ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.01.2014
Справа № 905/7582/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Мирошниченка Я.С., при
секретарі судового засідання
Татьковій Н.Г., розглянув у відкритому
судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрніхром», м.
Дніпропетровськ

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства «Горлівський
машинобудівник», м.Горлівка Донецької
області

про стягнення боргу у розмірі 18 443,20грн.
та 3% річних у розмірі 480,54грн.

за участю уповноважених представників:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Гордієнко Н.Я. - за
довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укрніхром»,
м.Дніпропетровськ (далі-Позивач)
звернулось до господарського суду
Донецької області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Горлівський машинобудівник»,
м.Горлівка Донецької області
(далі-Відповідач) про стягнення боргу у
розмірі 18 443,20грн. та 3% річних у розмірі
480,54грн.

В обґрунтування позовних вимог,
Позивач посилається на неналежне
виконання Відповідачем зобов'язань
щодо оплати вартості поставленого
Позивачем товару за видатковою
накладною №658 від 24 травня 2011р.,
внаслідок чого утворилась
заборгованість - 18443,20 грн.

Крім того, Позивач просить суд стягнути
з Відповідача 3% річних у сумі 480,54грн.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує посиланням на ст.ст.1, 12, 22,
44, 49, 82 Господарського процесуального
кодексу України, ст.ст.22, 525, 526, 530, 692
Цивільного кодексу України, ст.ст.20,
173-175, п.7 ст.193 Господарського кодексу
України.

На підтвердження позовних вимог,
Позивач надав суду (у копіях): видаткову
накладну №658 від 24.05.2011р. на суму
35443,20грн., вимогу №548 від 04.12.2012р. з
доказами направлення Відповідачу,
довіреність №1207 від 24.05.2011р.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 30.10.2013р. позовну заяву
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі. Справу
призначено до розгляду на 04.12.2013р.

04.12.2013р. Позивач надав лист №530 від
03.12.2013р., у якому повідомляє, що у
провадженні господарського суду або
іншого органу, який в межах своєї
компетенції вирішує спори, немає
справи зі спору між тими ж сторонами,
про той же предмет і з тих же підстав;
копію акту звіряння взаємних
розрахунків за 2012р.; банківську виписку
від 30.08.2011р.; правоустановчі документи
Позивача.

04.12.2013р. Позивач надав клопотання про
продовження строку розгляду справи на
15 днів, у зв'язку з необхідністю надання
додаткових доказів. Суд задовольнив
клопотання Позивача.

Ухвалою від 04.12.2013р. суд продовжив строк
розгляду справи до 14.01.2014р. та відклав
розгляд справи на 25.12.2013р., у зв'язку з
нез'явленням Відповідача, ненаданням
сторонами витребуваних документів в
повному обсязі та необхідністю
витребування нових доказів.

25.12.2013р. Позивач надав пояснення б/н від
23.12.2013р., лист №530 від 03.12.2013р., акт
звіряння взаємних розрахунків за
період з 01.01.2010р. по 25.11.2013р., складений
та підписаний Позивачем. Крім того,
надав у копіях: договір №59/31 від
26.01.2011р., рішення від 20.6.2013р. у справі
№905/923/13-г.

25.12.2013р. Відповідач долучив до
матеріалів справи: правоустановчі
документи (у копіях) та довідку про
номера рахунків у банківських
установах.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва на підставі ч.3 ст.77
Господарського процесуального кодексу
України з 25.12.2013р. до 14.01.2014р.

Представник Позивача у судове
засідання 14.01.2014р. не з'явився, надав
заяву від 25.12.2013р., у якій просить суд
розглянути справу без його участі,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі.

Представник Відповідача у судовому
засіданні 14.01.2014р. позовні вимоги
визнав, у частині стягнення основного
боргу, стосовно нарахованих 3% річних
заперечив з підстав викладених у
відзиві. Надав відзив, акт звіряння
розрахунків та Договір №59/31 від 15.04.2010р.

