м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Київської міської філії
до Київського міського центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації)
про стягнення 3 388, 81 грн.
Суддя
від позивача: Тарасюк Л.В.
від відповідача: Кальник А.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Київського міського центру соціальних
служб для сім'ї, дітей та молоді
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) про стягнення
заборгованості за надані
телекомунікаційні послуги в розмірі 3
339, 12 грн. за договором № 2136770 від 31.05.2011
р., а також 34, 26 грн. - пені та 15, 43 грн. - 3 %
річних. Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань, визначених вищевказаним
договором щодо оплати
телекомунікаційних послуг.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.12.2013 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 22.01.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені вимоги та просив позов
Представник відповідача в усному
порядку визнав позов у повному обсязі.
Рішення у даній справі відповідно до
ст. 82 Господарського процесуального
кодексу України прийнято у нарадчій
кімнаті за результатами оцінки поданих
сторонами документів, копії яких
долучено до матеріалів справи та
оригінали яких оглянуто у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 22.01.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.05.2011 р. між Відкритим акціонерним
товариством "Укртелеком" в особі
Київської міської філії Відкритого
акціонерного товариства "Укртелеком"
та Київським міським центром
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) укладено
договір про надання
телекомунікаційних послуг № 2136770, за
умовами якого позивач зобов'язався
надавати відповідачу загальнодоступні
та інші телекомунікаційні послуги,
супутні послуги в обсягах, замолених
відповідачем, а відповідач - своєчасно
оплачувати отримані послуги
відповідно до умов договору.

Як вбачається зі статуту Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком",
осаттє перейменоване з Відкритого
акціонерного товариства "Укртелеком".

Відповідно до п.п. 4.4., 4.5. договору
сторонами передбачено авансовий
порядок оплати з надсиланням рахунків
відповідачу.

Відповідно до п. 4.15. договору оплата
рахунку за отримані послуги
проводиться відповідачем в термін, не
пізніше 20-го числа місяця, що настає
після повного розрахункового періоду
(при кредитному порядку оплати) та до
2-го числа поточного місяця у разі
застосування попередньої (авансової)
оплати. У разі неотримання рахунка до
10-го числа місяця, що настає після
розрахункового періоду, або здійснення
розрахунків без застосування
квитанцій (без надсилання рахунків)
відповідач повинен звернутись до
служби розрахунку Укртелекому для
отримання інформації про належну до
сплати суму.

Згідно з п. 5.2. договору у разі
несвоєчасної оплати наданих послуг,
відповідач сплачує пеню, яка
обчислюється залежно від вартості
неоплачених послуг у розмірі облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який нараховується
пеня, за кожний день прострочення
оплати.

Договір, відповідно до п.п. 7.1, 7.2..,
вступає в силу з дня його підписання і
діє протягом одного року. Якщо за 30 днів
до закінчення строку дії договору,
жодна зі сторін не повідомила письмово
про його припинення, договір
вважається продовженим на тих самих
умовах на кожний наступний рік.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
стверджує, що відповідач неналежним
чином виконує зобов'язання щодо оплати
послуг, отриманих за договором № 2136770
від 31.05.2011 р., у зв'язку з чим у нього
виникла заборгованість за період з
травня 2013 року до серпня 2013 року у
розмірі 3 339, 12 грн., яку позивач просить
стягнути у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Оцінюючи подані сторонами докази та
наведені обґрунтування за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Положенням ч. 2 ст. 901 Цивільного кодексу
України визначено, що положення глави 63
Цивільного кодексу України можуть
застосовуватись до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

У відповідності до ст. 1 Закону України
"Про телекомунікації"
телекомунікаційна послуга (послуга) -
продукт діяльності оператора та/або
провайдера телекомунікацій,
спрямований на задоволення потреб
споживачів у сфері телекомунікацій.

Обов'язок споживача своєчасно
сплачувати отримані телекомунікаційні
послуги встановлений ст. 33 Закону
України "Про телекомунікації", якою
передбачено, що споживачі
телекомунікаційних послуг зобов'язані
дотримуватися Правил надання та
отримання телекомунікаційних послуг,
що затверджує Кабінет Міністрів
України, зокрема, виконувати умови
договору про надання
телекомунікаційних послуг у разі його
укладення, у тому числі своєчасно
оплачувати отримані ними
телекомунікаційні послуги.

