ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

13.01.2014
Справа № 905/2600/13

Господарський суд Донецької області у
складі: судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання
Степанян К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні господарського
суду скаргу публічного акціонерного
товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля»
(83001, місто Донецьк, вулиця Челюскінців,
будинок № 151; код ЄДРПОУ - 00169845) на дії
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області (83086, місто Донецьк,
вулиця Донецька, будинок № 39) щодо
виконання рішення господарського суду
Донецької області від 29 квітня 2013 року
у справі № 905/2600/13

за позовом публічного акціонерного
товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» до
державного підприємства
«Укршахтгідрозахист» (86104, Донецька
область, місто Макіївка, вулиця
Абакумова, будинок № 1; код ЄДРПОУ -
32442405)

про стягнення 3 443 844,68 гривень, -

за участю представників сторін:

від скаржника (стягувача):
Колотілін О.В. (довіреність № 147 від
31.12.2013)

від боржника: не
з'явився

від органу ДВС:
Метелькова Ю.В. (довіреність б/н від
24.10.2013)

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Донецької області від 29 квітня 2013 року
у справі № 905/2600/13 позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
«ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля»
до державного підприємства
«Укршахтгідрозахист» про стягнення
3 443 844,68 гривень задоволено
частково.

У відповідності з вимогами статті 116
Господарського процесуального кодексу
України 23 травня 2013 року був виданий
наказ про примусове виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 29 квітня 2013 року.

20 листопада 2013 року на адресу
господарського суду Донецької області
надійшла скарга публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
ПЕМ-Енерговугілля» на постанову
ВП № 39231804 відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
від 14 жовтня 2013 року про повернення
виконавчого документу стягувачеві.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 25 листопада 2013 року розгляд
скарги призначено на 05 грудня 2013 року.

17 грудня 2013 року через відділ
діловодства господарського суду
Донецької області надійшли
заперечення на скаргу за № 962/6-13П, в
яких відділ примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
просить відмовити в задоволенні
скарги.

На підтвердження своїх заперечень
представником органу Державної
виконавчої служби надано суду копії
витягу з виконавчого провадження за
наказом господарського суду Донецької
області від 23 травня 2013 року у справі №
905/2600/13 (том 3, а.с. 25-75).

Розгляд скарги відкладався за
правилами статті 77 Господарського
процесуального кодексу України (далі
по тексту - ГПК України).

Представник скаржника Колотілін О.В. в
судовому засіданні наполягав на
задоволенні скарги.

Представник боржника в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду скарги повідомлений
своєчасно та належним чином, заяв про
відкладення розгляду скарги або
розгляд скарги без його участі суду не
надав.

Представник відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
Метелькова Ю.В. в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення скарги,
надала пояснення, аналогічні
викладеним у письмових запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, скаргу та
додані до неї документи, заслухавши
пояснення уповноважених представників
скаржника та органу виконання,
оцінивши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується скарга та докази за
своїм внутрішнім переконанням, з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
господарський суд дійшов висновку про
те, що скарга публічного акціонерного
товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судом іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Положення статті 115 ГПК України та
частини другої статті 13 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
передбачають, що рішення, ухвали,
постанови господарського суду, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України і
виконуються у порядку, встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження».

Виконання рішення суду здійснюється на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом (стаття 116
Господарського процесуального кодексу
України).

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентуються Законом
України «Про виконавче провадження».
Вказаний нормативний акт є спеціальним
по відношенню до інших нормативних
актів при вирішенні питання щодо
оцінки дій державної виконавчої
служби.

Зазначеним Законом регламентовано
порядок та особливості проведення
кожної стадії (дії) виконавчого
провадження і відповідних дій
державних виконавців.

Статтею 55 Конституції України
передбачено, що кожному гарантується
право на оскарження в суді рішень, дій
чи бездіяльності органів держаної
влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Розгляд скарг на рішення дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
вирішення ряду питань виконавчого
провадження, що регулюються Законами
України «Про виконавче провадження»,
«Про державну виконавчу службу»,
віднесено до компетенції суду.

Акт державного органу - це юридична
форма рішень цього органу, які
спрямовані на регулювання тих чи інших
суспільних відносин, породжують певні
правові наслідки і мають обов'язковий
характер для суб'єктів цих відносин.

