донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

22.01.2014 справа №905/4631/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Зубченко І.В.,
Попкова Д.О., Татенка В.М. за участю
представників: від позивача:не
з'явився;від відповідача :Карабут М.В.,
довіреність№17/954 від 04.07.2011
р.розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь», м. Краматорськ,
Донецька областьна рішення
господарського суду Донецької
областівід25.11.2013 (повний текст
підписано 02.12.2013 р.)у справі№905/4631/13
(суддя Гассій О.В.)за позовомТовариства
з обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями «Юромаш» м.
Київдо Публічного акціонерного
товариства «Енергомашспецсталь», м.
Краматорськ, Донецька
областьпростягнення заборгованості в
сумі 20170,52 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Юромаш» м. Київ, позивач,
звернувся до господарського суду
Донецької області з позовною заявою, до
відповідача, Публічного акціонерного
товариства «Енергомашспецсталь», м.
Краматорськ, Донецька область про
стягнення заборгованості в сумі 20170,52
грн.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 25.11.2013р. (повний
текст підписано 02.12.2013 р.) у справі
№905/4631/13 позовні вимоги задоволені.
Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Енергомашспецсталь"
м. Краматорськ, Донецька область
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Юромаш" м. Київ
заборгованість в сумі 20170,52грн та суму
1720,50 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що у 2009
році відповідач виконував роботи
позивачу на підставі усної
домовленості, після чого відповідач
прийнявши роботи і підписавши акти
виконаних робіт, зобов'язання з їх
оплати не виконав, а тому він
вважається таким, що не виконав
зобов'язань за договорами в повному
обсязі та в строк. У зв'язку із не
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань з оплати робіт, за ним
утворилась заборгованість у сумі
20170,52грн. В свою чергу позивач 03.06.2013 р. в
порядку ч.2 ст.530 Цивільного кодексу
України направив відповідачу вимогу
про оплату боргу. Заявлене клопотання
відповідача про застування строків
позовної давності відхилено, оскільки
судом першої інстанції встановлено, що
зобов'язання з оплати починається
відповідно до приписів ч.2 ст.530
Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач звернувся до
Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить суд скасувати
рішення господарського суду Донецької
області від 25.11.2013р. у справі №905/4631/13 та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані неповним з'ясуванням
обставин справи, що мають значення для
справи; невідповідністю висновків,
викладених у рішенні, обставинам
справи; порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог заявник
посилається на те, що акти виконаних
робіт, за якими заявлено борг у даній
справі, є документами, що стосуються
виконання укладеного між сторонами
договору №22/283 від 16.01.2009 р., копію якого
було додано до матеріалів справи.
Заявник стверджує, що місцевим
господарським судом не було досліджено
вказаний договір, що призвело до
невірного встановлення строку оплати
виконаних робіт, у зв'язку з чим
неправомірно було відхилено
клопотання про застосування строків
позовної давності.

Розпорядженням В.о. голови Донецького
апеляційного господарського суду від
18.12.2013р. сформовано колегії судів у
наступному складі: Зубченко І.В.
(головуючий), Попков Д.О., Татенко В.М.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 18.12.2013 р. у
справі №905/4631/13 відновлено пропущений
процесуальний строк на подання
апеляційної скарги та прийнято
апеляційну скаргу до провадження,
розгляд справи призначено на 22.01.2014
року. Явка сторін обов'язковою не
визнавалась. Вказана ухвала направлена
сторонам своєчасно, що підтверджується
вихідним штампом, заповненим
відповідно до п.2.6.12. Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації
України від 20.02.2012р. №28.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
зазначив, що оспорюване рішення
винесено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а вимоги, заявлені в апеляційній
скарзі, є необґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню.

Представник скаржника у судовому
засіданні пояснив, що рішення
господарського суду вважає таким, що
прийняте з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
тому просив апеляційну скаргу
задовольнити, рішення господарського
суду скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України
здійснено запис судового засідання за
допомогою засобів технічної фіксації
та складено протокол.