Виходячи з п. 108 постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
правил надання та отримання
телекомунікаційних послуг» абонентна
плата за користування телефоном,
почасова оплата місцевих телефонних
розмов, плата за міжміські та
міжнародні телефонні розмови,
надіслані в кредит телеграми та за інші
послуги, надані по телефону, вноситься
абонентом у десятиденний строк після
отримання рахунка, але не пізніше 20
числа місяця, що настає після
розрахункового періоду. Розрахунковим
періодом вважається, як правило,
календарний місяць, у межах якого
надавалися послуги. У разі неотримання
рахунка до 10 числа місяця, що настає
після розрахункового періоду, або
здійснення розрахунків без
застосування квитанцій (без надсилання
рахунків) абонент повинен звернутися
до служби розрахунків оператора для
отримання інформації про належну до
сплати суму.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про
телекомунікації" телекомунікаційні
послуги надаються відповідно до
законодавства. Умови надання
телекомунікаційних послуг: укладення
договору між оператором, провайдером
телекомунікацій і споживачем
телекомунікаційних послуг відповідно
до основних вимог до договору про
надання телекомунікаційних послуг,
установлених національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
зв'язку та інформатизації; оплата
замовленої споживачем
телекомунікаційної послуги.

Cтаттею 68 Закону України "Про
телекомунікації" встановлено, що
розрахунки за телекомунікаційні
послуги здійснюються на умовах
договору про надання
телекомунікаційних послуг між
оператором, провайдером
телекомунікацій та споживачем або без
договору за готівкову оплату чи за
допомогою карток тощо в разі одержання
споживачем замовленої за передоплатою
(авансованої) послуги за тарифами,
затвердженими згідно із
законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Виходячи з положень ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

У відповідності до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач заявлених до нього вимог не
спростував, доказів належного
виконання зобов'язань за договором №
2136770 від 31.05.2011 р. щодо оплати наданих
телекомунікаційних послуг не надав.

При цьому, присутній у судовому
засіданні представник відповідача
факт отримання ним телекомунікаційних
послуг відповідно до умов
вищевказаного договору, не заперечував
та заявив про визнання позову у повному
обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем було
порушено умови договору № 2136770 від
31.05.2011 р., а також положення ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України.

За таких обставин, суд вважає вимоги
позивача в частині стягнення
заборгованості за надані
телекомунікаційні послуги у розмірі 3
339, 12 грн. за період з травня 2013 року до
серпня 2013 року обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню
судом.

Також позивач просить стягнути з
відповідача 34, 26 грн. - пені та 15, 43 грн. - 3
% річних

В силу положень ч. 2 ст. 193
Господарського кодексу України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Як визначено ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором. У сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1 ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи, що відповідач допустив
порушення грошового зобов'язання, суд
вважає, що вимоги Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Київської міської філії
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" про стягнення пені та 3 %
річних є обґрунтованими.

Згідно розрахунку позивача розмір пені
за період з 21.06.2013 р. (дата початку
нарахування позивачем пені) до 30.09.2013 р.
(дата визначена позивачем самостійно)
становить 34, 26 грн. - пені, розмір 3 %
річних від простроченої суми - 15, 43 грн.

Розрахунок позивача перевірено судом
та не перевищує розмір нарахованих
судом 3 % річних від простроченої суми
та пені.

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
відповідач має право визнати позов
повністю або частково.

Згідно зі ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги, що представник відповідача,
присутній у судовому засіданні визнав
позов, з огляду на те, що за висновком
суду визнання відповідачем позову не
суперечить законодавству та не порушує
прав і охоронюваних законом інтересів
інших осіб, суд дійшов висновку про
задоволення позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Київської міської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
задовольнити.

2. Стягнути з Київського міського
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) (03057,
м. Київ, вул. Довженка, 2, ), з будь-якого рахунку, виявленого
під час виконавчого провадження, на
користь Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ,
бульвар Т. Шевченка, 18, )
в особі Київської міської філії
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" (01033, м. Київ, вул. Горького,
40, ) заборгованість у
розмірі 3 339, 12 (три тисячі триста
тридцять дев'ять грн. 12 коп.) грн., 34, 26
(тридцять чотири грн. 26 коп.) грн. - пені,
15, 43 (п'ятнадцять грн. 43 коп.) грн. - 3 %
річних та 1 720, 50 (одна тисяча сімсот
двадцять грн. 50 коп.) грн. - судового
збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 24.01.2014 р.

Суддя
Пригунова А.Б.