ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ УХВАЛА
Справа № 4/140
Суддя Старкова Г.М., розглянувши
матеріали справи за позовом
Державного територіально - галузевого
об'єднання "Львівська залізниця", м.
Львів в особі відокремленого
підрозділу "Івано - Франківська
дирекція залізничних перевезень", м.
до Закритого акціонерного товариства
"Групова збагачувальна фабрика
"Луганська", смт. Ювілейне м. Луганськ
У засіданні брали участь:
від позивача - не прибув;
від відповідача - Тарасенко О.І.,
довіреність № б/н від 03.01.2014.
Суть спору: відповідач - Публічне
акціонерне товариство "Групова
збагачувальна фабрика "Луганська"
звернувся до господарського суду із
заявою №б/н від 10.01.2014, в порядку ст. 121
Господарського процесуального кодексу
України, про встановлення порядку та
способу виконання рішення шляхом
розстрочки виконання рішення суду, в
якій просить суд встановити спосіб і
порядок виконання рішення шляхом
розстрочення його виконання та
розстрочити виконання рішення про
строком на 6 місяців з оплатою рівними
частинами щомісячно згідно наданого
Позивач у справі будь-яких пояснень або
заперечень на заяву відповідача про
розстрочку виконання рішення суду не
надав, у судове засідання не прибув.
З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, надавши
правову кваліфікацію відносинам
сторін і виходячи з фактів,
встановлених у процесі розгляду справи
та правової норми, яка підлягає
застосуванню, приймаючи до уваги
доводи представника та відповідача,
суд
Рішенням господарського суду
Луганської області від 24.12.2009 у справі
№ 4/140 позов задоволено частково та
стягнуто з Закритого акціонерного
товариства "Групова збагачувальна
фабрика "Луганська" на користь
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
"Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень" штраф у
розмірі 19412 грн. 50 коп., витрати по
держмиту у сумі 388 грн. 25 коп. та 236 грн.,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу; у
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

На виконання вказаного рішення
господарського суду Луганської
області позивачу видано наказ №4/140 від
11.01.2010.

Відповідач - Публічне акціонерне
товариство "Групова збагачувальна
фабрика "Луганська" звернувся до
господарського суду із заявою №б/н від
10.01.2014, в порядку ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, про
встановлення порядку та способу
виконання рішення шляхом розстрочки
виконання рішення суду, в якій просить
суд встановити спосіб і порядок
виконання рішення шляхом розстрочення
його виконання та розстрочити
виконання рішення про стягнення штрафу
у розмірі 20036,75 грн. строком на 6 місяців
з оплатою рівними частинами щомісячно
згідно наступного графіку: лютий 2014
року - 3339 грн. 45 коп.; березень 2014 року -
3339 грн. 45 коп.; квітень 2014 року - 3339 грн. 45
коп.; травень 2014 року - 3339 грн. 45 коп.;
червень 2014 року - 3339 грн. 45 коп.; липень
2014 року - 3339 грн. 50 коп..

Вказана заява мотивована тим, що
Публічне акціонерне товариство
"Групова збагачувальна фабрика
"Луганська" (відповідач у справі) є
збитковим підприємством та не має
можливості здійснити погашення
заборгованості перед Державним
територіально - галузевим об'єднанням
"Львівська залізниця" (позивач у справі)
одним платежем у зв'язку з
недостатністю коштів, отриманих за
надання послуг зі збагачення рядового
вугілля.

В підтвердження своїх доводів
відповідач надав суду копію Балансу
(Звіт про фінансовий стан) на 30 вересня
2013 року та Звіт про фінансові
результати (Звіт про сукупний дохід) за
9 місяців 2013 року (а.с.48-49).

Позивач відзив на заяву щодо надання
розстрочення виконання рішення суду №
б/н від 10.01.2014 не надав.

Встановивши фактичні обставини справи,
оцінивши доводи представника
відповідача та надані ним докази суд
дійшов висновку про відхилення заяви
про розстрочку виконання рішення
господарського суду Луганської
області від 24.12.2009 у справі № 4/140 з
наступних підстав.

Згідно ст. 121 ГПК України при наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим, за
заявою сторони, державного виконавця,
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Пунктом 2 Роз'яснення Вищого
господарського суду України від 12.09.1996
№02-5/333 "Про деякі питання практики
застосування статті 121 Господарського
процесуального кодексу України"
передбачено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у строк або
встановленим господарським судом
способом.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень належними та допустимими
доказами.

