ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

09 січня 2014 року
Справа № 913/3051/13

Провадження №16/913/3051/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кримська водочна
компанія", с. Мазанка, Автономна
Республіка Крим

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
смт. Георгіївка Лутугинського району
Луганської області

про стягнення 6328 грн. 62 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.,

секретар судового засідання Липова
К.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Найдьонов А.О., дов. від
08.01.14;

відповідач: не прибув,

В С Т А Н О В И В:

Обставини справи: позивачем заявлена
вимога про стягнення боргу за
поставлений товар в сумі 4897,68грн., трьох
відсотків річних в сумі 78,90грн. за
період з 20.03.2013 по 01.10.2013, пені в сумі
372,50грн. за період з 20.03.2013 по 01.10.2013
(відповідно до п.п.4.1 Договору), штрафу в
сумі 979,54грн. (відповідно до п.п.4.1.
Договору) за договором поставки від
19.07.2011 № 1867.

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 11.11.2013 розгляд
справи був призначений на 02.12.2013 з
витребуванням додаткових документів.

В судовому засіданні 02.12.2013 в усній
формі відповідач заявив, що він не є
суб'єктом підприємницької діяльності,
але такі доводи спростовуються
інформацією з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 19.11.2013, а
саме в графі: «Данні про перебування
фізичної особи-підприємця в процесі
припинення підприємницької
діяльності, банкрутства» значиться, що
15.03.2013 держаним реєстратором внесені
відомості, що відповідач знаходиться в
стані припинення підприємницької
діяльності за власним бажанням. З
даного запису вбачається, що ОСОБА_1 є
фізичною особою-підприємцем і повинна
відповідати за своїми зобов'язаннями
перед позивачем.

Позивач з посиланням на норми статей 526,
655, 692, 712 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) обґрунтовує позовні
вимоги неналежним виконанням
відповідачем умов укладеного
сторонами у справі договору щодо
оплати отриманих продуктів харчування
за вказаним договором.

Відповідач не забезпечив участі свого
представника у судовому засіданні, не
надав суду витребуванні документи. Про
причини неявки до суду не повідомив,
хоча про час і місце проведення
судового засідання відповідача було
повідомлено належним чином. Позовна
заява та ухвала про порушення
провадження у справі направлена
відповідачу за належною юридичною
адресою, яка зазначена у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
№17467886 станом на 30.10.2013: АДРЕСА_1. Всі
процесуальні документи суду були
вручені відповідачу, що
підтверджується поштовими
повідомленнями з відміткою про
вручення відповідачу, які залучені до
матеріалів справи.

Справа розглядалася судом
неодноразово. Відповідачу надавалася
можливість прийняти участь у судовому
засіданні та надати відзив на позов. На
підставі викладеного справа
розглянуто за наявними в ній
матеріалами відповідно до статті 75
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України).

При вирішенні спору по суті судом
встановлено наступне.

Між сторонами у справі укладено
договір поставки від 19.07.2011 № 1867, на
підставі якого постачальник (позивач)
зобов'язується поставити покупцю
(відповідачу) в узгоджені строки для
власних потреб товар - алкогольні
напої, а покупець (відповідач)
зобов'язується прийняти та оплатити
товар протягом 7 календарних днів з дня
передачі (отримання) продуктів,
асортимент, кількість, якість та ціна
яких зазначається у видаткових
накладних (п.1.1 договору).

За своєю правовою природою вказаний
договір є договором поставки і
відповідає вимогам правового
інституту поставки (ст.ст.265-267 ГК
України).

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу товар на суму
4897,68грн., а відповідач отримав товар за
вказаним договором, що підтверджено
видатковою накладною від 12.03.13
№РН-22-009241 на вказану суму, копія якої
залучена до матеріалів справи (а.с.14).

Позивач звернувся з даним позовом до
суду, вказуючи про порушення
відповідачем вимог закону і умов
укладеного договору у зв'язку з не
оплатою поставленого товару, і просить
стягнути з відповідача борг за
поставлений товар в сумі 4897,68грн.

Крім того, за несвоєчасне виконання
грошового обов'язку по оплаті
отриманого товару, позивачем заявлено
до стягнення пеню в сумі 372,50грн. за
період з 20.03.2013 по 01.10.2013 (відповідно до
п.п.4.1 Договору), штраф в сумі 979,54грн.
(відповідно до п.п.4.1. Договору) та 3%
річних в сумі 78,90грн. за період з 20.03.2013
по 01.10.2013.

Враховуючи вищевикладене, повно,
всебічно і об'єктивно дослідивши
матеріали та обставини справи,
вислухав представника позивача,
оцінивши надані ним докази своїх вимог
до суті спору, їх належність,
допустимість, достовірність кожного
окремо і у сукупності без надання
жодному доказу пріоритету або вищої
сили, суд дійшов висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Зобов'язання між суб'єктами
господарювання виникають з підстав
закону або умов договору (ст.ст.173,193 ГК
України).

Згідно з правилами ст.ст. 530,627,629
Цивільного кодексу України договір є
обов'язком для сторін, що його уклали, і
виникнення прав та обов'язків у сторін
відбувається на підставі умов
укладеного договору.

В даному спорі правовідносини сторін
врегульовані договором поставки від
19.07.2011 № 1867, який є чинним і обов'язковим
для сторін. Договором поставки від
19.07.2011 № 1867, укладеним сторонами по
справі, визначено порядок виконання
відповідачем зобов'язань по сплаті
вартості поставленого товару.

Позивач поставив відповідачу товар на
суму 4897,68грн. та належним чином - в
порядку ст.ст.33,34 ГПК України - довів
суду факт поставки на вказану суму
грошей. Таким чином, позивач виконав
свої обов'язки перед відповідачем у
відповідності до умов договору та
вимог закону.

Статті 265-267 ГК України, ст.ст.655-692 ЦК
України зобов'язують відповідача
виконати обов'язок по оплаті
поставленої продукції у відповідності
до вимог закону та умов договору.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

При розгляді справи суд встановив, що
відповідач не виконав свої обов'язки
перед позивачем по оплаті за
поставлений товар за договором
поставки від 19.07.2011 № 1867, а саме: не
оплатив товар на суму 4897,68грн.,
отриманий від позивача за видатковою
накладною від 12.03.13 №РН-22-009241. Таким
чином, сума боргу складає 4897,68грн.
та підлягає стягненню у
повному обсязі.

Позовні вимоги в часті заявлених до
стягнення 3% річних цілком обґрунтовані
приписами до ст. 625 Цивільного кодексу
України, згідно якої боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Але позивач здійснив
невірний розрахунок: 3% річних на суму
боргу 4897,68грн. за період з 20.03.2013 по
01.10.2013 дорівнюють в сумі 78,50грн., а не
78,9грн. Тому позов в цій часті слід
задовольнити частково.

Позовні вимоги в часті заявленої до
стягнення пені в сумі 372,50грн. за період
з 20.03.2013 по 01.10.2013 (відповідно до п.п.4.1
Договору) обґрунтовані позивачем з
посиланням на вимоги ч.6 ст.232 ГК України
та на фактичні обставини справи.

Між тим, позивач неправомірно визначив
період, за який він має право на
стягнення неустойки. Позивачем
визначено період з 20.03.13 по 01.10.13, тоді як
у відповідності до приписів ч.6 ст.232 ГК
України період має бути визначеним за
півроку, тобто, з 20.03.13 по 20.09.13 на суму
боргу 4897,68грн.

Таким чином, позов в цій часті солід
задовольнити частково на суму 351,30грн.
за період з 20.03.13. по 20.09.13 на суму
4897,68грн.

Позовні вимоги в часті заявленого до
стягнення штрафу в сумі 979,54грн.
відповідають умовам укладеного між
сторонами договору поставки від 19.07.11
№1867 - пункту 4.1, в якому вказано, що у
разі прострочення покупцем строків
оплати отриманого товару понад 30
календарних днів, покупець
зобов'язаний сплатити постачальнику
штраф у розмірі 20% від суми
простроченого платежу. Відповідач
прострочив оплату товару на суму
4897,68грн., тому позивач правомірно
заявив до стягнення штраф, оскільки
договір є обов'язковим до виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

За таких підстав позовні вимоги слід
задовольнити частково і судові витрати
покласти на відповідача пропорційно
розміру задоволених вимог у
відповідності до приписів ст.ст.44-49 ГПК
України.

На підставі викладеного, ст.ст.173, 193, 232,
265-267 ГК України, ст.ст.625, 629, 655-692 ЦК
України, керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75,
82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кримська водочна
компанія", с. Мазанка, Автономна
Республіка Крим, вул.. «Садова», 19, ід.
Код 36499654 борг в сумі 4897,68грн., пеню в
сумі 351,30грн., штраф в сумі 979,54грн., 3%
річних в сумі 78,5грн., витрати зі сплати
судового збору в сумі 1714,62грн. Видати
наказ позивачу після набрання рішенням
законної сили.

3. В решті вимог відмовити.

Рішення підписане 14.01.14.

Суддя
Р. Шеліхіна