Господарський суд Чернігівської
тел. 698-166, факс 77-44-62
РІШЕННЯ

22.01.2014
Справа № 927/1534/13

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "МТ-Машкомплект",

пров. Польовий, 6, м. Київ, 03057;

до відповідача: Дочірнього
підприємства "Чернігівський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України",

вул. Київська, 17, м. Чернігів, 14005;

в особі: Філії "Бахмацький райавтодор"
дочірнього підприємства
«Чернігівський облавтодор» відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України»,

вул. Гомельська, 37, м. Бахмач, 16500;

про стягнення 14 669,40 грн.

Суддя
А.В.Романенко

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: А.Ю.Шокур, довіреність
№б/н від 31.12.2013, представник.

У судовому засіданні 22.01.2014, на підставі
ст.85 Господарського процесуального
кодексу України, оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "МТ-Машкомплект"
подано позов до дочірнього
підприємства "Чернігівський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
в особі філії "Бахмацький райавтодор"
про стягнення 14 669,40грн боргу за
поставлений товар згідно видаткових
накладних №РН-0000044, №РН-0000045, №РН-0000046
та №РН-0000047 від 12.01.2011, а також
відповідного судового збору.

Позивач належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення №02920013
(отримано уповноваженим Явориш), але
повноважного представника в судове
засідання не направив, причин
нез'явлення суду не повідомив.

У судовому засіданні представником
відповідача подано письмове
клопотання про відмову від фіксації
судового засідання технічними
засобами, яке задоволено судом та
залучено до матеріалів справи.
Одночасно, письмовою заявою ним
повідомлено суд про наявний у
відповідача розрахунковий рахунок в
банківській установі.

В усних поясненнях позовні вимоги
визнав у повному обсязі,
заборгованість пояснив важким
фінансовим становищем підприємства.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, господарський суд
встановив:

На підставі довіреності №1 виданої
10.01.2011 на ім`я Пронченка Анатолія
Миколайовича, відповідачем отримано
товар - запчастини, згідно видаткових
накладних:

- №РН-0000048 від 12.01.2011 на суму 1 656,00грн;

- №РН-0000047 від 12.01.2011 на суму 3 538,80грн;

- №РН-0000046 від 12.01.2011 на суму 1 140,00грн;

- №РН-0000045 від 12.01.2011 на суму 2 598,60грн;

- №РН-0000044 від 12.01.2011 на суму 5 736,00грн.

Всього на загальну суму 14 669,40грн /копії
знаходяться в матеріалах справи/.

Відповідач товар отримав, будь-яких
заперечень не надав. Зобов'язання по
оплаті отриманого товару вчасно та в
повному обсязі не виконав.

Заборгованість відповідача перед
позивачем складає 14 669,40грн.

З метою досудового врегулювання спору
позивачем на адресу відповідача
надсилалась претензія №10713 від 10.07.2013 з
вимогою сплатити вищевказаний борг у
місячний термін.

Відповідач претензію отримав 23.07.2013, що
підтверджується наданими позивачем
доказами, а саме копією повідомлення
про вручення рекомендованого листа
№08949860 відповідачу (отримано
Омельченко). Проте, відповіді
відповідач не надав, суму боргу не
сплатив.

На день ухвалення даного судового
рішення доказів оплати боргу
відповідачем у розмірі 14 669,40грн суду
не надано.

Згідно частини першої, п. 1 частини
другої ст.11 Цивільного кодексу України
(надалі ЦК України) цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частинами першою та четвертою ст.202 ЦК
України визначено, що правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Дво- чи багатостороннім
правочином є погоджена дія двох або
більше сторін.

Матеріалами справи підтверджено
передачу товару позивачем та прийняття
цього товару відповідачем. Виходячи із
приписів ст.202 ЦК України, суд приходить
до висновку, що сторонами вчинені дії,
спрямовані на набуття цивільних прав
та обов'язків.

Статтею 205 ЦК України визначено,
зокрема, що правочин може вчинятися
усно або в письмовій формі. Сторони
мають право обирати форму правочину,
якщо інше не встановлено законом.
Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Частинами першою та другою ст.180
Господарського кодексу України
(надалі - ГК України) врегульовано, що
зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до п. 1 ст.181 ГК України
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Аналіз правовідносин, які виникли між
сторонами з приводу передачі товару
свідчить, що між сторонами фактично був
укладений договір купівлі-продажу.

Згідно ст.655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона передає
або зобов'язується передати майно
(товар) у власність другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами частини першої ст.692 ЦК
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо інше не
передбачено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
та ст.193 ГК України, суб`єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов`язання
належним чином відповідно до
договору, закону, інших правових актів,
а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов`язання - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов`язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до частини другої ст. 530 ЦК
України, якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст. 599, 610 та частини першої ст.
612 ЦК України, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

В силу ст.ст. 33-34 та 36 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідач в порушення вищенаведених
норм чинного законодавства України
взяті на себе зобов'язання не виконав,
за поставлений товар своєчасно та в
повному обсязі не розрахувався.

Враховуючи вищезазначені обставини
господарський суд доходить висновку,
що позовні вимоги позивача є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню в сумі 14 669,40грн.

Оскільки спір виник з вини відповідача,
то відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України, з
нього на користь позивача підлягає
стягненню 1 720,50грн витрат по сплаті
судового збору.

Керуючись ст.ст. 22, 32-34, 36, 49, 75, 82-85, 87
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з дочірнього підприємства
«Чернігівський облавтодор» відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України», вул. Київська, 17, м.
Чернігів, 14005, , (р/р
№4 в ПриватБанк м. Чернігів, МФО
353586) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю
«МТ-Машкомплект», провул. Польовий, 6, м.
Київ, 03057 (, свідоцтво
№36109814, ІПН 83, р/р 6001 в АТ «КБ
«Експобанк», м. Київ, МФО 322294) 14
669,40грн боргу та 1 720,50грн витрат по
сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
А.В.Романенко

Повний текст рішення складено
та підписано 23.01.2014.

Суддя
А.В.Романенко