ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

23 січня 2014 року Справа № 913/34/14

Провадження № 14/913/34/14

За позовом Державного підприємства
"Донецька залізниця" в особі
Дебальцевської дирекція залізничних
перевезень Донецької залізниці, місто
Дебальцеве Донецької області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит",
місто Ровеньки Луганської області

про стягнення 17 865 грн. 00 коп.

Суддя господарського суду Луганської
області Лісовицький Є.А.

Секретар судового засідання Гаращук
В.М.

У засіданні брали участь:

від позивача - Масляк В.В., довіреність
№ Н-01/3697 від 23.12.2013;

від відповідача - Фісенко Я.О.,
довіреність №ББУ/РА126/Р/14 від 10.01.2014.

У судовому засіданні 20.01.2014 було
оголошено перерву до 23.01.2014. Після
перерви всі представники з'явились.

До початку слухання справи по суті не
заявлено вимогу про фіксування
судового процесу з допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, у зв'язку з чим відповідно до ст.
ст. 4-4, 81-1 Господарського
процесуального кодексу України таке
фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача 17865,00 грн.
штрафу за невірне зазначення маси
вантажу у залізничній накладній № 49733439
від 24.07.2013, згідно якої зі станції
Ровеньки Донецької залізниці на
станцію Ігрень Придніпровської
залізниці на адресу ПАТ "ДТЕК
Дніпроенерго" ДТЕК Придніпровська ТЕС,
у вагоні № 67186130 відправлено вантаж -
антрацит з зазначенням маси вантажу -
69000 кг.

Від представник відповідача у судовому
засіданні 20.01.2014 надійшло письмове
клопотання б/н від 20.01.2014, яким ТОВ "ДТЕК
Ровенькиантрацит" просить суд зменшити
розмір штрафних санкцій. У зазначеному
клопотанні відповідач посилаючись на
норми статті 509 Цивільного кодексу
України, статті 233 Господарського
процесуального кодексу України та
статей 22 і 83 Господарського
процесуального кодексу України
просить суд зменшити розмір штрафу за
неправильно зазначену масу вантажу,
аргументуючи зазначене клопотання тим,
що розмір штрафу за невірне зазначення
відомостей у залізничній накладній є
занадто великим для підприємства,
оскільки на даний час ТОВ "ДТЕК
Ровенькиантрацит" перебуває у
скрутному фінансовому становищі та
сплата штрафу у повному обсязі значно
погіршить фінансовий стан
підприємства.

Зазначене скрутне становище
підтверджується доданою до клопотання
копією звіту про фінансові результати
за 9 місяців 2013 року та копією балансу
(звіту про фінансовий стан) на 31.09.2013.

Клопотанні про зменшення розміру
штрафних санкцій розглянуто та з
доданими до нього документами долучено
до матеріалів справи.

Після перерви від представника
відповідача надійшло письмове
клопотання про долучення до матеріалів
справи додаткових документів, які
підтверджують скрутне фінансове
становище підприємства на 305 аркушах.

Зазначене клопотання судом розглянуто
у судовому засіданні 23.01.2014 та
задоволено, надані документи долучено
до матеріалів справи.

Суд перейшов до розгляду справи по
суті.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, 24
липня 2013 року по залізничній накладній
№ 49733439 зі станції
Ровеньки Донецької залізниці на
станцію Ігрень Придніпровської
залізниці на адресу ПАТ "ДТЕК
Дніпроенерго" ДТЕК Придніпровська ТЕС,
у вагоні № 67186130
відправлено вантаж - антрацит з
зазначенням маси вантажу - 69000 кг.

На станції Дебальцеве-Сортування
Донецької залізниці, на підставі ст. 24
Статуту залізницею проведено
перевірку поїзду в динаміці на
тензометричних вагах та встановлено
недостачу вантажу, у зв'язку з чим вагон
№ 67186130 відчеплено від поїзду для
перевірки маси вантажу.

Контрольна перевірка маси вантажу
проводилось на 200-тоних тензометричних
вагонних вагах СВ200000/ВГ в статичному
положенні.

При переважуванні вагонів слідів
крадіжки та течії вантажу не виявлено,
в технічному та комерційному
відношенні вагони справні, двері люка
закриті, завантаження у вагонах нижче
рівня бортів на 300 мм, навантаження
рівномірне по всій площі вагону, вантаж
маркований бороздами, маркування не
порушено.

