м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом До Про Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України 1. Державного
підприємства "Державний
науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут "НДІ
проект реконструкція" 2. Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України Розірвання договору та
стягнення 26 254,00 грн.
Суддя Куркотова Є.Б.
Представники: Від позивача: Від
відповідача 1: Від відповідача 2:
Павловська Н.В. Руденко О.В. Хачікян С.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України (далі
- позивач) звернувся до суду з позовом
до Державного підприємства "Державний
науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут "НДІ
проект реконструкція" (далі -
відповідач-1) та Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України (далі - відповідач-2) про
розірвання договору та стягнення 26 254,00
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач-1 допустив істотне
порушення умов договору в частині
повного та своєчасного виконання
робіт, що потягло неможливість
досягнення кінцевого результату за
договором, у зв'язку з чим позивач
вказує на існування підстав для
розірвання договору №200Г.12 на
створення науково-технічної продукції
від 01.04.2004 р. на підставі ч.2 ст.651
Цивільного кодексу України.
Крім того, позивачем також заявлено
вимоги про стягнення з відповідача-1
коштів, які сплачені позивачем за
договором, у сумі 25 000,00 грн., а також
пені за порушення строків виконання
робіт у сумі 1 254,00 грн.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 19.12.2013 порушено провадження у
справі, розгляд справи призначений на
У судовому засіданні представником
відповідача-2 було надано суду відзив
на позовну заяву, за змістом якого
відповідач-2 зазначав про те, що строк
дії договору №200Г.12 від 01.04.2004 р.
закінчився 30.09.2005 р., у зв'язку з чим
підстав для його розірвання в судовому
порядку немає. Крім того, відповідачем-2
було заявлено про застосування до
вимог позивача строків позовної
У судовому засіданні оголошувалась
перерва до 29.01.2014.
Представник позивача у судовому
засідання підтримав позов та просив
задовольнити його у повному обсязі.
Присутні в судовому засіданні
представники відповідача-1 та
відповідача-2 проти задоволення
позовних вимог заперечували з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1 ГПК України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2004 р. між Державним комітетом
України з питань житлово-комунального
господарства, яке в подальшому було
реорганізоване в Міністерство
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України (відповідач-2, Замовник-1),
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
(позивач, Замовник-2) та Держаним
науково-дослідним і
проектно-вишукувальним інститутом
"НДІпроектреконструкція" (відповідач-1,
Виконавець) укладено договір №200Г.12 на
створення науково-технічної продукції,
умовами якого передбачено, що
предметом даного договору є створення
науково-технічної продукції
розроблення ДНАОП Правила охорони
праці працівників під час технічного
обстеження будівель і споруд,
передбаченої "Галузевою програмою
поліпшення стану безпеки, гігієни
праці та виробничого середовища на
2001-2005 року Держбуду України" для потреб
Держжитлокомунгоспу України.

Відповідно до п. 2.3. договору Виконавець
зобов'язаний своєчасно і якісно
виконувати роботи, передбачені
договором та додатками до нього.

Відповідно до пункту 1.3 Договору строки
виконання та їх результати узгоджені
сторонами й визначені календарним
планом та технічним завданням, які є
невід'ємними частинами цього Договору.

Календарним планом виконання робіт на
2004 рік (додаток № 3 до Договору) та
Технічним завданням (додаток №2 до
Договору) позивач та відповідач-1
погодили строк виконання роботи в
цілому:

етап № 1 - строк виконання II квартал 2004
року,

етап № 2 - строк виконання II квартал 2004
року,

етап № 3 - строк виконання І- II квартал
2005 року,

етап № 4 - строк виконання II - III квартал
2005 року.

Вартість робіт, передбачених цим
договором, визначається технічною
документацією та розрахунком
кошторисної вартості та становить 30
000,00 грн..

Відповідно до пункту 3.3 Договору оплата
здійснюється поетапно. Остаточний
розрахунок здійснюється після
підписання Сторонами акту
приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до Календарного плану
виконання робіт по Договору (із змінами
відповідно до Додаткової угоди № 1 від
16.05.2005 року до договору) сторонами
узгоджено виконання 4-х етапів робіт, з
яких перші два у 2005 році вже були
виконані та профінансовані, зокрема:

етап № 1 - строк виконання II квартал 2004
року,

етап № 2 - строк виконання II квартал 2004
року,

етап № 3 - строк виконання
січень-червень 2005 року,

етап № 4 - строк виконання
квітень-вересень 2005 року.

