ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2014 року
Справа № 904/6111/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М.
(доповідач),

суддів: Бахмат Р.М.,
Євстигнеєва О.С.

секретар судового засідання:
Назаренко С.Г.

за участю представників сторін:

від прокурора: Волкогон Т.В. -
службове посвідчення НОМЕР_1 від 05.06.13 р.

від позивача: Абрамов Д.В. - дов. №
4/10-629 від 16.12.13 р.

від відповідача: ОСОБА_2 - паспорт
НОМЕР_2 від 02.03.96 р.,

ОСОБА_3 - дов. № 56 від
09.01.14 р.

представник третьої особи у судове
засідання не з"явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 21.10.2013 р.
у справі № 904/6111/13

за позовом Прокурора Жовтневого району
м. Дніпропетровська

в інтересах держави в особі
Дніпропетровської міської ради

до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

Третя особа: Державна інспекція
сільського господарства

в Дніпропетровській
області

про зобов'язання звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 21.10.2013
року ( суддя Ліпинський О. В. ) позов
Прокурора Жовтневого району м.
Дніпропетровська поданого в інтересах
держави в особі Дніпропетровської
міської ради задоволено - зобов'язано
Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2
звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку площею 0,0280 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
державі в особі Дніпропетровської
міської ради, привівши її у придатний
для використання стан шляхом
знесення за власний рахунок
розміщених на ній споруд; стягнуто з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
користь держави в особі
Дніпропетровської міської ради 14 842
грн. 90 коп. шкоди заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки.

Приймаючи рішення, господарський суд
виходив з обставин доведеності
самовільного зайняття відповідачем
земельної ділянки площею 0,0280 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та
спричинення державі збитків у сумі 14
842 грн. 90 коп.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить суд
оскаржуване рішення скасувати, як
незаконне та необґрунтоване, прийняти
нове рішення, яким у позові відмовити
повністю.

В обгрунтування апеляційної скарги
заявник посилається на порушення судом
норм матеріального права, зокрема, ст.
ст. 152, 211, 212 Земельного кодексу України.
Так, в поданій скарзі Відповідач
зазначає на тому, що єдиним допустимим
доказом факту самовільного зайняття
земельної ділянки є постанова про
притягнення особи до адміністративної
відповідальності, яка була скасована
постановою Жовтневого районного суду
міста Дніпропетровська у справі №
201/9608/13а від 11.08.2013 р., що за думкою
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
спростовує факт самовільного зайняття.

Прокурор вважає , що судом першої
інстанції було вірно надано оцінку
доказам, що містяться в матеріалах
справи та винесено законне та
обґрунтоване рішення, тому просить
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги, а оскаржуване рішення залишити
без змін. У відзиві на апеляційну
скаргу прокурор зазначає на тому, що
постанова про притягнення особи до
адміністративної відповідальності не
є єдиним доказом факту самовільного
зайняття земельної ділянки
відповідачкою,а наявні в матеріалах
справи: акт перевірки дотримання вимог
земельного законодавства, протокол про
адміністративне правопорушення,
припис, акт обстеження земельної
ділянки, як кожен окремо, так і в
сукупності мають доказове значення для
визначення факту наявності
самовільного зайняття земельної
ділянки відповідачем.

Крім того, прокурор вважає, що
постанова Жовтневого районного суду
міста Дніпропетровська у справі №
201/9608/13а від 11.08.2013 року винесена з
процесуальних міркувань та не містить
жодного аналізу обставин вчинення
адміністративного правопорушення, і
відповідно не свідчить про відсутність
в діях відповідачки складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 51-1 КУпАП.

Позивач також вважає апеляційну
скаргу необґрунтованою та заперечує
проти її задоволення, а рішення першої
інстанції просить суд залишити без
змін, оскільки вважає його законним та
таким, що не підлягає скасуванню.

В порядку, встановленому ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України, розгляд скарги відкладався з
03.12.2013 року до 17.12.2013 року., з 17.12.2013 року
до 09.01.2014 року.

У судовому засіданні 09.01.2014 року
була оголошена вступна та резолютивна
частини постанови Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення представників сторін і
прокурора, розглянувши та обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню в силу
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
прокуратурою Жовтневого району м.
Дніпропетровська разом із
спеціалістами Державної інспекції
сільського господарства в
Дніпропетровській області проведено
перевірку щодо дотримання вимог
земельного законодавства під час
використання земельної ділянки,
розташованої за адресою АДРЕСА_1.

За результатами обстеження земельної
ділянки, головним спеціалістом відділу
оперативного контролю за дотриманням
вимог земельного законодавства
управління контролю за використанням
та охороню земель Державної інспекції
сільського господарства в
Дніпропетровській області - державним
інспектором Манжулою О. В. в
присутності ФОП ОСОБА_2 був складений
акт обстеження земельної ділянки від
17.06.2013 р. № 33/28, за змістом якого, з
виїздом на місце встановлено, що
земельна ділянка площею 0,0646 га за
адресою: АДРЕСА_1 огороджена та
використовується підприємцем для
улаштування та експлуатації споруд
підприємства громадського харчування (
літнього майданчика, кафе ).

