КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2014 р. Справа№ 910/16906/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кондес Л.О.

суддів: Ропій Л.М.

Рябухи В.І.

За участю представників сторін:

позивача: Ганченко М.О. - пред. за дов.
б/н від 28.12.2013;

відповідача: Ткаченко Р.В. - пред. за дов.
б/н від 20.09.2013.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління
магістральних газопроводів "
КИЇВТРАНСГАЗ" Публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 11.11.2013р.

у справі № 910/16906/13 (суддя - Гумега О.В.)

За позовом Публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії
"Управління магістральних
газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" Публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Конструкт Груп"

про стягнення 179 493,18 грн. штрафних
санкцій

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 11.11.2013 року у справі №910/16906/13 у
позові відмовлено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить суд
оскаржуване рішення скасувати у
зв'язку з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
сторони шляхом вчинення конклюдентних
дій змінили умови Договору щодо
обов'язкової наявності письмового
дозволу на початок надання послуг.
Позивач звертає увагу суду на те, що
Договір відповідачем було виконано на
80 % без наявності письмового дозволу як
окремого документа та оплачено
позивачем вказаний обсяг послуг в
повному обсязі, а Лист позивача за вих.
№1607/11 від 12.06.2013 не є первинним дозволом
на початок надання послуг.

Відзиву на апеляційну скаргу
відповідач не надав.

Ухвалою від 09.12.2013 прийнято апеляційну
скаргу до провадження та призначено
справу до розгляду на 15.01.2014.

В судове засідання 15.01.2014 представники
сторін з'явилися.

Розглянувши апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи з
урахуванням правил ст.ст.99,101 ГПК
України, відповідно до яких
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги,
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі,
колегія суддів встановила наступне:

Публічне акціонерне товариство
"УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління
магістральних газопроводів
"УКРТРАНСГАЗ" Публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Конструкт Груп" про
стягнення 179 493,18 грн., з яких: 64 353,71 грн. -
штрафу та 115 139,47 - пені на підставі умов
Договору № від 25.09.2012 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на не виконання
відповідачем в повному обсязі та в
строки, встановлені умовами Договору №
від 25.09.2012 р., зобов'язань з
поставки обладнання та зобов'язань
щодо виконання робіт (демонтажу,
монтажу, пусконалагоджувальні роботи,
в т.ч. матеріали), у зв'язку з чим позивач
нараховує відповідачу пеню та штраф,
передбачені вказаним договором. При
цьому при визначенні дати, з якої
почалося прострочення виконання
зобов'язання, позивач виходив з того, що
поставка обладнання відповідачем та
прийняття його позивачем відповідно до
видаткових накладних № 59, № 60 від 27.11.2012
р. фактично і є отриманням відповідачем
дозволу від позивача на початок
надання послуг. Оскільки поставка
обладнання мала бути здійснена за
Графіком надання послуг протягом
першого-третього місяця, тобто до
27.02.2013, тому позивач визначає дату
прострочення поставка обладнання з
28.02.2013, датою прострочення відповідачем
виконання зобов'язань по виконанню
робіт, згідно Графіку надання послуг,
позивач визначає з 28.01.2013.

