ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

17 січня 2014 року
Справа № 913/3006/13

Провадження №2/913/3006/13

За позовом Луганського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Луганськ

до Державного підприємства
«Сєверодонецька
теплоелектроцентраль»,

м. Сєверодонецьк Луганської області

про стягнення 136 000 грн. 00 коп.

Суддя Седляр О.О.

Секретар судового засідання Чех Т.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: Карнаухова О.М.,
довіреність від 01.04.2013 № 01-43/18,

від відповідача: Пальчик М.О.,
довіреність від 30.12.2013 № 06-05-245/2185, (після
закінчення перерви представник - не
прибув),

відповідно до вимог ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України у засіданні суду було
оголошено перерву з 14.01.2014 до 17.01.2014,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача до
загального фонду Державного бюджету
України штрафу у розмірі 68 000 грн. 00 коп.
та пені у розмірі
68 000 грн. 00 коп., накладених на
останнього за рішенням
адміністративної колегії Луганського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
26.09.2012 № 01-24/194.

Відповідач відзивом на позовну заяву
від 08.11.2013 № 06-05/1-385/1841 та доповненням до
нього від 24.12.2013 № 06-05-241/2125 позовну
заяву відхилив, з підстав зазначених у
них.

Позивач наполягає на задоволенні
позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, надані
учасниками судового процесу докази,
вислухавши представників сторін, суд
встановив такі фактичні обставини.

Адміністративною колегією Луганського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
26.09.2012 винесено рішення № 01-24/194 «Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу» (надалі - Рішення № 01-24/194) (а.с.
8-10), визнано дії відповідача з:

- з нарахування плати за надані своїм
споживачам послуги централізованого
теплопостачання за тарифами,
встановленими органами місцевого
самоврядування, без дотримання
30-денного строку повідомлення
споживачів про зміну тарифів,
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, що
кваліфікується за пунктом 2 статті 50 та
частиною 1 статті 13 Закону України «Про
захист економічної конкуренції», у
вигляді зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку
надання послуг з централізованого
опалення, шляхом вчинення дій, що
призвели до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку;

- з нарахування плати за постачання
теплової енергії за тарифами,
встановленими постановою НКРЕ, без
дотримання 15-денного строку
повідомлення споживачів про зміну
тарифів, порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції, що
кваліфікується за пунктом 2 статті 50 та
частиною 1 статті 13 Закону України «Про
захист економічної конкуренції», у
вигляді зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку
надання послуг з централізованого
опалення, шляхом вчинення дій, що
призвели до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Зазначеним рішенням позивача на
відповідача накладений штраф у розмірі
68 000 грн. 00 коп.

Копію рішення було направлено
позивачем на адресу відповідача у
справі з супровідним листом № 04-07/2642
від 26.09.2012 (а.с. 11) та було отримано
відповідачем 03.10.2012, про що свідчить
відмітка у картці-повідомленні про
вручення рекомендованої
кореспонденції (а.с. 12).

Відповідачем 14.11.2012, до господарського
суду Луганської області у встановлений
двомісячний термін було подано позовну
заяву про оскарження рішення позивача.

08.01.2013, рішенням господарського суду
Луганської області по справі
17н/5014/2935/2012, яке набрало законної сили
відповідно до постанови Донецького
апеляційного господарського суду від
19.03.2013, у задоволенні позовних вимог
відповідачеві було відмовлено.

Крім того, у зв'язку з несплатою
відповідачем суми штрафу позивач, у
відповідності до вимог ч.5 ст. 56 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції», нарахував відповідачеві
та заявив до стягнення пеню у розмірі
1,5 % від суми штрафу за період з 09.01.2013 по
06.02.2013, з 20.03.2013 по 19.05.2013, з 05.06.20132 по
04.11.2013 у сумі 68 000 грн.

Позивач, внаслідок невиконання
відповідачем вимог по сплаті штрафу та
пені звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши доводи у їх сукупності, суд
вважає позовні вимоги такими що
підлягають задоволенню частково
виходячи з наступного.

Статтями 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

На підставі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач, своїм рішенням від 26.09.2012 №
01-24/194 у справі № 980 виявив в діях
відповідача ознаки порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, що кваліфікується за
пунктом 2 статті 50 та частиною 1 статті 13
Закону України «Про захист економічної
конкуренції», у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку надання послуг з
централізованого опалення, шляхом
вчинення дій, що призвели до ущемлення
інтересів споживачів, які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку та наклав штраф у
розмірі 68000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»
розпорядження органів
Антимонопольного комітету України,
голів його територіальних відділень
надається для виконання шляхом
надсилання або вручення під розписку
чи доведення до відома в інший спосіб.

Згідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»
рішення та розпорядження органів
Антимонопольного комітету України,
голів його територіальних відділень є
обов'язковими до виконання.

Частиною 3 статті 56 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»
передбачено, що особа, на яку накладено
штраф за рішенням органу
Антимонопольного комітету України,
сплачує його у двомісячний строк з дня
одержання рішення про накладення
штрафу.

Відповідно до вимог частини 8 статті 56
Закону України «Про захист економічної
конкуренції» протягом п'яти днів з дня
сплати штрафу суб'єкт господарювання
зобов'язаний надіслати відповідно до
Антимонопольного комітету України або
його територіального відділення
документи, що підтверджують сплату
штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи,
копію рішення було направлено
позивачем на адресу відповідача у
справі з супровідним листом № 04-07/2642
від 26.09.2012.