Частина вищевказаної земельної
ділянки площею 0,0366 га по вул. Набережна
Перемоги ( Мандриківська коса )
використовується ФОП ОСОБА_2 для
розташування літнього майданчика на
підставі договору оренди земельної
ділянки, зареєстрованого в книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди землі, про що вчинено
відповідний запис від 02.07.2004 р. № 5385 на
термін до 15.11.2004 року.

Інша частина земельної ділянки площею
0,0280 га по вул. Набережна Перемоги, в
районі будинку 67-Д у м.
Дніпропетровську самовільно зайнята
та використовується ОСОБА_2 для
розміщення літнього майданчика,
відповідальність за що передбачена ст.
53-1 Кодексу України про адміністративні
правопорушення та п. „б" ч. 1 ст. 211 ЗК
України.

Окрім того, зазначені вище обставини,
відображені в акті перевірки
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства від
17.06.2013 року № 213/28.

17.06.2013 року відносно Відповідача
складено протокол про адміністративне
правопорушення № 28/7 за самовільне
зайняття земельної ділянки площею 0,0280
га розташованої за адресою АДРЕСА_1 без
правовстановлюючих документів, що є
порушенням ст. 53-1 КУпАП.

Також, 17.06.2013 року Державною інспекцією
сільського господарства в
Дніпропетровській області видано
припис № 166/28 про приведення
використання спірної земельної
ділянки у відповідність до вимог
чинного законодавства України у 30-ти
денний термін.

27.06.2013 року Державною інспекцією
сільського господарства в
Дніпропетровській області винесено
постанову № 162 про накладення на
Відповідача адміністративного
стягнення, в тому числі за порушення
вимог п. „б" ч. 1 ст. 211 ЗК України, яке
полягало в самовільному зайняття
спірної земельної ділянки площею
0,0280 га.

На час розгляду справи дозвіл
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування на виділення та
використання відповідачем спірної
земельної ділянки для розміщення
літнього майданчика кафе не надавався.
Право користування земельною ділянкою
не оформлено.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що зібрані у справі
докази, свідчать про те, що земельна
ділянка площею 0,0280 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1 у користування
відповідачу не надавалася, договору
оренди землі з міською радою не
укладено.

Згідно положень ст. 1 Закону України
„Про державний контроль за
використанням та охороною земель",
будь-які дії, які свідчать про фактичне
використання земельної ділянки за
відсутності відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними, є самовільним зайняттям
земельної ділянки.

Згідно зі ст. 211 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
несуть цивільну, адміністративну або
кримінальну відповідальність
відповідно до законодавства за
самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Ст. 212 Земельного кодексу України
передбачено, що самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними. Приведення
земельних ділянок у придатний для
використання стан, включаючи знесення
будинків, будівель і споруд,
здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб, які самовільно
зайняли земельні ділянки. Повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

Судова колегія погоджується з
висновком господарського суду що
позовні вимоги в частині зобов'язання
Відповідача звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку з приведенням
її у придатний для використання стан,
шляхом знесення споруд, що на ній
розташовані - є правомірними та такими,
що підлягають задоволенню.

За результатами виявленого порушення,
у відповідності до вимог Методики
визначення розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту ) без
спеціального дозволу, затвердженої
Постановою КМУ від 25.07.2007 р. № 963,
головним спеціалістом відділу
оперативного контролю за дотриманням
вимог земельного законодавства
управління контролю за використанням
та охороню земель Державної інспекції
сільського господарства в
Дніпропетровській області - державним
інспектором Манжулою О. В. складено
розрахунок розміру шкоди, заподіяної
ОСОБА_2 внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки, яка
розташована в межах населеного пункту.

Згідно зазначеного розрахунку, розмір
шкоди, заподіяної самовільним
зайняттям земельної ділянки площею 0,0280
га, яка розташована в АДРЕСА_1,
становить 14 842 грн. 90 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю і відшкодування
завданих збитків.

Порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам встановлюється
Кабінетом Міністрів України ( ч. 2 ст. 157
Земельного кодексу України ).

Відповідач доказів звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки
та відшкодування шкоди не надав.

Тому господарський суд правомірно
задовольнив і решту позовних вимог
прокурора,

стягнувши з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 14 842 грн. 90 коп. шкоди заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення прийнято місцевим
господарським судом за повністю
дослідженими обставинами справи з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому відсутні підстави для його
скасування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, оскільки за змістом
постанови Жовтневого районного суду
міста Дніпропетровська у справі №
201/9608/13а від 11.08.2013 р., фактичні обставини
вчинення відповідачем правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 211 Земельного
кодексу України, взагалі не були
предметом судового розгляду, а факт
скасування районним судом постанови
про накладення адміністративного
стягнення за самовільне зайняття
земельної ділянки, не виключає
підстави для покладення на відповідача
цивільної відповідальності за
порушення вимог земельного
законодавства.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105 ГПК
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 21.10.2013 р.
у справі № 904/6111/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному
обсязі 10.01.2014 року

Головуючий суддя
І.М. Кощеєв

Суддя
Р.М. Бахмат

Суддя
О.С. Євстигнеєв