В ході перевірки було встановлено, що
маса вантажу, вказана в залізничній
накладній № 49733439 від 24.07.2013 у графі
"маса вантажу в кг визначена
відправником" не відповідає фактичній
масі вантажу у вагоні № 67186130, а саме:
вказана маса вантажу складає 69000 кг,
фактично ж встановлено, що маса вантажу
складає 63800 кг, що на 5200 кг менше ніж
вказано у накладній.

В зв'язку з вищевикладеним, у
відповідності з ст. 129 Статуту та п. 4
"Правил складання актів", затверджених
наказом Міністерства транспорту від
28.05.2002 № 334, було складено Акт загальної
форми № 2097 від 26.07.2013, акт загальної
форми № 147 від 26.07.2013 та Комерційний акт
БН № 722218/339/231 від 26.07.2013.

Невідповідність маси вантажу була
підтверджена при повторному
переваженні зазначеного вагону на
станції призначення, про що є відмітка
у розділі "Ж" Комерційного акту БН №
722218/339/231 від 26.07.2013.

Сума штрафу за невірно зазначену масу
вантажу заявлена до стягнення у
позовній заяві становить - 17865,00 грн.

Позивач звернувся з позовом про
стягнення з відповідача даної суми
штрафу.

Оцінивши матеріали справи суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу
України перевезення вантажу
здійснюється за договором перевезення;
загальні умови визначаються цим
Кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них, умови перевезення вантажу
окремими видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Як встановлено ч. 3 ст. 909 Цивільного
кодексу України, укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складанням транспортної накладної.

Законом України "Про залізничний
транспорт", ст. 3, визначається, що
законодавство про залізничний
транспорт загального користування
складається з Закону України "Про
транспорт", Закону України "Про
залізничний транспорт", Статуту
залізниць України (надалі - Статут) та
інших актів законодавства України.
Нормативні документи, що визначають
порядок і умови перевезень,
користування засобами залізничного
транспорту загального користування... є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського
кодексу України умови перевезення
вантажів окремими видами транспорту, а
також відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
встановлюються транспортними
кодексами, транспортними статутами та
іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту
залізниць України, накладна - це
основний перевізний документ
встановленої форми, оформлений
відповідно до цього Статуту та Правил
перевезення вантажів і наданий
залізниці відправником разом з
вантажем. Накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої особи -
одержувача і супроводжує вантаж до
місця призначення.

Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5
"Правила приймання вантажів до
перевезення", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №
861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну
відомостей, як це передбачено п. 2.3
"Правила оформлення перевізних
документів", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України від 24.11.2000
за № 863/5084, своїм підписом підтверджує
представник відправника. Так,
правильність внесених відомостей до
вищевказаної накладної підтвердив
своїм підписом представник
відправника.

Згідно із п. 28 "Правила приймання
вантажів до перевезення",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 № 861/5082, вантажі,
завантажені відправником у вагони
відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо), а у даному випадку
спірний вагон є напіввагоном,
приймаються залізницею до перевезення
шляхом візуального огляду вагона,
вантажу, його маркування (у т.ч.
захисного) та кріплення у вагоні без
перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту
залізниць України, залізниця має право
перевірити правильність відомостей
про вантаж, зазначений відправником у
накладній на станції відправлення, під
час перевезення та на станції
призначення.

Пунктом 22 "Правила видачі вантажів",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 № 862/5083, передбачено, що
перевірка маси вантажу на станції
призначення провадиться, як правило,
таким самим способом, яким цю масу було
визначено на станції відправлення.

Так, при проходженні вагону через
станцію Дебальцеве-Сортування
Донецької залізниці проведено
перевірку поїзду на 200-тоних вагах та
виявлено, що маса вантажу зазначена у
накладній № 49733439 від 24.07.2013 у вагоні №
67186130 не відповідає дійсності, а саме:
вказана маса вантажу складає 69000 кг,
фактично ж встановлено, що маса вантажу
складає 63800 кг, що на 5200 кг менш ніж
вказано у накладній, про що було
складено Акт загальної форми № 2097 від
26.07.2013, Акт загальної форми № 147 від
26.07.2013 та Комерційний акт БН № 722218/339/231
від 26.07.2013.