У відзиві на позов відповідач
заперечує факт отримання від позивача
жодного розпорядження (дозволу) на
початок надання послуг, передбаченого
умовами Договору, а, отже, строк
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за Договором не наступив.
Крім того, умовами п. 2.6 Договору
передбачено, що передача в монтаж
відповідачу оприбуткованого позивачем
обладнання оформлюється актом
передачі обладнання в монтаж, але такий
акт сторонами не складався та не
підписувався. За таких обставин, у
відповідача відсутній обов'язок щодо
надання послуг з монтажу обладнання, а
вимоги позивача про нарахування пені
та штрафу є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.09.2012 р. між Дочірньою компанією
"УКРТРАНСГАЗ" Національної акціонерної
компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" в особі
Боярського лінійного виробничого
управління магістральних газопроводів
Філії "Управління магістральних
газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ",
правонаступником якого є позивач
(Замовником) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Конструкт Груп"
(Виконавцем) був укладений Договір
№ (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Замовник
доручає, а Виконавець зобов'язується на
свій ризик власними та залученими
силами і засобами надати відповідно до
умов Договору послуги з монтажу,
технічного обслуговування і ремонту
контрольно-вимірювальної апаратури
(ремонт ПВВГ на ГРС Рокитне Боярського
ЛВУМГ із заміною замірних дільниць для
забезпечення виконання вимог ДСТУ ГОСТ
8.586.1-5:2009) (далі - послуги), в повному
обсязі відповідно до вимог чинних
нормативних документів та технічної
документації, а Замовник
зобов'язується прийняти ці послуги та
оплатити їх.

Адреса, за якою надаються послуги:
Боярське ЛВУМГ: 08150, м. Боярка, Київської
обл., вул. Маяковського, 49 (п. 1.2
Договору).

Ціну Договору сторони визначили у
пункті 5.1 Договору, яка становить 17710806,52
грн., в т.ч. ПДВ (20%) - 2951801,87 грн., з якої:

- вартість матеріалів та послуг складає
716984,92 грн., в т.ч. ПДВ (20%) - 119497,49 грн.;

- вартість обладнання складає 16993821,60
грн., в т.ч. ПДВ (20%) - 2832303,60 грн.

Обладнання, придбане Виконавцем за
свій кошт, згідно Договору, та передане
Замовнику може оплачуватись
Замовником на підставі первинних
документів (накладних, актів
прийому-передачі тощо) (п. 2.5 Договору).

Згідно п. 2.6 Договору передача в монтаж
оприбуткованого Замовником обладнання
Виконавцю оформлюється актом передачі
обладнання в монтаж.

Згідно умов пунктів 4.2, 4.3 Договору
здавання-приймання наданих послуг
після їх закінчення здійснюється у
відповідності з чинним порядком і
оформлюється актом здачі-приймання
наданих послуг, який складається і
підписується Виконавцем та
передається уповноваженим
представникам Замовника.

27.11.2012 року згідно видаткових накладних
№ 59 та № 60 від 27.11.2012 р. відповідач
поставив обладнання на загальну суму
15635811,60 грн., яке позивач прийняв та
оплатив в повному обсязі, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 2198 від 25.12.2012 р.;

17.12.2012 року згідно видаткової накладної
№ 62 від 17.12.2012 р. відповідач поставив
обладнання на суму 976410,00 грн., яке
позивач прийняв та оплатив в повному
обсязі, що підтверджується платіжним
дорученням № 2226 від 27.12.2012 р. (16993821,60 грн.
- 15635811,60 грн. - 976410,00 грн. = 381 600,00 грн.).

Зобов'язання щодо виконання робіт,
передбачених Договором, станом на час
звернення позивача з позовом до суду
залишаються не виконаними на суму 627
361,84 грн.

Листом № 1607/11 від 12.06.2013 р., який
підписаний Начальником Боярського
ЛВУМГ - Важановим С.В. (вказаною особою
підписаний і Договір) позивач
звернувся до відповідача, в якому
надає дозвіл на початок надання послуг
з 17.06.2013. Проте, сам позивач вказує, що
такий лист є додатковим заходом, що мав
спонукати відповідача до надання
послуг, оскільки послуги на момент
направлення вказаного листа
відповідачем були надані на 80% їх
об'єму.

14.06.2013 р. позивач звернувся до
відповідача з Претензією № 1 (за виx. №
3019/10), в якій вимагав виконати
зобов'язання в натурі та сплатити
штрафні санкції за прострочення
надання послуг по Договору, проте
відповіді від відповідача не отримав, у
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
з позовом.

