м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23318/13 14.01.14Суддя Мудрий С.М.,
розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного
товариства «Київенерго»

до державного комунального
підприємства «Житлоремфонд»

про стягнення 140 517,29 грн.

Представники:

від позивача: Кучкова Ю.В. - представник
за довіреністю № 91/2013/12/30-3 від 30.12.2013
року;

від відповідача: не з'явився.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
до державного комунального
підприємства «Житлоремфонд» про
стягнення 140 517,29 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 01.12.2000 року між
публічним акціонерним товариством
«Київенерго» та державним комунальним
підприємством «Житлоремфонд» укладено
договір на постачання теплової енергії
у гарячій воді №1640306.

Свої зобов'язання за договором
відповідач не виконує, внаслідок чого
за період з 01.10.2011 року по 01.11.2013 року
виникла заборгованість за використану
теплову енергію, яка на 01.11.2013 року
становить 134 955,39 грн.

Таким чином, відповідно до
вищевикладеного публічне акціонерне
товариство «Київенерго» звернулось до
суду з вимогою про стягнення з
державного комунального підприємства
«Житлоремфонд» заборгованості за
спожиту теплову енергію в розмірі 134
955,39 грн., та 3% річних в сумі 5 561,90 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 03.12.2013 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
16.12.2013 року.

В судове засідання 16.12.2013 року
представник відповідача не з'явився,
вимоги ухвали від 03.12.2013 року не
виконав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 013, але 12.12.2013 року
до загального відділу діловодства
господарського суду міста Києва подав
клопотання про зупинення провадження
по справі.

Суд відмовив у задоволенні клопотання
про зупинення провадження у справі у
зв'язку з його необґрунтованістю.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 16.12.2013 року розгляд справи
відкладено на 14.01.2014 року у зв'язку з
неявкою представника відповідача.

09.01.2013 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва позивач подав документи на
виконання вимог ухвали суду від 03.12.2013
року.

В судове засідання 14.01.2014 року
представник відповідача не з'явився,
вимоги ухвали від 03.12.2013 року не
виконав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 010, але 26.12.2013 року
до загального відділу діловодства
господарського суду міста Києва подав
клопотання про розгляд справи без
присутності його представника.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України
передбачає, що зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Мж акціонерною енергопостачальною
компанією «Київенерго» (постачальник)
та державним комунальним
підприємством по утриманню будівель,
споруд та прибуткової території
«Житлоремфонд» Ватутінського району
ЖЕК 1316 (споживач) укладено договір на
постачання теплової енергії у гарячій
воді № 1640306 від 01.12.2000 року.

Відповідно до загальних положень
статуту публічного акціонерного
товариства «Київенерго»,
затвердженого загальними зборами
акціонерів акціонерної
енергопостачальної організації
«Київенерго» (протокол № 2/2013 від 22.04.2013
року), акціонерна енергопостачальна
компанія «Київенерго» перейменована у
публічне акціонерне товариство
«Київенерго» у відповідності до вимог
та положень Закону України «Про
акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008
року.

Згідно з п.1.1 договору, постачальник
зобов'язується виробити та поставити
теплову енергію споживачу для потреб
опалення та гарячого водопостачання, а
споживач зобов'язався отримати її та
оплатити відповідно до умов,
викладених в цьому договорі.

У відповідності до положень п. 2.1.
договору, сторони зобов'язались при
виконанні умов договору, а також
вирішенні всіх питань, що не обумовлені
цим договором, керуватися тарифами,
затвердженими Київською міською
державною адміністрацією, Правилами
користування тепловою енергією,
нормативними актами з питань
користування, обліку та
взаєморозрахунків за енергоносії.

Згідно з п.п. 2.2.1. договору, постачальник
зобов'язується безперебійно постачати
теплову енергію у вигляді гарячої води
на межу балансової належності із
споживачем для потреб опалення - в
період опалювального сезону; для
гарячого водопостачання - протягом
року згідно із заявленими споживачем
величинами приєднаного теплового
навантаження, зазначеними в додатку 1.

Відповідно до з п.п. 2.3.1. договору,
відповідач зобов'язується
дотримуватися кількості споживання
теплової енергії по кожному параметру
в обсягах, які визначені у додатку 1, не
допускаючи їх перевищення; своєчасно
сплачувати вартість спожитої теплової
енергії в терміни та по тарифах,
зазначених у додатку 2.

Тарифи та порядок розрахунків сторони
погодили в додатку № 2 до договору,
відповідно до умов п. 1. якого
розрахунки з споживачем за теплову
енергію проводяться згідно з тарифами,
встановленими постачальнику
Управлінням цінової політики
Київського міської державної
адміністрації, затвердженими
Розпорядженням КМДА від 30.05.2007 року № 643
за кожну відпущену гігакалорію.

Згідно до п. 4 додатку № 2 до договору
дата зняття споживачем показників
будинкових приладів обліку - по 25 число
поточного місяця.

Відповідно до п. 5 додатку № 2 до
договору споживач, що має будинкові
прилади обліку, щомісячно надає
постачальнику звіт про фактичне
споживання теплової енергії в МВРТ-6 по
вул. Меліоративна, 11, не пізніше 28 числа
поточного місяця.