Згідно положень Закону України «Про
виконавче провадження», юридичним
оформленням сукупності дій
уповноваженої особи, направлених на
виконання рішення суду є постанова
державного виконавця.

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про державну виконавчу службу», дії
або бездіяльність державного
виконавця можуть бути оскаржені до
вищестоящої посадової особи або до
суду у порядку, встановленому законом.

Згідно частини третьої статті 6 Закону
України «Про виконавче провадження»,
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Законом.

Право на таке оскарження може бути
реалізовано з дотриманням вимог статей
17, 25, 26, 27, 32, 35, 38, 39 Закону України «Про
виконавче провадження» та в порядку,
визначеному статтею 82 цього Закону.

Так, рішенням господарського суду
Донецької області від 29 квітня 2013 року
у справі № 905/2600/13 позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
«ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» до
державного підприємства
«Укршахтгідрозахист» про стягнення
3 443 844,68 гривень задоволено
частково.

Стягнуто з державного підприємства
«Укршахтгідрозахист» на користь
публічного акціонерного товариства
«ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» суму
заборгованості за спожиту активну
електроенергію у розмірі 3 087 702,93
гривень, суму заборгованості за
спожиту реактивну електроенергію у
розмірі 88 126,00 гривень, пеню у розмірі 155
284,68 гривень, три відсотки річних у
розмірі 68 320,81 гривень, інфляційні
нарахування у розмірі 5 469,06 гривень,
судовий збір у розмірі 68 820,00 гривень;
відмовлено в задоволенні позовних
вимог щодо стягнення пені у розмірі 38
821,17 гривень та трьох відсотків річних у
розмірі 120,03 гривень (том 2, а.с. 112-123).

У відповідності з вимогами статті 116
Господарського процесуального кодексу
України 23 травня 2013 року був виданий
наказ про примусове виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 29 квітня 2013 року (том 2, а.с. 127).

В силу статті 1 Закону України «Про
державну виконавчу службу», виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, визначених у цьому
Законі, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження» (стаття 17
Закону України «Про державну виконавчу
службу»).

05 серпня 2013 року публічне акціонерне
товариство «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля»
звернулося до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
з заявою про прийняття вищевказаного
наказу до виконання та здійснення всіх
можливих заходів для його фактичного
виконання (том 3, а.с. 31).

Матеріали справи свідчать, що на
підставі заяви стягувача - публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
ПЕМ-Енерговугілля», 07 серпня 2013 року
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області винесено постанову
ВП № 39231804 про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу у справі № 905/2600/13, виданого
господарським судом Донецької області
23 травня 2013 року, про
стягнення з державного підприємства
«Укршахтгідрозахист» на користь
публічного акціонерного товариства
«ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» суми
заборгованості за спожиту активну
електроенергію у розмірі 3 087 702,93
гривень, суми заборгованості за
спожиту реактивну електроенергію у
розмірі 88 126,00 гривень, пені у розмірі 155
284,68 гривень, трьох відсотки річних у
розмірі 68 320,81 гривень, інфляційних
нарахувань у розмірі 5 469,06 гривень,
судового збору у розмірі 68 820,00 гривень,
а всього 3 473 723,48 гривень (том 3, а.с. 34).

14 серпня 2013 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
винесено постанову ВП № 39231804 про
приєднання виконавчого провадження №
39231804 до зведеного виконавчого
провадження № 35269931 (том 3, а.с.
36).

Відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управлінням юстиції у
Донецькій області зроблено наступні
запити до:

- 3-ТЄ ВРЕВ міста Донецька УДАІ
ГУМВС України в Донецькій області;

- Головного управління МВС України
в Донецькій області;

- комунального підприємства «Бюро
технічної інвентаризації» міста
Макіївки;

- Управління Держкомзему у місті
Макіївка Донецької області.

3-ТЄ ВРЕВ міста Донецька УДАІ ГУМВС
України в Донецькій області, Головне
управління МВС України в Донецькій
області та комунальне підприємство
«Бюро технічної інвентаризації» міста
Макіївки повідомили про відсутність
зареєстрованого за державним
підприємством «Укршахтгідрозахист»
майна (том 3, а.с. 64, 66, 68).

Управління Держкомзему у місті
Макіївка Донецької області повідомило,
що державному підприємству
«Укршахтгідрозахист» на підставі
відповідних рішень міської ради
передано в постійне користування:
функціонування виробничої бази,
проммайданчиків, зон постійного
контролю та відовідлвіних
трубопроводів тощо (том 3, а.с. 67).

