ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

20.01.2014 Справа №
901/3926/13За позовом
Євпаторійської міської ради

до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кримігросервіс»

про розірвання
договору оренди земельної ділянки

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Березуцька Т.С. за
довіреністю № 1823/02-29 від 29.12.2012;

від відповідача - Філатов О.В. за
довіреністю №04/13 від 26.06.2013

СУТЬ СПОРУ: Євпаторійська міська рада
звернулась до господарського суду
Автономної Республіки Крим з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кримігросервіс»
(далі - ТОВ «Кримігросервіс») та просить
суд:

- розірвати договір оренди,
укладений 25.05.2010 між позивачем та ТОВ
«Кримігросервіс», зареєстрований
Кримською регіональною філією
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру», про
що у Державному реєстрі земель
здійснено запис від 07.09.2010 за №76,
щодо земельної ділянки загальною
площею 149,00 м2 (кадастровий
№:01:015:0010), наданої для розміщення
тимчасового збірно-розбірного
розважального центру та розташованої
за адресою: м. Євпаторія, Набережна ім.
Терешкової (напроти причалу);

- зобов'язати ТОВ «Кримігросервіс»
повернути Євпаторійській міській раді
у стані не гіршому порівняно з тим, у
якому ТОВ «Кримігросервіс» отримало в
оренду, земельну ділянку загальною
площею 149,00м2 (кадастровий номер
:01:015:0010), розташовану за адресою: м.
Євпаторія, Набережна ім. Терешкової
(напроти причалу).

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на рішення
Євпаторійської міської ради від 28.12.2012
№6-36/21 «Про розірвання договорів оренди
земельних ділянок у зв'язку з
необхідністю використання земельних
ділянок для громадських потреб», яким у
зв'язку з реконструкцією набережної ім.
Терешкової з прилеглим сквером ім.
Караєва прийнято рішення про
розірвання відповідного договору
оренди, що оприлюднене у встановленому
порядку і не скасовано на даний час (а.с.
2-6).

До початку розгляду справи по суті,
Євпаторійською міською радою подана
заява, якою позивач фактично змінив
вимогу щодо зобов'язання повернути
земельну ділянку на вимогу про
звільнення земельної ділянки шляхом
демонтажу тимчасової споруди -
ігрового павільйону розмірами 12*12м
(орієнтовною площею 140м2) та повернення
земельної ділянки (а.с.54). Відповідна
заява прийнята до розгляду судом.

Відповідач у справі - ТОВ
«Кримігросервіс» у відзиві на позов
визнав право позивача на вилучення із
користування земельної ділянки для
громадських потреб, однак, зазначив про
не отримання від позивача пропозиції
про розірвання відповідного договору,
що дозволило б сторонам врегулювати
спір у позасудовому порядку. Окрім
того, відповідач вказує на те, що
розірвання відповідного договору
спричинить відповідачу збитки у
вигляді недоотримання орендної плати
від надання у користування павільйону
та вважає справедливим покладення
обов'язку щодо реєстрації розірвання
договору на позивача (а.с.83).

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені вимоги у повному обсязі,
представник відповідача - просив
покласти обов'язок реєстрації
розірвання договору на позивача.

Дослідивши зібрані у справі докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

25.05.2010 між сторонами у даній справі -
Євпаторійською міською радою та ТОВ
«Кримігросервіс» укладено договір
оренди земельної ділянки, який
зареєстровано у Кримській
регіональній філії Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 07.09.2010 за №76 (а.с.9-11) (далі
- договір оренди землі).

Вказаний договір укладено на підставі
рішення Євпаторійської міської ради
від 14.05.2010 №5-60/124.

Відповідно до умов укладеного
сторонами договору, відповідачу у
справі - ТОВ «Кримігросервім» передано
у строкове платне користування
земельну ділянку загальною площею 149м2
(кадастровий №:01:015:0010), яка
розташована за адресою: м.Євпаторія,
наб. ім. Терешкової (напроти причалу).

Відповідна земельна ділянка надана із
земель комерційного призначення для
розміщення тимчасового
збірно-розбірного розважального
центру (п.12 договору) строком до 14.05.2020
(п.7 договору).

Умовами укладеного сторонам договору
визначено, що він може бути розірваний
за взаємною згодою сторін; достроково
договір може бути розірвано на вимогу
однієї із сторін за рішенням суду у
разі невиконання сторонами їх
обов'язків, при знищенні чи пошкодженні
об'єкта оренди, яке суттєво перешкоджає
використанню земельної ділянки, а
також з інших підстав, визначених
законом (п.30 договору).

Відповідна земельна ділянка, яка є
об'єктом оренди за вказаним договором,
передана відповідачу за актом
прийому-передачі від 07.09.2010 (а.с.10); її
межі встановлені у натурі, про що
складено акт (а.с.12, зворот).