Представники сторін клопотання щодо
фіксації судового процесу не заявляли,
у зв'язку з чим, розгляд справи
здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення Відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для
вирішення справи, суд-

ВСТАНОВИВ:

Підставою виникнення заборгованості
Позивач вважає неналежне виконання
Відповідачем своїх зобов'язань за
видатковою накладною №658 від 24.05.2011р.

Судом встановлено, що у видатковій
накладній №658 від 24.05.2011р. підставою
здійснення поставки зазначено Договір
№59/31 від 15.04.2010р.

Відповідач у Відзиві №502/5 від 12.01.2014р.
не заперечує факт отримання товару, на
підтвердження чого надав Акт звіряння
розрахунків за період з 01.01.2010р. по
25.11.2013р. на суму 18443,20грн., підписаний
уповноваженими представниками сторін
та скріплений печатками підприємств.
Проте зазначає, що підставою
здійснення поставки є специфікація до
Договору №59/31.

Відповідач надав для огляду оригінал
Договору №59/31.

Суд, дослідив оригінал зазначеного
Договору та встановив, що у примірнику
Відповідача містяться виправлення в
даті укладення Договору. Крім того,
факт того, що на примірнику Позивача і
примірнику Відповідача містяться
різні дати укладення (29.01.2011р. та 15.04.2010р.
відповідно), а також виправлення у даті
укладення Договору, встановлено
Рішенням господарського суду
Донецької області №905/923/13-г від 20.06.2013р.,
яке набрало законної сили 04.09.2013р.

З огляду на вищевикладене, суд
встановив, що факт поставки товару
Позивачем та отримання його
Відповідачем підтверджується
видатковою накладною №658 від 24.05.2011р.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укрніхром», м.
Дніпропетровськ здійснило Приватному
акціонерному товариству «Горлівський
машинобудівник», м.Горлівка Донецької
області поставку товару за видатковою
накладною №658 від 24.05.2011р. на суму
35443,20грн.

Представник Відповідача отримав товар
за довіреністю №1207 від 24.05.2011р.

Згідно зі ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обгрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим ( ст.43 Господарського
процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.205 Цивільного кодексу
України правочин може вчинятися усно
або в письмовій формі. Сторони мають
право обирати форму правочину, якщо
інше не встановлено законом. Правочин,
для якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

Відповідно до матеріалів справи дії
сторін, зокрема, передача Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Укрніхром», м. Дніпропетровськ товару
Відповідачу за видатковою накладною,
прийняття товару Відповідачем,
свідчать про виникнення між ними
правовідносин поставки.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Здійснення Позивачем поставки товару
та прийняття його Відповідачем
підтверджується видатковою накладною
№658 від 24.05.2011р., підписаною
повноважними представниками сторін,
згідно з якою, Позивач відвантажив, а
Відповідач отримав товар загальною
вартістю 35443,20грн. Представник
Відповідача отримав даний товар згідно
довіреності №1207 від 24.05.2011р.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні», накладні є
первісними звітними документами, на
підставі яких проводиться звіт
господарської діяльності.

Відповідно до «Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88 та
інших підзаконних нормативних актів,
які регулюють порядок ведення
бухгалтерського обліку на
підприємствах, у бухгалтерському
обліку повинні відображатися
господарські операції, що впливають на
стан майна, капіталу, зобов'язань і
фінансових результатів на підставі
первинних документів, які повинні мати
крім обов'язкових реквізитів додаткові
в залежності від характеру операції,
зокрема підставу для здійснення
господарських операцій. Тобто, в якості
доказу первинні документи мають
містити повні дані про конкретні
господарські операції та підставу їх
здійснення.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.222
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин, що
порушили майнові права або законні
інтереси інших суб'єктів, зобов'язані
поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Судом встановлено, що остаточний
розрахунок за товар отриманий
Відповідачем за видатковою накладною
№658 від 24.05.2011р. мав бути здійснений не
пізніше 24.05.2011р.

