ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

15 січня 2014 р. Справа № 902/1401/13

за позовом:Державного підприємства
"Державний резервний насіннєвий фонд
України" (вул.Ямська, 32, м. Київ, 03038)

до:Ялтушківської дослідно-селекційної
станції Інституту біоенергетичних
культур і цукрових буряків
Національної академії аграрних наук
України (с. Черешневе, Барський район,
Вінницька область, 23021)

про стягнення 1 278 721,72 грн. згідно
договору №300413/01-2 від 30.04.2013р.

Господарський суд Вінницької області у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя: Маслій І.В.

Судді: Банасько О.О.

Говор Н.Д.

При секретарі судового засідання
Василишеній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача : Садківський П.Ф.,
представник за довіреністю;

відповідача : Левицька-Корчун В.І.,
Люлькіс І.М. - представники за
довіреністю.

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Вінницької
області звернулося Державне
підприємство "Державний резервний
насіннєвий фонд України" з позовом до
Ялтушківської дослідно-селекційної
станції Інституту біоенергетичних
культур і цукрових буряків
Національної академії аграрних наук
України про стягнення 1 278 721,72 грн.
згідно договору №300413/01-2 від 30.04.2013 року.

Ухвалою від 11.10.2013 року порушено
провадження у справі.

Представником позивача подано
клопотання про здійснення фіксації
судового процесу технічними засобами.
Судом дане клопотання задоволено, з
огляду на це справа слухається з
фіксацією судового процесу технічними
засобами.

Розгляд справи неодноразово
відкладався. Для розгляду даної справи
створено колегію суддів.

Ухвалою від 18.12.2013 р. розгляд справи
відкладено на 15.01.2014 р.

В судове засідання 15.01.2014 року з'явились
представники сторін.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав обставини
викладені в позовній заяві та в
поясненнях щодо підстав подання
позову, а саме зазначив:

Між Державним підприємством "Державний
резервний насіннєвий фонд України" та
Ялтушківською дослідно-селекційною
станцією Інституту біоенергетичних
культур і цукрових буряків
Національної академії аграрних наук
України було укладено договір
сортозаміни від 30 квітня 2013 року №
300413/01-2 та додаткову угоду від 23 липня 2013
року № 01. На виконання умов Договору,
додаткової угоди та згідно з актом
прийому-передачі насіння від 30 квітня
2013 року, ДП «Держрезервнасінфонд»
фактично передало, а Ялтушківська ДСС
отримала елітне насіння:

- озимої пшениці сорту «Смуглянка»
урожаю 2011 року, в кількості 192 т.

- озимої пшениці сорту
«Ремеслівна» урожаю 2012 року, в
кількості 96 т.

В свою чергу, Ялтушківська ДСС
зобов'язалася, відповідно до умов
Договору та додаткової угоди, передати
на обмін насіння озимої пшениці сорту
«Олеся» першої репродукції урожаю 2013
року у кількості 369 т. не пізніше 15
серпня 2013 року.

За твердженням позивача відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання в
строк обумовлений договором.
Неодноразово позивач звертався до
відповідача з листами-вимогами про
виконання зобов'язання по договору
щодо передачі насіння озимої пшениці
сорту «Олеся» першої репродукції
урожаю 2013 року, у кількості 369 т., з
наданням відповідних документів, що
посвідчують його якість, або
відшкодувати його вартість. Відповідач
листом повідомив позивача про
неможливість в повному обсязі виконати
зобов'язання оскільки не отримав
достатньої кількості урожаю озимої
пшениці та про те, що частина насіння
озимої пшениці знаходиться на доробці.
Зі змісту даного листа, на думку
позивача, не вбачається чи в належному
стані знаходиться насіння, його якісні,
посівні характеристики, можливість
його отримання, а отже відповідач не
виконав обов'язку передбаченого п. 3.10
Договору в частині надсилання копії
документів, що підтверджують виконання
вимог п. 3.4., п. 3.5., п. 3.6. Договору, а також
не виконав обов'язок, передбачений п. 3.3
Договору, в частині передачі Товару
позивачу до 15.08.2013 року. Крім того
позивач в листі прохав повідомити
відповідача про час та місце для
направлення повноважного представника
позивача та належного оформлення
насіння. Цей лист відповідач залишив
без уваги та відповіді насіння не
передав, гроші не сплатив. В зв'язку з
цим позивач був змушений звернутись з
позовною заявою до суду про стягнення з
відповідача збитків та сплати
неустойки.