26.08.2011 Євпаторійською міською радою
прийнято рішення №6-12/13 «Про
затвердження Програми будівництва,
реконструкції та капітального ремонту
об'єктів соціально-побутового
призначення, об'єктів інфраструктури,
реконструкції застарілого житла міста
Євпаторії на 2012-2015 роки», відповідно до
якого затверджено зазначену програму,
п.6 якої передбачає, зокрема,
реконструкцію набережної ім.
Терешкової (а.с.34-40).

28.12.2012 Євпаторійською міської радою
прийнято рішення №6-36/21 «Про розірвання
договору оренди земельних ділянок у
зв'язку з необхідністю використання
земельних ділянок для громадських
потреб», у яке у подальшому рішенням
Євпаторійської міської ради від 22.02.2013
№6-39/46 внесені зміни, відповідно до
якого, зокрема, вирішено розірвати
вищевказаний договір оренди землі,
оскільки відповідна земельна ділянка,
розташована на наб.Терешкової,
необхідна для використання для
громадських потреб - створення
міського скверу та майданчиків
відпочинку згідно схеми, яка додана до
такого рішення (а.с.14,15).

Вказані рішення опубліковані у
місцевій газеті «Євпаторійська
здравниця» відповідно 15.03.2013 (а.с.19) та
28.02.2013 (а.с.20).

Окрім того, 25.01.2013 Євпаторійською
міською радою прийнято рішення №6-37/7
«Про затвердження меж проектування
реконструкції набережної ім.
Терешкової з прилеглим сквером ім.
Караєва в м. Євпаторія та проекту
забудови центральної частини
набережної стадії робочий проект»,
яким затверджено відповідні межі та
проект забудови центральної частини
набережної стадії робочий проект
(а.с.32,33).

Листом від 08.10.2013 позивач звернувся до
відповідача з пропозицією про
розірвання відповідного договору,
зважаючи на прийняті Євпаторійською
міською радою вищевказані рішення до
якого доданий проект угоди про
розірвання відповідного договору
(а.с.16,18).

Вищевказаний лист, який направлений
відповідачу за адресою, яка відповідає
адресі, зазначеній в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (вул.
Куйбишева, 185, м. Сімферополь) (а.с.29)
повернуто відділенням зв'язку №50 м.
Сімферополя з довідкою, у якій причиною
повернення поштового відправлення
вказано «за закінченням строку
зберігання» (а.с.17, зворот, а.с. 30).

Предметом спору у даній справі є право
позивача вимагати розірвання
відповідного договору оренди, а також
звільнення земельної ділянки та її
повернення.

Загальні підстави зміни та розірвання
договору визначені ст.651 ЦК України,
відповідно до якої договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Умовами укладеного сторонами договору,
а саме його п.30, визначено, що дія
договору припиняється шляхом його
розірвання у визначених відповідним
пунктом випадках, а також з інших
підстав, визначених законом.

Так, відповідно до ст.321 Закону України
«Про оренду землі», договір оренди
земельної ділянки державної чи
комунальної власності може бути
розірваний у разі прийняття рішення
про використання земельної ділянки для
розміщення об'єктів, визначених ч.1 ст.7
Закону України "Про відчуження
земельних ділянок, інших об'єктів
нерухомого майна, що на них розміщені,
які перебувають у приватній власності,
для суспільних потреб чи з мотивів
суспільної необхідності".

Як визначено ч.1 ст.7 Закону України «Про
відчуження земельних ділянок, інших
об'єктів нерухомого майна, що на них
розміщені, які перебувають у приватній
власності, для суспільних потреб чи з
мотивів суспільної необхідності»,
органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування відповідно
до своїх повноважень та в порядку,
визначених цим Законом, мають право
викупу земельних ділянок, інших
об'єктів нерухомого майна, що на них
розміщені, які перебувають у власності
фізичних або юридичних осіб, зокрема,
для таких суспільної потреби як
створення міських парків, майданчиків
відпочинку.

Таким чином, з урахуванням положень
ст.321 Закону України «Про оренду землі»,
договір оренди земельної ділянки
комунальної власності може бути
розірвано у випадку прийняття рішення
про використання земельної ділянки для
розміщення парків та майданчиків
відпочинку.

Згідно ч.4 ст.321 Закону України «Про
оренду землі», розірвання договору
оренди земельної ділянки в порядку,
визначеному цією статтею, допускається
у разі, якщо об'єкти, які передбачається
розмістити на земельній ділянці,
неможливо розмістити на іншій
земельній ділянці або якщо розміщення
таких об'єктів на інших земельних
ділянках завдасть значних
матеріальних збитків або спричинить
негативні екологічні наслідки для
відповідної територіальної громади,
суспільства чи держави в цілому.

