ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2014 р.Справа № 922/4989/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання
Михайлюк В.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Соллі-Плюс"
(с.Циркуни, Харківська область) до
Публічного акціонерного товариства
"Укргазвидобування" в особі філії
геофізичного управління
"Укргазпромгеофізика" (м.Харків) про
стягнення 26248,78 гривень за участю
представників:

позивача - Крижановського М.В.
(довіреність №б/н від 02 грудня 2013 року)

відповідача - Бондаренка В.А.
(довіреність №2-109д від 28 грудня 2012 року)

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2013 року позивач, товариство з
обмеженою відповідальністю
"Соллі-Плюс", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою про
стягнення з публічного акціонерного
товариства "Укргазвидобування" в особі
філії геофізичного управління
"Укргазпромгеофізика" (відповідача)
суми заборгованості у розмірі 26248,78
гривень. Заявлену вимогу обґрунтував
неналежним виконанням відповідачем
умов договору обслуговування №10,
укладеного між сторонами 22 квітня 2013
року. Крім того, позивач просив суд
стягнути з відповідача 1720,50 гривень
судового збору.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 05 грудня 2013
року було прийнято вищевказану позовну
заяву до розгляду (суддя Ємельянова
О.О.). Провадження у справі було
порушено та призначено до розгляду у
відкритому судовому засіданні на 18
грудня 2013 року.

17 грудня 2013 року справу №922/4989/13 було
передано до розгляду судді Аріт К.В., на
підставі розпорядження керівника
апарату господарського суду
Харківської області №1764, у зв'язку із
хворобою судді Ємельянової О.О.

18 грудня 2013 року представник позивача
надав через канцелярію суду
супровідним листом (вх.№47670)
витребувані судом документи на
підтвердження заявлених позовних
вимог. Судом було досліджено надані
документи та долучено до матеріалів
справи.

18 грудня 2013 року представник
відповідача надав через канцелярію
суду супровідним листом (вх.№4757)
витребувані судом документи на
підтвердження своєї правової позиції
по даній справі. Також, відповідач
надав відзив, в якому зазначив, що не
може сплатити існуючий перед позивачем
борг, внаслідок існування
заборгованості ПАТ "ДАТ
"Чорноморнафтогаз" перед відповідачем
по договорам поставки.

Судом було досліджено надані документи
та долучено до матеріалів справи.

У відкритому судовому засіданні 18
грудня 2014 року було оголошено перерву
до 08 січня 2014 року.

Представник позивача у відкритому
судовому засіданні 08 січня 2014 року
підтримав заявлені позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник відповідача у відкритому
судовому засіданні 08 січня 2014 року
проти позовних вимог заперечував, з
підстав, зазначених у відзиві.

Враховуючи те, що норми ст.65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3
ст.129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що в межах
наданих йому повноважень створені
належні умови для надання сторонами
доказів та здійснені всі необхідні дії
щодо витребування додаткових доказів,
а тому вважає за можливе розглядати
справу за наявними в ній і додатково
поданими на вимогу суду матеріалами і
документами.

Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, всебічно та
повно дослідивши матеріали справи та
надані учасниками судового процесу
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, встановив
наступне.

22 квітня 2013 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Соллі-Плюс" (позивачем) та публічним
акціонерним товариством
"Укргазвидобування" в особі філії
геофізичного управління
"Укргазпромгеофізика" (відповідачем)
було укладено договір обслуговування
№10. Даний договір було підписано
повноважними представниками з обох
сторін та скріплено печатками.

Відповідно до умов договору, замовник
(відповідач) доручає та оплачує, а
виконавець (позивач) надає послуги з
технічного обслуговування та ремонту
рухомого складу замовника згідно
окремого списку.

На виконання умов договору та у
відповідності до заявки відповідача
(а.с.16) на технічне обслуговування
транспортного засобу Mercedes Acros 3340
(реєстраційний номер АХ 3642 ВВ), 30 квітня
2013 року позивачем було виконано роботи
з обслуговування та ремонту
відповідного транспортного засобу.

Відповідно до п.4.1 договору, підставою
для оплати за сервісне обслуговування
є рахунок, який оформлюється на
підставі акту виконаних робіт. Строк
оплати становить 5 банківських днів
(п.4.2 договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
після виконання вищевказаних робіт
позивачем, між сторонами було
підписано та скріплено печатками
підприємств акт виконаних робіт
№МФ-РН-0000529 від 30 квітня 2013 року на суму
26248,78 гривень (а.с.18-19). Крім того,
позивачем було направлено на адресу
відповідача рахунок-фактуру на оплату
26248,78 гривень за виконані роботи, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи рекомендованими повідомленнями
та описами вкладення (а.с.20-23).

Відповідач, в свою чергу, виконані
роботи не оплатив.

Суд, проаналізувавши обставини,
вказані у позовній заяві, дійшов
висновку про те, що позивач виконав
свої зобов'язання належним чином та у
повному обсязі. Проте, відповідач, в
свою чергу, зобов'язання не виконав, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість перед позивачем у
розмірі 26248,78 гривень, яка до цього часу
залишається непогашеною. До того ж,
сума відповідної заборгованості
підтверджується підписаним з обох
сторін актом звірки взаєморозрахунків,
станом на 04 грудня 2013 року, наявним у
матеріалах справи.

Стаття 129 Конституції України
встановлює, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією із основних
засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд дійшов висновку про повне
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України, з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

В розумінні статті 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Враховуючи викладене, та те, що на
момент прийняття рішення по справі, у
матеріалах справи відсутні будь-які
докази погашення відповідачем
відповідної заборгованості в
добровільному порядку, суд вважає
заявлену вимогу позивача щодо
стягнення з відповідача суми
заборгованості у розмірі 26248,78 гривень
нормативно та документально
обґрунтованою, та такою, що підлягає
задоволенню.

Щодо посилань відповідача у відзиві на
позов про існування господарських
відносин між ПАТ "ДАТ
"Чорноморнафтогаз" по договорам
поставки, укладеним між ними, а саме,
щодо існування заборгованості
останнього перед відповідачем, суд не
приймає до уваги наведені обставини,
оскільки недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника не є дією
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин, внаслідок
якої боржник може бути звільнений від
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання. Відповідна
правова позиція зазначена у оглядовому
листі Вищого господарського суду
України № 01-06/767/2013 "Про деякі питання
практики застосування господарськими
судами законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" від 29 квітня 2013
року.

Суд, вирішуючи питання розподілу
судових витрат, встановивши сторону, з
вини якої справу було доведено до суду,
керується ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до яких судовий збір
покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного та ст.129
Конституції України, ст.ст.526, 599, 612, 629
Цивільного кодексу України, ст.193
Господарського кодексу України, та
керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Укргазвидобування" в особі
філії геофізичного управління
"Укргазпромгеофізика" (61031, м.Харків,
вул.Драгомирівська, 3, ,
п/р №9000 в ПАТ КБ "Надра", МФО 380764) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Соллі-Плюс" (62441,
Харківська область, с.Циркуни,
відділення "Кутузівка", буд.32-А, , п/р №0250 в ПАТ КБ
"Правекс-банк", МФО 321983) 26248,78 гривень
заборгованості та 1720,50 гривень
судового збору.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13 січня 2014 року.

Суддя Аріт К.В.

Справа №922/4989/13