Відповідно до п.3.9.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р., у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на викладене, беручи до уваги
положення ст.ст.22, 28, 77 ГПК України та
п.п.3.9.1., 3.9.2. постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування ГПК
України судами першої інстанції» від
26.12.2011р. №18, судова колегія встановила,
що матеріалами справи підтверджено
належне повідомлення сторін про час та
місце судового розгляду, явка сторін не
була визнана обов'язковою, тому вважає
можливим розглянути апеляційну скаргу
за відсутністю позивача за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
відповідно до ст.101 ГПК України, на
підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає матеріали
господарської справи та викладені в
скарзі доводи щодо застосування судом
при розгляді норм матеріального та
процесуального права, що мають
значення для справи. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, заслухавши
представників сторін, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції встановила
невідповідність висновків, викладених
у рішенні місцевого господарського
суду, обставинам справи, а також
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, з огляду на
наступне.

В мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суд першої інстанції прийшов
до помилкового висновку що спірні
роботи виконувались відповідачем на
підставі усної домовленості.

Так, в матеріалах справи міститься
договір №22/283 від 16.01.2009 року на
технічне обслуговування та ремонт
техніки між позивачем (Замовник) та
відповідачем (Виконавцем), який,
відповідно до змісту оскаржуваного
рішення, судом першої інстанції
взагалі не досліджувався.

Відповідно до п.1.1 Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується за плату
надавати послуги технічного
обслуговування та ремонту Техніки
Замовника, в подальшому - Роботи, а саме:
складання, налагодження, введення
Техніки в експлуатацію та навчання
операторів Замовника роботі Техніки
відповідно до передбаченої Виробником
періодичності згідне з Інструкцією по
експлуатації (Керівництвом для
оператора); проведення регламентного
технічного обслуговування; проведення
гарантійних ремонтів Техніки або її
комплектуючих, у випадках коли вихід
Техніки (її частин) з ладу виявився
результатом неякісного складання або
дефектів матеріалів, а також коли були
виявлені інші недоліки Техніки (її
частин), які виникли в гарантійний
період; проведення інших видів ремонту,
які не належать до гарантійних;
забезпечення оригінальними запасними
частинами та мастильними матеріалами;
надання консультаційних послуг з
технічного нагляду; регламентне
технічне обслуговування виконується
виключно Виконавцем; повсякденне
технічне обслуговування є обов'язком
персоналу Замовника відповідального
за експлуатацію Техніки.

Вартість робіт узгоджена Сторонами в
розділі 2 Договору.

Згідно п. 3.1 Договору, Замовник здійснює
оплату за Роботи, транспортний тариф,
запасні частини та матеріали на
рахунок Виконавця як шляхом
попередньої оплати, так і оплати в
строк не пізніше 5 (п'яти) календарних
днів від дати виконання Робіт.

Пунктом 3.2 Договору, Сторони
домовились, що остаточний розрахунок
за виконані Роботи, транспортний тариф,
використані запасні частини та
матеріали зі складу Виконавця
здійснюється Замовником в термін 5
(п'яти) банківських днів від дати
отримання пакету документів ( рахунок,
акт виконаних робіт, податкова
накладна) від Виконавця.

Відповідно до п.3.3 та п.3.4 дата виконання
Робіт визначається в Звіті роботи
механіка, та датою платежу вважається
дата перерахування грошових коштів на
банківський рахунок Виконавця.

Обов'язоком Замовника є після
закінчення Робіт підписати Звіт роботи
механіка, акт виконаних робіт,
товаросупровідні та інші документи,
надані Виконавцем. (п.4.6 Договору).

За умовами п. 11.1 Договору, Договір
вважається укладеним і набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами та його скріплення печатками
Сторін.

Згідно п.11.2 Договору, строк Договору
починає свій перебіг у момент,
визначений у п.11.1 Договору та
закінчується 31.12.2010 року.

Проте, пунктом 11.3 Договору сторони
обумовили, що закінчення строку
Договору не звільняє сторін від
відповідальності за порушення, яке
мало місце під час дії Договору.

Крім того, сторони підписали з
прикладанням печатки юридичної особи
Специфікації №1 від 13.03.2009 року, №3 від
03.04.2009 року та №4 від 05.05.2009 року до
Договору, де узгодили найменування,
кількість та вартість продукції.