Підставою для покладання на
відправника відповідальності, згідно
ст. 122 Статуту, за неправильне
зазначення ним відомостей про масу
вантажу, є комерційний акт, складений у
випадках передбачених ст. 129 Статуту,
щодо штрафу нарахованого у розмірі
відповідно до статті 118 Статуту, штраф
підлягає стягненню за самий факт
допущення вантажовідправником
порушень, незалежно від того, чи
завдано залізниці у зв'язку з цим
збитків.

Згідно із ст. 24 Статуту
вантажовідправник несе
відповідальність за всі наслідки
невірності, неточності або неповноту
відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до п. 5.5 розділу 5 "Правил
оформлення перевізних документів",
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України 21.11.2000 № 644 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час
перевезення вантажу або на станції
його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
відомостей про адресу одержувача, його
код, назву вантажу, його кількість, то з
відправника стягується штраф згідно зі
ст. 122 Статуту залізниць України.

Згідно з ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць
України за неправильно зазначену в
накладній масу вантажу з відправника
стягується штраф в розмірі згідно із
ст. 118 Статуту залізниць / 5-кратна
провізна плата за всю відстань
перевезення.

Провізна плата згідно залізничній
накладній № 49733439 від 24.07.2013 у вагоні
№ 67186130 складає - 3573,00 грн.

Штраф за неправильно зазначену масу
вантажу становить:

3573 грн. х 5 = 17865 грн.

Наведені вище норми свідчать про те, що
залізниця не зобов'язана перевіряти
дані, зазначені у накладних фактичним
даним при прийнятті вантажу до
перевезення.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Для відповідальності
вантажовідправника обов'язковою
умовою є наявність вини у
неправильному зазначенні маси вантажу.

Підставою для покладання на
відправника відповідальності, згідно
ст. 122 Статуту, за неправильне
зазначення ним відомостей про масу
вантажу, є комерційний акт, складений у
випадках передбачених ст. 129 Статуту
щодо штрафу нарахованого у розмірі
відповідно до статті 118 Статуту, штраф
підлягає стягненню за самий факт
допущення вантажовідправником
порушень, незалежно від того, чи
завдано залізниці у зв'язку з цим
збитків.

У пункті 6.2 Рекомендацій президії
Вищого господарського суду України від
29.09.2008 № 04-5/225 роз'яснено, що у
застосуванні статей 118 та 122 Статуту
слід враховувати, що штраф підлягає
стягненню за самий факт допущення
вантажовідправником зазначених
порушень, незалежно від того, чи
завдано залізниці у зв'язку з цим
збитки.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідачем невірно вказані
відомості у залізничній накладній №
49733439 від 24.07.2013 щодо маси вантажу у
вагоні № 67186130.

Відповідач не надав доказів
відсутності вини у невірному
зазначенні маси вантажу.

Щодо клопотання відповідача про
зменшення розміру штрафу слід
зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських зобов`язаний сплатити у
разі порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника.

Частиною 1 статті 233 Господарського
кодексу України закріплено, що суд має
право зменшити розмір санкцій, якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступень виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов`язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Отже, якщо порушення зобов'язання
учасника господарських відносин не
потягло за собою значні збитки для
іншого господарюючого суб'єкта, то суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Аналогічна норма міститься й у п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, за якою господарський суд має
право зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Таким чином, суд має право, виходячи з
конкретних обставин справи, зменшити
розмір штрафних санкцій, але не
звільнити повністю боржника від їх
сплати.

При розгляді клопотання відповідача
про зменшення штрафних санкцій суд
враховує:

- ступінь виконання зобов'язання
боржником;

- майновий стан сторін, які беруть
участь у зобов'язанні;

- не лише майнові, а й інші інтереси
сторін, що заслуговують на увагу.

Так, із наданих відповідачем доказів
вбачається, що товариство є вугільним
підприємством, знаходиться в тяжкому
фінансовому стані та має
заборгованість зі сплати обов'язкових
податків та зборів.

В даному випадку, позивачем не доведено
суду, що йому були спричинені будь-яки
збитки в наслідок невірно зазначених
відомостей про масу вантажу, які були
припущені відповідачем у наведеній
вище накладній.