Частиною 1 статті 60 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»
встановлено, що заявник, відповідач,
третя особа мають право оскаржити
рішення органів Антимонопольного
комітету України повністю або частково
до господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення.

Відповідач скористався даним правом та
оскаржив рішення позивача до
господарського суду Луганської
області.

08.01.2013, рішенням господарського суду
Луганської області по справі
17н/5014/2935/2012, яке набрало законної сили
відповідно до постанови Донецького
апеляційного господарського суду від
19.03.2013, у задоволенні позовних вимог
відповідачеві було відмовлено.

Оскільки, відповідач штраф не сплатив у
встановлений законом двомісячний
строк, тому вимога позивача про
стягнення з нього штрафу у розмірі 68 000
грн. 00 коп. є обґрунтованою.

Посилання відповідача на те, що штраф
нарахований позивачем є конкурсною
вимогою у розумінні норм ст. 1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» судом не
приймається до уваги, з огляду на
наступне.

Пунктом 20 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
18.12.2009 № 15 «Про судову практику у спорах
про банкрутство» зазначено, що до
складу грошових зобов'язань боржника
не зараховуються вимоги уповноважених
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування щодо
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за порушення норм
антимонопольного, банківського,

валютного законодавства,
законодавства про цінні папери, про
ціноутворення, господарських санкцій,
які задовольняються у шосту чергу,
передбачену статтею 31 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Таким чином, позовна вимога щодо
стягнення з відповідача штрафу
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача пені у
сумі 68 00 грн., нарахованої позивачем у
відповідності з пунктом 5 статті 56
Закону України «Про захист економічної
конкуренції», слід зазначити наступне.

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 03.01.2013 порушене
провадження у справі № 913/40/13-г про
банкрутство Державного підприємства
«Сєверодонецька
теплоелектроцентраль» та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції Закону N 2343-XII від 14.05.1992 зі
змінами та доповненнями, далі - Закон),
що діяла на дату порушення провадження
у справі про банкрутство ДП
«Сєверодонецька
теплоелектроцентраль» мораторій на
задоволення вимог кредиторів це -
зупинення виконання боржником,
стосовно якого порушено справу про
банкрутство, грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.

Відповідно до ч.4 ст.12 Закону
мораторій на задоволення вимог
кредиторів вводиться одночасно з
порушенням провадження у справі про
банкрутство, про що зазначається в
ухвалі господарського суду.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 12 Закону
зазначено, що протягом дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів
забороняється стягнення на підставі
виконавчих документів та інших
документів, за якими здійснюється
стягнення відповідно до законодавства;
не нараховуються неустойка (штраф,
пеня), не застосовуються інші санкції
за невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інші види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, із моменту введення
мораторію боржник не може виконувати
як грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів), що виникли до
введення мораторію, так і заходів,
спрямованих на забезпечення їх
виконання.

Пунктом 43 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 № 15
«Про судову практику в справах про
банкрутство» зазначено, дія мораторію
поширюється виключно на вимоги
виконавчих документів, що одержані
кредиторами за їх позовами або
безспірними вимогами
зобов'язально-правового характеру на
всі види забезпечення виконання
зобов'язань неплатоспроможного
боржника, зокрема зупиняє заходи
звернення стягнення на заставлене
майно та майно, яке знаходиться у
податковій заставі на задоволення
вимог кредиторів, забезпечених
заставою майна боржника, на вимоги щодо
стягнення фінансових санкцій за
порушення норм антимонопольного,
банківського, валютного законодавства,
законодавства про цінні папери, про
ціноутворення тощо.

З врахуванням вищевикладеного, у
задоволенні вимог позивача щодо
стягнення з відповідача пені у сумі 68000
грн. нарахованої за період з 09.01.2013 по
06.02.2013, з 20.03.2013 по 19.05.2013, з 05.06.2013 по
04.11.2013, слід відмовити.

За таких обставин позов підлягає
задоволенню частково з віднесенням на
відповідача витрат по сплаті судового
збору у відповідності до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84,85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Сєверодонецька
теплоелектроцентраль»", м.
Сєверодонецьк Луганської області, ід.
код 00131050 на користь:

- загального фонду державного
бюджету України штраф в сумі 68 000 грн.
за реквізитами: р/р 0080, одержувач
-УДКС в м. Сєвєродонецьку, ід. код
одержувача 37944909, банк одержувача -
ГУДКС в Луганській області, МФО 804013,
видати наказ після набрання рішенням
законної сили;

- на користь Державного бюджету України
на рахунок № 3006, банк отримувача:
ГУ ДКСУ у Луганській області,
отримувач: УДК СУ у м. Луганську, МФО:
804013, ОКПО: 37991503, по коду класифікації
доходів (ККД): 22030001, назва «Судовий
збір» Державна судова адміністрація
України - 050, символ звітності банку: 206,
код суду: 02844564, судовий збір у розмірі
1360 грн. 00 коп., видати наказ після
набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні позовних вимог щодо
стягнення пені у сумі 68 000 грн. 00 коп.
відмовити

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Дата підписання - 22.01.2014.

Суддя
О.О. Седляр