Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19923/13 21.01.14 р.

За позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування»

до Відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова

компанія «ОРАНТА»

про стягнення 10 654,82 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

при секретарі судового засідання
Левітасі Я.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача: Краснюк Т.В. за
довіреністю № 3399/18 від 24.12.2013 р.

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.10.2013 р. Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «АХА
Страхування» (надалі - позивач)
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Відкритого
акціонерного товариства «Національна
акціонерна страхова компанія «ОРАНТА»
(надалі - відповідач) про стягнення 10
654,82 грн. страхового відшкодування в
порядку регресу.

Ухвалою господарського суду місту
Києва від 18.10.2013 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
14.11.2013 р.

04.11.2013 р. від позивача через відділ
діловодства суду надійшли додаткові
документи по справі на виконання вимог
суду.

07.11.2013 р. надійшла відповідь МТСБ
України на запит суду.

12.11.2013 р. відповідача до суду надійшов
відзив на позовну заяву, у якому
відповідач проти задоволення позову
заперечує.

Ухвалою суду від 14.11.2013 р. розгляд
справи відкладено на 28.11.2013 р.

26.11.2013 р. від позивача надійшло
заперечення на відзив.

Ухвалою від 28.11.2013 р. розгляд справи
відкладено на 10.12.2013 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
10.12.2013 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Лиськову
М.О.

Ухвалою від 10.12.2013 р. суддею Лиськовим
О.М. справу прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 24.12.2013 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
17.12.2013 р. у зв'язку з виходом з
лікарняного справу передано для
розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 17.12.2013 р. справу прийнято до
провадження суддею Зеленіною Н.І.,
судовий розгляд призначено на 24.12.2013 р.

Ухвалою суду від 24.12.2013 р. розгляд
справи відкладено на 21.01.2014 р.

Представник відповідача в судове
засіданні 21.01.2014 р. не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі.

В судовому засіданні 21.01.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд встановив
наступне.

04.05.2012 р. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «АХА
Страхування» (Страховик) та Вдовенко
Оленою Іванівною (Страхувальник) було
укладено Договір добровільного
страхування наземного транспорту №
63799Га/12сквАС, за яким застраховано
майнові інтереси страхувальника,
пов'язані з володінням, користуванням
та розпорядженням наземним
транспортним засобом марки «Мазда»,
державний реєстраційний № АА 5552 НС.

08.10.2012 р. по вул. Чорновіла в м. Вишневому
Київській області відбулось ДТП за
участю транспортних засобів «Мазда»,
державний реєстраційний № АА 5552 НС, під
керуванням водія Вдовенка С.М., та
автомобіля «LDV 400 CONVOY», державний
реєстраційний № ВО 8364 АЕ, під
керуванням водія Вужака В.М.

Зазначена дорожньо-транспортна
пригода сталася внаслідок порушення
водієм Вужаком В.М. вимог Правил
дорожнього руху України.

Внаслідок вказаного ДТП було
пошкоджено автомобіль «Мазда»,
державний реєстраційний № АА 5552 НС.,
власнику вказаного транспортного
засобу була завдана матеріальна шкода,
розмір якої відповідно до
рахунку-фактури № 516227_РФ_00228613 від 10.10.2012
р. становить 11 294,82 грн.

За страховим випадком - ДТП, що сталась
за участю застрахованого автомобіля,
позивачем було здійснено виплату
страхового відшкодування в розмірі 10
654,82 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № ДП00010752 від 30.10.2012 р.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи підтверджується, що
«LDV 400 CONVOY», державний реєстраційний №
ВО 8364 АЕ, яким спричинено ДТП, що
потягнуло нанесення шкоди,
застрахований відповідачем за Полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/5417478.

Зазначеним Полісом передбачено, що
ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну майну, становить 50 000,00 грн.,
франшиза - 0,00 грн.

Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином, відповідач є особою, яка,
відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» зобов'язана
відшкодувати завдану ДТП шкоду у
розмірі та порядку, передбачених
договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності, а до
позивача, як страховика, який виплатив
страхове відшкодування за Договором
добровільного страхування наземного
транспорту № 63799Га/12сквАС перейшло
право вимоги, яке потерпіла особа мала
до відповідача як особи,
відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
судової палати у господарських справах
Верховного Суду України від 25.11.08 р.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Відповідач проти задоволення позову
заперечує, посилаючись на те, що
позивачем не було подано доказів
оцінки заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди шкоди,
які б відповідали вимогам Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну
діяльність».

Проте, суд звертає увагу на норми ст. 25
Закону України «Про страхування», які
визначають, що здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Пунктом 27.2. Договору добровільного
страхування наземного транспорту №
63799Га/12сквАС сторони погодили, що
розмір завданих збитків визначається
Страховиком за участю Страхувальника
на підставі:

- документа, де визначено перелік
знищених, пошкоджених або викрадених
складових частин чи в цілому об'єкта
страхування (дефектної відомості, авто
товарознавчої експертизи, Акту огляду
ТЗ)

- документа, складеного компетентними
органами, про обставини, час, місце
страхового випадку із зазначенням
знищеного, пошкодженого або
викраденого об'єкта страхування чийого
частин;

- документа, що містить розрахунок
розміру витрат на компенсацію скоєних
збитків (кошторис, калькуляція СТО,
автотоварознавча експертиза тощо).

Таким чином, виплата страхового
відшкодування позивачем виконана у
відповідності до вимог Договору
добровільного страхування наземного
транспорту № 63799Га/12сквАС.

При цьому, відносини позивача та гр.
Вдовенко О.І. не регулюються нормами
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», що свідчить про
безпідставність тверджень, викладених
відповідачем у відзиві на позовну
заяву.

Аналогічної позиції дотримується
Вищий господарський суд України
(постанова № 5015/2876/12 від 04.02.2013 р.).

Крім того, звіт про оцінку
транспортного засобу є лише попереднім
оціночним документом, в якому
зазначається про можливу, але не
кінцеву суму, що витрачена на
відновлення транспортного засобу.
Реальним же підтвердженням виплати
суми страхового відшкодування
страхувальнику, є саме платіжне
доручення.

Суд звертає увагу також на те, що
твердження відповідача про
необхідність доведення шкоди виключно
шляхом проведення автотоварознавчої
експертизи не узгоджуються з нормами
законодавства про страхування.

Так, Верховним Судом України у листі
«Судова практика розгляду цивільних
справ, що виникають з договорів
страхування» від 19.07.2011 р. роз'яснено,
що, визначаючи розмір заподіяної шкоди
при страхуванні наземного транспорту,
суди, у разі виникнення спору щодо
визначення розміру шкоди, повинні
виходити з фактичної (реальної) суми,
встановленої висновком
автотоварознавчої експертизи, або
відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля.

Таким чином, суд вважає заперечення
відповідачка, викладені у відзиві на
позовну заяву, безпідставними та
такими, що не відповідають фактичним
обставинам справи.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими,
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами та не спростованими
належним чином та у встановленому
порядку відповідачем, а відтак такими,
що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
сплачені позивачем судові витрати
(судовий збір) відшкодовуються йому за
рахунок відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ,
вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ,
вул. Іллінська, 8; ) 10 654
(десять тисяч шістсот п'ятдесят чотири)
грн. 82 коп. страхового відшкодування та
1 720 (одну тисячу сімсот двадцять) грн. 50
коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 24.01.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна