ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.01.2014р.
Справа №
905/8529/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крокус РВ»,

, м.Київ

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2,

ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, м.Горлівка

про стягнення 22348 грн. 33 коп.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Крокус РВ», м.Київ,
позивач, звернувся до господарського
суду з позовною заявою до відповідача,
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
м.Горлівка, про стягнення
заборгованості в сумі 22348 грн. 33 коп., у
тому числі основний борг в сумі 17097 грн.
65 коп., штраф в сумі 1625 грн. 94 коп., пеня в
сумі 3020 грн. 62 коп. та 3% річних в сумі 604
грн. 12 коп.

В обгрунтування своїх вимог позивач
посилається на договір поставки №КР-461
від 01.10.2012р., видаткові накладні
№РН-0004712 від 05.10.2012р., №РН-0004770 від
09.10.2012р., розрахунок суми позову.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причин неявки не повідомив.

Згідно позовної заяви та витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, за
якою і здійснювалось направлення
поштової кореспонденції судом.

Відповідно до ч.1 ст.64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам та учасникам
судового процесу за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Отже, відповідача було належним чином
повідомлено про час та місце
проведення судового засідання, тому
судом з урахуванням вимог ст.ст.42, 43
Господарського процесуального кодексу
України створені всі необхідні умови
для вирішення спору на принципах
змагальності, рівності учасників
процесу перед законом.

За таких обставин, враховуючи
достатність зібраних по справі
доказів, згідно зі ст.75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд встановив:

01.10.2012р. між сторонами був підписаний
договір поставки №КР-461, за умовами
якого позивач (постачальник)
зобов'язався в порядку та на умовах
визначених у цьому договорі, поставити
та передати у власність покупця товар -
харчову продукцію (товар), а покупець - в
порядку та на умовах, визначених у
цьому договорі, прийняти товар та
сплатити за нього грошову суму згідно
цього договору.

Відповідно до п.1.2 договору товар
поставляється за цінами, узгодженими
сторонами в цьому договорі. Ціни за
поставлений товар вказуються у
видаткових накладних.

Згідно п.1.3 договору поставки №КР-461
кількість товарів, що підлягають
поставці, їх часткове співвідношення
(асортимент, сортамент, номенклатура)
за сортами, групами, підгрупами, видами,
марками, типами, розмірами
визначаються видатковими накладними,
за згодою сторін, які є невід'ємною
частиною даного договору.

Ціна на товар формується в
національній валюті України. Ціна
товару узгоджується окремо і
відображається в супровідних
документах (видаткова накладна) на
відпуск товару (п.п.4.1, 4.2 договору
поставки №КР-461 від 01.10.2012р.).

Як встановлено судом, згідно з наданими
до матеріалів справи видатковими
накладними: №РН-0004712 від 05.10.2012р.,
№РН-0004770 від 09.10.2012р. позивачем було
поставлено відповідачу товар на суму
17097,65 грн., з урахуванням часткового
погашення боргу відповідачем.

Факт постачання позивачем товару на
вказану суму за договором поставки
№КР-461 від 01.10.2012р. з боку відповідача не
спростований.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов договору не
допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
встановлений обов'язок покупця
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Пунктом 4.4 договору поставки №КР-461 від
01.10.2012р. передбачено, що оплата товару
здійснюється покупцем протягом 14
(чотирнадцяти) календарних днів від
дати поставки товару, шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок постачальника
вказаний в п.4.13 даного договору.

За висновками суду, свої зобов`язання
щодо своєчасної та повної сплати
позивачу грошових коштів в сумі 17097 грн.
65 коп. за договором поставки №КР-461 від
01.10.2012р. всупереч ст.526 Цивільного
кодексу України, ст.193 Господарського
кодексу України відповідач не виконав.

Статтею 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у цьому кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.549 Цивільного
кодексу України штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Згідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з п.5.3 договору поставки №КР-461
від 01.10.2012р. у випадку несвоєчасної
оплати отриманого товару (прострочення
оплати) покупець сплачує на користь
постачальника пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожний день
прострочення платежу відповідно до
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань».

