м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/11245/13 15.01.14

За позовомПриватного акціонерного
товариства «Страхової компанії
«Українська страхова група»
ДоПриватного акціонерного товариства
«Страхова компанія
«Провідна»Простягнення 37 193,09 грн.

Суддя Куркотова Є.Б.

Представники: Від позивачане
з'явивсяВід відповідача Дзюба І.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Українська
страхова група» (далі - Позивач)
звернулося до Господарського суду м.
Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» (далі - Відповідач)
про стягнення 37 193,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем, як страховиком виплачено
страхувальнику страхове
відшкодування, внаслідок чого до
позивача в порядку ст. 1191 Цивільного
кодексу України та ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» перейшло право вимоги
(регресу) в межах здійснених фактичних
затрат та ліміту відповідальності до
відповідача, як до особи, яка
відповідальна за заподіяні збитки,
оскільки саме з вини особи, яка
керувала транспортним засобом,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована у відповідача,
сталася ДТП, наслідки якої визнано
позивачем страховим випадком та
здійснено виплату страхової суми.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 12.06.2013 р. порушено провадження у
справі, розгляд справи призначений на
26.06.2013 р.

26.06.2013 р. через канцелярію суду від
представника відповідача надійшов
відзив на позовну заяву, за змістом
якого, останній заперечував в
задоволенні позовних вимог, оскільки
розрахунок суми матеріального збитку
позивача проводився на підставі Звіту
№20 від 20.02.2012 р., за змістом якого, на
думку відповідача, вбачається що
експертом не правомірно застосований
коефіцієнт фізичного зносу - 0,3954, у
зв'язку із чим вказаний звіт не є
належним розрахунком витрат, що
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством. За
розрахунками відповідача розмір
страхового відшкодування, що підлягає
виплаті в порядку регресу становить 25
905,84 грн., яке було виплачено позивачу
11.06.2013 р., що підтверджується платіжним
дорученням №0030534, а відтак в задоволені
позову необхідно відмовити.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 26.06.2013 р. у зв'язку із неявкою у
судове засідання представників сторін,
розгляд справи відкладено до 10.07.2013 р.

08.07.2013 р. через канцелярію суду від
представника позивача надійшло
клопотання про здійснення розгляду
справи за його відсутністю.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 10.07.2013 р. у справі №910/11245/13
призначено судову автотоварознавчу
експертизу, проведення якої доручено
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз.

05.08.2013 р. через канцелярію суду від
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз, а саме від
експерта ОСОБА_2 надійшло клопотання
про надання матеріалів, необхідних для
проведення експертизи, за змістом
якого експерт просив зобов'язати
позивача надати для огляду пошкоджений
автомобіль «Hyundai», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 та
відповідні реєстраційні документи на
огляд.

Листом Господарського суду м. Києва від
20.08.2013 р., направленого на адресу
позивача, запропоновано останньому
виконати вимоги клопотання експерта
ОСОБА_2

11.09.2013 р. через канцелярію суду від
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз надійшли
матеріали справи №910/11245/13 та
повідомлення від 10.09.2013 р. про
неможливість дачі висновку судової
автотоварознавчої експертизи, яке
мотивоване не виконанням позивачем
вимог експерта викладених у клопотанні
№7644/13-54 від 02.08.2013 р., в частині надання
пошкодженого автомобілю «Hyundai»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
та відповідних реєстраційних
документів по справі на огляд.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 12.09.2013 р. провадження у справі
№910/11245/13 поновлено, розгляд справи
призначено на 02.10.2013 р.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 02.10.2013 р. повторно призначено судову
автотоварознавчу експертизу,
проведення якої, судом доручено
здійснити на підставі наявних в
матеріалах справи кольорових
фотографій пошкодженого у спірному ДТП
транспортного засобу «Hyundai», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, які
містяться на СD - диску, оскільки з
пояснень представника позивача
вбачається, що можливість надання
транспортного засобу «Hyundai» на огляд
експерту, що належить страхувальнику
позивача, відсутня.

13.12.2013 р. до Господарського суду м. Києва
надійшли матеріали справи №910/11245/13
разом зі супровідним листом Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України №11181/13-54 від 05.12.2013 р., в якому
останній зазначив, що оплата за
проведення судової експертизи не
надійшла, а тому ухвала суду
залишається без виконання, матеріали
справи повертаються до суду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 16.12.2013 р. поновлено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
15.01.2014 р.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, хоча про час та
місце його проведення був повідомлений
належним чином.