Відповідно ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Сама лише наявність збитків за
результатами господарської діяльності
відповідача та відсутність коштів на
рахунку не може вважатися винятковою
обставиною для задоволення заяви про
розстрочення виконання рішення
господарського суду Луганської
області від 24.12.2009 у справі № 4/140.

Майновий стан боржника, відсутність у
нього на цей час коштів, не може
розглядатись тією винятковою
обставиною, що надає право на
розстрочку виконання грошового
зобов'язання.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9
Конституції України частиною
національного законодавства України є
Конвенція про захист прав і основних
свобод людини 1950 року, ратифікованою
Верховною Радою України (Закон
України від 17.07.1997 № 475/97-ВР) /далі
Конвенція/.

Юрисдикція Європейського суду з прав
людини є обов'язковою в усіх питаннях,
що стосуються тлумачення та
застосування Конвенції.

Суд враховує, що п. 1 ст. 6 § 1 Конвенції
гарантує кожному право на звернення
до суду або арбітражу з позовом щодо
будь-яких його цивільних прав та
обов'язків.

Таким чином, ця стаття проголошує
"право на суд", одним з аспектів якого є
право на доступ, тобто право подати до
суду позов з цивільно-правових
питань. Однак це право було б
ілюзорним, якби правова система
держави допускала, щоб остаточне
судове рішення, яке має обов'язкову
силу, не виконувалося на шкоду одній
із сторін.

Стаття 6 Конвенції детально описує
процесуальні гарантії, які надаються
сторонам у спорі, а саме:
справедливий, публічний і швидкий
розгляд, та, водночас, передбачає
виконання судових рішень, оскільки
якщо вбачати у ст. 6 тільки
проголошення доступу до судового
органу та права на судове провадження,
то це могло б породжувати ситуації, що
суперечать принципу верховенства
права, який договірні держави
зобов'язалися поважати, ратифікуючи
Конвенцію.

Отже, для цілей ст. 6 Конвенції
виконання рішення, ухваленого
будь-яким судом, має розцінюватися як
складова частина "суду" ("Горнсбі проти
Греції", рішення від 19 березня 1997 р. § 40).

Стаття 13 Конвенції визначає, що кожна
людина, права і свободи якої, викладені
у цій Конвенції, порушуються, має
ефективний засіб захисту у
відповідному національному органі
незалежно від того, що порушення було
вчинене особами, які діяли в офіційній
якості.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов. Невиконання вимог рішень,
ухвал, постанов господарських судів
тягне відповідальність, встановлену
цим Кодексом та іншими законами
України.

Також суд зазначає, що відповідач до
теперішнього часу штраф у розмірі 19412
грн. 50 коп. за невірно зазначену масу у
накладній позивачу не сплатив, жодних
сум зі сплати штрафу за рішенням
господарського суду Луганської
області від 24.12.2009 у справі № 4/140
позивач не отримав.

З врахуванням зазначеного, відсутності
виняткового випадку, суд відмовляє
позивачу в задоволенні заяви про
розстрочку виконання рішення
господарського суду Луганської
області від 24.12.2009 у справі № 4/140.

Відповідачем у справі не надані
доказів, які доводять обставини, що
ускладнюють виконання даного рішення
суду або роблять його неможливим.

За таких обставин, заяву відповідача -
Закритого акціонерного товариства
"Групова збагачувальна фабрика
"Луганська" від 10.01.2014 № б/н про
розстрочку виконання рішення
господарського суду Луганської
області від 24.12.2009 у справі № 4/140 слід
залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 38, 77, 86, 121 ГПК України, суд -

у х в а л и в:

1. Заяву Закритого акціонерного
товариства "Групова збагачувальна
фабрика "Луганська" від 10.01.2014 № б/н про
розстрочку виконання рішення
господарського суду Луганської
області від 24.12.2009 у справі № 4/140
залишити без задоволення.

Суддя
Г.М. Старкова

Надруковано 3 прим.:

1. до справи

2. позивачу - Державного
територіально - галузевому об'єднанню
"Львівська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Івано -
Франківська дирекція залізничних
перевезень", вул. Привокзальна, 15, м.
Івано-Франківськ, 76000

3. відповідачу - ПАТ "Групова
збагачувальна фабрика "Луганська", с.
Ювілейне, м. Луганськ