Пунктом 5.7 договору поставки №КР-461 від
01.10.2012р. встановлено, що у разі
прострочення покупцем терміну оплати
товару більш ніж на 90 календарних днів
покупець сплачує постачальнику штраф у
розмірі семи відсотків неоплаченого
товару.

Відповідно до ст.ст.627, 629 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.2 ст.67, ч.4 ст.179 Господарського
кодексу України сторони вільні у
виборі предмету договору, визначенні
зобов'язань, інших умов господарських
взаємовідносин, що не суперечать
законодавству України. При укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі, зокрема, вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Таким чином, за висновками суду,
сторонами за власним волевиявленням в
договорі поставки №КР-461 від 01.10.2012р.
було узгоджено можливість
застосування таких видів
господарських санкцій як і пеня, і
штраф.

При цьому, положення пунктів 5.3, 5.7
договору поставки №КР-461 від 01.10.2012р. не
суперечить нормам законодавства, так
як його зміст встановлює механізм
одноразового обчислення розміру
штрафу виходячи з кількості днів
прострочення виконання зобов'язань, що
не має нічого спільного із постійним
нарахуванням пені за весь період
неналежного виконання грошового
зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За таких обставин, позивачем на
підставі ст.625 Цивільного кодексу
України, п.5.3, 5.7 договору поставки
№КР-461 від 01.10.2012р. за період з 20.10.2012р. по
26.11.2013р. нараховано та пред'явлено до
стягнення пеню в сумі 3020 грн. 62 коп., 3%
річних в сумі 604 грн. 12 коп. та штраф в
сумі 1625 грн. 94 коп.

Як встановлено судом, виходячи зі
змісту викладеного у позовній заяві
розрахунку суми пені, при нарахування
останньої за видатковою накладною
№РН-0004712 від 05.10.2012р. позивачем
помилково не було враховано вимоги п.6
ст.232 Господарського кодексу України,
згідно якого нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Таким чином, за результатами
проведеного судом перерахунку,
приймаючи до уваги норми ст.232
Господарського кодексу України, за
порушення виконання зобов'язання з
оплати вартості товару, отриманого за
видатковою накладною №РН-0004712 від
05.10.2012р., стягненню з відповідача на
користь позивача підлягає пеня в сумі
1271,78 грн. за період з 20.10.2012р. по 20.04.2013р.

Одночасно, розрахунок решти суми
санкцій, проведений позивачем, є
арифметично вірним, таким, що
відповідає законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи.

За таких обставин, виходячи з того, що
позов доведений позивачем та
обгрунтований матеріалами справи,
проте в частині вимог про стягнення
пені в сумі 1292,87 грн. є неправомірним,
враховуючи, що відповідач заперечень
проти позову не надав, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню в
сумі 21055,46 грн., у тому числі основний
борг в сумі 17097 грн. 65 коп., штраф в сумі
1625 грн. 94 коп., пеня в сумі 1727 грн. 75 коп.
та три проценти річних в сумі 604 грн. 12
коп.

Судовий збір підлягає розподілу між
сторонами пропорційно задоволеним
позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крокус РВ», м.Київ до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
м.Горлівка про стягнення
заборгованості в сумі 22348 грн. 33 коп., у
тому числі основний борг в сумі 17097 грн.
65 коп., штраф в сумі 1625 грн. 94 коп., пеня в
сумі 3020 грн. 62 коп. та три проценти
річних в сумі 604 грн. 12 коп.,
задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, банківські реквізити не
вказані) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Крокус
РВ»в (01103, м.Київ, б.Дружби Народів, б.10;
02660, м.Київ, вул.Пухівська, 1А, , банківські реквізити не вказані)
основний борг в сумі 17097 грн. 65 коп.,
штраф в сумі 1625 грн. 94 коп., пеню в сумі
1727 грн. 75 коп. та три проценти річних в
сумі 604 грн. 12 коп., всього
заборгованість в сумі 21055 грн. 46 коп.,
судовий збір в сумі 1620 грн. 88 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крокус РВ», м.Київ до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
м.Горлівка відмовити.

В судовому засіданні 22.01.2014р. оголошено
повний текст рішення.

Суддя
Г.В.
Левшина