Представники відповідача в судовому
засіданні заперечили щодо задоволення
позову з підстав викладених у відзиві
та в додаткових поясненнях до відзиву,
а саме зазначили, що твердження
позивача щодо неналежного виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань згідно укладеного між
сторонами договору сортозаміни не
відповідають дійсності, а саме позивач,
з метою отримання насіння, жодного разу
до відповідача не з'явився, про що
свідчить Акт від 20.09.2013 року складений
відповідачем, яким було зафіксовано, що
позивач за насінням не з'явився. З
огляду на це відповідач вважає, що ним
було вжито всіх заходів щодо виконання
умов договору сортозаміни, а позивач
навмисно ухилявся від прийняття
зобов'язань. Посилаючись на ст.ст. 613, 614
ЦК України відповідач вважає що вжив
всіх заходів щодо належного виконання
зобов'язань, а тому у позивача відсутні
правові підстави для нарахування та
стягнення штрафної санкції на підставі
п. 5.8 договору. Також відповідачем
зазначено, що предметом договору
сортозаміни є безгрошовий обмін
насіння, тобто умовами договору не
передбачено грошова форма розрахунків.
З огляду на це відповідач вважає, що
вимоги позивача є такими, що не
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Колегія суддів, з'ясувавши у судовому
засіданні всі обставини справи,
оцінивши подані сторонами докази, та
заслухавши пояснення представників
сторін, керуючись чинним
законодавством, дійшла висновку про
часткове задоволення позову, виходячи
з наступного.

Матеріалами справи встановлені такі
фактичні обставини.

30 квітня 2013 року між Державним
підприємством "Державний резервний
насіннєвий фонд України" (позивач, в
договорі Сторона 1) та Ялтушківською
дослідно-селекційною станцією
Інституту біоенергетичних культур і
цукрових буряків Національної
академії аграрних наук України
(відповідач, в договорі Сторона 2) було
укладено договір сортозаміни № 300413/01-2
(далі Договір), за умовами якого між
сторонами проводиться безгрошовий
обмін насіння, яке належить на праві
власності Стороні 1, на насіння, яке
належить на праві власності Стороні 2.

Відповідно до п. 1.2. Договору в порядку
та на умовах, визначених цим Договором,
Сторона 1 зобов'язується передати у
власність Стороні 2 таке насіння:

- озимої пшениці сорту «Смуглянка»
еліти урожаю 2011 року в кількості 192,0 т.
по ціні 2960,00 грн/т з урахуванням ПДВ;

- озимої пшениці сорту
«Ремеслівна» еліти урожаю 2012 року в
кількості 96,0 т. по ціні 2960,00 грн/т з
урахуванням ПДВ;

- озимої пшениці сорту «Антонівка»
першої репродукції урожаю 2010 року в
кількості 11,999 т. по ціні 2640,00 грн/т з
урахуванням ПДВ;

а Сторона 2 зобов'язується взамін
передати у власність Стороні 1 таке
насіння:

- озимої пшениці сорту «Олеся»
першої репродукції урожаю 2013 року в
кількості 382,0 т. по ціні 2314,55 грн/т з
урахуванням ПДВ.

Пунктом 1.3. Договору передбачено, що
беручи участь у цьому Договорі, кожна
із Сторін є продавцем того товару, який
вона передає в обмін, і покупцем товару,
який вона одержує взамін.

Згідно п. 2.1. та п. 2.2. Договору вартість
товару 1, що передається Стороною 1 на
момент передачі складає 884 158,51 грн.
Вартість товару 2, що передається
Стороною 2 на момент передачі складає 884
158,51 грн.

