ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/9234/13

08.01.14

За позовом           Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Преображенське»

до           ОСОБА_1
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Страхова компанія «ПЗУ
Україна»

третя особа,          яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача –

Публічне акціонерне
товариство «Мегабанк»

про            стягнення
страхового відшкодування у розмірі 1 504
539,24 грн.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Гавриловська І.О.

Суддя Чеберяк П.П.

Суддя Літвінова М.Є.

У судових засіданнях брали участь
представники:

від позивача: ОСОБА_2 – дов. № 908
від 30.12.13 р.

від відповідача: ОСОБА_3 – дов. № 500
від 07.06.13 р.

ОСОБА_4 –
дов. № 725 від 06.01.14 р

від третьої особи: ОСОБА_5 – дов. №
13-978/13 від 14.11.13 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду м. Києва
передано позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Преображенське» до
ОСОБА_1 акціонерного товариства
«Страхова компанія «Страхова компанія
«ПЗУ Україна» про стягнення страхового
відшкодування в розмірі 1 505 418,09 грн., в
результаті настання 10.07.12 р. страхового
випадку – виникнення пожежі, в
результаті якої згорів застрахований
транспортний засіб – комбайн NewHollandCR
9080, 2011 року випуску, реєстраційний
номер 11278АР.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 20.05.13 р. за даною позовною
заявою порушено провадження у справі №
910/9234/13, призначено справу до розгляду
на 10.06.13 р.; зобов’язано сторін надати
певні документи; залучено до участі у
даній справі третьою особою, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача – ПАТ
«Мегабанк», зобов’язавши його надати
письмові пояснення по суті спору.

07.06.13 р. через службу діловодства
господарського суду від відповідача
надійшов письмовий відзив на позовну
заяву, який залучено до матеріалів
справи.

10.06.13 р. через службу діловодства
господарського суду від позивача
надійшли документи на виконання вимог
ухвали суду від 20.05.13 р.; клопотання про
відшкодування оплати послуг адвоката
та клопотання про призначення судової
експертизи у даній справі, які залучено
до матеріалів справи.

Згідно з зазначеним клопотанням про
призначення судової експертизи,
позивач просив суд призначити у справі
№ 910/9234/13 судову комплексну
пожежно-технічну та автотехнічну
експертизу; проведення даної судової
експертизи доручити експертам
Донецького науково-дослідного
інституту судових експертиз; на
вирішення експертизи запропоновано
поставити наступні питання:

- яка причина пожежі, що сталася на
комбайні NewHollandCR 9080, державний номер
11278АР, яка мала місце 10.07.12 р. за адресою:
Запорізька область, Оріхівський район,
с. Новоселівка, на території
тракторного відділення № 2 ТОВ
«Преображенське», з урахуванням
висновків (технічного висновку про
причину пожежі
Дослідницько-випробувальної
лабораторії Головного управління
Держтехногенбезпеки в Запорізькій
області № 35/5-3 від 16.07.12 р., висновки
металографічного дослідження
спеціаліста Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру ГУ
МВС України в Запорізькій області № 6
від 31.07.12 р.) ?

-          якщо причиною займання
комбайна NewHollandCR 9080, державний номер
11278АР, яка мала місце 10.07.12 р. за адресою:
Запорізька область, Оріхівський район,
с. Новоселівка, на території
тракторного відділення № 2 ТОВ
«Преображенське» є коротке замикання,
то з якої причини воно виникло ?

-          чи мали місце порушення
правил пожежної безпеки при
експлуатації, зберіганні та
обслуговуванні комбайна NewHollandCR 9080,
державний номер 11278АР; якщо так, то чи не
знаходяться вони в причинному зв’язку
з виникненням пожежі?

-          Чи мали місце порушення
експлуатації та технічного
обслуговування комбайна NewHollandCR 9080,
державний номер 11278АР; якщо так, то чи
знаходяться вони в причинному зв’язку
з виникненням пожежі?

Також позивач гарантував в даному
клопотанні оплату за проведення
судової експертизи.

Представник позивача в судовому
засіданні 10.06.13 р. підтримав клопотання
про призначення судової експертизи та
просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 10.06.13 р. заперечень проти
призначення експертизи не навів, проте,
просив суд відкласти розгляд та
вирішення даного клопотання на
наступне судове засідання для надання
можливості позивачу ознайомитися з
відзивом на позовну заяву, оскільки
даний відзив об’ємний і можливо
позивачу стануть відомі з нього
істотні обставини справи.

Представник позивача заперечив проти
відкладення розгляду справи.

Приймаючи до уваги викладене,
дослідивши матеріали справи,
господарський суд міста Києва ухвалами
від 10.06.13 р. призначив у справі № 910/9234/13
судову експертизу, виконання якої
доручив Донецькому науково-дослідному
інституту судових експертиз. При цьому,
витрати на проведення судової
експертизи суд поклав на ТОВ
«Преображенське», за клопотанням якого
призначено судову експертизу. На час
проведення зазначеної експертизи суд
зупинив провадження у справі № 910/9234/13.

18.11.13 р. супровідним листом
(вихідний № 3009/22-3118/19 від 28.15.13 р.)
Донецький науково-дослідний інститут
судових експертиз повернув справу №
910/9234/13 та надав висновок експертів за
результатами проведення експертизи №
3009/22, 3118/19 від 28.10.13 р.

Ухвалою суду від 18.11.13 р.
провадження у даній справі поновлено
та призначено її розгляд на 18.12.13 р.,
зобов'язано учасників судового процесу
надати письмові пояснення по справі з
урахуванням висновків експертів за
результатами проведення експертизи №
3009/22, 3118/19 від 28.10.13 р.

Через службу діловодства
господарського суду 17.12.13 р. від
позивача надійшли письмові пояснення,
які залучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 18.12.13 р.
представник позивача усно виклав
позицію, зазначену у письмових
поясненнях від 17.12.13 р.

Представник відповідача в судове
засідання 18.12.13 р. не з’явився, вимог
ухвали суду не виконав вимог ухвали
суду не виконав про призначене судове
засідання був повідомлений належним
чином, про що свідчить повідомлення про
вручення рекомендованого поштового
відправлення від 20.11.13 р., яке
підтверджує отримання відповідачем
22.11.13 р. ухвали про поновлення
провадження у справі та призначення її
до розгляду.

Через службу діловодства
господарського суду 17.12.13 р. від
відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв’язку
з великим завантаженням та
відрядженням.

Розглянувши дане клопотання, суд його
відхилив з тих підстав, що нормами
чинного законодавства України не
обмежено коло осіб, які можуть
представляти особу в судовому процесі,
тому неможливість одного з
представників відповідача бути
присутнім у судовому засіданні не
перешкоджає реалізації права учасника
судового процесу на участь у судовому
засіданні його іншого представника.
Також відповідачем не виконано вимог
ухвал суду у даній справі, оскільки він
міг подати витребувані судом письмові
пояснення через службу діловодства
суду, як він це зробив, подавши
клопотання про відкладення розгляду
цієї справи.

Однак відповідач наданими йому
процесуальними правами не скористався,
у зв’язку з чим це клопотання визнано
судом необґрунтованим та відхиленню.

Представник третьої особи в судове
засідання 18.12.13 р. не з’явився, вимог
ухвали суду не виконав про призначене
судове засідання був повідомлений
належним чином, про що свідчить
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення від 20.11.13 р., яке
підтверджує отримання відповідачем
25.11.13 р. ухвали про поновлення
провадження у справі та призначення її
до розгляду.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд встановив,
що дана справи відноситься до
категорії складних, оскільки з
аналогічних спорів є протилежна судова
практика, що дає підставу стверджувати
про необхідність призначення її до
розгляду в колегіальному складі. Крім
того, дослідженню, оцінці та винесенню
правомірного рішення підлягає значна
кількість доказів.

Відповідно до ст. 46 Господарського
процесуального кодексу України справи
у місцевих господарських судах
розглядаються суддею одноособово.
Будь-яку справу, що відноситься до
підсудності цього суд, залежно від
категорії і складності справи, може
бути розглянуто колегіально у складі
трьох суддів.

Колегіальний розгляд справи є однією з
гарантій повного, всебічного й
об’єктивного розгляду справ,
постановлення законного,
обґрунтованого і справедливого
рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд
дійшов до висновку, що справа № 910/9234/13
відноситься до категорії складних, у
зв’язку з чим ухвалою від 18.12.13 р.
призначив колегіальний розгляд даної
справи.

Розпорядженням Заступника Голови
господарського суду міста Києва ОСОБА_6
від 18.12.13 р., приймаючи до уваги вказану
ухвалу, керуючись рішенням зборів
суддів господарського суду міста Києва
від 03.02.11 р. (протокол № 1 від 03.02.11 р.) та
ст. 4-6 ГПК України, призначено
колегіальний розгляд справи № 910/9234/13 у
складі колегії суддів: Гавриловська
І.О. (головуючий суддя), судді Чеберяк
П.П. та Літвінова М.Є.