Згідно до п. 9 додатку № 2 до договору,
споживач щомісячно з 12 по 15 числа
отримує в МВРТ-6 за адресою: вул.
Меліоративна, буд. №11, оформлену
постачальником платіжну
вимогу-доручення на суму, яка включає
загальну вартість теплової енергії
почного місяця та кінцеве сальдо
розрахунків на початок поточного
місяця за мінусом суми фактично
сплаченої теплової енергії в поточному
місяці; табуляграму фактичного
споживання теплової енергії за
попередній період та акт звірки, який
оформлює і повертає один примірник
постачальнику протягом двох днів з
моменту їх одержання.

Відповідно до п. 10 додатку № 2 до
договору, споживач щомісячно
забезпечує не пізніше 10 числа місяці,
наступного за розрахунковим, оплату
коштів від населення за фактично
спожиту теплову енергію на транзитний
рахунок ГІОЦ КМДА; до 25 числа поточного
місяця, сплачує вартість теплової
енергії, яка використовується
орендарями, на рахунок постачальника
згідно з його розрахунком.

Цей договір набуває чинності з дня його
підписання та діє до 31.12.2001 року.
Договір вважається пролонгованим на
кожний наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії не буде
письмово заявлено однією із сторін про
його припинення (пункти 4.1., 4.3.
договору).

Відповідач в порушення умов договору
та чинного законодавства не виконує
свої зобов'язання, внаслідок чого за
період з 01.10.2011 року по 01.11.2013 року
виникла заборгованість за використану
теплову енергію, яка станом на 01.11.2013
року становить 134 955,39 грн., що
підтверджується відомостями обліку
споживання теплової енергії,
обліковими картками (табуляграмами) та
довідкою про надходження коштів за
спожиту відповідачем теплову енергію.

Дослідивши зміст спірного договору суд
дійшов до висновку, що даний правочин
за своєю правовою природою є договором
поставки.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за
договором поставки одна сторона
-постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до
відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України
встановлено, що предметом договору
купівлі-продажу може бути товар, який є
у продавця на момент укладення
договору або буде створений (придбаний,
набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно частини 1 статті 275
Господарського кодексу України, за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

У відповідності до положень ч. 6. та ч. 7
ст. 276 ГК України, розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону. Оплата енергії, що
відпускається, здійснюється, як
правило, у формі попередньої оплати. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися планові платежі з
наступним перерахунком або оплата, що
провадиться за фактично відпущену
енергію.

Згідно ст. 20 Закону України «Про
теплопостачання», тарифи на теплову
енергію, реалізація якої здійснюється
суб'єктами господарювання, що займають
монопольне становище на ринку, є
регульованими. Тарифи на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії затверджуються
органами місцевого самоврядування,
крім теплової енергії, що виробляється
суб'єктами господарювання, що
здійснюють комбіноване виробництво
теплової і електричної енергії та/або
використовують нетрадиційні та
поновлювані джерела енергії, на
підставі розрахунків, виконаних
теплогенеруючими,
теплотранспортуючими та
теплопостачальними організаціями за
методиками, розробленими центральним
органом виконавчої влади у сфері
теплопостачання.

Таким чином, враховуючи вищезазначене,
факт наявності основної
заборгованості за договором на
постачання теплової енергії у гарячій
воді № 1640306 від 01.12.2000 року в період з
01.10.2011 року по 01.11.2013 року у відповідача
перед позивачем в сумі 134 955,39 грн.
належним чином доведений,
документально підтверджений і
відповідачем не спростований, тому
позовні вимоги позивача визнаються
судом обґрунтовані та такими, що
підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання
грошових зобов'язань за договором,
позивач просить стягнути з відповідача
станом на 01.11.2013 року 3 % річних в розмірі
5 561,90 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Дії відповідача є порушенням вимог
договору, тому є підстави для
застосування відповідальності за
умовами договору, умовами статті 625
Цивільного кодексу України.

З огляду на вищевикладене та наявність
заборгованості у відповідача перед
позивачем за договором №1640306 від 01.12.2000
року про постачання теплової енергії в
розмірі 134 955,39 грн., суд погоджується з
розрахунком 3 % річних в розмірі 5 561,90
грн. нарахованим станом на 01.11.2013 року,
наданим позивачем і вважає його
обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст. 32, ч.1 ст.33, ст. 44, ч.5 ст. 49, ст.ст.75, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного комунального
підприємства «Житлоремфонд» (02217, м.
Київ, вул. Закревського, 15,
ідентифікаційний код 04543683) на користь
публічного акціонерного товариства
«Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5,
ідентифікаційний код 00131305)
заборгованість за спожиту теплову
енергію в розмірі 134 955 (сто тридцять
чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят п'ять)
грн. 39 коп., три проценти річних в
розмірі 5 561 (п'ять тисяч п'ятсот
шістдесят одна) грн. 90 коп., судовий збір
в розмірі 2 810 (дві тисячі вісімсот
десять) грн. 35 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 21.01.2014 року.

Суддя
С.М. Мудрий