ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13.01.14 № 910/276/14. Суддя Цюкало Ю.В.,
розглянувши позовні матеріали
Приватного підприємства "ЮТРІС" до
Фізичної особи-підприємця Германа
Павла Олеговича про повернення
заборгованості 518,37 грн.,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява №1 від 18.12.2013 Приватного
підприємства "ЮТРІС" до Фізичної
особи-підприємця Германа Павла
Олеговича про повернення
заборгованості 518,37 грн.

Подана Приватним підприємством "ЮТРІС"
позовна заява №1 від 18.12.2013 про
повернення заборгованості 518,37 грн. не
відповідає вимогам розділу VIII
Господарського процесуального кодексу
України з огляду на наступне.

Позивачем до позовної заяви не додано
доказів сплати судового збору у
встановлених порядку і розмірі, однак
заявлено клопотання про відстрочення
його сплати до прийняття рішення.

Відповідно до вказаного клопотання ПП
"ЮТРІС" просить суд відстрочити сплату
судового збору на термін до ухвалення
судового рішення у справі, мотивуючи це
тим, що позивач не має фінансових
можливостей для сплати судового збору
у порядку, передбаченому чинним
законодавством України.

Відповідно до п. 3 частини першої ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують сплату судового збору у
встановлених порядку і розмірі.

Порядок та розмір справляння судового
збору встановлено Законом України "Про
судовий збір".

Згідно ст. 8 Закону України "Про судовий
збір" враховуючи майновий стан сторони,
суд може своєю ухвалою відстрочити або
розстрочити сплату судового збору на
певний строк, але не довше ніж до
ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 3.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" № 7 від 21.02.2013
розяснено, що клопотання про
відстрочення (розстрочення) сплати
судового збору, зменшення його розміру
або звільнення від його сплати може
бути викладене в заяві чи скарзі, які
подаються до господарського суду, або
окремим документом. Особа, яка заявляє
відповідне клопотання, повинна навести
доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею
судового збору у встановленому порядку
і розмірі.

Таким чином суд зауважує, що підставою
для вчинення судом зазначених у цій
нормі дій є врахування майнового стану
заявника, який унеможливлює сплату
судового збору при зверненні з позовом,
при цьому на заінтересовану сторону
покладається обґрунтування та
доведення обставин, котрі свідчать,
зокрема, про утруднення здійснення
сплати судового збору у встановлених
законом порядку і розмірі.

Із заявленого позивачем клопотання
вбачається, що позивач пов'язує
обставини, які унеможливили сплату
судового збору при зверненні з даним
позовом, з відсутністю фінансових
можливостей для сплати судового збору,
у порядку та розмірах, передбачених
чинним законодавством України. Разом з
цим заявником, всупереч наведеному
вище, не надано жодних доказів на
підтвердження заявлених у клопотанні
обставин.

При цьому суд зауважує, що ст. 129
Конституції України однією із засад
судочинства визначено рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом і судом, отже в тому числі й
органів державної влади, відтак
обставини, пов'язані з фінансуванням
установи чи організації з державного
бюджету України та відсутністю у ньому
коштів, призначених для сплати
судового збору, підлягають доведенню
на загальних підставах.

Враховуючи викладене, у розумінні
приписів ст. 8 Закону України "Про
судовий збір" відстрочення сплати
судового збору є правом господарського
суду, яким останній користується за
наявності виключних обставин, які у
даному випадку позивачем не доведено,
тому суд не вбачає підстав для
задоволення клопотання про
відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до вимог п. 4 частини першої
ст. 63 ГПК України, позовна заява не
може бути прийнята до розгляду і
підлягає поверненню без розгляду.

Крім того, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Відповідно до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Згідно п. 2 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Як випливає з вимог ч.1 ст. 56
Господарського процесуального кодексу
України, обов'язок позивача направити
відповідачу копії доданих до позовної
заяви документів не залежить від того
чи є у наявності у відповідача дані
документи.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Правил надання послуг поштового
зв'язку від 05.03.09 р. № 270 розрахунковим
документом, що підтверджує факт
надання послуг поштового зв'язку є
документ встановленої відповідно до
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" форми і змісту
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо).

Згідно з п.п. 59, 61 Постанови Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про
затвердження Правил надання послуг
поштового зв'язку" внутрішні поштові
відправлення з оголошеною цінністю з
описом вкладення подаються для
пересилання відкритими для перевірки
їх вкладення. У разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення. За бажанням
відправника на примірнику опису, що
вкладається до поштового відправлення,
вартість предметів може не
зазначатися.

З сукупного аналізу наведених вище
норм вбачається, що належним доказом
відправлення відповідачеві позовної
заяви та доданих до неї документів є
опис вкладень в поштовий конверт та
документ, що підтверджує надання
поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо) надані в
оригіналі.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Як вбачається з позовних матеріалів, до
позовної заяви №1 від 18.12.2013 в якості
доказів направлення відповідачу копії
позовної заяви з додатками додано
копію фіскального чеку №3211 від 19.12.2013
та копію опису вкладення у цінний лист.

З огляду на вищезазначене, позивачем не
надано до Господарського суду міста
Києва разом з позовною заявою №1 від
18.12.2013 належних доказів направлення на
адресу відповідача копії позовних
матеріалів, всупереч вимог ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України, на підставі чого така позовна
заява підлягає поверненню без
розгляду.

При цьому суд приймає до уваги правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

За приписами ч.3 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Враховуючи викладене, керуючись п.4, 6
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи
повернути заявникові без розгляду.

Суддя
Ю.В. Цюкало