Ухвалою суду від 18.12.13 р. вищевказаною
колегією суддів було прийнято до свого
провадження справу № 910/9234/13; розгляд
справи призначено на 08.01.14 р.;
зобов’язано відповідача та третю
особу надати письмові пояснення у
справі з врахуванням висновків
експертів за результатами проведення
експертизи № 3009/22, 3118/19 від 28.10.13 р.

У судовому засіданні 08.01.14 р.
представник відповідача подав
клопотання про призначення повторної
експертизи; проти позову заперечив.

Представник позивача в судовому
засіданні 08.01.14 р. заперечив проти
задоволення клопотання відповідача
про повторне призначення судової
експертизи у справі № 910/9234/13; надав
заяву про зменшення позовних вимог, за
якою просить стягнути 1 504 539,24 грн. (з
яких: 1 375 42,54 грн. сума страхового
відшкодування у зв’язку з несплатою
відповідачем суми матеріальної шкоди, 4
126,33 грн. інфляційна складова боргу за
період з 01.10.12 р. до 31.01.13 р., 22 806,77 грн. три
відсотки річних за період з 28.09.12 р. до
17.04.13 р. та 102 163,60 грн. пені за період з
28.09.12 р. до 27.03.13 р. Позовні вимоги в
редакції останньої заяви і вимоги щодо
відшкодування витрат на адвокатські
послуги підтримав та просив їх
задовольнити; заявив клопотання про
відшкодування витрат, понесених на
оплату судової експертизи у даній
справі.

У відповідності до 4 частини статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог. Під
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти зміну (у бік зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, в тому
числі ціни позову. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК України ціну
позову вказує позивач. Отже, з огляду на
те, що судом прийнято заяву позивача
про зменшення позовних вимог, то у
вирішенні спору має місце нова ціна
позову – 1 504 539,24 грн.

Представник третьої особи в даному
судовому засіданні поставив вирішення
клопотання відповідача на розсуд суду.

Розглянувши клопотання відповідача
про призначення повторної судової
експертизи у справі № 910/9234/13,
господарський суд його відхилив,
виходячи з наступного.

Повторна судова експертиза
призначається з ініціативи суду або за
клопотанням учасників процесу, якщо
висновок експерта визнано
необґрунтованим чи таким, що
суперечить іншим матеріалам справи,
або коли він викликає сумнів у його
правильності, або за наявності
істотного порушення норм, які
регламентують порядок призначення і
проведення експертизи. Повторну судову
експертизу може бути призначено також,
якщо є розходження у висновках кількох
експертів і їх неможливо усунути
шляхом одержання додаткових пояснень
експертів у судовому засіданні.

Проте відповідачем не доведено, що
висновок експерта у даній справі є
необґрунтованим чи суперечить іншим
матеріалам справи, оскільки при
проведенні судової експертизи
експерти враховували усі подані
сторонами докази, наявні в матеріалах
справи. Обґрунтування того, що докази,
на які посилається відповідач (зокрема,
пояснення комбайнера чи висновок
металографічного дослідження
спеціаліста) беззаперечно
спростовують висновки судового
експерта чи мають більшу доказову силу,
ніж висновок експерта, чи не були
враховані при проведенні експертизи,
господарському суду не надано.

У судовому засіданні 08.01.14 р. суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу,
господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.01.12 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Преображенське»
(страхувальник), ОСОБА_1 акціонерним
товариством «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» (страховик) та Публічним
акціонерним товариством «Мегабанк»
(вигодонабувач) був укладений договір
добровільного страхування
спеціалізованої, будівельної та
сільськогосподарської техніки №
050577 серія SBS (надалі – договір
страхування).

Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором страхування.

Згідно з п. 1 ст. 354 Господарського
кодексу України, за договором
страхування страховик зобов’язується
у разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній страхувальником у договорі
страхування, а страхувальник
зобов’язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу
України, за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов’язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов’язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Умови договору страхування викладені в
наступних складових даного договору:
Особливі умови страхування (ОУС); Заява
на страхування спеціалізованої,
будівельної та сільськогосподарської
техніки; Додаток № 1 до Заяви на
страхування спеціалізованої,
будівельної та сільськогосподарської
техніки; Додаток № 1 до договору
добровільного страхування
спеціалізованої, будівельної та
сільськогосподарської техніки № 050577
серія SBS від 31.01.12 р.; Загальні умови
страхування (ЗУС).

Предметом договору страхування є
майнові інтереси страхувальника, що
несу перечать чинному законодавству
України, пов’язані з:

- володінням, користуванням і
розпорядженням, визначеною цим
договором, а саме ОУС або додатками до
них, ЗТ (застрахована техніка/майно) та
ДНО (додаткове навісне обладнання) до
неї під час пересування цього майна (ЗТ)
власним ходом (разом із ДНО у випадку
його страхування) по дорогам
загального користування за маршрутами,
зазначеними у відповідних дорожніх
листах, між місцями зберігання та
роботи (далі – АВТОКАСКО);

- володінням, користуванням і
розпорядженням застрахованим майном, а
саме ЗТ та ДНО до неї під час її
переміщення на інших транспортних
засобах у межах місця дії договору
страхування – страхування вантажів
(надалі – ДСВ);

- володінням, користуванням і
розпорядженням застрахованим майном, а
саме ЗТ та ДНО до неї під час проведення
будівельних, спеціалізованих та/або
сільськогосподарських робіт та/або у
місці постійного/тимчасового
зберігання такого майна – страхування
майна (надалі – ДСМ).

Згідно з додатком № 1 до Заяви на
страхування спеціальної, будівельної
та сільськогосподарської техніки
страхувальником було застраховано
майно, зокрема, техніку за договором
страхування № 050577 серія SBS від 31.01.12 р.,
однією з яких є комбайн NewHollandCR 9080, 2011
року випуску, реєстраційний номер
11278АР, вартість якого становить 1 694 862,00
грн.

У відповідності до п. 3.2. договору
страхування, страхуванню на умовах
цього договору підлягають ризики, що
визначені в ОУС цього договору (вони є
застрахованими ризиками). Такими
ризиками можуть бути:

за АВТОКАСКО –

- «АК ДТП» - пошкодження та/або знищення
ЗТ та/або ДНО внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

за ДСВ –

-          збитки від пошкодження,
повної загибелі або втрати всієї чи
частини ЗТ, що стались внаслідок:
пожежі або вибуху – «Вогонь»;
перевертання або сходження з колій
транспортного засобу під час наземного
транспортування ЗТ – «Перевертання
транспортного засобу»; зіткнення ЗТ з
будь-яким об’єктом, за винятком
контакту з водою – «Зіткнення»;
стихійних лих (удару блискавки, бурі,
шторму, урагану, зливи, граду,
землетрусу, селю, обвалу, зсуву,
паводка, повені) – «Стихійні лиха»;
протиправних дій третіх осіб (грабіж,
розбій, крадіжка зі зломом, умисні дії
третіх осіб, спрямовані на знищення або
пошкодження ЗТ) – «ПДТО»;

за ДСМ –

-          пошкодження або втрата
застрахованого майна внаслідок: пожежі
(в т.ч. задимлення, що її супроводжує,
включаючи виділення сажі і корозійного
газу, підпал), удару блискавки, вибуху –
«Вогонь»; стихійних лих (удару
блискавки, бурі, шторму, урагану, зливи,
граду, землетрусу, селю, обвалу, зсуву,
паводка, повені) – «Стихійні лиха»;
витікання води з водопровідних,
каналізаційних, опалювальних та
протипожежних систем в т.ч. з сусідніх
приміщень – «Залиття»; крадіжки зі
зломом, грабежу, розбою; протиправних
дій третіх осіб, заподіяних з метою
завдання шкоди застрахованому майну -
«ПДТО»; безпосереднього зіткнення з
самохідним транспортним засобом (наїзд
транспортного засобу)

-          «Наїзд транспортного
засобу»; аварії (перевертання, падіння
з висоти, обривання стропів, канатів,
пошкодження конструкціями,
матеріалами, частинами будівель) –
«Аварія».

Згідно з п. 3.3. договору страхування,
страховий шляхом виплати страхового
відшкодування відповідно до умов та
зобов’язань за цим договором в межах
ліміту відшкодування компенсує збитки,
що виникли внаслідок страхового
випадку та пов’язані з
відновлювальним ремонтом ЗТ.

Розділом IV договору страхування
визначено виключення та обмеження із
страхових випадків.