23 липня 2013 року між сторонами укладено
додаткову угоду № 1 до Договору
сортозаміни № 300413/01-2 від 30.04.2013 р., якою
сторони дійшли згоди та виклали п. 1.2
розділу 1 та розділ 2 в наступній
редакції: «п. 1.2. В порядку та на умовах,
визначених цим Договором, Сторона 1
зобов'язується передати у власність
Стороні 2 насіння:

- озимої пшениці сорту «Смуглянка»
еліти урожаю 2011 року в кількості 192,0 т.
по ціні 2466,67 грн/т без урахуванням ПДВ;

- озимої пшениці сорту
«Ремеслівна» еліти урожаю 2012 року в
кількості 96,0 т. по ціні 2466,67 грн/т без
урахуванням ПДВ;

а Сторона 2 зобов'язується взамін
передати у власність Стороні 1 таке
насіння:

- озимої пшениці сорту «Олеся»
першої репродукції урожаю 2013 року в
кількості 369,0 т. по ціні 1925,21 грн/т без
урахуванням ПДВ.

2. Вартість товару

2.1. Вартість товару 1, що передається
Стороною 1 на момент передачі складає 852
481,15 грн., у тому числі ПДВ 142080,19 грн.

2.2. Вартість товару 2, що передається
Стороною 2 на момент передачі складає 852
481,15 грн., у тому числі ПДВ 142080,19 грн.»

Розділом 3 Договору сторони
передбачили порядок обміну та якість
товару.

Так п. 3.1. визначено місце знаходження
товару. Передання (здача-приймання)
Товару 1 на Товар 2 здійснюється за
місцезнаходженням Товару 1 та Товару 2 і
оформлюється накладними, якщо інше не
зазначено в цьому договорі.

Передача Товару 1 відбувається не
пізніше 15.05.2013 року. (п.3.2. Договору).

Передача Товару 2 відбувається не
пізніше 15.08.2013 року. (п. 3.3. Договору).

Як зазначено в п.3.4., п. 3.5. та п. 3.6.
Договору Товар 2 при передачі повинен
відповідати вимогам ДСТУ 2240-93 і бути
забезпечений відповідними
документами, які підтверджують його
якість (акт(и) польового інспектування
посівів, сертифікат (и) на насіння
України, атестат (и) чи свідоцтво на
насіння). Товар 2 має бути належним
чином запаковано та промарковано
згідно правил, затверджених наказом
Міністерства аграрної політики
України від 22.06.2009 р № 426. Сторона 2
зобов'язана передати до державної
насіннєвої інспекції зразок для
проведення ґрунтового та
лабораторного сортового контролю
згідно порядку затвердженого наказом
Міністерства аграрної політики
України від 23.12.2008 р. № 866.

Згідно п. 3.10. Договору Сторона 2
зобов'язана за 10 робочих днів до дня
передачі Товару 2 надіслати на адресу
Сторони 1, що вказана в договорі «для
листування», цінним листом з описом
завірені підписом керівника та
печаткою Сторони 2 копії документів, що
підтверджують виконання вимог п. 3.4., п.
3.5., п. 3.6. цього Договору.

Позивач виконав свої зобов'язання за
Договором та додатковою угодою до
нього, що стверджується актом прийому -
передачі від 30.04.2013 р. та видатковими
накладними: № РН-2-17 від 30.04.2013 р., № РН-2-18
від 30.04.2013 р., згідно з якими позивач
передав відповідачу озимої пшениці
сорту «Смуглянка» еліти урожаю 2011 року
в кількості 192,0 т. по ціні 2466,67 грн/т без
урахуванням ПДВ; озимої пшениці сорту
«Ремеслівна» еліти урожаю 2012 року в
кількості 96,0 т. по ціні 2466,67 грн/т без
урахуванням ПДВ, загальна вартість
Товару 1 становить 852 481,15 грн. з
урахуванням ПДВ.(а.с. 10, 12, 13)

Виконання позивачем взятих на себе
зобов'язань по договору сортозаміни,
щодо передачі Товару 1 відповідачу в
строки зазначені в договорі
відповідачем не заперечується.

Згідно умов договору, а саме п. 3.3.
Договору передача відповідачем Товару
2 мала відбутись не пізніше 15.08.2013 року.

