м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За скаргою Фізичної особи-підприємця
на дії Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
управління юстиції в м.
За позовомКомунального підприємства
Київської обласної ради "Друкар"
доФізичної особи - підприємця ОСОБА_1
провиселення та зобов'язання передати
приміщенняСуддя Борисенко І.І.
Представники сторін:
від позивача - Лебедєв
С.В., представник за довіреністю;
від відповідача (скаржника) - не
від ВДВС - Галас
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста
Києва від 06.08.2013 року у справі
№5011-4/16692-2012 позов задоволено повністю,
вирішено виселити фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1 із займаного
приміщення за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 275 кв.м. та зобов'язано
передати вказане приміщення
Комунальному підприємству Київської
обласної ради "Друкар" за актом
приймання-передачі нежитлового
приміщення.

На виконання рішення Господарського
суду міста Києва від 20.08.2013р. було
видано наказ на примусове виконання
рішення від 06.08.2013р.

22.11.2013р. від Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 надійшла скарга на дії відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві, в якій скаржник
просить суд скасувати постанову про
закінчення виконавчого провадження ВП
№39497710 від 14.11.2013р та зобов'язати ВДВС
передати (повернути) майно боржника,
описане на підставі акту опису та
арешту майна від 10.10.2013 фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1.

Подана скарга мотивована наступним:

- 10.10.2013р. без відома та участі боржника
державним виконавцем був здійснений
примусовий вхід до приміщення площею 275
кв. м. та описане майно боржника, що
знаходилось у приміщенні. Даний факт
підтверджується актом державного
виконавця від 10.10.2013р., проте ОСОБА_1 не
приймав участі у проведенні вказаних
виконавчих дій, оскільки не був
повідомлений про час та місце
проведення примусового виконання
наказу. Крім того, постанова про
відкриття виконавчого провадження на
адресу боржника також не надсилалась,
тому боржник не був повідомлений про
строк добровільного виконання
зазначеного вище наказу та не мав
можливості добровільно звільнити
займане приміщення;

- в порушення вимог закону жодних дій по
поверненню описаного майна боржнику
держаний виконавець не здійснив;

- рішення суду виконано лише в частині
виселення боржника із займаного
приміщення, а в частині зобов'язання
передати приміщення стягувачу за актом
приймання передачі рішення не
виконувалось.

Ухвалою суду від 25.11.2013р. скарга
прийнята судом до розгляду.

Розгляд скарги відкладався.

Стягувачем подані заперечення на
вказану скаргу, зокрема позивач
зазначив, що постанова про закінчення
виконавчого провадження від 14.11.2013
винесена правомірно відповідно до
вимог Закону України «Про виконавче
провадження». Підстав для повернення
описаного майна боржнику у державного
виконавця немає, оскільки останнім не
відшкодовано витрати, пов'язані із
зберіганням такого майна.

Крім того, позивач зазначив, що при
проведені виконавчих дій 19.12.2013 брав
участь безпосередньо ФОП ОСОБА_1 та
його представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
ніяких зауважень та скарг не надходило.

21.01.2014 Відділом державної виконавчої
служби Голосіївського районного
управління юстиції у м. Києві подані
пояснення, в яких державний виконавець
просить суд відмовити в задоволенні
скарги на дії ВДВС у зв'язку із її
необґрунтованістю.

У наданих поясненнях державний
виконавець зазначає, що оскаржувана
постанова винесена правомірно в
порядку ч. 8 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження». Крім того,
станом на 21.01.2014р. в порушення вимог ч.ч
4-8 ст. 78 Закону України «Про виконавче
провадження» боржник витрати на
проведення виконавчих дій та
виконавчий збір не сплатив, заяв до
відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції про виконання даних виконавчих
документів не подавав, відтак підстав
для передання описаного майна боржнику
немає.

Відповідно до пункту 1 статті 121-2 ГПК
України скарги на дії чи бездіяльність
органів Державної виконавчої служби
щодо виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до пункту 2 статті 121-2 ГПК
України скарги на дії органів
Державної виконавчої служби
розглядаються господарським судом, про
час і місце якого повідомляються
ухвалою стягувач, боржник чи прокурор
та орган виконання судових рішень.
Неявка боржника, стягувача, прокурора
чи представника органу Державної
виконавчої служби в судове засідання
не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду скарги, суд вважає подану
скаргу необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 115 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначаються Законом України "Про
виконавче провадження".

Згідно зі статтею 1 Закону виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, зокрема судових наказів
(ст. 17 Закону). Державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1
ст. 19 Закону).

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження ВП №39497710, які містяться у
матеріалах справи, 28.08.2013 державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
відкрито виконавче провадження з
виконання наказу №5011-4/16692-2012 від 20.08.2013.

Вказана постанова 30.08.2013 була надіслана
стягувачу та боржнику, що
підтверджується реєстром відправки
рекомендованої кореспонденції ВДВС
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві від 30.08.2013.