Відповідно до п. 4.1.25. договору
страхування, відшкодуванню не
підлягають збитки, що сталися
безпосередньо внаслідок порушення
ізоляції електричного устаткування,
короткого замикання, замикання в
обмотці, замикання на корпус або на
землю, іскріння, виходу з ладу
вимірювальних, регулюючих приладів, що
забезпечують безпеку, якщо це
викликало та не призвело о пожежі. Якщо
внаслідок зазначеного впливу
електричного струму відбулася пожежа
або вибух, то збиток, заподіяний ЗТ
страхувальника в результаті
пошкодження або знищення
застрахованого майна, підлягає
відшкодуванню, за винятком вартості
знищеного або пошкодженого
електричного устаткування, що стало
джерелом виникнення пожежі або вибуху.

Згідно з п. 7.1. договору страхування,
страхова сума, розмір якої
визначається за домовленістю між
страховиком і страхувальником під час
укладення договору страхування,
зазначається в ОУС цього договору.

Пунктами 7.2. та 7.3. договору страхування
передбачено, що у випадку збільшення
ринкової вартості ЗТ в період дії
договору страхування, страхова сума за
згодою сторін та вигодонабувача може
бути збільшена протягом строку дії
договору, шляхом внесення відповідних
змін і доповнень до договору
страхування і сплати додаткової
страхової премії; збільшення чи
уточнення страхової суми або зміна
обсягу ризиків під час дії договору
страхування відбувається шляхом
укладення адендуму до цього договору.

У відповідності до п. 7.4. договору
страхування, ліміт відшкодування
страховика визначено як «ЗДС» - за
договором страхування. Страхова сума
(ліміт відповідальності) є агрегатним
лімітом відшкодування страховика по
всіх страхових випадках, що
відбуваються під час дії цього
договору. Договір вважається виконаним
і припиняє свою дію з моменту виплати
сумарного страхового відшкодування в
розмірі, еквівалентному розміру
страхової суми (ліміту
відповідальності) за мінусом франшиз
по всіх страхових випадках, що сталися
за цим договором. Договір діє до кінця
обумовленого в ОУС цього договору
строку в межах різниці між страховою
сумою (лімітом відповідальності) і
розміром виплачених страхових
відшкодувань, тобто ліміт
відшкодування зменшується на розмір
виплачених відшкодувань. Ліміт
відшкодування може бути відновлено до
початкового розміру шляхом внесення
відповідних змін у договір страхування
та сплати додаткової страхової премії.

Згідно з пунктами 7.5. – 7.7. договору
страхування, при укладенні договору
страхування ліміт відшкодування
страховика дорівнює страховій сумі,
але не більше ринкової вартості ЗТ на
момент підписання договору
страхування; ліміти витрат,
передбачені п.п. 3.4.1. – 3.4.2. ЗУС,
зазначені в ОУС цього договору. Ліміти
витрат, передбачених п.п. 3.4.1. та 3.4.2. ЗУС,
встановлені по відношенню до кожної
одиниці ЗТ; договір зберігає дію в
частині визначених п.п. 3.4.1. та 3.4.2. ЗУС
витрат до кінця обумовленого в ОУС
строку в сумі, що є різницею між сумою
цього (окремого) ліміту і розміром
компенсованих за відповідним (цим)
лімітом витрат.

Договором передбачається власна
участь страхувальника у відшкодуванні
збитку – франшиза. Фпаншиза
розподіляється на «безумовну» та
«умовну» і може встановлюватися як у
відсотках від суми та/або розміру
збитків, так і в грошовому еквіваленті
(п. п. 7.8. і 7.9. договору страхування).

Відповідно до пунктів 7.10. та 7.11.
договору страхування, «Безумовна»
франшиза передбачає зменшення розміру
страхового відшкодування по кожному
страховому випадку на розмір такої
франшизи; «Умовна» франшиза передбачає
звільнення страховика від зобов’язань
по відшкодуванню збитків, що не
перевищують розміру такої франшизи,
однак якщо розмір збитку перевищує
встановлену франшизу, то при
розрахунку страхового відшкодування
франшиза не вираховується.

Вид та розмір франшизи (франшиз)
зазначений в ОУС цього договору або в
додатках до них. Якщо розмір франшизи
зазначено в іноземній валюті до
розрахунку приймається сума в гривнях,
що є еквівалентом зазначеної в ОУС або
додатках до них валюти за курсом НБУ на
дату настання страхового випадку.

Розділами VIII та IX договору страхування
визначені страховий тариф, страхова
премія та порядок її сплати; права та
обов’язки сторін.

Позивач пояснив суду, що на виконання
вищевказаний умов договору
страхування ним було сплачено
страховий платіж у розмірі 15 981,94 грн.,
що підтверджується платіжним
дорученням № 207 від 31.01.12 р.

10.07.12 р. стався страховий випадок –
виникла пожежа, в результаті якої
згорів застрахований транспортний
засіб - комбайн NewHollandCR 9080, 2011 року
випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, про що зазначено в акті про
пожежу від 10.07.12 р.

Відповідно до розділу XI ЗУС, про
настання події, яка може бути
кваліфікована як страховий випадок,
страхувальник зобов'язаний повідомити
про подію страховика та компетентні
органи, зокрема, міліцію, пожежну
охорону.

В день настання страхового випадку
(пожежу) - 10.07.12 р. - за телефоном служби «
101» ТОВ «Преображенське» повідомило
Оріхівський РВ ГУ Держтехногенбезпеки
у Запорізькій області. За телефоном
служби « 102» 10.07.12 р. ТОВ
«Преображенське» повідомило про
зазначену подію Оріхівське РВ ГУ МВС
України в Запорізькій області.

Про настання страхового випадку
позивач в день настання страхового
випадку повідомив ПрАТ «ПЗУ Україан»
за телефоном, зазначеним в договорі, та
надіслав на адресу останнього лист від
10.07.12 р. вих. № 421, яким повідомив про
пожежу та подав заяву про настання
страхового випадку для відшкодування
збитку.

Листом від 23.07.12 р. вих. № 4642-31 ПрАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна»
просило ТОВ «Преображенське»
надіслати на його адресу додаткові
документи щодо страхового випадку.
Дані документи були надіслані
позивачем на адресу відповідача 04.09.12 р.
(лист від 03.09.12 р. вих. № 530) та вручені
останньому відповідно до повідомлення
про вручення 07.09.12 р.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
страхування», здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Згідно ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
страхування» та ч. 3 ст. 988 ЦК України,
страховик зобов'язаний при настанні
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до пунктів 10.1. та 10.2.
договору страхування, при настанні
страхового випадку страховик визначає
розмір збитку згідно з умовами цього
договору; страховик здійснює виплату
страхового відшкодування у строк 30
(тридцять) робочих днів, починаючи з дня
одержання письмового повідомлення про
настання випадку, що може бути
кваліфікований як страховий

Згідно п. 10.3. ЗУС, якщо строку, вказаного
в п. 10.2. ЗУС виявилось недостатньо для
з'ясування обставин, що впливають на
визначення відповідальності
страховика або розміру збитків,
страхове відшкодування сплачується
протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів
від дати отримання останнього
документу, необхідного для з'ясування
обставин страхового випадку та/або
розміру збитків.

ТОВ «Преображенське» повідомило ПрАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» про
настання страхового випадку 10.07.12 р.,
07.09.12 р. були надані відповідачу всі
необхідні та витребувані додатково
документи, що підтверджують настання
страхового випадку та наявність
збитків.

Таким чином, у відповідності до умов
договору страхування, зокрема, п. п. 10.1.
та 10.2. ЗУС – відповідач повинен був
здійснити виплату страхового
відшкодування не пізніше 27.09.12 р.

Відповідно до акту про пожежу від 10.07.11
р. та заяви про настання збитку,
орієнтовані прямі збитки від пожежі
складають 2 000 000,00 грн.

В додатку № 1 до договору страхування
сторони визначили страхову суму за
застрахованим ТЗ - комбайном NewHollandCR 9080,
2011 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, в розмірі 1 694 862,00 грн.;
франшиза складає 1 (один) відсоток від
страхової суми - 16 948,62 грн.

Пункт 10.7. ЗУС визначає спеціальні умови
розрахунку страхового відшкодування,
зокрема, при повній загибелі
застрахованого транспортного засобу.

