м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24925/13 16.01.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тристарс»

До Товариства з обмеженою
відповідальністю «Джи Пі Ес
Інтернешнл»

Про стягнення 44 782,46 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

Від позивача Кузь В.В. - по дов. №
б/н від 01.11.2013

Від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Тристарс»
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Джи Пі Ес
Інтернешнл» 40 000,00 грн. основного боргу,
240,00 грн. збитків від зміни індексу
інфляції та 542,46 грн. - 3% річних за
неналежне виконання взятих на себе
останнім зобов'язань згідно договору
про надання фінансової допомоги, що
укладений сторонами у спрощений
спосіб, а також 4 000,00 грн. збитків у
вигляді понесених позивачем витрат на
юридичні послуги.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.12.2013 порушено провадження у
справі № 910/24925/13 та призначено її до
розгляду на 16.01.2014.

Позивач в судовому засіданні 16.01.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 16.01.2014 не
з'явився, письмовий відзив на позов не
подав, вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 24.12.2013 не
виконав.

Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення, з
огляду на наступне

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України ухвалу
суду від 24.12.2013 було надіслано
відповідачу рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення на адресу, що зазначена в
позовній заяві, а саме : м. Київ, вул.
Ревуцького, 16-А, яка згідно витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
станом на 10.01.2014 є місцезнаходженням
відповідача.

Стаття 64 Господарського
процесуального кодексу України
встановлює, що у разі відсутності
сторін за адресою місцезнаходження, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців ухвала про порушення
провадження у справі вважається
врученою їм належним чином.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Оскільки наявних в матеріалах справи
документів достатньо для її розгляду,
суд вважає, що неявка представника
відповідача не перешкоджає розгляду
справи по суті.

В судовому засіданні 16.01.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва

ВСТАНОВИВ:

17.05.2013 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Тристарс»
перерахувало на рахунок Товариства з
обмеженою відповідальністю «Джи Пі Ес
Інтернешнл» поворотну фінансову
допомогу в розмірі 40 000,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 859 від 17.05.2013.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідачем в порушення
взятих на себе зобов'язань не було у
повному обсязі повернуто надані
позивачу грошові кошти, в зв'язку з чим
у відповідача виникла заборгованість
перед позивачем в розмірі 40 000,00 грн. та
за несвоєчасне виконання зобов'язань
нараховані збитки від зміни індексу
інфляції в розмірі 240,00 грн. та 3% річних
в сумі 542,46 грн. Також позивач вважає, що
відповідач має сплатити збитки в
розмірі 4 000,00 грн. у вигляді понесених
позивачем витрат на юридичні послуги.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України
підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема є договори та інші
правочини.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу
України закріплено загальне поняття
правочину, яким є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого не встановлена обов'язкова
письмова форма, вважається вчиненим,
якщо поведінка сторін засвідчує їхню
волю до настання відповідних правових
наслідків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639
Цивільного кодексу України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Договір може бути
укладений у будь - якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Статтею 626 Цивільного кодексу України
визначено поняття договору, яким є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Також статтею 181 Господарського
кодексу України визначено загальний
порядок укладання господарських
договорів, зокрема в частині 1 цієї
статті зазначено, що господарський
договір за загальним правилом
викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження до виконання замовлення,
якщо законом не встановлено спеціальні
вимоги до форми та порядку укладення
даного виду договорів.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з п. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу
України на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про те, що між
сторонами шляхом перерахування
позивачем відповідачу грошових коштів
(фінансової допомоги) було укладено
договір позики, за яким відповідач
зобов'язався повернути кошти.

Відповідно до п. 1 ст. 1049 Цивільного
кодексу України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Як вбачається з платіжного доручення №
859 від 17.05.2013 відповідач зобов'язався
повернути кошти в строк до 30.06.2013.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Проте, матеріали справи свідчать, що
відповідач взяті на себе зобов'язання
по поверненню грошових коштів в
передбачені договором строк не
виконав, у зв'язку з чим у відповідача
виникла заборгованість перед
позивачем, що становить 40 000,00 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України визначено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 40 000,00 грн.
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи
відповідач у визначений строк кошти не
повернув, а отже є таким, що прострочив
виконання зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення з повернення
коштів, позивач на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України просить суд
стягнути з відповідача 240,00 грн.
збитків від зміни індексу інфляції та
542,46 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3 % річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника.

Суд приходить до висновку про
задоволення вимог позивача щодо
стягнення з відповідача 240,00 грн.
збитків від зміни індексу інфляції та
542,46 грн. - 3% річних (за обґрунтованими
розрахунками позивача).

30.10.2013 між позивачем та Приватним
підприємством «Юридична фірма
«ЮрТрансСервіс» (виконавець) був
укладений договір про надання
юридичних послуг № 30.10/13, за умовами
якого останній взяв на себе
зобов'язання надати юридичні послуги
щодо забезпечення повернення коштів
від Товариства з обмеженою
відповідальністю «Джи Пі Ес
Інтернешнл» за надання поворотної
фінансової допомоги.

Пунктом 4 вказаного договору визначено,
що за представництво інтересів
замовника в досудовому порядку та в
суді першої інстанції позивач має
сплатити 4 000,00 грн.

Як вбачається з платіжного доручення №
992 від 31.10.2013 позивач перерахував на
Приватного підприємства «Юридична
фірма «ЮрТрансСервіс» за надання
юридичних послуг 4 000,00 грн.

У відповідності до ст. 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Під збитками
розуміються втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управленою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються : вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною.

На підставі ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу
України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки; розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором;
збитки визначаються з урахуванням
ринкових цін, що існували на день
добровільного задоволення боржником
вимоги кредитора у місці, де
зобов'язання має бути виконане, а якщо
вимога не була задоволена добровільно,
- у день пред'явлення позову, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Суд може задовольнити вимогу про
відшкодування збитків, беручи до уваги
ринкові ціни, що існували на день
ухвалення рішення; при визначення
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
враховуються заходи, вжиті кредитором
щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобов'язань за
договором є правовою підставою, згідно
із ст. 623 Цивільного кодексу України,
для стягнення збитків.

Підставою для відшкодування збитків є
спричинення їх внаслідок неналежного
виконання зобов'язання за договором,
тобто наявності прямого
причинно-наслідкового зв'язку між
неправомірними діями однієї сторони та
зменшення майнових прав іншої, у тому
числі і не отриманого доходу.

Суд погоджується з твердженнями
позивача, що сплачена позивачем сума
за надані юридичні послуги в розмірі 4
000,00 грн. є збитками позивача, які мали
місце внаслідок неналежного виконання
зобов'язань відповідачем за договором
позики.

Отже, позивачем доведено
причинно-наслідковий зв'язок між
протиправними діями відповідача та
понесеними позивачем збитками саме
внаслідок неналежного виконання
відповідачем договірного зобов'язання.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги про стягнення 4 000,00 грн. збитків
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тристарс» є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Джи Пі Ес
Інтернешнл» (02068, м. Київ, вул.
Ревуцького, 16-А, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тристарс» (36021, м.
Полтава, вул. Калініна, 50/12, кв. 33, ) 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп.
основного боргу, 240 (двісті сорок) грн. 00
коп. збитків від зміни індексу
інфляції, 542 (п'ятсот сорок дві) грн. 46
коп. - 3% річних, 4 000 (чотири тисячі) грн. 00
коп. збитків, 1 720 (одну тисячу сімсот
двадцять) грн. 50 коп. витрат по сплаті
судового збору.

Повне рішення складено 20.01.2014.

СуддяВ.В.Сівакова