донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

14.01.2014р. справа №905/6463/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Ломовцевої Н.В.
Принцевської Н.М., Скакуна О.А.при
секретарі судового засідання
Прилуцьких М.І.за участю представників:
від позивача: не прибуввід
відповідача:Скок В.С. довіреність №2
від 13.01.2014р.розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну
скаргуФермерського господарства
«Меркурій», с. Рубці Донецької області
на рішення господарського суду
Донецької області від04.11.2013р. по
справі№905/6463/13 (суддя: Левшина Я.О.)за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Біонасервіс",
с.Суворовське Автономна Республіка
Кримдо Фермерського господарства
«Меркурій», с. Рубці Донецької області
простягнення суми основного боргу у
розмірі 8200,00грн. та 3% річних у розмірі
27,63 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Біонасервіс",
с.Суворовське Автономна Республіка
Крим звернулось до господарського суду
Донецької області з позовом до
фермерського господарства «Меркурій»,
с. Рубці Донецької області про
стягнення суми основного боргу у
розмірі 8200,00грн. та 3% річних у розмірі
27,63 грн.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 04.11.2013р. позовні
вимоги задоволені повністю.

Відповідач, не погодившись з прийнятим
судовим рішенням, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення місцевого господарського суду
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції апелянт зазначає
порушення норм матеріального права.
Вважає, що факт отримання відповідачем
товарно-матеріальних цінностей не
підтверджується належним чином
оформленими первинними документами,
оскільки видаткова накладна №РН-0001605
від 31.05.2012р., копія якої надана
позивачем, не відповідає вимогам ч. 2 ст.
9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні». Крім
того, зазначає, що довіреність №10 від
01.06.2012р., якою ФГ «Меркурій»
вповноважило Кряжева Ігоря Ігоровича
на отримання від ТОВ «Біонасервіс»
препарату «Бактофіт» в кількості 200
літрів видана 01.06.2012р., тобто на 1 день
пізніше поставки, тому зазначена
довіреність не є належним
підтвердженням отримання відповідачем
від позивача товару.

Позивачем було надано заперечення на
апеляційну скаргу, в якому просив
залишити без змін оскаржуване рішення,
та клопотання про розгляд справи за
його відсутністю.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав правову позицію,
викладену в апеляційній скарзі.

Представник позивача у судове
засідання не прибув.

Судова колегія вважає можливим
здійснити розгляд справи у відсутності
представника позивача за наявними
матеріалами справи, оскільки ухвалою
про порушення апеляційного
провадження у справі від 28.11.2013р. сторін
повідомлено про день та час судового
засідання належним чином відповідно до
вимог Господарського процесуального
кодексу України.

Судове засідання апеляційної
інстанції здійснювалось за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
у порядку розгляду апеляційної скарги
встановленого статтями 4-4, 81-1, 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України, на
підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає матеріали
господарської справи та викладені в
скарзі доводи щодо застосування судом
при розгляді норм матеріального та
процесуального права, що мають
значення для справи. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, заслухавши
пояснення представника відповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія апеляційної інстанції
встановила.

З матеріалів справи вбачається, що
товариство з обмеженою
відповідальністю "Біонасервіс"
звернулося до господарського суду з
позовною заявою про стягнення з
фермерського господарства «Меркурій»
суми основного боргу у розмірі 8200,00грн.
та 3% річних у розмірі 27,63 грн. В
обґрунтування своїх вимог посилається
на видаткову накладну №РН-0001605 від
31.05.2012р., маршрутно-транспортний лист
№б/н від 31.05.2012р. та довіреність №10 від
01.06.2012р., як на доказ того, що ТОВ
"Біонасервіс" поставило, а ФГ
«Меркурій» прийняло товар, а саме:
препарат «Бактофіт» у кількості 200 л. на
загальну суму 8 200,00грн., які на момент
звернення з позовом не перераховані
позивачу.

Місцевим господарським судом було
зроблено висновок, що позов підлягає
задоволенню, оскільки позивачем було
доведено факт отримання відповідачем
поставленого товару та неналежного
виконання останнім своїх обов'язків з
оплати отриманого товару.

Проте, з такими висновками колегія
суддів не може погодитись з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 664 Цивільного кодексу
України товар вважається переданим в
момент вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар, надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару або у момент
здачі товару перевізникові або
організації зв'язку для доставки
покупцеві.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
(ч.ч.1, 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

Позивач в своїй позовній заяві та
запереченнях на апеляційну скаргу на
підтвердження здійснення
господарської операції, яка пов'язана з
передачею відповідачу препарату
«Бактофіт» в розмірі 200 літрів
посилається на первинний документ -
видаткову накладну №РН-0001605 від
31.05.2012р., яка знаходиться в матеріалах
справи. Дослідивши зазначену накладну
вбачається, що не зазначені посади та
ініціали і прізвища особи, яка
підписала видаткову накладну та є, як
отримувач товару, відповідальною за
здійснення господарської операції, а
також не зазначено документів, які
підтверджують її повноваження на це.
Крім того, зазначена накладна не
містить печатки підприємства, яке
отримало товар.

Виходячи з наведеного, видаткова
накладна №РН-0001605 від 31.05.2012р. не є
належним доказом отримання товару саме
відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається, в тому числі на
довіреність №10 від 01.06.2012р.

Довіреність на одержання цінностей,
яка відповідно до пункту 8 Інструкції
про порядок реєстрації виданих,
повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 16 травня 1996 року
N99, є первинним документом, що фіксує
рішення уповноваженої особи
(керівника) підприємства про
уповноваження конкретної фізичної
особи одержати для підприємства
визначені перелік та кількість
цінностей. Без довіреності не може бути
створено (виписано, підписано) інший
первинний документ -
товарно-транспортну накладну на
відпуск цінностей, який є дозволом для
здійснення господарської операції з
відпуску цінностей і відповідно до
статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для її
бухгалтерського обліку. Оформлення
накладної здійснюється після подання
довіреності.