Відповідно до зазначеного пункту
договору, розмір страхового
відшкодування розраховується в
будь-якому випадку: в межах ліміту
відшкодування; в межах ринкової
вартості ЗТ на момент настання
страхового випадку, при цьому розмір
страхового відшкодування не може
перевищувати розміру страхової суми,
визначеної цим договором; пропорційно
відношенню ліміту відшкодування, що
діє на момент настання страхового
випадку до початкового ліміту
відшкодування, встановленого на момент
укладання договору страхування;
пропорційно відношенню страхової суми
до ринкової вартості ЗТ, визначеної на
момент настання страхового випадку,
якщо різниця між ринковою вартістю ЗТ,
визначеною на момент настання
страхового випадку та страховою сумою
такої ЗТ перевищує десять відсотків
від ринкової вартості такої техніки,
визначеної на момент настання
страхового випадку; франшиза
(франшизи), зазначена в цьому договорі,
вираховується з розрахованої суми
страхового відшкодування; з
урахуванням амортизаційного зносу; з
вирахуванням заборгованості
Страхувальника за Договором
відповідно до п.п. 10.5.4 цих ЗУС.

При повній загибелі ЗТ: як різниця
ринкової вартості на момент настання
страхового випадку та ринкової
вартості залишків пошкодженої ЗТ. При
цьому залишки пошкодженої ЗТ
залишаються у
Страхувальника/Вигодонабувача;
вартість відновлювального ремонту ЗТ
встановлюється на основі висновку
незалежної авто товарознавчої
експертизи або рахунку СТО офіційного
дилера.

З метою визначення ринкової вартості
застрахованого транспортного засобу
на момент настання страхового випадку,
здійснення розрахунку суми страхового
відшкодування відповідно до вимог п.
10.7. ЗУС, на замовлення позивача ОСОБА_1
підприємцем ОСОБА_7 (сертифікат ФДМ
України № 11211/10 від 15.12.10 р.) була
проведена оцінка ринкової вартості
колісного транспортного засобу, про що
складено звіт № 03/02/13а. Згідно висновку
експерта, вартість об'єкта оцінки
станом на 10.07.12 р. становить 1 663 854,89 грн.

Крім того, на виконання п. 10.7.9. ЗУС,
позивачем було замовлено здійснення
оцінки ринкової вартості залишків
пошкодженого ЗТ. Відповідно до
висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 789
від 15.02.13 р. з визначення ринкової
(дійсної вартості) колісного
транспортного засобу, ринкова вартість
КТЗ марки NewHollandCR 9080, реєстраційний
номер 11278АР, ідентифікаційний номер (VIN)
781778021, який належить ТОВ
«Преображенське», на дату огляду та
оцінки 02.02.13 р. складає 271 463,73 грн.

Враховуючи умови договору страхування,
а саме п. 10.7. ЗУС, лімітом страхового
відшкодування в даному випадку є
ринкова вартість застрахованого ЗТ на
момент настання страхового випадку,
тобто 1 663 854,89 грн., яка встановлена
відповідно до звіту № 03/02/13а.

Відповідно до пунктів 10.7.5, 10.7.9 ЗУС,
розмір страхового відшкодування за
договором страхування визначається
наступним чином:

Розмір страхового відшкодування =
ринкова вартість застрахованого
транспортного засобу на момент
настання страхового випадку - ринкова
вартість залишків пошкодженого ЗТ-
франшиза.

Таким чином, розмір страхового
відшкодування, яке ПрАТ «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» зобов'язане
сплатити за договором страхування
становить 1 375 442,54 грн. = 1 663 854,89 грн. – 271
463,73 грн. – 16 948,62 грн.

Листом вих. № 1854/19 від 16.10.12 р. «Щодо
термінів врегулювання збитків» ПрАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна»
повідомило ТОВ «Преображенське» про
необхідність отримати відомості
(підтверджені документально) щодо
причин та умов виникнення короткого
замикання в електромережі комбайна, що
в подальшому призвело до пожежі, та
повідомило позивача, що рішення про
врегулювання збитку буде прийнято в
строк, передбачений п. 10.2. договору
страхування.

Листом від 14.01.13 р. вих. № 58-31 відповідач
повідомив позивачу про відмову у
виплаті страхового відшкодування на
підставі п. п. 4.1.20., 7.8.5., 7.9.1.16. Правил
пожежної безпеки в Україні, п. п. 4.1.8.,
9.1.7., 9.7.7. Правил пожежної безпеки в
агропромисловому комплексі України, п.
п. 4.1.2. та 4.1.15. договору страхування. При
цьому, в обґрунтування своєї позиції
відповідач посилався на висновок №
09/12/15-01 від 31.10.12 р. та висновок № 00083-1/3
від 28.12.12 р. Крім того, позивач зауважив,
що копії даних документів на адресу
позивача не надходили.

У листі від 14.01.13 р. № 58-31 відповідач
зазначив, що відповідно до висновку №
09/12/15-01 від 31.10.12 р. аварійного комісара,
експерта страхової діяльності по
встановленню причини пожежі, яка
сталася 10.07.12 р., причинно-наслідковий
зв'язок з виникненням пожежі
вбачається в недотриманні вимог п. п.
4.1.20. та 7.9.1.16. Правил пожежної безпеки в
Україні. Також відповідач зазначив, що
спеціалістом встановлено, що на
території тракторної бригади поряд з
місцем стоянки комбайну розводилось
багаття, трава не була скошена, що
свідчить про недотримання Правил
пожежної безпеки в Україні. При цьому,
від багаття в бік комбайну видно
характерні сліди направленого горіння
трав'яного покриву.

Відповідно до висновку № 00083-1/3
експертного пожежно-технічного
дослідження від 28.12.12 р. ТОВ «Українські
незалежні судові експерти», на момент
виникнення події пожежі, стан
зазначеного комбайну не відповідав
вимогам п. 7.8.5. Правил пожежної безпеки
в Україні, п. 9.7.7. Правил пожежної
безпеки в агропромисловому комплексі
України.

Дослідницько-випробувальною
лабораторією Головного управління
Держтехногенбезпеки в Запорізькій
області було оглянуто місце пожежі,
проведено перевірку, за результатами
якої складено технічний висновок від
16.07.12 р. № 35/5-3.

Дослідження, проведене спеціалістом ГУ
Держтехногенбезпеки в Запорізькій
області, було спрямоване на
встановлення причини виникнення
пожежі. В ході проведеного дослідження
спеціалістом встановлено, що на місці
події виявлено один осередок пожежі,
який розташований в районі
акумуляторного відсіку комбайну, на що
вказують наступні ознаки: наявність
білого кольору «побіглості» металу над
акумуляторним відсіком комбайна; явно
виражена спрямованість горіння в бік
відділення від осередка пожежі;
максимальний термічний вплив на горючі
матеріали коліс комбайна; показання
свідків. Крім того спеціалістом
встановлено, що речовин та матеріалів,
які схильні до самозапалювання, в
осередку вогню та в безпосередній
близькості не виявлено; на місці події
ознак підпалу та підстав для версії про
підпал не виявлено. В результаті
проведеного дослідження спеціаліст
дійшов висновку, що найбільш
вірогідною причиною виникнення пожежі
на комбайні NewHollandCR 9080, реєстраційний
номер 11278АР, за адресою: Запорізька
область, Оріхівський район, с.
Нововеселівка, стало коротке замикання
електричної проводки під'єднання
акумуляторної батареї.

Старший інженер
Дослідницько-випробувальної
лабораторії Головного управління
Держтехногенбезпеки в Запорізькій
області вказує у висновку саме на
вірогідний характер причин виникнення
пожежі на комбайні, оскільки на момент
проведення дослідження спеціалісту не
було надано такого інформаційного
джерела як висновок спеціаліста про
проведене металографічне дослідження.

Науково-дослідницьким
експертно-криміналістичним центром
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Запорізькій
області було виконано металографічне
дослідження, за результатами якого
складено висновок спеціаліста від 31.07.12
р. № 6. Перед спеціалістом було
поставлене питання: чи маються на
наданих об'єктах сліди короткого
замикання, якщо маються, яка природа їх
виникнення? Як вбачається з висновку,
спеціалісту були надані мідні
провідники, які в подальшому відібрані
ним для дослідження. Спеціалістом
зазначено при проведенні дослідження,
що локальний характер та округла форма
об'єктів свідчить про те, що вони
утворились внаслідок короткого
замикання (стор. 3-5 висновку). Стосовно
дослідження на предмет встановлення
типу короткого замикання (первинне чи
вторинне) спеціалістом зазначено, що
коротке замикання проходило в момент
нормального доступу кисню та
відсутності дії на провідник продуктів
розкладання горючих речовин, що
характерно для первинного короткого
замикання (стор. 7, 8 висновку).

Таким чином, спеціаліст дійшов
висновку, що причиною пожежі на
комбайні NewHollandCR 9080, реєстраційний
номер 11278АР , стало коротке замикання,
яке проходило в умовах нормального
доступу кисню при відсутності впливу
на провідник продуктів розкладання
горючих речовин. Відповідно до
висновку № 6 від 31.07.12 р. спеціаліст
робить категоричний висновок про те, що
замикання є первинним, тим самим
повністю виключає можливість
виникнення вторинного короткого
замикання.