23 липня 2013 року позивач звернувся до
відповідача з листом № 138-1/1-8/957 від
23.07.2013 р. в якому нагадувало про
необхідність прискорити доведення
насіння до посівних кондицій і
передачу його у визначені договором
терміни (а.с. 126).

08.08.2013 року відповідачем направлено
позивачу лист № 230 в якому зазначено, що
в 2013 році, в зв'язку з погодними умовами
підприємство недоотримало урожай
озимої пшениці. Через це має змогу
поставити лише 334 тонни насіння, яке
знаходиться згідно договору доробки та
відповідального зберігання. Решту
насіння просило перевести у розрахунок
насіння гречки «Крупнозелена», якої в
2013 році за апробовано 36 га супереліти
та 22 га еліти (а.с. 127).

Позивач у відповідь на даний лист
надіслав на адресу відповідача лист
від 05.09.2013 року № 138-1/1-08/1176, в якому
просив прискорити розрахунки по
договору в можливій кількості. По решті
заборгованості просив розрахуватись
коштами. Та попередив, що в разі не
виконання зобов'язань взятих на себе за
договором сортозаміни до 15.09.2013 року
змушений буде звернутись до суду для
примусового стягнення заборгованості
з урахуванням штрафних санкцій.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
по договору не виконав в зазначений
договором строк, в зв'язку з чим
позивачем на адресу відповідача
направлено лист-вимогу від 11.09.2013 року
№ 138-2/1-04/32, в якому позивач зазначив що
станом на 09.09.2013 року відповідач взяті
на себе зобов'язання за договором
сортозаміни № 300413/01-2 від 30.04.2013 р. не
виконав а саме не передав позивачу
насіння озимої пшениці сорту «Олеся»
першої репродукції урожаю 2013 року в
кількості 369,0 т.

В даному листі-вимозі позивач просить
відповідача протягом семи днів
передати насіння озимої пшениці сорту
«Олеся» першої репродукції урожаю 2013
року в кількості 369,0 т., з наданням
відповідних документів, що посвідчують
його якість, або відшкодувати його
вартість у розмірі 852 481,15 грн., а також
просить забезпечити організацію
передачі насіння відповідно до п. 3.1.,
3.4., 3.5. та 3.7. договору сортозаміни та
письмово повідомити позивача про дату
та час такої передачі для направлення
представника та належного оформлення
документів до місцезнаходження Товару
2 (а.с. 15-17).

За твердженням позивача відповідач на
лист-вимогу відповіді не надав, насіння
не передав, даний факт відповідачем не
заперечувався.

Відповідно до ст.ст. 715 - 716 Цивільного
кодексу України - за договором міни
(бартеру) кожна із сторін
зобов'язується передати другій стороні
у власність один товар в обмін на інший
товар; кожна із сторін договору міни є
продавцем того товару, який він передає
в обмін, і покупцем товару, який він
одержує взамін; право власності на
обмінювані товари переходить до сторін
одночасно після виконання зобов'язань
щодо передання майна обома сторонами,
якщо інше не встановлено договором або
законом; до договору міни
застосовуються загальні положення про
купівлю - продаж, положення про договір
поставки, договір контрактації або
інші договори, елементи яких містяться
в договорі міни, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Відповідно до ч .ч. 1-2 ст. 692 Цивільного
кодексу України - покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або приймання товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару; покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

З матеріалів справи вбачається що
відповідач свої Договірні зобов'язання
не виконав.

Твердження відповідача з посиланням на
п. 1 ст. 613 Цивільного кодексу України
про те, що відповідачем вжито всіх
заходів щодо виконання умов договору
сортозаміни, а позивач навмисно
ухилився від прийняття зобов'язань,
спростовуються матеріалами справи.