Також сторони погодились не вносити
зміни до Технічного завдання,
затвердивши його в редакції, що
додається до Договору. Вартість роботи
згідно з цією додатковою угодою
складає 10 000 грн. Оплата здійснюється
поетапно.

Наказами відповідача-2 від 16.06.2008 р. № 178
та від 17.04.2009 р. № 108 було продовжено дію
Галузевої програми до 01.01. 2009 р. та
01.01.2010р.

Згідно п. 9.1. договору встановлено, що
початок виконання роботи - 01.04.2004 р.
Закінчення виконання роботи - 30.09.2005 р.

12.11.2008 р. між сторонами укладено
додаткову угоду №2 до договору №200Г.12
від 01.04.2004 р.

Згідно п. 1.1. укладеної додаткової угоди
сторони погодили продовжити термін дії
договору №200Г.12 від 01.04.2004 р. на
виконання науково-дослідної роботи
"Розроблення ДНАОП Правил охорони
праці працівників під час технічного
обстеження будівель і споруд" до
повного виконання зобов'язань сторін.

Відповідно до п. 1.2. укладеної
додаткової угоди третя особа
зобов'язується продовжити у 2008 році
виконання робіт передбачених
договором, а саме: - опрацювати відгуки
організацій та розробка остаточної
редакції проекту Правил до 30.10.2008 р.; -
доопрацювати Правила за вимогами
узгоджуючих організацій і їх
затвердження до 30.12.2008 р.

Відповідач 1 про виконання третього
етану відзвітувався листом від 21.10.2008
року (акт здачі-приймання від 25.11.2008 р. №
3).

Спір у справі виник з приводу того, що
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем-1 своїх
обов'язків за договором щодо
своєчасного та якісного виконання
робіт, у зв'язку з чим на підставі ст.651
Цивільного кодексу України вказує на
наявність підстав для розірвання
договору.

Крім того, позивачем також заявлено
вимоги про стягнення з відповідача-1
коштів, які сплачені позивачем за
договором, у сумі 25 000,00 грн., а також
пені за порушення строків виконання
робіт у сумі 1 254,00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
нього кодексу, інших актів цивільного
законодавства тощо. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, що передбачено ст. 525
Цивільного кодексу України.

Таким чином, уклавши договір №200Г.12 на
створення науково-технічної продукції
від 01.04.2004 р. та додаткові угоди №1 та №2
до договору, сторони самостійно
визначили для себе зобов'язання,
зокрема чітко визначили умови
виконання робіт, порядок прийняття
таких робіт та їх оплати, а також
строки, в межах яких погоджені роботи
мають бути виконані.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу
України правовими наслідками, які
настають у разі порушення зобов'язання,
є зокрема розірвання договору.

Пунктом 2 ст. 651 Цивільного кодексу
України встановлена можливість
розірвання договору за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Часиною 2 ст. 852 Цивільного кодексу
України визначено, що за наявності у
роботі істотних відступів від умов
договору підряду або інших істотних
недоліків замовник має право вимагати
розірвання договору та відшкодування
збитків.

Крім того, як зазначається в рішенні
Конституційного Суду України від 09.07.2002
року № 15-рп/2002 обов'язкове досудове
врегулювання спорів, яке виключає
можливість прийняття позовної заяви до
розгляду і здійснення за нею
правосуддя, порушує право особи на
судовий захист. Можливість
використання суб'єктами правовідносин
досудового врегулювання спорів може
бути додатковим засобом правового
захисту. Право особи на звернення до
суду за вирішенням спору не може бути
обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.
Встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист.

З наявних в матеріалах справи актів
здачі-приймання науково-технічної
продукції №1 від 28.05.2004, №2 від 24.06.2004 та
№3 від 25.11.2008 вбачається виконання
відповідачем-1 лише 1-3 етапів робіт.
Докази виконання 4 етапу робіт у
матеріалах справи відсутні.

За таких обставин загальний обсяг
робіт за договором відповідачем-1
виконано не було, звітні матеріали,
щодо виконання 4 етану робіт відсутні,
натомість згідно з пунктом 2.3 Договору
відповідач-1 зобов'язується своєчасно
та якістю виконувати роботи,
передбачені договором та додатками до
нього. Відсутність складеного акту № 4
свідчить про невиконання умов Договору
відповідачем-1.