Висновки, які містяться у технічному
висновку № 35/5-3 від 16.07.12 р. та у висновку
№ 6 від 31.07.12 р. повністю спростовують
твердження ПрАТ «Страхова компанія
«ПЗУ Україна», викладені в листі від
14.01.13 р. № 58-31.

Крім того, ТОВ «Преображенське» вважає
неправомірним посилання відповідача
на п. 4.1.2. та п. 4.1.15. договору страхування
з наступних підстав.

Розділ IV договору страхування
(Загальні умови страхування) визначає
перелік виключень та обмежень із
страхових випадків. Так, п. 4.1.2. та п.
4.1.15., на які посилається відповідач у
листі від 14.01.13 р. № 58-31 як на підставу
для відмови у виплаті страхового
відшкодування визначають, що
відшкодуванню не підлягають збитки, що
сталися безпосередньо внаслідок
недбалого ставлення до ЗТ та/або ДНО, а
саме зберігання ЗТ та/або ДНО у місцях
підвищеної небезпеки та/або
використання ЗТ та/або ДНО не за
призначенням та/або з порушенням умов
технічної експлуатації та
обслуговування. При цьому зазначено, що
кваліфікація дій страхувальника та/або
водія визначається згідно чинних
Правил дорожнього руху України та
відповідно до приписів
заводу-виробника.

З тексту листа відповідача не
вбачається, в чому саме полягають дії
позивача, які знайшли своє вираження у
недбалому ставленні до комбайну чи
порушенні правил техніки безпеки. Крім
того, зазначені висновки не
підтверджується посиланням на Правила
дорожнього руху України, як вимагає п.
4.1.2. договору страхування.

Згідно п. 4.1.15. договору страхування, не
підлягають відшкодуванню збитки, що
сталися внаслідок пожежі, що виникла в
результаті порушення страхувальником
(або його довіреною особою, водієм,
вигодонабувачем) правил техніки
безпеки при проведенні
ремонтно-технічних робіт та/або
обслуговування, та/або користування
пальним, та/або вибухонебезпечними
речовинами, при використанні
відкритого вогню чи
газоелектрозварювального апарату,
будь-якого необережного поводження з
вогнем.

Як зазначено ТОВ «Преображенське»
вище, причиною виникнення пожежі на
комбайні NewHollandCR 9080, реєстраційний
номер 11278АР, стало коротке замикання
електричної проводки під'єднання
акумуляторної батареї. Зазначене вище
свідчить про відсутність винних дій
позивача, які полягають у порушенні
правил безпеки при проведенні
ремонтно-технічних робіт та/або
обслуговування, та/або користування
пальним, та/або вибухонебезпечними
речовинами, при використанні
відкритого вогню чи
газоелектрозварювального апарату,
будь-якого необережного поводження з
вогнем.

Також позивач зазначив, що вичерпний
перелік причин для відмови у виплаті
страхового відшкодування передбачений
розділом XIІІ договору страхування
(Загальні умови страхування). При цьому,
в листі від 14.01.13 р. вих. № 58-31 відповідач
не наводить жодної причини,
передбаченої зазначеним розділом, для
відмови у виплаті страхового
відшкодування.

На підставі вищевикладеного, позивач
вважає, що у відповідача відсутні
причини та підстави для відмови ТОВ
«Преображенське» у виплаті страхового
відшкодування внаслідок настання
страхового випадку – пожежі, яка
сталася 10.07.12 р., в результаті якої
згорів застрахований транспортний
засіб - комбайн NewHollandCR 9080, 2011 року
випуску, реєстраційний номер 11278АР.

Відповідно до п. 9.5.5. договору
страхування, страховик зобов’язаний
при настанні страхового випадку
здійснити виплату страхового
відшкодування у передбачений цим
договором строк. Страховик несе
майнову відповідальність за
несвоєчасну сплату страхового
відшкодування шляхом сплати
страхувальнику/вигодонабувачу пені за
кожний день прострочення платежу у
розмірі 0,01 % від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення,
але не більше подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла за період
прострочення.

Як зазначено вище, відповідач
зобов'язаний відповідно до умов п. п. 10.2.
та 10.3. ЗУС здійснити виплату страхового
відшкодування не пізніше 27.09.12 р. З 28.09.12
р. у позивача відповідно до п. 9.5.5.
договору страхування виникло право
нарахування пені за неналежне
виконання грошового зобов'язання ПрАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Відповідно до ст. 636 ЦК України,
договором на користь третьої особи є
договір, в якому боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок на користь
третьої особи, яка встановлена або не
встановлена у договорі.

Виконання договору на користь третьої
особи може вимагати як особа, яка
уклала договір, так і третя особа, на
користь якої передбачено виконання,
якщо інше не встановлено договором або
законом чи не випливає із суті
договору.

З моменту вираження третьою особою
наміру скористатися своїм правом
сторони не можуть розірвати або
змінити договір без згоди третьої
особи, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Якщо третя особа відмовилася від права,
наданого їй на підставі договору,
сторона, яка уклала договір на користь
третьої особи, може сама скористатися
цим правом, якщо інше не випливає із
суті договору.

В договорі добровільного страхування
спеціалізованої, будівельної та
сільськогосподарської техніки № 050577
серія SBS від 31.01.12 р. вигодонабувачем
сторони визначили Публічне акціонерне
товариство «Мегабанк» .

Відповідно до п. 10.5.2. ЗУС, страхове
відшкодування виплачується при повній
загибелі ЗТ - страховиком
вигодонабувачу (якщо такого
призначено), та/або за письмовою згодою
вигодонабувача – страхувальнику.

Вигодонабувачем за договором
страхування визначено третю особу,
оскільки на момент укладення даного
договору комбайн NewHollandCR 9080, 2011 року
випуску, реєстраційний номер 11278АР був
переданий третій особі в заставу
(договір застави рухомого майна від
28.12.11 р. № 12/2011-3) на забезпечення
виконання ТОВ «Преображенське»
зобов'язань за кредитним договором від
28.12.11 р. № 12/2011, який укладено між ТОВ
«Преображенське» та ПАТ «Мегабанк».

Згідно з листом № 73-191 від 23.04.13 р., ПАТ
«Мегабанк», керуючись ч. 4 ст. 636 ЦК
України, відмовилось від права на
отримання від ПрАТ «Страхова компанія
«ПЗУ Україна» суми страхового
відшкодування за страховим випадком,
який стався 10.07.12 р., в результаті якого
згорів комбайн NewHollandCR 9080,
реєстраційний номер 11278АР, що
застрахований за договором
добровільного страхування
спеціалізованої, будівельної та
сільськогосподарської техніки № 050577
серія SBS від 31.01.12 р. та не заперечує
проти виплати суми страхового
відшкодування за зазначеним договором
на користь ТОВ «Преображенське».

На підставі вищевикладеного,
враховуючи відмову ПАТ «Мегабанк» від
права на отримання суми страхового
відшкодування за договором
страхування, положення п. 10.5.2. ЗУС
надають право ТОВ «Преображенське» на
отримання суми страхового
відшкодування.

За таких обставин на розгляд
господарського суду міста Києва були
передані позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Преображенське» до ОСОБА_1
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» про стягнення
страхового відшкодування в розмірі 1 505
418,09 грн., в результаті настання 10.07.12 р.
страхового випадку – виникнення
пожежі, в результаті якої згорів
застрахований транспортний засіб –
комбайн NewHollandCR 9080, 2011 року випуску,
реєстраційний номер 11278АР.

Відповідно до заяви від 08.01.2014 р.,
прийнятої судом, позивач просить суд
стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 1 504
539,24 грн. (з яких: 1 375 42,54 грн. сума
страхового відшкодування у зв’язку з
несплатою відповідачем суми
матеріальної шкоди, 4 126,33 грн.
інфляційна складова боргу за період з
01.10.12 р. до 31.01.13 р., 22 806,77 грн. три
відсотки річних за період з 28.09.12 р. до
17.04.13 р. та 102 163,60 грн. пені за період з
28.09.12 р. до 27.03.13 р., у зв’язку з
неналежним виконанням відповідачем
зобов’язань щодо сплати суми
страхового відшкодування), в
результаті настання 10.07.12 р. страхового
випадку – виникнення пожежі, в
результаті якої згорів застрахований
транспортний засіб – комбайн NewHollandCR
9080, 2011 року випуску, реєстраційний
номер 11278АР, то нова ціна позову у
справі № 910/9234/13 становить 1 504 539,24 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об’єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання – відповідно
до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов’язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов’язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статями 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов’язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог – відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов’язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є
обов’язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відносини, пов’язані із страхуванням,
регулюються параграфом 2 глави 35
Господарського кодексу України, главою
67 Цивільного кодексу України, Законом
України від 07.03.1996 р. № 85/96-ВР «Про
страхування» (надалі – Закон України
«Про страхування).