Оскаржуване рішення мотивоване тим, що
позивач не довів належними засобами
доказування факт порушення
відповідачем строків виконання своїх
зобов'язань за Договором та Додатками
до нього, тому відсутні підстави для
нарахування відповідачу передбачених
пунктом 8.1 Договору пені та штрафу, а
отже в позові слід відмовити повністю.

Колегія суддів підтримує правову
позицію суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позову, з огляду
на наступне:

Даний Договір за своєю правовою
природою є договором, який містить
елементи договорів поставки та надання
послуг.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

У п. 2.1 Договору сторони узгодили, що
передбачені Договором послуги
Виконавець (відповідач) надає із своїх
матеріалів, а також обладнання,
поставку якого, як і початок надання
послуг за цим Договором, Виконавець
здійснює після отримання від Замовника
(позивача) відповідного письмового
розпорядження (дозволу) на початок
надання послуг.

Відповідно до п. 2.2 Договору Виконавець
(відповідач) зобов'язується надати
послуги протягом 270 календарних днів з
дати отримання від Замовника (позивача)
письмового розпорядження (дозволу) на
початок надання послуг та надати
послуги з обов'язковим дотриманням
погодженого із Замовником Графіку
надання послуг, який є невід'ємною
частиною Договору (Додаток № 2). При
цьому в Графіку надання послуг
конкретні дати виконання робіт не
визначені, а терміни виконання
розраховуються по місяцях з дати
отримання письмового розпорядження
(дозволу) Замовника на початок надання
послуг.

Таким чином, необхідною умовою як для
поставки обладнання відповідачем
(Виконавцем), так і для початку надання
ним послуг за Договором, обов'язковою
умовою є отримання від позивача
(Замовника) відповідного письмового
розпорядження (дозволу) на початок
надання послуг, тому відлік строку
виконання відповідачем свого
зобов'язання за Договором, надання
послуг протягом 270 календарних днів з
обов'язковим дотриманням Графіку
надання послуг (Додаток № 2),
починається з дати отримання від
позивача (Замовника) письмового
розпорядження (дозволу) на початок
надання послуг.

Згідно п. 2.3 Договору Виконавець має
право на дострокове надання послуг за
письмовим погодженням Замовника.

Здійснення відповідачем поставки
обладнання та прийняття цього
обладнання позивачем шляхом
підписання Видаткових накладних № 59, №
60 від 27.11.2012 р., свідчить про погодження
(надання дозволу) позивачем на початок
надання послуг відповідачем з 27.11.2012 р.
Таку поставку позивач вважає
конклюдентними діями.

Згідно ч. 2 ст. 205 ЦК України Правочин,
для якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

Тобто, за умови вчинення сторонами
таких дій, що засвідчують їхню волю до
настання бажаного правового
результату, є конклюдентними діями.
Проте, між сторонами укладений договір
в письмовій формі, який містить
відповідний, погоджений перелік умов, в
тому числі і щодо строків поставки
обладнання та надання послуг, тоді як
приписи ч. 2 ст. 205 ЦК України стосуються
випадку вчинення сторонами правочину,
для якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, та такий
правочин вчиняється в усній формі.

Відповідно до п. 2.13 Договору Замовник
має право не приймати від Виконавця
обладнання, поставлене до моменту
направлення Замовником (позивачем)
відповідного письмового розпорядження
(дозволу) на початок надання послуг.

Тобто, сам факт поставки обладнання не
є письмовим розпорядженням (дозволом)
на початок надання послуг, а позивач за
умовами Договору мав право відмовитись
від поставки, без відповідного дозволу.
Проте, жодних доказів на здійснення
позивачем таких дій матеріали справи
не містять.