Відтак, судом встановлено, що
відповідач-1 є таким, що прострочив
виконання свого зобов'язання за
Договором з своєчасного виконання
робіт та станом на момент звернення
позивачем із позовом до суду кінцевий
результат договору не досягнуто, тому
твердження позивача про наявність
правових підстав для розірвання
Договору є правомірними.

При цьому, суд не приймає посилання
відповідача-2 на ту обставину, що дія
договору №200Г.12 від 01.04.2004 закінчилась
30.09.2005 згідно п.9.1 договору, у зв'язку з
чим підстави для розірвання не чинного
договору відсутні, з огляду на
наступне.

Згідно ст.631 Цивільного кодексу України
встановлено, що строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 9.1 Договору
встановлено, що початок виконання
роботи - 01.04.2004 р., закінчення виконання
роботи - 30.09.2005 р.

Отже, при укладанні вказаного договору
сторони не визначили строку його дії, а
встановлення строків закінчення
виконання робіт - не є строком дії
договору.

Пунктом 8.1. договору сторони погодили,
що за взаємною згодою сторони можуть
вносити до договору та додатків до
нього належним чином оформлені зміни
та доповнення. Внесені зміни та
доповнення є невід'ємною частиною
цього договору.

Додатковою угодою №2 від 12.11.2008 до
договору №200Г.12 від 01.04.2004 р. сторони
продовжили термін дії договору №200Г.12
від 01.04.2004 р. до повного виконання
зобов'язань сторін.

Відповідно до п. 1.2 укладеної
додаткової угоди відповідач-1
зобов'язується продовжити у 2008 році
виконання робіт передбачених
договором, а саме: - опрацювати відгуки
організацій та розробити остаточну
редакцію проекту Правил до 30.10.2008;
доопрацювати Правила за вимогами
погоджуючих організацій і їх
затвердження до 30.12.2008.

Таким чином, при підписанні додаткової
угоди № 2 до договору № 200Г.12 сторони
погодили строк дії договору - до
повного виконання зобов'язань сторін.

Оскільки судом встановлено
невиконання відповідачем-1 своїх
зобов'язань щодо повного та належного
виконання умов договору, суд приходить
до висновку про те, що договір №200Г.12
від 01.04.2004 на час розгляду справи є
таким, що не припинив свою дію.

Крім того, чинність договору у період з
2004 - 2008 року також підтверджується
актом здачі-приймання №3 від 25.11.2008,
який підписано сторонами у справі, у
тому числі відповідачем-2.

Вчинення відповідачем-2 дій, що
спрямовані на прийняття від
відповідача-1 виконання робіт за
договором №200Г.12 від 01.04.2004, свідчить
про визнання ним чинності договору
станом на 25.11.2008.

У відзиві на позовну заяву відповідач-2
також посилався на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 27.11.2013 у справі
№ 910/9125/13, винесену за участю тих самих
сторін, якою на думку останнього
апеляційним господарським судом було
встановлено обставини, що мають
преюдиціальне значення, а саме, що
згідно з додатковою угодою №2 термін
дії договору закінчився 30.09.2005.

Проте таке твердження відповідача-2 є
помилковим, оскільки зі змісту
вказаної постанови суду вбачається, що
даний висновок щодо терміну дії
договору є висновком самого
відповідача у справі №910/9125/13, який
викладено у листі №7/18-4018 від 19.03.2013
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва, та житлово-комунального
господарства України, зміст якого було
процитовано апеляційним судом.

Сам текст постанови апеляційного суду
містить лише посилання на цей лист із
зазначенням аркуша справи, де він
знаходиться, без відповідного висновку
суду про припинення дії договору
30.09.2005..

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини справи, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Таким чином, оцінивши подані докази,
суд дійшов висновку, що вимоги позивача
про розірвання договору №200Г.12 на
створення науково-технічної продукції
від 01.04.2004 р. є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

У зв'язку з невиконанням відповідачем-1
передбаченої договором роботи у
повному обсязі, позивач також просить
стягнути з відповідача-1 суму всіх
платежів за договором у сумі 25 000,00 грн.
(вартість 1, 2, 3 етапів робіт).

Відповідно до п.5.2 Договору у випадку
припинення робіт або недосягнення
показників, передбачених цим
договором, з вини Виконавця Замовник-2
може вимагати повернення всіх платежів
зі сплатою пені в розмірі, визначеному
Цивільним кодексом України.

З матеріалів справи вбачається сплата
позивачем на користь відповідача-1
коштів у сумі 25 000,00 грн. на виконання
умов договору.