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського
кодексу України, страхування – це
діяльність спеціально уповноважених
державних організацій та суб’єктів
господарювання (страховиків),
пов’язана з наданням страхових послуг
юридичним особам або громадянам
(страхувальникам) щодо захисту їх
майнових інтересів у разі настання
визначених законом чи договором
страхування подій (страхових випадків),
за рахунок грошових фондів, які
формуються шляхом оплати
страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
страхування», страхування – це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 2 ст. 352 Господарського кодексу
України встановлено, що страхування
може здійснюватися на основі договору
між страхувальником і страховиком
(добровільне страхування) або на основі
закону (обов’язкове страхування).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
страхування», страхування може бути
добровільним або обов'язковим.

Страхування наземного транспорту (крім
залізничного), відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 6
Закону України «Про страхування», є
видом добровільного страхування.

В частині 1 ст. 6 даного закону
зазначено, що добровільне страхування
– це страхування, яке здійснюється на
основі договору між страхувальником і
страховиком. Загальні умови і порядок
здійснення добровільного страхування
визначаються правилами страхування,
що встановлюються страховиком
самостійно відповідно до вимог цього
Закону. Конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
законодавства.

В статті 16 Закону України «Про
страхування» визначено, що договір
страхування – це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування» передбачено, що страховий
випадок – подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п. 1 ст. 354 Господарського
кодексу України, за договором
страхування страховик зобов’язується
у разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній страхувальником у договорі
страхування, а страхувальник
зобов’язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу
України, за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов’язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов’язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ч. 17 ст. 9 Закону України
«Про страхування», страхове
відшкодування не може перевищувати
прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Як зазначалось вище та встановлено
господарським судом в ході розгляду
справи, пункт 10.7. ЗУС визначає
спеціальні умови розрахунку
страхового відшкодування, зокрема, при
повній загибелі застрахованого
транспортного засобу.

Відповідно до зазначеного пункту
договору, розмір страхового
відшкодування розраховується в
будь-якому випадку: в межах ліміту
відшкодування; в межах ринкової
вартості ЗТ на момент настання
страхового випадку, при цьому розмір
страхового відшкодування не може
перевищувати розміру страхової суми,
визначеної цим договором; пропорційно
відношенню ліміту відшкодування, що
діє на момент настання страхового
випадку до початкового ліміту
відшкодування, встановленого на момент
укладання договору страхування;
пропорційно відношенню страхової суми
до ринкової вартості ЗТ, визначеної на
момент настання страхового випадку,
якщо різниця між ринковою вартістю ЗТ,
визначеною на момент настання
страхового випадку та страховою сумою
такої ЗТ перевищує десять відсотків
від ринкової вартості такої техніки,
визначеної на момент настання
страхового випадку; франшиза
(франшизи), зазначена в цьому договорі,
вираховується з розрахованої суми
страхового відшкодування; з
урахуванням амортизаційного зносу; з
вирахуванням заборгованості
Страхувальника за Договором
відповідно до п.п. 10.5.4 цих ЗУС.

При повній загибелі ЗТ: як різниця
ринкової вартості на момент настання
страхового випадку та ринкової
вартості залишків пошкодженої ЗТ. При
цьому залишки пошкодженої ЗТ
залишаються у
Страхувальника/Вигодонабувача;
вартість відновлювального ремонту ЗТ
встановлюється на основі висновку
незалежної авто товарознавчої
експертизи або рахунку СТО офіційного
дилера.

З метою визначення ринкової вартості
застрахованого транспортного засобу
на момент настання страхового випадку,
здійснення розрахунку суми страхового
відшкодування відповідно до вимог п.
10.7. ЗУС, на замовлення позивача ОСОБА_1
підприємцем ОСОБА_7 (сертифікат ФДМ
України № 11211/10 від 15.12.10 р.) була
проведена оцінка ринкової вартості
колісного транспортного засобу, про що
складено звіт № 03/02/13а. Згідно висновку
експерта, вартість об'єкта оцінки
станом на 10.07.12 р. становить 1 663 854,89 грн.

Крім того, на виконання п. 10.7.9. ЗУС,
позивачем було замовлено здійснення
оцінки ринкової вартості залишків
пошкодженого ЗТ. Відповідно до
висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 789
від 15.02.13 р. з визначення ринкової
(дійсної вартості) колісного
транспортного засобу, ринкова вартість
КТЗ марки NewHollandCR 9080, реєстраційний
номер 11278АР, ідентифікаційний номер (VIN)
781778021, який належить ТОВ
«Преображенське», на дату огляду та
оцінки 02.02.13 р. складає 271 463,73 грн.

Враховуючи умови договору страхування,
а саме п. 10.7. ЗУС, лімітом страхового
відшкодування в даному випадку є
ринкова вартість застрахованого ЗТ на
момент настання страхового випадку,
тобто 1 663 854,89 грн., яка встановлена
відповідно до звіту № 03/02/13а.

Відповідно до пунктів 10.7.5, 10.7.9 ЗУС,
розмір страхового відшкодування за
договором страхування визначається
наступним чином:

Розмір страхового відшкодування =
ринкова вартість застрахованого
транспортного засобу на момент
настання страхового випадку - ринкова
вартість залишків пошкодженого ЗТ-
франшиза.

Таким чином, розмір страхового
відшкодування, яке ПрАТ «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» зобов'язане
сплатити за договором страхування
становить 1 375 442,54 грн. = 1 663 854,89 грн. – 271
463,73 грн. – 16 948,62 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
не погодився з доводами позивача та
висновками експертів, пояснюючи це тим,
що на його думку, причинно-наслідковий
зв'язок з виникненням пожежі
вбачається в недотриманні позивачем
вимог пунктів 4.1.20, 7.9.1.16 Правил пожежної
безпеки в Україні, які призвели до
виникнення пожежі, та стали причиною
відмови у виплаті страхового
відшкодування за договором
добровільного страхування
спеціалізованої, будівельної та
сільськогосподарської техніки № 050577
серія SBS від 31.01.12 р.

За таких обставин, за клопотанням ТОВ
«Преображенське», ухвалою суду від
10.06.13 р. було призначено у справі №
910/9234/13 судову експертизу, виконання
якої доручено Донецькому
науково-дослідному інституту судових
експертиз та на вирішення експертів
винесені певні питання.

18.11.13 р. супровідним листом (вихідний №
3009/22-3118/19 від 28.15.13 р.) Донецький
науково-дослідний інститут судових
експертиз повернув справу № 910/9234/13 та
надав висновок експертів за
результатами проведення експертизи №
3009/22, 3118/19 від 28.10.13 р.

У відповідності до висновку експертів
№ 3009/22, 3118/19 від 28.10.13 р., експертними
дослідженнями було встановлено, що
осередок пожежі, яка виникла 10.07.12 р. на
території тракторного відділення № 2
ТОВ «Преображенське» за адресою:
Запорізька область, Оріхівський район,
село Новоселівка, в зернозбиральному
комбайні NewHollandCR 9080, 2011 року випуску,
реєстраційний номер 11278АР, сформувався
в нижній третині середньої його
частини, під обшивкою лівого борту, а
саме в зоні розташування
акумуляторного відсіку; пожежа на
комбайні NewHollandCR 9080, 2011 року випуску,
реєстраційний номер 11278АР, виникла з
причини первинного короткого
замикання електропроводки в його
акумуляторного відсіку. Також
експертами було зазначено, що в
зв’язку з особливостями руйнувань
досліджуваного об’єкту, які прийняли
невиправний характер, встановити
ретроспективу подій, що спричинили
коротке замикання, а відповідно і його
природу (причину) не має можливості.

Порівняльний аналіз фактичних
обставин виникнення пожежі та вимог
нормативно-правових актів з пожежної
безпеки показує, що в даній
надзвичайній ситуації порушення вимог
правил та норм пожежної безпеки, які
могли б бути причетні до даної події,
відсутні.

Також експертами було зазначено, що
вирішити питання – «чи мали місце
порушення експлуатації та технічного
обслуговування комбайна NewHollandCR 9080, 2011
року випуску, реєстраційний номер
11278АР; якщо так, то чи знаходяться вони в
причинному зв’язку з виникненням
пожежі?» не вбачається можливим через
повне видозмінення об’єкту
дослідження.