Довідкою за № 1/965 від 19 вересня 2013
року державне підприємство
«Укршахтгідрозахист» повідомило орган
виконання, що станом на 01 серпня 2013 року
на балансі підприємства знаходяться
засоби первісною вартістю 123 439 782
гривень, зносом на суму 64 522 166,83
гривень та залишковою вартістю 58 917
615,17 гривень. Майно, що знаходиться на
балансі підприємства є державною
власністю. Органом, уповноваженим на
керування та розпорядження майном є
Міністерство енергетики та вугільної
промисловості України. Усе майно, що
знаходиться на балансі підприємства
використовується у виробничому
процесі експлуатації водовідливних
комплексів. Майно, що не
використовується у виробничій
діяльності на підприємстві відсутнє
(том 3, а.с. 51).

19 вересня 2013 року державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управлінням юстиції у
Донецькій області здійснив вихід за
місцезнаходженням боржника та склав
акт, в якому зафіксовано, що усе майно,
що знаходиться на балансі боржника
використовується у виробничому
процесі експлуатації водовідливних
комплексів та є державною власністю.
Майно, що не використовується у
виробничій діяльності на підприємстві
відсутнє (том 3, а.с. 47).

Господарським судом встановлено, що
відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управлінням юстиції у
Донецькій області вчинено відповідні
виконавчі дії та вжито заходів, які
спрямовані на фактичне виконання
рішення суду, та не суперечать вимогам
Закону України «Про виконавче
провадження».

14 жовтня 2013 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій
області, керуючись пунктом 9 частини
першої статті 47, статтею 50 Закону
України «Про виконавче провадження»
винесено постанову ВП № 39231804 про
повернення виконавчого документа -
наказу у справі № 905/2600/13, виданого
господарським судом Донецької області
23 травня 2013 року стягувачеві (том 3, а.с.
38).

Вказана постанова обґрунтована тим, що
в ході проведення виконавчий дій не
виявлено майна, на яке можливо звернути
стягнення. Майно, що знаходиться на
балансі підприємства є державною
власністю, а тому відносно нього діє
мораторій щодо його реалізації.

Скаржник зазначає, що в даному випадку
державний виконавець повинен був
застосувати положення Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» та направити
виконавчий документ до центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів.

Не приймаючи до уваги посилання
скаржника у наведеній частині,
господарський суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 11
Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 6
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
його права відповідно до закону і не
допускаючи у своїй діяльності
порушення прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб.

01 січня 2013 року набрав чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», який
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження» (далі -
рішення суду), та особливості їх
виконання.

Так, особливості виконання рішень суду
про стягнення коштів з державного
підприємства або юридичної особи
визначено статтею 4 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», за приписами якої
виконання рішень суду про стягнення
коштів з державного підприємства або
юридичної особи здійснюється в
порядку, визначеному Законом України
«Про виконавче провадження», з
урахуванням особливостей,
встановлених цим Законом. У разі якщо
рішення суду про стягнення коштів з
державного підприємства або юридичної
особи не виконано протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження,
його виконання здійснюється за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Частина третя статті 4 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» (в редакції Закону
України від 15.05.2013 № 283-VII, яка діяла на
момент винесення постанови про
повернення виконавчого документу)
чітко визначає, що протягом десяти днів
з дня встановлення державним
виконавцем факту наявності підстав для
повернення виконавчого документа
стягувачу відповідно до пунктів 2-4
частини першої статті 47 Закону України
«Про виконавче провадження», крім
випадків, коли стягувач перешкоджає
провадженню виконавчих дій, але не
пізніше строку, встановленого частиною
другою цієї статті, керівник
відповідного органу державної
виконавчої служби подає до Державної
казначейської служби України
документи та відомості, необхідні для
перерахування стягувачу коштів, згідно
з переліком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, про що повідомляє в
установленому порядку стягувача.

Державне підприємство
«Укршахтгідрозахист» має 100 % державну
форму власності, внесено до реєстру
неприбуткових установ та організації,
про що свідчить рішення Гірницького
відділення Макіївської ОДПІ від 09
червня 2011 року № 124 (том 3, а.с. 22).

Законом України «Про введення
мораторію на примусову реалізацію
майна» запроваджено мораторій на
примусову реалізацію майна державних
підприємств та господарських
товариств, у статутних фондах яких
частка держави становить не менше 25 %,
до вдосконалення законами України
механізму примусової реалізації майна.