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу
України передбачено, що підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Статтею 509 ЦК України визначено, що у
силу зобов'язання одна особа (боржник)
зобов'язана здійснити на користь іншої
особи (кредитора) певну дію, наприклад:
передати майно, виконати роботи,
оплатити кошти та інше або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Оцінивши договір, з якого виникли
цивільні права та обов'язки сторін,
судова колегія встановила, що
укладений між сторонами правочин за
своїм змістом та правовою природою є
договором про надання послуг, який
підпадає під правове регулювання норм
глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується сплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

За приписами ст.903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Умовами договору визначено, що
остаточний розрахунок за виконані
Роботи, транспортний тариф,
використані запасні частини та
матеріали зі складу Виконавця
здійснюється Замовником в термін 5
(п'яти) банківських днів від дати
отримання пакету документів ( рахунок,
акт виконаних робіт, податкова
накладна) від Виконавця.

В матеріалах справи містяться акти
здачі прийняття робіт № ТО-00175 від
13.03.2009р. на суму 2742,14грн., №ТО-00259 від
03.04.2009р. на суму 13019,20грн., №ТО-00296 від
05.05.2009р на суму 4459,18грн., в яких
посилання на будь який договір
відсутнє, проте найменування продукції
кількість та вартість співпадає з
специфікаціями №1 від 13.03.2009 року, №3
від 03.04.2009 року та №4 від 05.05.2009 року до
Договору №22/283 від 16.01.2009 року на
технічне обслуговування та ремонт
техніки між позивачем (Замовник) та
відповідачем (Виконавцем).

Більш того, в матеріалах справи
відсутні докази, які б спростовували
відношення вказаних актів до
укладеного договору між сторонами.

В силу приписів ст.ст.6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента,
визначенні умов договору та в
складанні документів на виконання цих
договорів, з урахуванням вимог
законодавства, вимог розумності та
справедливості.

Таким чином врахувавши, що сторони
самостійно регулюють свої договірні
правовідносини та мають право на свій
розсуд складати необхідні для
виконання договору документи, судова
колегія дійшла висновку, що акти здачі
прийняття робіт, на яких позивач
ґрунтує свої позовні вимоги були
підписані та скріплені печатками
сторін на виконання договору №22/283 від
16.01.2009 року на технічне обслуговування
та ремонт техніки між позивачем
(Замовник) та відповідачем (Виконавцем).

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

За приписами ст.599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Отже матеріали справи свідчать про
виконання позивачем своїх зобов'язань
за договором щодо надання послуг,
нарікань на якість та обсяги наданих
послуг від відповідача не надходило. В
свою чергу, відповідач уклавши договір,
прийняв на себе зобов'язання своєчасно
сплачувати замовлені послуги. Строк
оплати настав, однак свої зобов'язання
відповідач, всупереч, умовам договору,
вимогам вищевикладених статей ЦК
України та ГК України, належним чином
не виконав. На час прийняття
оскаржуваного рішення ним залишилися
несплаченими надані у період з березня
по травень 2009 року послуги у сумі 20170,52
грн., внаслідок чого у нього перед
позивачем утворилась заборгованість у
цій сумі.

03.06.2013 р. позивачем було надіслано
відповідачу вимогу про сплату боргу в
сумі 20170,52грн. № 520/06/13 від 03.06.2013р., що
підтверджується описом вкладення до
цінного листа від 03.06.2013р. та поштовим
повідомленням, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Дана вимога була отримана
відповідачем, що підтверджується
відповідною відміткою, проте належних
доказів погашення боргу відповідачем
не надано, у зв'язку з чим 20.06.2013 року
позивач звернувся до господарського
суду з позовними вимогами про
стягнення заборгованості у сумі 20170,52
грн., яка утворилась ще в березні 2009
року.

Під час розгляду справи відповідач
звертався до суду із письмовою заявою,
в якій просив суд застосувати строк
позовної давності та відмовити у
задоволенні позову (відзив на позовну
заяву б/н від 03.02.2011р., а.с.17-20, т.2).

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.1 ст.261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалась або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
Відповідно п.5 цієї статті, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно із ст.267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Як встановлено апеляційним
господарським судом, зазначений борг
відповідача на користь позивача
існував за договором №22/283 від 16.01.2009
року.