Дослідивши висновки експертів
Донецького науково-дослідного
інституту судових експертиз № 3009/22 та
№ 3118/18 щодо проведення судової
експертизи у даній справі,
господарський суд оцінює їх як належні
докази, які спростовують висновки
досліджень, на які посилається
відповідач – зокрема, висновку №
09/12/15-01 від 31.10.2012 р. та висновку № 00083-1/3
від 28.12.2012 р., виходячи з наступного.

Одним з питань, поставлених судом на
вирішення експертизи є «Яка причина
пожежі, що сталася на комбайні NewHollandCR
9080, 2011 року випуску, реєстраційний
номер 11278АР, яка мала місце 10.07.12 р. за
адресою: Запорізька область,
Оріхівський район, с. Новоселівка, на
території тракторного відділення № 2
ТОВ «Преображенське», з урахуванням
висновків (технічного висновку про
причину пожежі Дослідницько-
випробувальної лабораторії Головного
управління Держтехногенбезпеки в
Запорізькій області № 35/5-3 від 16.07.12 р.,
висновки металографічного дослідження
спеціаліста Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру ГУ
МВС України в Запорізькій області № 6
від 31.07.12 р.) ?».

Як вбачається з висновку експертів №
3009/22, 3118/18 , експертами розглядалась
можливість виникнення пожежі від:

1)          джерела відкритого вогню
(на підставі висновку № 09/12/15-01
аварійного комісара ОСОБА_8 від 31.10.12 р.,
висновку експертного
пожежно-технічного дослідження № 00083-1/3
фахівця ТОВ «Українські незалежні
судові експертизи» ОСОБА_9 від 28.12.12 р.);

2)          електрична іскра (дуга) -
коротке замикання (на підставі
технічного висновку про причину пожежі
дослідно-випробувальної лабораторії
ГУ Держтехногенбезпеки у Запорізькій
області № 35/5-3 від 16.07.12 р, висновку
металографічного дослідження
спеціаліста НДЕКЦ ГУ МВС України в
Запорізькій області № 6 від 31.07.12 р.).

При розгляді версії щодо виникнення
пожежі від джерела відкритого вогню,
експертом приймалася до уваги
метеозведення Запорізького обласного
центру гідрометеорології, а також
схема тракторної бригади № 2 ТОВ
«Преображенське» з позначенням на ній
місця розташування згорілого комбайна.

Експерт, з урахуванням
науково-технічних даних про
закономірності процесів виникнення і
розвитку пожеж, дійшов висновку про те,
що залишки згорілого сміття (багаття),
які визначаються аварійним комісаром
ОСОБА_8 як джерело відкритого вогню, за
допомогою якого сталося загоряння
комбайна (внаслідок поширення полум'я
від багаття по трав'яному покриву) є
вторинним осередком займання, тобто
такими що виникли внаслідок пожежі на
комбайні і не можуть бути
першопричиною його спалаху.

Іншою версією причини пожежі, яку
розглядав експерт, є версія виникнення
горіння від електричної дуги –
короткого замикання.

Під час проведення дослідження,
експертом аналізувалося розташування
вузлів і агрегатів у внутрішніх
відсіках згорілого комбайна і
порівнювалися отримані результати з
фактичним його станом, з урахуванням
інформації, яка міститься у матеріалах
справи і з урахуванням місця
розташування вогнища пожежі.

Аналізуючи надану на дослідження
інформацію, з урахуванням
науково-технічних даних про
закономірності процесів виникнення і
розвитку пожеж, експерти дійшли
висновку, що єдине можливе джерело
займання утворилося в результаті
короткого замикання, яке виникло в
результаті контакту між жилами
електропроводів, що мають потенціал «+»
і «-», або в результаті контакту жил
електропроводів з потенціалом «+» з
корпусом комбайна.

Таким чином, твердження відповідача
про виникнення пожежі в результаті дії
на комбайн джерела відкритого вогню, не
знайшли свого підтвердження.

За результатами проведеного
експертного дослідження, експерти
Донецького НДІСЕ дійшли висновку, що
пожежа на комбайні NewHollandCR 9080,
реєстраційний номер 11278АР, виникла
внаслідок первинного короткого
замикання електропроводки в його
акумуляторному відсіку.

Щодо посилань відповідача на
невідповідність стану комбайну
вимогам п. 7.8.5. Правил пожежної безпеки
в Україні, п. 9.7.7. Правил пожежної
безпеки в Агропромисловому комплексі
України, то варто зауважити, що серед
питань, поставлених судом на вирішення
експертизи, було питання: «Чи мали
місце порушення правил пожежної
безпеки при експлуатації, зберіганні
та обслуговуванні комбайна
ИелуНоІІапсІСК. 9080, 2011 року випуску,
реєстраційний номер 11278АР; якщо так, то
чи не знаходяться вони в причинному
зв'язку з виникненням пожежі?».

У висновку № 3009/22, 3118/18 експерти
зазначили, що технічний стан комбайна і
майданчика, на якому він був розміщений
в момент виникнення пожежі –
майданчика тракторного відділення № 2
ТОВ «Преображенське», має
регламентуватися вимогам закону
України «Про пожежну безпеку», НАПБ
А.01.001- 2004 «Правила пожежної безпеки в
Україні», НАПБ В.01.057-2006/200 «Правила
пожежної безпеки в Агропромисловому
комплексі України», Інструкцією з
охорони праці № 29 з пожежної безпеки.

Аналізуючи надані експертам на
дослідження матеріали, факт розведення
багаття документально не
підтверджений.

Дії співробітників тракторного
відділення № 2 ТОВ «Преображенське»
відповідали вимогам пункту 9 «Порядок
дій при пожежі» НАПБ А.01.001-2004 «Правила
пожежної безпеки в Україні».

Таким чином, раніше проведеними
дослідженням експертом було
встановлено, що пожежа на комбайні
NewHollandCR 9080, реєстраційний номер 11278АР,
виникла внаслідок короткого замикання
електропроводки в його акумуляторному
відсіку. Провівши порівняльний аналіз
фактичних обставин виникнення пожежі
та вимог нормативно-правових актів з
пожежної безпеки експерт дійшов
висновку, що в даній ситуації порушення
вимог правил і норм пожежної безпеки,
які могли б бути причетні до даної
події відсутні.

Крім того, з висновку судової
експертизи № 3009/22, №3118/18 випливає, що
твердження, які містяться у висновку №
09/12/15-01 аварійного комісара ОСОБА_8 від
31.10.12 р. та спеціаліста ТОВ «Українські
незалежні судові експертизи» ОСОБА_9
від 28.12.12 р. про те, що виникнення пожежі
зумовили порушення позивачем п. 4.1.20
Правил, 4.1.8 Правил, 3.9 Інструкції, є
безпідставними, оскільки факт
розведення (паління) багаття
(використання відкритого вогню) нічим
не обґрунтований. Припущення у
висновках про поширення горіння не
відповідає закономірностям процесів
виникнення і розвитку пожеж.
Твердження відповідача про те, що
виникнення пожежі зумовлене
порушенням пунктів 7.8.5 Правил, 9.1.7
Правил також не підтверджено, оскільки
повне відключення електричної частини
комбайна, а отже і повне відключення
«МАСИ», не рекомендовано. Тобто для
справної працездатності вузлів і
агрегатів комбайна, в будь-якому
випадку необхідно, наявність ділянок
електричного кола, які постійно
перебувають під напругою.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі
надані сторонами докази, документи та
пояснення в їх сукупності,
господарський суд м. Києві дійшов
висновку про обґрунтованість вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Преображенське»
щодо стягнення 1 375 442,54 грн. суми
страхового відшкодування у зв’язку з
несплатою відповідачем суми
матеріальної шкоди, завданої в
результаті настання 10.07.12 р. страхового
випадку – виникнення пожежі, в
результаті якої згорів застрахований
транспортний засіб – комбайн NewHollandCR
9080, 2011 року випуску, реєстраційний
номер 11278АР.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Преображенське»
просить суд також стягнути з
відповідача 4 126,33 грн. інфляційної
складової боргу за період з 01.10.12 р. до
31.01.13 р. та 22 806,77 грн. три відсотки річних
за період з 28.09.12 р. до 17.04.13 р., у зв’язку
з неналежним виконанням відповідачем
грошового зобов’язання за договором
добровільного страхування
спеціалізованої, будівельної та
сільськогосподарської техніки № 050577
серія SBS від 31.01.12 р.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов’язання, несе відповідальність
за наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання
зобов’язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов’язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов’язання, на
вимогу кредитора зобов’язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625
Цивільного кодексу України встановлює
виняток із загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов’язання, якщо навіть у цьому
немає його провини, не звільняють
боржника від відповідальності за
прострочення грошового зобов’язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Індекс інфляції є щомісячним
показником знецінення грошових коштів
і розраховується він не на кожну дату
місяця, а в середньому на місяць. За
таких обставин застосовувати індекс
інфляції у випадку, коли борг виник у
певному місяці і в тому же місяці був
погашений, - підстави відсутні. Крім
того, при розрахунку інфляційних
нарахувань мають бути враховані
рекомендації, викладені в листі
Верховного Суду України від 03.04.1997 р. №
62-97р «Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ», згідно з якими
при застосування індексу інфляції слід
умовно вважати, що сума, внесена за
період з 1 до 15 числа відповідного
місяця, наприклад, травня, індексується
за період з врахуванням травня, а якщо з
16 до 31 числа, то розрахунок починається
за наступного місяця – червня.

