витрати (штрафні санкції, сплачені
іншим суб'єктам, вартість додаткових
робіт, додатково витрачених матеріалів
тощо), понесені стороною, яка зазнала
збитків внаслідок порушення
зобов'язання другою стороною;
неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною; матеріальна
компенсація моральної шкоди у
випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, а за загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Оскільки понесення збитків у
зазначеній сумі позивачем не доведено,
судова колегія вважає законним та
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про відмову позивачу у
задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідачів суми боргу.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова
колегія Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення господарського суду
Луганської області від 29.07.2013 року у
справі № 913/1593/13 ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають суттєве значення для вирішення
спору, відповідає нормам матеріального
та процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати по розгляду
апеляційної скарги відносяться на
позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Алчевський
металургійний комбінат", м. Алчевськ
Луганської області залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Луганської області від 29.07.2013 року у
справі № 913/1593/13 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий
О.В.Стойка

Судді
Г.І. Діброва

Л.Ф. Чернота

Надр. 6 прим

1 позивачу

2, 3 відповідачам

4 до справи

5 ДАГС

6 ГС