Статтею 2 цього Закону визначено, що під
примусовою реалізацією майна
підприємств розуміється відчуження
об'єктів нерухомого майна та інших
засобів виробництва, що забезпечують
ведення виробничої діяльності цими
підприємствами.

Підстави повернення виконавчого
документу стягувачу визначено статтею
47 Закону України «Про виконавче
провадження».

Оскаржуваною постановою повернуто
виконавчий документ стягувачу з
посиланням на пункт 9 частини першої
статті 47 Закону України «Про виконавче
провадження», яким передбачено, що
виконавчий документ повертається
стягувачеві, якщо виконавчий документ,
на підставі якого відкрито виконавче
провадження, за яким виконання не
здійснювалося або здійснено частково,
повертається стягувачу у разі, якщо
наявна встановлена законом заборона
щодо звернення стягнення на майно чи
кошти боржника, якщо у нього відсутнє
інше майно чи кошти, на які можливо
звернути стягнення, а також щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Пунктом 2 оскаржуваної постанови
роз'яснено право повторного
пред'явлення виконавчого документу для
виконання в строк до 14 жовтня 2014 року.

Посилання скаржника на те, що
виконавцем не застосований Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» не
приймається до уваги, оскільки
застосування положень цього закону
можливо тільки у разі наявності
підстав для повернення виконавчого
документа стягувачу відповідно до
пунктів 2-4 частини першої статті 47
Закону України «Про виконавче
провадження».

Враховуючи, що повернення виконавчого
документа стягувачеві здійснено
виконавцем на підставі пункту 9 частини
першої статті 47 Закону України «Про
виконавче провадження», стаття 4 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» не може бути
застосована в даному випадку.

Стягувач звернувся зі скаргою до
господарського суду Донецької області
18 листопада 2013 року
(згідно датованої відмітки органу
поштового зв'язку на конверті) та
зазначив, що отримав оскаржувану
постанову 07 листопада 2013 року. Такі
обставини підтверджуються наданим
скаржником супровідним листом відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області № 962/6-13П від 14 жовтня
2013 року з відміткою публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
ПЕМ-Енерговугілля» (вхідний № 8381 від
07.11.2013), що також не заперечується та не
спростовується виконавчою службою.

Таким чином, у господарського суду
відсутні підстави вважати, що публічне
акціонерне товариство «ДТЕК
ПЕМ-Енерговугілля» звернулося до суду
з порушенням строків, встановлених
статтею 121-2 ГПК України на оскарження
постанови державного виконавця про
повернення виконавчого документа
стягувачеві.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верхового
Суду України від 26 грудня 2003 року №
14 «Про практику розгляду судами скарги
на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»
передбачено, що у разі визнання
неправомірними рішення, дій або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, суд зобов'язує їх
усунути допущені порушення або іншим
шляхом поновлює порушені права чи
свободи заявника.

Відповідно до пункту 9.13 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17 жовтня 2012 року № 9 «Про
деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України» за результатами
розгляду скарги виноситься ухвала, в
якій господарський суд або визнає
доводи заявника правомірними і залежно
від їх змісту визнає постанову
державного виконавця щодо здійснення
заходів виконавчого провадження
недійсною, або визнає дії чи
бездіяльність органу Державної
виконавчої служби незаконними, чи
визнає недійсними наслідки виконавчих
дій, або визнає доводи скаржника
неправомірними і скаргу відхиляє.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачений Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості, що скаржником зроблено
не було.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Враховуючи встановлені обставини та
норми чинного законодавства,
господарський суд дійшов висновку щодо
правомірності дій державного
виконавця, пов'язаних з поверненням
виконавчого документу стягувачеві, та
відсутності у зв'язку з цим підстав для
задоволення скарги на такі дії відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 86, 121-2 Господарського
процесуального України, господарський
суд -

У Х В А Л И В :

Доводи скаржника визнати
неправомірними.

Скаргу публічного акціонерного
товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» на
дії відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
щодо виконання рішення господарського
суду Донецької області від 29 квітня 2013
року у справі № 905/2600/13 відхилити.

Ухвала набирає законної сили 13
січня 2014 року та може бути оскаржена
через господарський суд Донецької
області до Донецького апеляційного
господарського суду протягом п'яти
днів з дня її винесення.

Суддя
С.М. Фурсова