Згідно з п. 3.2 Сторони домовились, що
остаточний розрахунок за виконані
Роботи, транспортний тариф,
використані запасні частини та
матеріали зі складу Виконавця
здійснюється Замовником в термін 5
(п'яти) банківських днів від дати
отримання пакету документів ( рахунок,
акт виконаних робіт, податкова
накладна) від Виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи,
остання здача-прийняття робіт(надання
послуг) була здійснена 5 травня 2009 року,
таким чином з 30.01.2007р. у позивача
виникло право звернутися до суду з
позовом про стягнення з відповідача
заборгованості за спірним договором,
право на пред'явлення вимог щодо
стягнення боргу у позивача виникло ще у
травні-червні 2009р.

Враховуючи, що із даним позовом позивач
звернувся до суду у червні 2013 року,
судова колегія дійшла до висновку, що
позов поданий до суду після закінчення
строку позовної давності.

Отже, як вбачається з матеріалів справи
строк позовної давності не переривався
та був пропущений позивачем. Доказів
наявності поважних причин пропущення
строку позовної давності позивачем ані
місцевому, ані апеляційному суду також
не надано.

На підставі наведеного, враховуючи,
приписи ст.267 ЦК України, пропуск
позивачем строку позовної давності,
наявність заяви відповідача стосовно
застосування судом позовної давності
та відсутність доведених позивачем
поважних причин пропущення строку
позовної давності, позов Товариство з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями «Юромаш» м.
Київ до ПАТ «Енергомашспецсталь» про
стягнення заборгованості в сумі 20170,52
грн. є таким, що задоволенню не
підлягає.

Отже, у зв'язку з неповним з'ясуванням
обставин справи, суд першої інстанції
необґрунтовано погодився з
ствердженням позивача, про те що
договірні відносини відсутні, та строк
оплати відповідача наступив з моменту
виставлення боржнику вимоги на
підставі ст. 530 ГПК, що призвело до
невірного прийняття рішення про
задоволення позовних вимог.

З вищенаведеного вбачається, що
викладені висновки в оскаржуваному
рішенні грунтуються на позиції
відповідача, проте судом першої
інстанції не враховано наступне.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи
спростовуючи подані стороною докази,
господарські суди повинні у
мотивувальній частині рішення навести
правове обґрунтування і ті доведені
фактичні обставини, з огляду на які ці
доводи або докази не взято до уваги
судом. Викладення у рішенні лише
доводів та доказів сторони, на користь
якої приймається рішення, є порушенням
вимог статті 22 ГПК України щодо
рівності всіх учасників судового
процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.104 ГПК України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є: 1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи; 2)
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; 3) невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції
прийнято з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
з недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими що призвело до порушення
норм матеріального та процесуального
права, апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь», м. Краматорськ,
Донецька область підлягає задоволенню,
а рішення господарського суду
Донецької області від 25.11.2013р. (повний
текст підписано 02.12.2013 р.) у справі
№905/4631/13 3 - скасуванню.

У зв'язку з задоволенням апеляційної
скарги, скасуванням рішення
господарського суду та відмовою у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, судові витрати за подачу
позовної заяви та апеляційної скарги
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь», м. Краматорськ,
Донецька область на рішення
господарського суду Донецької області
від 25.11.2013р. (повний текст підписано
02.12.2013 р.) у справі №905/4631/13 -
задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької
області від 25.11.2013р. (повний текст
підписано 02.12.2013 р.) у справі №905/4631/13 -
скасувати.

Прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями «Юромаш» м.
Київ до Публічного акціонерного
товариства «Енергомашспецсталь», м.
Краматорськ, Донецька область про
стягнення заборгованості в сумі 20170,52
грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Юромаш» м. Київ (01013,
місто Київ, вулиця Будіндустрії,
будинок 7 літера "Ц", ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Енергомашспецсталь», м.
Краматорськ, Донецька область (84306,
Донецька область, м. Краматорськ, ) витрати по сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги у
сумі 860 (вісімсот шістдесят) грн. 25 коп.

Доручити господарському суду
Донецької області видати відповідні
накази.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття. Постанову апеляційної
інстанції може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
І.В. Зубченко

Судді:
Д.О. Попков

В.М. Татенко

Надруковано 5 примірників: 1 - позивачу; 1
- відповідачу; 1 - до справи; 1 - ДАГС; 1 - ГС