04.09.2013р. вказана постанова була
отримана боржником особисто, про що
свідчать документи наявні у матеріалах
доданих до скарги (результат пошуку за
штрихкодовим ідентифікатором).

Вищевикладене спростовує твердження
скаржника про те, що останній не був
повідомлений про відкриття
виконавчого провадження у зв'язку із
чим був позбавлений права на
добровільне виконання рішення суду.

10.10.2013р. ВДВС було фактично в повному
обсязі виконано наказ господарського
суду міста Києва по справі №5011-4/16692-2012
від 20.08.2013, виселено ОСОБА_1 із займаного
приміщення за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 275 кв.м., про що
складено акт державного виконавця від
10.10.2013р.

Відповідно до пунктів 4-6 ст. 78 Закону
України «Про виконавче провадження»
виселення полягає у звільненні
приміщення, зазначеного у виконавчому
документі, від особи (осіб), яка
виселяється, її майна, домашніх тварин
та у забороні такій особі
користуватися цим приміщенням.
Примусовому виселенню підлягають
виключно особи, зазначені у
виконавчому документі. Виселення
здійснюється у присутності понятих за
сприянням органів внутрішніх справ з
обов'язковим описом майна державним
виконавцем. Один примірник акта опису
майна вручається під розписку
боржнику. За необхідності державний
виконавець в установленому законом
порядку забезпечує зберігання майна
боржника з покладенням пов'язаних з цим
витрат на боржника. У разі якщо
виконання рішення здійснюється за
відсутності осіб, які підлягають
виселенню, державний виконавець
зобов'язаний провести опис майна.
Описане майно передається для
відповідального зберігання особі,
визначеній державним виконавцем.

При проведенні виселення 10.10.2013 майно
ФОП ОСОБА_1 було описано та передано на
відповідальне зберігання ОСОБА_7, так
як ФОП ОСОБА_1 був відсутній при
проведенні виконавчих дій.

Відтак, зважаючи на проведені
виконавчі дії згідно акта від 10.10.2013р.
державним виконавцем рішення суду
виконано в повному обсязі.

Відповідно до пунктів 7-9 ст. 78 Закону
України «Про виконавче провадження»
передане для зберігання майно боржника
видається йому державним виконавцем на
підставі акта після відшкодування
боржником витрат, пов'язаних із
зберіганням такого майна. У разі якщо
боржник відмовляється відшкодувати
витрати, пов'язані із зберіганням
майна, вони компенсуються за рахунок
реалізації частини майна боржника.
Зберігання майна здійснюється
протягом не більше двох місяців. Після
закінчення двомісячного строку
невитребуване майно реалізується в
порядку, визначеному цим Законом.
Отримані від реалізації кошти, за
вирахуванням понесених витрат,
перераховуються боржнику. У разі якщо
майно не було реалізовано,
розпорядження ним здійснюється в
порядку, встановленому для
розпорядження безхазяйним майном.

14.11.2013 державним виконавцем були
винесені постанова про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій в розмірі 50 грн. та
постанова про стягнення з боржника
виконавчого збору у розмірі 1360 грн. На
підставі даних виконавчих документів,
державним виконавцем винесено
постанови про відкриття виконавчих
проваджень, копії вказаних постанов
було направлено боржнику, що
підтверджується журналам відправки
поштової кореспонденції відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві.

Станом на момент розгляду скарги
боржник витрати на проведення
виконавчих дій та виконавчий збір не
сплатив, зворотного скаржником суду не
доведено. Відтак, підстави для
повернення описаного майна боржнику у
державного виконавця відсутні.

Крім того, під час розгляду скарги по
суті судом також враховано, що на
підставі виконавчого листа №910/9875/13 від
19.08.2013 року виданого Господарським
судом міста Києва про стягнення боргу з
ФОП ОСОБА_1 на користь КП «Друкар» у
розмірі 192228,42 грн., державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження, та
в рамках даного виконавчого
провадження державним виконавцем
проведено виконавчі дії стосовно опису
й арешту майна боржника, яке
знаходилось за адресою: АДРЕСА_1.

Тобто, майно яке просить повернути
скаржник знаходиться в арешті в рамках
іншого виконавчого провадження про
стягнення боргу з боржника.

Отже, зважаючи на вищевикладені
обставини та факти встановлені судом
постанова про закінчення виконавчого
провадження ВП №39497710 з виконання
наказу Господарського суду міста Києва
№5011-4/16692-2012 від 20.08.2013 винесена
державним виконавцем на підставі п. 8 ч.
1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» є законною. Підстави для
повернення майна боржнику у державного
виконавця відсутні, а отже скарга на
дії Відділу державної виконавчої
служби Голосіївського районного
управління юстиції в м. Києві є
необґрунтованою, у задоволенні якої
слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись
Законом України «Про виконавче
провадження», ст.ст. 33, 34, 86, 121-2 ГПК
України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на дії Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції в м. Києві відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
установленому законом порядку.

Суддя
І.І. Борисенко