Індекс інфляції є статистичною
інформацією, яка щомісячно надається
Держкомстатом та публікується в газеті
«Урядовий кур'єр» та на офіційному
веб-сайті Державного комітету
статистики України (http://www. ukrstat.gov.ua).

Вимагати сплати суми боргу з
врахуванням індексу інфляції є правом
кредитора, яке він може реалізувати, а
може від нього відмовитися. Якщо
кредитор приймає рішення вимагати
сплати суми боргу з врахуванням
індексу інфляції, він має враховувати
індекс інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення незалежно від того, чи був
в якійсь період індекс інфляції менше
одиниці (тобто мала місце не інфляція, а
дефляція), а отже, сума боргу в цьому
періоді зменшується.

Враховуючи наведене, вірним є період
нарахування інфляційних збитків за
період з жовтня 2012 р. до січня 2013 р. без
виключення місяців, у яких індекс
інфляції менший одиниці.

Таким чином, оскільки матеріалами
справи підтверджується прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов’язання за договором
добровільного страхування
спеціалізованої, будівельної та
сільськогосподарської техніки № 050577
серія SBS від 31.01.12 р., то з нього, на
підставі статті 625 Цивільного кодексу
України, за розрахунком позивача,
перевіреним судом, підлягають
стягненню 4 126,33 грн. інфляційної
складової боргу за період з 01.10.12 р. до
31.01.13 р. та 22 806,77 грн. три відсотки річних
за період з 28.09.12 р. до 17.04.13 р.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Преображенське»
просить суд стягнути з ПрАТ «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» пеню в розмірі
102 163,60 грн. за період з 28.09.12 р. до 27.03.13
р., у зв’язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов’язань щодо сплати
суми страхового відшкодування.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов’язання, несе відповідальність
за наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання
зобов’язання.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов’язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення в
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції

Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов’язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов’язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов’язання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Таким чином, для застосування до
боржника відповідальності у вигляді
стягнення пені, вона має бути
передбачена законом або договором.

Відповідно до п. 9.5.5. договору
страхування, страховик зобов’язаний
при настанні страхового випадку
здійснити виплату страхового
відшкодування у передбачений цим
договором строк. Страховик несе
майнову відповідальність за
несвоєчасну сплату страхового
відшкодування шляхом сплати
страхувальнику/вигодонабувачу пені за
кожний день прострочення платежу у
розмірі 0,01 % від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення,
але не більше подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла за період
прострочення.

Відповідно до Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов’язань» від
22.11.1996 р. зі змінами та доповненнями,
розмір пені не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період за який нараховується
пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов’язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов’язання
мало бути виконано.

За розрахунком позивача, перевіреним
судом, нарахована відповідачу пеня за
неналежне виконання грошового
зобов’язання за договором
добровільного страхування
спеціалізованої, будівельної та
сільськогосподарської техніки № 050577
серія SBS від 31.01.12 р. становить 102 163,60 грн.
за період з 28.09.12 р. до 27.03.13 р.

ТОВ «Преображенське» просить суд також
стягнути з відповідача 100 000,00 грн.
понесених витрат за послуги адвоката
на користь Адвокатського об’єднання
«Преміум» за договором про надання
правової допомоги № 51/13 від 17.04.13 р.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що
до складу судових витрат входить
оплата послуг адвоката. В контексті
зазначеної норми судові витрати за
участь адвоката при розгляді справи
підлягають сплаті лише в тому випадку,
якщо вони сплачені адвокату стороною,
якій такі послуги надавались та їх
сплата підтверджується відповідними
фінансовими документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України
витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
«Про адвокатуру». Дія зазначеного
Закону України поширюється тільки на
осіб, які є адвокатами.

Поняття особи, яка є адвокатом,
наведено в ст. 2 Закону України «Про
адвокатуру», яка зазначає, що адвокатом
може бути громадянин України, який має
вищу юридичну освіту, стаж роботи за
спеціальністю юриста або помічника
адвоката не менше двох років, склав
кваліфікаційні іспити, одержав
свідоцтво про право на зайняття
адвокатською діяльністю та прийняв
Присягу адвоката України.

За надання адвокатських послуг,
передбачено сплату авансу (ст. 33 Правил
адвокатської етики, затверджених Вищою
кваліфікаційною комісією адвокатури
при Кабінеті Міністрів України 1 жовтня
1999 року (протокол № 6).

Пунктом 10 Роз’яснення Вищого
господарського суду України № 02 5/78 від
04.03.1998 р. зі змінами та доповненнями
встановлено, що витрати позивачів та
відповідачів, пов’язані з оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об’єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених частиною п’ятою статті 49
ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, а саме угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді, і
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг.

Оцінивши надані позивачем документи в
їх сукупності, суд встановив, що у
відповідності до п. 2.7. договору про
надання правової допомоги № 51/13 від
17.04.13 р. адвокатське об’єднання
доручило виконання даної угоди
адвокатам ОСОБА_2 (свідоцтво про право
на заняття адвокатською діяльністю №
1334 від 17.10.01 р.), ОСОБА_10 (свідоцтво про
право на заняття адвокатською
діяльністю № 4336 від 06.06.12 р.), ОСОБА_11
(свідоцтво про право на заняття
адвокатською діяльністю № 3937 від 15.12.05
р.) та ОСОБА_12 (свідоцтво про право на
заняття адвокатською діяльністю № 1834
від 12.01.05 р.), які зобов’язані надавати
позивачу адвокатські послуги,
визначені в розділі 1. цього договору, а
позивач зобов’язався (розділ 3
договору) сплатити гонорар у розмірі 100
000,00 грн.

Позивачем було надано докази сплати
Адвокатському об’єднанню «Преміум»
гонорару за надання адвокатських
(правових) послуг, зокрема копії
платіжних доручень № 728 від 19.04.13 р. на
суму 50 000,00 грн. та № 789 від 24.04.13 р. на
суму 50 000,00 грн. та банківських виписок.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
підлягає задоволенню вимога про
відшкодування позивачу витрат на
адвокатські послуги за рахунок
відповідача, в порядку, передбаченому
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, в повному обсязі – в
сумі 100 000,00 грн.

Крім того, позивачем було здійснено
оплату Донецькому науково-дослідному
інституту судових експертиз за
проведення судової експертизи, що
підтверджується копією платіжного
доручення № 1554 від 23.07.13 р. на суму 5 875,20
грн.

У відповідності до ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Враховуючи наведене, витрати по сплаті
судового збору та витрати на сплату
адвокатських послуг і судової
експертизи, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 11, 525, 526, 530, 546, 549, 551, 614, 625, 626, 628, 629,
636, 979, 988 Цивільного кодексу України; 193,
216, 217, 230, 232, 352, 354 Господарського кодексу
України; 46, 32, 33, 44, 48, 49, 82 – 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити
повністю.

2.          Стягнути з ОСОБА_1
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул.
Артема, 40) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Преображенське» (70545, Запорізька
область, Оріхівський район, село
Червона Криниця, вулиця Зоряна, 1) 1 375 442
(один мільйон триста сімдесят п’ять
тисяч чотириста сорок дві) грн. 54 коп.
страхового відшкодування, 4 126 (чотири
тисячі сто двадцять шість) грн. 33 коп.
інфляційних нарахувань, 22 806 (двадцять
дві тисячі вісімсот шість) грн. 77 коп.
трьох відсотків річних, 102 163 (сто дві
тисячі сто шістдесят три) грн. 60 коп.
пені, 100 000 (сто тисяч) грн. 00 витрат на
адвокатські послуги, 5 875 (п’ять тисяч
вісімсот сімдесят п’ять) грн. 20 коп.
витрат на оплату судової експертизи та
30 108 (тридцять тисяч сто вісім) грн. 36
коп. витрат на сплату судового збору.

3.          Після вступу рішення в
законну силу видати наказ.

4.          Дане рішення набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня складення
його повного тексту і може бути
оскаржене в порядку, передбаченому
чинним законодавством України.

Повне рішення складено 13.01.2014 р.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя

Га
вриловська І.О.

Суддя

Чеберяк П.П.

Суддя

Літвінова М.Є.