ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 р. Справа № 909/1246/13

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Кавлак І.П., при
секретарі судового засідання:
Манів-Головецькій О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної
особи-підприємця Семенюка Володимира
Ананьовича

вул. Шухевичів, 47, кв. 5, м.
Івано-Франківськ, 76000

до відповідача:Фізичної
особи-підприємця Арутюнова Сергія
Олександровича

вул. П. Орлика, 4 "А", кв. 17,
м. Івано-Франківськ, 76000

про стягнення грошових
коштів в сумі 100 000,00 грн.

Представники сторін в судове засідання
не з»явилися

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець
Семенюк Володимир Ананьович звернувся
до господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Фізичної особи-підприємця Арутюнова
Сергія Олександровича про стягнення
грошових коштів в сумі 100 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 01.11.13
порушено провадження у справі та
призначено справу до розгляду на 14.11.13.

14.11.2013, за участі представників
сторін, в судовому засіданні оголошено
перерву до 11.12.2013 року.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 11.12.13, в
порядку статті 77 ГПК України, розгляд
справи відкладено на 24.12.13.

24.12.13 представник позивача в
судовому засіданні подав клопотання
про продовження строку розгляду спору
на 15 днів, в порядку ст. 69 ГПК України
(вх. № 909/1246/13/20478/13), мотивоване
можливістю мирного врегулювання спору.

В обгрунтування позовних вимог
позивач посилається на порушення
відповідачем умов договору позики №
б/н від 03.04.2011 року в частині повернення
грошових коштів, у зв»язку з чим у
відповідача перед позивачем
утворилася заборгованість в сумі 100000
грн.; пунктом 3.1 договору позики № б/н
від 03.04.2011 року сторони погодили, що з
метою забезпечення виконання
позичальником своїх зобов»язань щодо
повернення позики у встановлений
договором термін, він надає в заставу
автомобіль SUBARU OUTBACK 2005 р.в.,
чорного кольору, д.н.з. АТ 3332 АС та
автомобіль MERCEDES-BENZSprint 1997 р.в., білого
кольору, д.н.з. АТ 3680 АК.

Дослідивши матеріали справи, з
метою всебічного та об"єктивного
вирішення даного спору, ухвалою суду
від 24.12.13 продовжено строк розгляду
спору та витребувано - у сторін,
Івано-Франківського МРЕВ УДАІ,
Івано-Франківській філії державного
підприємства «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України,
додаткові докази по справі щодо права
власності на автомобілі: SUBARU OUTBACK 2005
р.в., чорного кольору, д.н.з. АТ 3332 АС;
MERCEDES-BENZSprint 1997 р.в., білого кольору, д.н.з.
АТ 3680 АК, які надані в заставу з метою
забезпечення виконання позичальником
своїх зобов»язань щодо повернення
позики, згідно договору позики № б/н
від 3 квітня 2011 року; розгляд справи
відкладено на 13.01.14.

08.01.14. через канцелярію
господарського суду, на виконання
вимог ухвали суду від 24.12.13,
Івано-Франківською філією державного
підприємства «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України
направлено витяг з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна від 26.12.2013р. №
43037852.

13.01.14 представники сторін в
судове засідання не з»явилися, хоча
належним чином повідомлені про час і
місце розгляду справи ухвалою суду від
24.12.13; витребувані докази щодо
підтвердження права власності на
автомобілі - SUBARU OUTBACK 2005 р.в., чорного
кольору, д.н.з. АТ 3332 АС та MERCEDES-BENZSprint 1997
р.в., білого кольору, д.н.з. АТ 3680 АК, суду
не надали, причин невиконання ухвали
від 24.12.13 суду не повідомили.

За таких обставин, суд, дослідивши
матеріали справи, враховуючи те, що
сторони належним чином повідомлені
про час і місце розгляду справи,
зважаючи на обмеженість строками
розгляду справи, встановленими ст. 69
ГПК України, вважає за можливе
розглянути справу без участі
представників сторін за наявними в ній
матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши фактичні обставини справи,
суд дійшов висновку про
обгрунтованість позовних вимог з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, 3 квітня 2011 року
між позивачем (надалі - позикодавець) та
відповідачем (надалі - позичальник)
укладено договір позики № б/н.

Пунктом 1.1. договору встановлено,
що позикодавець зобов"язується надати
позичальнику грошові кошти в позику в
сумі 100 000 грн. (далі - позика), а
позичальник зобов»яується погасити
позикодавцеві таку ж суму грошей після
закінчення терміну договору позики.

Порядок надання і повернення
позики визначений розділом 2 Договору.

На виконання умов договору, 03.04.2011
року, позивач передав відповідачу
грошові кошти в сумі 100000 грн., що
підтверджується наявною в матеріалах
справи розпискою Арутюнова Сергія
Олександровича.

Пунктом 2.2. договору позичальник
зобов»язався повернути суму позики
позикодавцеві протягом 6-ти місяців
від дня отримання позики. Позичальник
на власний розсуд може погасити суму
позики достроково. Позичальник має
право повертати позику частинами.

Пунктом 2.4. договору сторони
погодили, що сума позики повертається
позичальником готівкою.

Всупереч умов укладеного
договору, відповідач, взяті на себе
зобов'язання по поверненню позики не
виконав, що підтвердив особисто в
судовому засіданні 14.11.13.

З огляду на вищевикладене, судом
встановлений факт боргу відповідача
перед позивачем в сумі 100000 грн.

У відповідності до частини 1 ст. 509
Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно приписів ст.ст. 173, 175 ГК
України, майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.
Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 1045 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором ( ч.1
ст.1049 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 4-3
Господарського процесуального кодексу
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності.

Статтею 43 ГПК України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч.1 ст.33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Вказаною нормою
обов'язок доказування покладений на
сторони процесу. Доказування полягає у
поданні доказів сторонами та доведенні
їх переконливості суду.

Відповідачем не надано жодних
доказів на спростування доводів
позивача щодо наявності боргу в сумі
100000 грн., наявність вказаного боргу
відповідачем визнається.

За наведених обставин та правових
норм, вимога позивача про стягнення 100000
грн. основного боргу обґрунтована та
підлягає задоволенню.

Судовий збір за правилами ст. 49
ГПК України слід покласти на
відповідача.

На підставі вищевикладеного, у
відповідності до ст. 124 Конституції
України, ст.ст. 173,175, 193 ГК
України, ст.ст. 509, 525, 610, 1045, 1049 ЦК
України, керуючись ст.ст. 4-3, 33,
43, 75, 49, ст. 82, ст.ст. 83-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Фізичної особи-підприємця
Семенюка Володимира Ананьовича до
Фізичної особи-підприємця Арутюнова
Сергія Олександровича про стягнення
грошових коштів в сумі 100
000 грн. задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
Арутюнова Сергія Олександровича
(вул. П. Орлика, 4 "А", кв. 17,
м. Івано-Франківськ, 76000; ід. номер )
на користь Фізичної особи-підприємця
Семенюка Володимира Ананьовича (вул.
Шухевичів, 47, кв. 5, м. Івано-Франківськ,
76000; ід. номер ) заборгованість в
сумі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. та 2000(дві
тисячі) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати позивачу після
набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 20.01.14

Суддя
І.П. Кавлак

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Кавлак І. П. 20.01.14