Судом встановлено, що відповідач є
таким, що прострочив виконання свого
зобов'язання за Договором з
своєчасного, повного та якісного
виконання робіт за договором та станом
на момент звернення позивачем із
позовом до суду докази виконання 4
етану робіт відсутні.

Поряд з цим, у відзиві на позовну заяву,
відповідачем-2 заявлено клопотання про
застосування строку позовної давності
щодо вимог позивача про розірвання
договору та повернення коштів у сумі 26
254,00 грн.

Позовна давність це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу (ст. 256 Цивільного
кодексу України).

Згідно із ст. 257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Порядок визначення початку перебігу
позовної давності врегульовано ст. 261
Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного
кодексу України за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Із змісту Додаткової угоди №2 від 12.11.2008
вбачається, що відповідач-1 мав
виконати роботи по доопрацюванню
Правил за вимогами узгоджуючи
організацій і їх затвердження (4 етап
робіт) у строк жовтень-грудень 2008 року,
отже відповідач-1 є таким що прострочив
з січня 2009 року, а тому саме з січня 2009
року розпочався перебіг строку
позовної давності за спірним
зобов'язанням.

Відтак строк позовної давності сплив у
січні 2012 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного
кодексу України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

В судовому засіданні 15.01.2014
представником відповідача-2 подано
відзив на позовну заяву, в якому
відповідачем заявлено про
застосування строку позовної давності.

Згідно із ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що
позовна заява надійшла до
Господарського суду м. Києва 18.12.2013,
тобто з пропуском строку позовної
давності, що є підставою для відмови в
задоволенні позову про стягнення суми
коштів у розмірі 25 000,00 грн. за
невиконання відповідачем-1 4-го етапу
робіт у зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

Згідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Ніяких доказів наявності обставин, які
з об'єктивних, незалежних від позивача
підстав унеможливлювали або істотно
утруднювали своєчасне подання позову
суду надано не було, в матеріалах
справи такі докази відсутні.

Відповідно до ст.266 Цивільного кодексу
України зі спливом позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо).

За таких обставин у задоволенні
позовних вимог про стягнення з
відповідача-1 суму пені у розмірі 1 254,00
грн. за порушення ним строків виконання
робіт слід відмовити з наведених
підстав у зв'язку з пропуском позовної
давності.

Отже з урахуванням положень ст. 257, ч. 5
ст. 261, ст.266 Цивільного кодексу України
суд погоджується з твердженнями
відповідача-2 про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
про стягнення заборгованості у розмірі
25 000,00 грн. - сума основного боргу, 1 254,00
грн. - пені, оскільки на момент подання
позову перебіг позовної давності щодо
вимоги позивача про стягнення з
відповідача-1 суми заборгованості
сплинув, про що заявив останній.

При цьому у суду відсутні підстави
вважати, що строк позовної давності
щодо вимог про розірвання договору
№200Г.12 від 01.04.2004 сплинув, оскільки
даний договір на момент розгляду
справи є чинним та строк його дії не
закінчився. Оскільки порушення
відповідачем-1 умов договору щодо
своєчасного виконання робіт є
триваючим, позивач може звернутися з
позовом до суду про розірвання
договору протягом всього періоду дії
цього договору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
вимоги позивача про стягнення з
відповідача-1 суми всіх платежів за
договором у розмірі 25 000,00 грн. та пені у
сумі 1 254,00 грн. є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги позивача про
розірвання договору є обґрунтованими,
суд вважає за необхідне їх
задовольнити.

Оскільки відповідно до п.24 ст..5 Закону
України «Про судовий збір»
відповідача-2 звільнено від сплати
судового збору, відповідно до вимог ст.
49 Господарського процесуального
кодексу України судові витрати
покладаються на відповідача-1
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати Договір №200Г.12 на створення
науково-технічної продукції від 01.04.2004
р., укладений між Державним комітетом
України з питань житлово-комунального
господарства, яке в подальшому було
реорганізоване в Міністерство
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України та Державним
підприємством «Держаний
науково-дослідний і
проектно-вишукувальний інститут
"НДІпроектреконструкція».

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Державного підприємства
«Держаний науково-дослідний і
проектно-вишукувальний інститут
«НДІпроектреконструкція» в дохід
державного бюджету України суму
судового збору у розмірі 1 147 (одна
тисяча сто сорок сім) грн.. 00 коп.

5. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
Є.Б. Куркотова

Рішення підписано 29.01.2014