Представник відповідача у судове
засідання з'явився, проти задоволення
позову заперечував у повному обсязі з
підстав викладених у відзиві на
позовну заяву.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

30.06.2011 р. між позивачем та ТОВ «Фарма
Старт» укладено договір добровільного
страхування наземних транспортних
засобів, цивільно-правової
відповідальності водія та від
нещасного випадку з водієм та
пасажирами на транспорті №28-2803-11-3241, за
яким позивачем застраховані майнові
інтереси останнього, що не суперечать
чинному законодавству України та
пов'язані з володінням, користуванням
та розпорядженням транспортним
засобом, автомобілем «Hyundai», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

27.12.2011 р. о 18 годині 30 хвилини ОСОБА_4,
керуючи транспортним засобом «DAF»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
по вул. Миропільській в м. Києві, не
дотримався безпечного бокового
інтервалу, при зміні напрямку руху не
переконався, що це буде безпечно,
внаслідок чого здійснив зіткнення з
автомобілем «Hyundai», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_5, чим пошкодив
автомобілі, що підтверджується
довідкою ВДАІ Дніпровського ГУ МВС
України в м. Києві.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 17.12.2012 р. у справі
№2604/1230/2012 водія ОСОБА_4 визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу.

Відповідно до звіту про оцінку
автомобіля «Hyundai», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, складеного
20.02.2012 р. ТОВ «Експерт-Сервіс», вартість
матеріального збитку, завданого
власникові автомобіля «Hyundai»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
що дорівнює вартості відновлювального
ремонту з урахуванням значення
коефіцієнта фізичного зносу, в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 29 625,42 грн.

Згідно рахунків-фактур №96 від 05.01.2012 р.
(на суму 33 781,71 грн.) та №325 від 17.01.2012 р.
(на суму 3 818,23 грн.), складених ТОВ
«Паритет Моторс-Сервіс» вартість
відновлювальних робіт автомобіля
«Hyundai», державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, внаслідок пошкодження його у
ДТП, складає 37 599,94 грн.

28.12.2011 р. страхувальник звернувся до
позивача із заявою про настання
страхового випадку та виплату
страхового відшкодування.

Страховими актами №ДККА-13331 від 12.01.2013
р. та №ДККА-13331/1 пошкодження
транспортного засобу марки «Hyundai»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
внаслідок ДТП, що сталося 27.12.2011 р. о 18
годині 30 хвилини по вул. Миропільській
в м. Києві, визнано позивачем страховим
випадком та призначено до виплати в
якості страхового відшкодування 37 193,09
грн.

На підставі страхового акту, позивач,
виконуючи свої зобов'язання за
Договором, перерахував на рахунок ТОВ
«ВіДі Автострада» (СТО) суму страхового
відшкодування у розмірі 37 193,09 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№8737 від 17.01.2013 р.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, позивач вказує на те, що до
нього перейшло в межах суми 37 599,94 грн.
право вимоги до особи, відповідальної
за заподіяний збиток.

Вина ОСОБА_4, у скоєнні ДТП, встановлена
у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 за шкоду, заподіяну життю,
здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок
експлуатації транспортного засобу
«DAF», державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, застрахована - відповідачем
згідно із полісом №АА/0479130.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції, чинній на момент
ДТП та направлення позивачем заяви про
виплату відшкодування страхового) при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями п. 36.2 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції зазначеного Закону
від 17.02.2011 р. після набрання чинності
змін внесених Законом України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування" №3045)
визначено, що страховик протягом 15 днів
з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника
обґрунтованими - прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентованої виплати) та виплати
його;

- у разі невизнання майнових вимог
заявника або з підстав, визначених
статтями 32 та/або 37 цього Закону, -
прийняти вмотивоване рішення про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

Заявою №11/4639 від 28.01.2013 р., до якої
додані документи, передбачені ст. 35
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", позивач
звернувся до відповідача з вимогою
відшкодувати у порядку регресу шкоду,
заподіяну в результаті ДТП у розмірі 37
193,09 грн., яка згідно повідомлення про
вручення поштового відправлення
№682, отримана відповідачем 01.02.2013
р.

Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Отже, Законом України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", тобто
спеціальним законам, який
застосовується до спірних
правовідносин, зокрема ст. 29 Закону
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Відтак, розмір витрат, які
відшкодовуються відповідачем
обмежено, зокрема ст. 29 України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", а саме в даному випадку,
вартістю відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу згідно звіту експерта, а не
рахунками СТО.