Згідно п. 3.10. Договору Сторона 2
зобов'язана за 10 робочих днів до дня
передачі Товару 2 надіслати на адресу
Сторони 1, що вказана в договорі «для
листування», цінним листом з описом
завірені підписом керівника та
печаткою Сторони 2 копії документів, що
підтверджують виконання вимог п. 3.4., п.
3.5., п. 3.6. цього Договору, а саме: Товар 2
при передачі повинен відповідати
вимогам ДСТУ 2240-93 і бути забезпечений
відповідними документами, які
підтверджують його якість (акт(и)
польового інспектування посівів,
сертифікат (и) на насіння України,
атестат (и) чи свідоцтво на насіння).
Товар 2 має бути належним чином
запаковано та промарковано згідно
правил, затверджених наказом
Міністерства аграрної політики
України від 22.06.2009 р № 426. Сторона 2
зобов'язана передати до державної
насіннєвої інспекції зразок для
проведення ґрунтового та
лабораторного сортового контролю
згідно порядку затвердженого наказом
Міністерства аграрної політики
України від 23.12.2008 р. № 866.

Відповідачем не доведено виконання
вище зазначених пунктів Договору, та
надіслання відповідної документації
позивачу.

Також згідно з Сертифікатом на насіння
Серія БН 007475/475 від 20.09.2013 року виданого
органом сертифікації Управлінням
контролю якості насіння та садивного
матеріалу Державною Інспекцією
сільського господарства у Вінницькій
області вбачається, що у відповідача на
20 вересня 2013 року (тобто після збігу
терміну, визначеного у договорі) в
наявності перебувало насіння озимої
пшениці сорту «Олеся» першої
репродукції урожаю 2013 року лише 50 тонн
(а.с. 96). Інші Сертифікати в
підтвердження доводів відповідача про
наявність у нього 334,07 тонн насіння
озимої пшениці сорту «Олеся» першої
репродукції урожаю 2013 року в
матеріалах справи відсутні.

В силу ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Згідно з ст. ст. 525, 526, 527 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

На підставі ч. ч. 1 - 2 ст. 193
Господарського кодексу України -
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів; кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 3 ст. 612 Цивільного
кодексу України - якщо внаслідок
прострочення боржника виконання
зобов'язання втратило інтерес для
кредитора, він може відмовитися від
прийняття виконання і вимагати
відшкодування збитків.

Згідно ст. 614 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено законом або договором.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Під збитками у даному випадку слід
розуміти витрати, зроблені управненою
стороною(сума переданого товару, яка не
відшкодована передачею іншого товару).

За загальним принципом цивільного
права особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність повного
складу цивільного правопорушення,
як-то: протиправна поведінка, дія чи
бездіяльність особи; шкідливий
результат такої поведінки (збитки);
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина
правопорушника.

Так судом встановлено, що відповідач
порушив зобов'язання за договором
сортозаміни, спрямоване на передачу
насіння у визначені строки, що потягло
за собою неотримання очікуваного
насіння позивачем.

Суд вважає необґрунтованими доводи
відповідача про те, що ним вжито усіх
залежних заходів спрямованих на
виконання зобов'язання, а таке
невиконання стало з вини позивача,
оскільки такі доводи спростовуються
матеріалами справи, а саме: у
матеріалах справи відсутні докази
виконання відповідачем п.п. 3.4-3.6, 3.10
Договору, що стало наслідком понесення
збитків позивачем у вигляді витрат, які
він поніс в наслідок не одержання
насіння за договором.

За таких обставин суд вбачає у діях
відповідача, причинний зв'язок між
невиконанням зобов'язання та
наслідками (неотримання товару в замін
на поставлений), у зв'язку з цим
приходить до висновку, що доводи
позивача є обґрунтованими та позов у
цій частині підлягає задоволенню.

Згідно п. 5.5 Договору насіння
відшкодовується по ціні однієї тонни
відповідного насіння, вказаної у цьому
договорі

З огляду на викладене позовні вимоги в
частині стягнення основного боргу в
сумі 852 481,15 грн. підтверджуються
договором сортозаміни № 300413/01-2,
додатковою угодою № 01 від 23.07.2013 року,
актом прийому - передачі від 30.04.2013 р.,
видатковими накладними: № РН-2-17 від
30.04.2013 р., № РН-2-18 від 30.04.2013 р. та
довіреністю на отримання цінностей № 8
від 25.04.2013 р. (а.с. 14) відповідно до ст.ст.
525, 526, 527, ч. 3 ст. 612, ст. 614 Цивільного
кодексу України та ст. 224
Господарського кодексу України.