Договором не передбачені умови про
недоцільність надання такого
розпорядження (дозволу) з огляду на
фактичне надання відповідачем у певних
обсягах послуг за Договором до моменту
отримання будь-яких розпоряджень
(дозволів) Замовника. Хоча пунктом 2.3
Договору передбачено, дострокове
надання послуг за письмовим
погодженням позивача, при цьому
сторони не заперечують, що відповідач
скористався таким своїм правом та
27.11.2012 р. до моменту отримання будь-яких
розпоряджень (дозволів) позивача
здійснив часткове надання послуг
шляхом поставки частини обладнання на
суму 15 635 811,60 грн.

Втім, такі дії позивача за умовами
Договору жодним чином не звільняють
його від направлення відповідачу
письмового розпорядження (дозволу) на
початок надання послуг, навіть і за
умови надання послуг відповідачем у
певних обсягах у зв'язку з чим позивач
звернувся до відповідача з Листом №
1607/11 від 12.06.2013 р. "Про виконання
договору" (а.с. 27), в якому позивач
зазначив: "Керуючись п. 2.2 Договору №
від 25 вересня 2012 р., надаємо
дозвіл на початок надання послуг,
передбачених укладеним договором.
Виконання договору просимо почати з 17
червня 2013 р., з обов'язковим отриманням
погодженого "Графіку надання послуг",
який є невід'ємною частиною договору".
Ватро зазначити, що умовами Договору не
передбачено форми дозволу для надання
послуг, але зміст листа вказує саме на
надання позивачем дозволу в письмовій
формі і не є додатковим стимулом для
виконання відповідачем своїх
зобов'язань, як помилково стверджує
позивач.

Відповідно до Нормативів і нормативних
строків пересилання поштових
відправлень та поштових переказів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 12.12.2007
р. № 1149 (із змінами та доповненнями), а
також з приписів Наказу УДППЗ
"Укрпошта" від 23.03.2010 р. № 148 "Про
встановлення нормативних строків
пересилання поштових відправлень та
поштових переказів".

Згідно реєстру листів по Броварському
ЛВУМГ на 13.06.2013 р. (а.с. 74), лист № 1607/11
направлений відповідачу 14.06.2013 р., що
підтверджується відтиском штемпеля
підприємства зв'язку про відправлення,
тому отриманий відповідачем не пізніше
18.06.2013 р., тобто, датою почату надання
послуг є 19.06.2013.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що за
порушення строків надання послуг
Виконавець (відповідач) сплачує
Замовнику (позивачу) пеню в розмірі 0,1
відсотка вартості послуг, з яких
допущено порушення строку надання, за
кожен день такого прострочення, а за
прострочення надання послуг понад
тридцять днів Виконавець (відповідач)
додатково сплачує штраф у розмірі семи
відсотків вартості послуг, з яких
допущено порушення. Сплата пені та/або
додаткового штрафу не звільняє
Виконавця від виконання зобов'язання.

Згідно Графіка надання послуг (Додаток
№ 2) поставка обладнання мала відбутись
протягом першого-третього місяців з
дати отримання письмового дозволу
Замовника на початок надання послуг,
тобто з 19.06.2013 р. по 19.09.2013 р. (включно), а
відповідно, 20.09.2013 р. - є датою, з якої
почалося прострочення виконання
зобов'язання по поставці обладнання.

Реєстраційним штампом відділу
діловодства Господарського суду міста
Києва позовна заява надійшла до суду
02.09.2013 р.

На підставі викладеного суд першої
інстанції дійшов до правомірного
висновку, що на момент звернення
позивача до суду з позовом
відповідачем не порушено сам строк
виконання своїх зобов'язань за
Договором та додатками до нього, тому
відсутні підстави для нарахування
позивачем штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи наведені
скаржником в апеляційній скарзі є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають. Рішення місцевого
господарського суду відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи, тому
відсутні підстави для скасування або
зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101,103,105
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"
в особі філії "Управління
магістральних газопроводів
"КИЇВТРАНСГАЗ" Публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ" залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 11.11.2013р. у справі №910/16906/13
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/16906/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Л.О. Кондес

Судді
Л.М. Ропій

В.І. Рябуха