Враховуючи наведені норми та
обставини, суд вважає, що надані
Позивачем первинні документи є
належним доказом здійснення передачі
Відповідачу товару та прийняття його
останнім в межах спірного правочину.

Зазначені обставини у порядку статей
32-36 Господарського процесуального
кодексу України не спростовані.

Проте, як вбачається з фактичних
обставин справи, Покупець грошове
зобов'язання перед Продавцем в частині
розрахунку за прийнятий товар, виконав
частково (у розмірі 17000,00грн.), вартість
товару у сумі 18443,20грн. не сплачена.

Часткове виконання Відповідачем своїх
зобов'язань підтверджується виписками
з особового рахунку Позивача у
відділенні №987 АТ «Укрсиббанк» (а.с.16).

05.12.2012р. Відповідачу була надіслана
вимога №548 від 04.12.2012р., у якій Позивач,
просить сплатити суму 18443,20грн.
протягом семи днів з дати отримання
вимоги.

Відповідач, у встановлений строк не
відреагував на вимогу Позивача, та свої
зобов'язання перед ним не виконав.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідно до наданого Відповідачем
відзиву, останній визнав позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу у повному обсязі.

Відповідач доказів погашення суми
боргу у сумі 18443,20грн. не надав, тому суд
вважає позовні вимоги Позивача, у
частині стягнення основного боргу,
доведеними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Крім, того, Позивач просить стягнути з
Відповідача 3% річних у розмірі 480,54грн.

Відповідно до ст.ст.216-218 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за порушення у сфері господарювання
шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій. Підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Доводи Відповідача викладені у Відзиві
№502/5 від 12.01.2014р., стосовно того, що
Позивачем при нарахуванні 3% річних не
враховано приписи ст.7 Господарського
процесуального кодексу України та
вимоги п.2 ст.530 Цивільного кодексу
України, судом не приймаються з
наступних підстав:

Згідно з ч.2 ст.712 ЦК України до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Строк виконання грошового
зобов'язання, що випливає з
правовідносин купівлі-продажу та
поставки, встановлений спеціальною
нормою статті 692 ЦК України, та не може
ставитися в залежність від звернення
кредитора до боржника з вимогою в
порядку частини другої статті 530 ЦК
України.

Загальні положення частини другої
статті 530 ЦК України не можуть бути
застосовані до спірних правовідносин
сторін, оскільки термін виконання
зобов'язання, що випливає з
правовідносин поставки
(купівлі-продажу), чітко встановлений
зазначеною спеціальною нормою права -
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.

Прострочення виконання Відповідачем
грошового зобов'язання починається з
25.05.2011р.

Позивачем наданий розрахунок 3% річних
за період з 05.12.2012р. по 16.10.2013р. на суму
основного боргу 18443,20грн. Суд,
перевіривши наданий Позивачем
арифметичний розрахунок 3% річних,
встановив, що дана вимога підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст.49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст.32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрніхром»,
м.Дніпропетровськ до Приватного
акціонерного товариства «Горлівський
машинобудівник», м.Горлівка Донецької
області про стягнення боргу у розмірі 18
443,20грн. та 3% річних у розмірі 480,54грн. -
задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Горлівський
машинобудівник» (84603, Донецька область,
м. Горлівка, вулиця Катеринича, будинок
1, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрніхром» (49006, м.
Дніпропетровськ, проспект Пушкіна,
будинок 40Б, ) основний
борг у розмірі 18 443,20грн., 3% річних у
розмірі 480,54грн. та витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1 720,50грн.

У судовому засіданні 14 січня 2014 року
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 17 січня 2014 року.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ у встановленому порядку.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
Я.С.
Мирошниченко

Надруковано 3 примірника:

1-до справи;

1-позивачу;

1-відповідачу.