ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

"08" січня 2014 р. Справа № 926/1066/13

За позовом Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України»

до відповідача Колективного
підприємства «Нако»

про стягнення заборгованості - 2543,54 грн.

Суддя Тинок О.С.

Секретар судового засідання Дарчук
О.І.

Представники:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Дочірня компанія «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України»
звернулася з позовом до Колективного
підприємства «Нако» про стягнення
заборгованості у сумі 2543,54 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилається на те, що 01 жовтня 2010 року
між сторонами було укладено договір на
постачання природного газу № 269512, а 30
листопада 2010 року було укладено
додаткову угоду № 1 до даного договору,
згідно умов яких позивач
зобов'язувався передати у власність
природний газ, а відповідач
зобов'язувався прийняти його та
оплатити газ на умовах договору. Далі
позивач стверджує, що в період з 01
грудня 2010 року по 31 грудня 2010 року на
виконання умов укладеного договору №
269512 від 01 жовтня 2010 року поставив
відповідачу природний газ в кількості
0,006 м3 на загальну суму 17,94 грн., однак
останній зобов'язання по оплаті
належним чином не виконував, в
результаті чого існує заборгованість у
сумі 17,94 грн. Також, позивач зазначає, що
у лютому - березні 2010 року відповідач
без будь-якої правової підстави спожив
природний газ в кількості 1,025 м3 на
загальну суму 2525,60 грн., в результаті
чого позивач просить суд відшкодувати
його вартість.

Ухвалою від 23 грудня 2013 року суд
продовжив строк розгляду спору на
п'ятнадцять днів, відклав розгляд
справи, а також зобов'язав сторін
подати суду додаткові докази по справі.

Позивач не виконав вимоги суду, а також
не забезпечив явку свого представника
у судове засідання, хоча був належним
чином повідомлений про дату, час і
місце засідання суду.

Відповідач відзиву на позовну заяву не
надав, явку повноваженого представника
у судове засідання не забезпечив, хоча
був належним чином повідомлений про
дату, час і місце засідання суду.

Не з'явлення у судове засідання
представників сторін та не подання
ними витребуваних судом додаткових
доказів не перешкоджає вирішенню спору
по суті за наявними в справі
матеріалами.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
докази, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про
задоволення позову виходячи з
наступного:

01 жовтня 2010 року між сторонами було
укладено договір на постачання
природного газу № 269512, а 30 листопада 2010
року було укладено додаткову угоду № 1
до даного договору, згідного умов яких,
позивач зобов'язувався передати у
власність замовнику природний газ, а
відповідач зобов'язувався прийняти та
оплатити газ на умовах даного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме, акту прийому-передачі природного
газу від 31 грудня 2010 року позивач на
виконання умов договору № 269512 від 01
жовтня 2010 року в грудні 2010 року
поставив відповідачу природний газ в
кількості 0,006 м3 на загальну суму 17,94
грн.

Відповідач зобов'язання згідно
укладеного між сторонами договору
належним чином не виконував, у
результаті чого в нього існує
заборгованість у сумі 17,94 грн.

Також, 20 липня 2011 року листом № 06/1970
позивачем відповідачу для підписання
був направлений договір на постачання
природного газу № 269513 від 20 грудня 2010
року та акти прийому-передачі
природного газу за лютий - березень 2010
року.

Договір передбачав передання
позивачем у власність відповідачу газ
з ресурсів лютого-квітня 2010 року в
обсязі 1,025 м3.

Враховуючи ціну природного газу,
визначену у п.4.1. договору № 269513 від 20
грудня 2010 року (2505,55 грн. за 1 тис. м3), він
передбачав поставку природного газу
загальною вартістю 2525,60 грн.

Вказаний лист № 06/1970 з додатками
відповідач отримав 24 липня 2011 року, що
підтверджується фіскальним чеком та
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Позивачем від відповідача був
отриманий тільки акт прийому-передачі
природного газу по договору № 269513 від 20
грудня 2010 року. Договір № 269513 від 20
грудня 2010 року отриманий не був.

Отже, обставина споживання
відповідачем у лютому, березні 2010 року
природного газу обсягом 1,025 м3
підтверджується актом
прийому-передачі природного газу від 31
грудня 2010 року, а також реєстром № 14
зняття контрольного показника
лічильника за січень-квітень 2010 року.

При цьому, 10 лютого 2012 року листом № 06/680
позивачем відповідачу направлялася
претензія про сплату боргу, яка була
проігнорована останнім.

За таких обставин, відповідач, без
будь-якої правової підстави, спожив
природного газу загальною вартістю
2525,60 грн.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачає, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Так, частина 1 та пункт 2 частини 2 статті
11 Цивільного кодексу України
встановлюють, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послуги, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною 1 пункту 1 статті 530 Цивільного
кодексу України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

У відповідності до частини 1 статті 1212
Цивільного кодексу України, особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Згідно частини 2 статті 1213 Цивільного
кодексу України, у разі неможливості
повернути в натурі потерпілому
безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість.

Тобто, відповідач порушуючи умови
укладеного між сторонами договору не
оплатив вартість поставленого йому
газу, а тому зобов'язаний сплатити
існуючу заборгованість у сумі 17,94 грн.,
а також відшкодувати вартість
спожитого газу без будь-якої правової
підстави у сумі 2525,60 грн.

Судові витрати покласти на
відповідача.

Керуючись статтями 42, 43, 22, 43, 49, 75, 82, 821, 84,
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Колективного
підприємства «Нако» - м. Чернівці, вул.
Буковинська, 81-В, код 21421639 на користь
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» - м. Київ, вул.
Шолуденка, 1, код 31301827 - заборгованість у
сумі 2543,54 грн. та судовий збір у сумі
1720,50 грн.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

У судовому засіданні 08 січня 2014 року
було оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Рішення підписане та оформлене
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України 10 січня
2014 року.

Суддя О.С. Тинок