В супереч зазначеним нормам чинного
законодавства, позивач надав суду
довіреність №10, в якості доказу на
підтвердження повноважень особи, яка
отримала товар, якою ФГ «Меркурій»
уповноважив Кряжева І.І. отримати
препарат «Бактофіт» в кількості 200
літрів. Зазначена довіреність видана
01.06.2012р., тобто на один день пізніше ніж
відбулося отримання
товарно-матеріальних цінностей.

Як визначено раніше, стаття 664 ЦК
України визначає момент передання
товару покупцеві та пов'язує його саме
з врученням товару. Таким чином
довіреність від 01.06.2012р. №10 не є доказом
того, що її видано саме на отримання
спірного товару.

Отже, накладна на відпуск цінностей, в
якій має бути зазначено, за якою
довіреністю і через кого відпущено
цінності та в якій зазначена більш
рання дата, ніж дата видачі
довіреності, свідчить про недотримання
цієї Інструкції.

На підтвердження доставки товару до ФГ
«Меркурій» позивачем, під час розгляду
справи місцевим господарським судом,
також було надано податкову накладну,
подорожній лист №14 від 31.05.2012р. та
маршрутно-транспортний лист №б/н від
31.05.2012р.

Дослідивши зазначені документи
колегія суддів визначила наступне.

В маршрутно-транспортному листі №б/н
від 31.05.2012р. зазначено, що спірний товар
мало бути відвантажено у місті Красний
Лиман Донецької області, тоді як з
матеріалів справи вбачається, що
єдиною адресою Фермерського
господарства «Меркурій» є сел. Рубці
Краснолиманський район Донецька
область і інших доказів розташування
відокремленого підрозділу відповідача
у місті Красний Лиман Донецької
області позивач не надав.

Крім того, подорожній лист №14 від
31.05.2012р. було видано ТОВ
«Сільськогосподарське підприємство
«НИВА», який взагалі не є стороною по
даній справі та з нього не можна
встановити який саме товар та за якою
саме адресою було відправлено товар.

Податкова накладна, на яку посилається
суд, не є належним доказом у
цивільно-правових відносинах і повинна
оцінюватися судом у сукупності з
іншими доказами, наявними у справі.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції відповідач заперечував
проти отримання спірного товару.

З огляду на наведене, жоден з наданих
документів не є підтвердженням
поставки спірного товару саме
відповідачу.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно з статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

За приписами ст. 36 ГПК України
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

З огляду на наведене, суд апеляційної
інстанції вважає, що надані позивачем
документи в підтвердження своїх
доводів, щодо отримання відповідачем
препарату "Бактофіт" у кількості 200
літрів, не є належними доказами в
розумінні статей 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України.

При таких обставинах рішення суду не
ґрунтується на належних доказах, а
позивач не довів свої позовні вимоги, у
зв'язку з чим у задоволенні позову слід
відмовити.

У зв'язку з вищевикладеним, місцевим
господарським судом було помилково
зроблено висновок стосовно того, що між
сторонами відбулося укладення
договору поставки у спрощений спосіб
відповідно до вимог ч.1 ст. 181
Господарського кодексу України.

З огляду на наведене, вимоги про
стягнення суми основного боргу у
розмірі 8200,00грн. не підлягають
задоволенню в повному обсязі.

За приписами статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

У зв'язку з тим, що судовою колегією
апеляційної інстанції відмовлено у
стягненні основного боргу у розмірі
8200,00грн. вимоги щодо стягнення 3% річних
в розмірі 27, 63грн. не підлягають
задоволенню, у зв'язку з
безпідставністю їх заявлення.

Виходячи з наведеного, судова колегія
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що апеляційна скарга фермерського
господарства «Меркурій», с. Рубці
Донецької області підлягає
задоволенню, а рішення господарського
суду Донецької області від 04.11.2013р. у
справі №905/6463/13 - скасуванню.

Витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на товариство з
обмеженою відповідальністю
"Біонасервіс", с.Суворовське Автономна
Республіка Крим відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись статтями 4-7, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фермерського
господарства «Меркурій», с. Рубці
Донецької області на рішення
господарського суду Донецької області
04.11.2013р. по справі №905/6463/13 задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької
області 04.11.2013р. по справі №905/6463/13 -
скасувати.

У задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю "Біонасервіс",
с.Суворовське Автономна Республіка
Крим до фермерського господарства
«Меркурій», с. Рубці Донецької області
про стягнення суми основного боргу у
розмірі 8200,00грн. та 3% річних у розмірі
27,63 грн. відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Біонасервіс" (96526,
Автономна Республіка Крим, Сакський
район, с. Суворовське, Красноярське
шосе, 4 км; ; р/р №5240
в КРУ КБ «Приватбанк», м. Сімферополь,
МФО 384436) на користь фермерського
господарства «Меркурій» (84411, Донецька
область, Краснолиманський район, сел.
Рубці, вул. Шевченка, буд. 33, , ІПН 78, р/р 4061 в ПАТ
«Креді Агріколь Банк», МФО 300614) витрати
по сплаті судового збору за подання
апеляційної скарги в розмірі 860,25грн.

Господарському суду Донецької області
видати відповідний наказ.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з набрання постановою
апеляційного господарського суду
законної сили.

Головуючий
Н.В. Ломовцева

Судді:
Н.М. Принцевська

О.А.Скакун

Надруковано 5 прим.:

1. Позивачу;

2. Відповідачу;

3. У справу;

4. ДАГС;

5. ГСДО