ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" січня 2014 р.Справа № 916/3154/13

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді Брагіної Я.В.

секретаря судового засідання Галюк Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 згідно паспорту та
довідки з ЄДР;

від відповідача: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (м. Севастополь);

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Наталка - Торгцентр"
(м. Одеса);

про стягнення 19491,35грн.

15.11.2013р. фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 звернувся до господарського
суду Одеської області з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Наталка - Торгцентр"
про стягнення 19491,35грн.

Ухвалою суду від 18 листопада 2013р. за
зазначеним позовом порушено
провадження у справі № 916/3154/13.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позов в повному обсязі, з підстав
викладених у позовній заяві. Просив
закінчувати розгляд справи.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомив, хоча про розгляд
справи був повідомлений вчасно й
належним чином, про що свідчать поштові
повідомлення про вручення ухвал суду.

Отже, відповідач вважається належним
чином повідомленим про дату, час і
місце судового засідання, оскільки до
повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Така правова позиція Вищого
господарського суду України, викладена
у п. 32 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України №01-08/530 від
10.12.09.

Таким чином справа розглядається за
наявними в ній матеріалами на підставі
ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2013р. між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Наталка-Торгцентр"
(відповідач) було укладено договір
поставки № 4-89.

Предметом договору є зобов'язання
постачальника постачати та передавати
у власність покупцю по його заявках
продовольчі та непродовольчі товари, а
покупця - приймати та оплачувати якісні
продовольчі та/або непродовольчі
товари, з найменуванням в подальшому
товар.

Найменування, ціна, кількість та
асортимент товару є предметом даного
договору, що вказується в специфікації
в прайс-листі, що є невід'ємною частиною
договору (розділ1 договору).

Відповідно п. 2.1.1 договору постачальник
зобов'язується поставляти товар на
адресу покупця згідно з заявками
останнього.

За умовами п. 2.1.4 договору
постачальник зобов'язаний надати
покупцю в письмовій формі інформацію
про ціни на поставлений по даному
договору товар, встановлену виробником
товару, а у випадку поставки імпортних
товарів надавати інформацію про
митницькі ціни поставленого товару.
При зміні ціни на товар, повідомити
покупця негайно в день зміни ціни.

Згідно п.2.2.3 договору покупець
зобов'язується своєчасно проводити
оплату за отриманий товар у порядку
передбаченому договором.

Відповідно до п.4.6 договору прийом -
передача товару здійснюється на
підставі накладних, які підписуються в
2 екземплярах представниками обох
сторін, які мають належні повноваження.
Покупець має право відмовитись від
прийому товару з простроченим терміном
придатності, недостатнім запасом
строку придатності для його подальшої
реалізації ( менш 1/3 строку вказаного на
упаковці товару) або з явними
дефектами.

Пунктом 4.8 договору передбачено, що
право власності переходить від
постачальника до покупця з моменту
фактичної передачі товару. Датою
фактичної передачі товару вважається
дата підписання накладної.
Постачальник може проводити передачу
товару окремими партіями (по частках) в
кількості та в строки окремо
погодженою сторонами. Усі ризики
випадкової загибелі або порчі товару
переходять від постачальника до
покупця з моменту підписання накладних
уповноваженими представниками сторін.

Згідно п.5.5 договору, товар, що
поставляється за договором, підлягає
оплаті в порядку відстрочення платежу
на протязі 30 календарних днів з дати
фактичної передачі товару у
відповідності до п.4.8 договору.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що у
випадку порушення строків оплати за
поставлений товар, покупець
зобов'язується сплатити
постачальникові пеню в розмірі
подвійної ставки НБУ від суми
фактичної заборгованості за кожний
день прострочення.

Відповідно п.7.1 договору він набуває
законної сили з моменту його
підписання сторонами та діє до 29.04.2014р.

Згідно п.7.5 договору при невиконанні
або неналежному виконанні умов
договору однієї зі сторін, інша сторона
вправі зупинити виконання даного
договору або розірвати його достроково
в однобічному порядку, також стягнути з
винуватої сторони понесені збитки.

Позивач виконав умови договору № 4-89
від 29.04.2013р. належним чином, бо
позивачем були здійсненні поставки
товару відповідачу та останній їх
отримав на суму 18761,91грн., про що
свідчать накладні, що знаходяться в
матеріалах справи (ар.с. 29- 105).

Також, про наявність заборгованості
відповідача за отриманий товар
свідчить підписаний сторонами, та
підписи яких посвідчено печатками акт
звірки взаєморозрахунків станом на
17.09.2013р. на суму 18769,91грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші
правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною 1 статті 175 ГК
України майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
в'язаних з особистим, сімейним,
домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статья 610 ЦК України зазначає, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського
кодексу у разі якщо розмір штрафних
санкцій законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі -
товарів (робіт, послуг).

Відповідач неналежно виконав прийняте
зобов'язання за договором, бо не
розрахувався за отриманий товар в сумі
18761,91грн.

Таким чином, борг відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Наталка-Торгцентр"
перед позивачем становить 18761,91грн., і
тому суд задовольняє позов у цій
частині.

Позивач також просить стягнути пеню з
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю „Наталка-Торгцентр"
у сумі 594,76грн.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно п.6.1 договору №4-89 від
29.04.2013р., укладеного між сторонами, у
разі порушення строків оплати товару,
відповідач виплачує позивачу пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від вартості несплаченого товару в
строк за кожний день прострочення
оплати до дати повної оплати.

Перевіривши розрахунок пені суд
вважає, що розрахунок відповідає
вимогам чинного законодавства і тому
задовольняє позов у частині стягнення
пені із ТОВ „Наталка-Торгцентр".

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача ТОВ „Наталка-Торгцентр"
134,65грн. - 3% річних.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно ст. 694 Цивільного кодексу
України, якщо покупець прострочив
оплату товару, на прострочену суму
нараховуються проценти відповідно до
статті 536 цього Кодексу від дня, мав
бути оплачений, до дня його фактичної
оплати.

Статтею 536 Цивільного кодексу України
передбачено, що за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Перевіривши розрахунок позивача щодо
нарахування 3% річних суд приходить до
висновку, що розрахунок відповідає
вимогам чинного законодавства, тому
задовольняє позов і в частині
стягнення 3% річних в сумі 134,65грн.

За приписами ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач позовні вимоги не
спростував, відзив до суду не надіслав,
в акті звірки взаємних розрахунків
основний борг визнав.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку про
задоволення позову в повному обсязі,
оскільки позов підтверджується
належними доказами, наявними в
матеріалах справи, заявлений
відповідно до вимог чинного
законодавства.

На підставі ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача
Товариство з обмеженою
відповідальністю „Наталка -
Торгцентр", оскільки по вині останнього
позивач вимушений був звернутись до
суду за захистом порушених прав.

Керуючись ст. ст. 33,34,43,44, 49,75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Наталка - Торгцентр"
(65062, м. Одеса, Фонтанська дорога, 67-А, ) на користь фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1,
99011, ідентифікаційний № НОМЕР_1):

- 18761,91грн. основної заборгованості,

- 594,79 грн. - пені,

- 134,65 грн. - 3% річних,

- 1720,50 грн. - витрат, пов'язаних із
сплатою судового збору.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 16
січня 2014р.

Суддя
Брагіна Я.В.