Також, недовантаження вугілля не
потягло за собою будь-яких наслідків і
для безпеки залізниці або її шляхів та
інших осіб.

З копії звіту про фінансові результати
за 9 місяців 2013 року та копією балансу
(звіту про фінансовий стан) на 31.09.2013
вбачається, що ТОВ "ДТЕК
Ровенькиантрацит" є збитковим
підприємством. Збиток ТОВ "ДТЕК
Ровенькиантрацит" складає 818989 тис. грн.,
а поточні зобов'язання підприємства
складають 4347203 тис. грн.

Зазначене скрутне становище також
підтверджується Актами звірення
розрахунків платника з бюджетом, а
саме, ДПІ у м. Ровеньки ГУ Міндоходів у
Луганській області з ТОВ "ДТЕК
Ровенькиантрацит", з яких вбачається,
що у ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит" є борг
перед бюджетом щодо сплати податку на
доход фізичних осіб із доходів у формі
заробітної плати шахтарів -
працівників.

З Актів звірення розрахунків
підписаних між ТОВ "ДТЕК
Ровенькиантрацит" та Фондом
зайнятості України м. Ровеньки
Луганської області вбачається, що у
підприємства є заборгованість перед
Фондом зайнятості України м. Ровеньки
Луганської області.

З акту звірення розрахунків між ВДВС
Ровеньківського МУЮ та ТОВ "ДТЕК
Ровенькиантрацит" вбачається, що
залишок невиконаної суми за рішенням
суду становить 44763516,12 грн.

Враховуючи викладене суд прийшов до
висновку, що у відповідача склалось
скрутне фінансове становище, для
виправлення якого потрібні час та
можливість здійснення фінансових
операцій. Відповідно, накладення
штрафу на ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит" у
розмірі, вказаному позивачем, призведе
до поглиблення фінансових проблем
підприємства, що в свою чергу
унеможливить сплату податків, зборів,
інших обов'язкових платежів, що в свою
чергу паралізує роботу підприємства та
вкрай ускладнить виконання рішення
суду у справі.

Враховуючи викладене, суд вважає за
доцільне застосувати ст. 233
Господарського кодексу України та
задовольнити клопотання відповідача
та зменшити суму штрафних санкцій до
10719,00 грн., приймаючи до уваги те, що
підприємство відповідача знаходиться
у скрутному фінансовому становищі та
шкоди чи збитків позивачу не завдано.

Суд вважає, що вина відповідача у
неправильному зазначенні відомостей у
накладній є такою, що підтверджена
матеріалами справи, але враховуючи
клопотання відповідача про зменшення
розміру штрафних санкцій, яке судом
задоволено, позов підлягає задоволенню
частково.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з якою у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, судовий збір
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати зі сплати судового
збору у розмірі 1720,50 грн. покладаються
на відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про судовий збір" сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі зменшення розміру
позовних вимог або внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом.

Зайве сплачений судовий збір у сумі 106,50
грн. підлягає поверненню позивачу з
Державного бюджету України за ухвалою
суду.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, ст. 233
Господарського кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства
"Донецька залізниця" в особі
Дебальцевської дирекція залізничних
перевезень Донецької залізниці до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" про стягнення 17865
грн. 00 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" (місцезнаходження
юридичної особи: 94701, Луганська область,
м. Ровеньки, вул. Комуністична, будинок
6, ) на користь
Державного підприємства "Донецька
залізниця" (місцезнаходження юридичної
особи: м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) в особі Дебальцевської
дирекції залізничних перевезень
Донецької залізниці (місцезнаходження
юридичної особи: Донецька область, м.
Дебальцеве, вул. Леніна, 12) штраф за
невірне зазначення маси вантажу у
залізничній накладній у розмірі 10719
грн. 00 коп. та стягнути витрати на
сплачений судовий збір у розмірі 1720
грн. 50 коп.

Видати наказ позивачу після набрання
рішенням законної сили.

У судовому засіданні 23 січня 2014 року
було оголошено лише вступну і
резолютивну частину рішення. Дане
рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті
84 Господарського кодексу України.

Дата підписання рішення 25 січня 2014
року.

Суддя
Є.А.Лісовицький