Крім основного боргу позивач пред'явив
до стягнення 426 240,57 грн. штрафу.

Відповідно до п. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України - пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з п.2 ст. 551 Цивільного кодексу
України - якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно до п. 5.8. Договору - за
несвоєчасну передачу насіння Сторона 2
сплачує штраф у розмірі 50% від вартості
непереданого насіння, яка визначається
в порядку, передбаченому п. 5.5. цього
договору.

Судом розглянуто вимогу позивача про
стягнення з відповідача штрафу в сумі
426240,57 грн. Перевіркою розрахунку штрафу
судом не виявлено помилок.

Водночас, з врахуванням досліджених у
справі обставин, суд прийшов до
висновку про зменшення розміру
заявленого до стягнення штрафу, з
огляду на таке.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у
разі якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій. При цьому
повинно бути взято до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Отже, якщо порушення зобов'язання
учасника господарських відносин не
потягло за собою значні збитки для
іншого господарюючого суб'єкта, то суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право, зокрема, зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Застосовуючи припис, який міститься в
п.3 ст.83 ГПК України, суд враховує
вказівку, що міститься в п. 3.17.4
постанови пленуму Вищого
господарського Суду України від 26.12.2011
року № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України", в
якому зазначається, що вирішуючи, в
тому числі й з власної ініціативи,
питання про зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК),
господарський суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеня
виконання зобов'язання, причини
(причин) неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків), тощо.

Окрім того, у п. 7 оглядового листа
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування господарськими судами
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань (за
матеріалами справ, розглянутих у
касаційному порядку ВГСУ)" від 29.04.2013р.
№01-06/767/2013 вказано: положеннями частини
першої статті 233 ГК України
передбачено, що у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно зі збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Слід зазначити, що законодавчо не
врегульований розмір (відсоткове
співвідношення) можливого зменшення
штрафних санкцій.

Приймаючи рішення про зменшення
розміру неустойки (штрафу), суд взяв до
уваги ту обставину, що в 2013 році в
зв'язку з погодними умовами
Ялтушківська дослідно-селекційна
станція Інституту біоенергетичних
культур і цукрових буряків
Національної академії аграрних наук
України недоотримало урожай озимої
пшениці.

Поряд з цим, визначаючись щодо
зменшення, суд також враховує
обов'язковість виконання зобов'язань,
баланс інтересів сторін та значний
розмір основного боргу, що потягнув за
собою нарахування такого розміру
неустойки.

З огляду на викладене, колегія суддів,
користуючись правом, наданим їм 233 ГК
України та ст. 83 ГПК України, зменшує
штраф на 50% та стягує з відповідача 213
120,28 грн. штрафу.

З огляду на вищевикладене, заявлені
позивачем до стягнення позовні вимоги
підлягають задоволенню судом частково.

Судові витрати підлягають віднесенню
на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК
України.

Також суд враховує п. 4.3 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" в якій вказується, що у
разі, коли господарський суд на
підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує
розмір неустойки (штрафу, пені), витрати
позивача, пов'язані зі сплатою судового
збору, відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49,
82, 83, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Ялтушківської
дослідно-селекційної станції
Інституту біоенергетичних культур і
цукрових буряків Національної
академії аграрних наук України (с.
Черешневе, Барський район, Вінницька
область, 23021, код 20090488) на користь
Державного підприємства "Державний
резервний насіннєвий фонд України"
(вул.Ямська, 32, м. Київ, 03038, код 30518866)
852481,15 грн. - боргу, 213120,28 грн. - штрафу та
25574,43 грн. витрат зі сплати судового
збору.

3. В позові у частині стягнення 213120,28
грн. штрафу відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення суду оформлено і
підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК
України 20 січня 2014 р.

Головуючий суддя
Маслій І.В.

Судді
Банасько О.О.

Говор Н.Д.

віддрук. прим.:

1 - до справи