Матеріалами справи (звіт експерта від
20.02.2012 р.) підтверджено, що вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Hyundai», державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 становить 29 625,42 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач заперечував в задоволенні
позовних вимог, оскільки розрахунок
суми матеріального збитку позивача
проводився на підставі Звіту №20 від
20.02.2012 р., за змістом якого, на думку
відповідача, вбачається що експертом
не правомірно застосований коефіцієнт
фізичного зносу - 0,3954, у зв'язку із чим
вказаний звіт не є належним
розрахунком витрат, проте суд
відзначає наступне.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» встановлено, що звіт про
оцінку майна є документом, що містить
висновки про вартість майна та
підтверджує виконані процедури з
оцінки майна суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання
відповідно до договору. Звіт
підписується оцінювачами, які
безпосередньо проводили оцінку майна,
і скріплюється печаткою та підписом
керівника суб'єкта оціночної
діяльності.

Звіт про оцінку автомобіля «Hyundai»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
від 20.02.2012 р., складений ТОВ
«Експерт-Сервіс», який є суб'єктом
оціночної діяльності та має сертифікат
№12592/11 виданий Фондом державного майна
України, а його дані, відповідають
встановленим Методикою товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
та Фонду державного майна України від
24.11.2003 р. вимогам, у зв'язку із чим даний
звіт приймається судом, як документ, що
визначає витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

При цьому, маючи на меті забезпечення,
як конституційних засад змагальності
сторін та рівності усіх учасників
процесу перед законом і судом (п.п. 2, 4 ч.
3 ст. 129 Конституції України), так і
аналогічних приписів ст.ст. 4-2, 4-3
Господарського процесуального кодексу
України, враховуючи твердження
відповідача викладені у відзиві на
позовну заяву, ухвалою Господарського
суду м. Києва від 02.10.2013 р. у справі
призначено судову автотоварознавчу
експертизу, попередню оплату якої
покладено на відповідача, з огляду
наявності у останнього заперечень
стосовно коректності звіту наданого
позивачем.

13.12.2013 р. до Господарського суду м. Києва
надійшли матеріали справи №910/11245/13
разом зі супровідним листом Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України №11181/13-54 від 05.12.2013 р., в якому
останній зазначив, що оплата за
проведення судової експертизи не
надійшла, а тому ухвала суду
залишається без виконання, матеріали
справи повертаються до суду.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Отже, неможливість проведення судової
експертизи, зумовлена невиконанням
відповідачем покладеного на нього
ухвалою суду обов'язку з її оплати, у
зв'язку із чим, суд приходить до
висновку про недоведеність
відповідачем іншого розміру вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу ніж визначений звітом експерта
від 20.02.2012 р., оскільки спростування
позовних вимог повинно має бути
обґрунтовано певними доказами.

Полісом №АА/0479130, передбачено, що ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну третіх осіб становить 50 000,00 грн.,
франшиза - 0,00 грн.

Враховуючи визначені полісом №АА/0479130
розміри лімітів відповідальності та
франшизи, а також розмір вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, що обмежений розміром шкоди,
право на зворотну вимогу якої перейшло
до позивача, відповідач був
зобов'язаний відшкодувати позивачу
витрати в розмірі 29 625,42 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем до порушення провадження
у справі, сплачено на користь позивача
страхове відшкодування у розмірі 25 905,84
грн., що підтверджується наявним в
матеріалах справи платіжним
дорученням №0030534 грн. від 11.06.2013 р.

Отже, оскільки на момент порушення
провадження у справі, порушеного права
позивача по сплаті відповідачем
страхового відшкодування в порядку
регресу у розмірі 25 905,84 грн. не
існувало, у задоволенні позовних вимог
в даній частині позову необхідно
відмовити.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог та
стягнення з відповідача на користь
позивача страхового відшкодування у
розмірі 3 719,58 грн. (29 625,42 грн. вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу згідно звіту експерта - 25 905,84 грн.
сплаченого відповідачем на користь
позивача страхового відшкодування до
порушення провадження у справі).

В іншій частині заявлених до стягнення
позовних вимог необхідно відмовити з
викладених підстав.

Судові витрати відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються судом на сторін
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
статтями ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» (01032, м. Київ, бул. Т.
Шевченка, 37/122, ) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхової компанії
«Українська страхова група» (03038, м.
Київ, вул. Федорова, 32-А; )
страхове відшкодування у розмірі 3 719
(три тисячі сімсот дев'ятнадцять) грн. 58
коп. та судовий збір у розмірі 172 (сто
сімдесят дві) грн. 06 коп.

3. В іншій частині позову відмовити

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Є.Б. Куркотова

Повний текс рішення складено та
підписано 15.01.2014 р.