Оскільки підставою для прийняття
рішення відповідачем про розірвання
договору, яке у встановленому порядку
оприлюднено, є використання
відповідної земельної ділянки,
розташованої на наб. Терешкової, для
громадських потреб - створення
міського скверу та майданчиків
відпочинку згідно схеми, яка додана до
такого рішення, і відповідні об'єкти, з
урахуванням положень генерального
плану м. Євпаторії неможливо
розмістити в іншому місці, рішення про
розірвання відповідного договору
відповідає встановленим умовам,
визначеним вищевказаними нормами
зазначених Законів.

В силу ч.5 ст.321 Закону України «Про
оренду землі», розірвання договору
оренди земельної ділянки у разі
прийняття рішення про надання її для
суспільних потреб здійснюється за
умови повного відшкодування орендарю і
третім особам збитків, спричинених цим,
зокрема витрат, пов'язаних з виділенням
частини земельної ділянки в окрему
земельну ділянку та укладенням нового
договору оренди.

Заперечуючи щодо заявлених вимог,
відповідач посилався на те, що
розірвання договору спричинить певних
збитків товариству, однак, питання про
їх відшкодування позивачем не
вирішено.

Як визначено ч.7 ст. 321 Закону України
«Про оренди землі», у рішенні органу
виконавчої влади, органу місцевого
самоврядування про використання
земельної ділянки державної чи
комунальної власності, яка перебуває в
оренді, для суспільних потреб
зазначаються: площа, місцезнаходження
земельної ділянки або її частини,
кадастровий номер земельної ділянки
(за наявності); договори оренди землі,
що підлягають розірванню; суспільні
потреби, для задоволення яких
здійснюється розірвання договорів
оренди землі; особа, якій після
розірвання договору оренди
передається земельна ділянка для
задоволення суспільних потреб, з
визначенням умов такої передачі.

Таким чином, чинне законодавство не
визначає положень щодо яких відповідне
рішення про використання земельної
ділянки для суспільних потреб має
містити розмір збитків, які підлягають
відшкодуванню відповідному
землекористувачеві, а також порядок їх
відшкодування. Так, при прийнятті
відповідного рішення органу місцевого
самоврядування може бути і не відомо,
чи спричинить відповідне рішення таких
збитків і у якому розмірі. Однак,
відповідач та інші зацікавлені особи,
права яких таким рішенням зачіпаються,
не позбавлені можливості, враховуючи
положення ч.5 ст.321 Закону України «Про
оренду землі», які визначають їх право
на відшкодування у разі заподіяння
збитків, звернутись з цього питання до
відповідного органу місцевого
самоврядування, який має розглянути
його у встановленому чинним
законодавством порядку.

За таких обставин, вимоги про
розірвання договору оренди є такими,
що підлягають задоволенню.

При цьому, судом не прийняті до уваги
доводи відповідача щодо недотримання
порядку, встановленого для розірвання
договорів, а саме не направлення йому
пропозиції про розірвання договору до
звернення до суду з наступних підстав.

Як встановлено судом, відповідна
пропозиція надсилалась позивачем
відповідачу поштовим відправленням,
яке повернуто відділенням зв'язку без
вручення адресатові. При цьому, у суду
відсутні підстави вважати, що
відповідний порядок позивачем не
дотриманий лише з тієї підстави, що
відповідне поштове відправлення
фактично не вручено відповідачу,
зважаючи, що таке відправлення
направлено за адресою відповідача, яка
зазначена у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Так, в силу ст.16 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», Єдиний
державний реєстр створюється з метою
забезпечення державних органів, а
також учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
Єдиного державного реєстру.

Згідно ч.2 ст.17 Закону, до Єдиного
державного реєстру, до нього
підлягають занесенню, зокрема,
відомості про місцезнаходження
юридичної особи.

За змістом чч. 1,3 ст.18 Закону, якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін; якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, не були до нього внесені, вони
не можуть бути використані в спорі з
третьою особою, крім випадків, коли
третя особа знала або могла знати ці
відомості.

Окрім того, позивач не позбавлений
права звернутись до суду і у тому
випадку, якщо він попередньо не
звертався з пропозицією про розірвання
відповідного договору з наступних
підстав.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2002 N 15-рп/2002 (справа про досудове
врегулювання спорів) визначено, що
положення частини другої статті 124
Конституції України стосовно
поширення юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі,
необхідно розуміти так, що право особи
(громадянина України, іноземця, особи
без громадянства, юридичної особи) на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами;
встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист.

Отже, недотримання вимог ч.2 ст.188 ГК
України щодо обов'язку надсилання
іншій стороні пропозицій про
розірвання договору в разі виникнення
такої необхідності не позбавляє права
звернутися за захистом порушеного
права шляхом вчинення прямого позову
до відповідача про розірвання
договору, що визначено постановою
Верховного Суду України від 17.06.2008 N
8/32пд (також див. п.2 Інформаційного
листа ВГСУ від 13.08.2008 N 01-8/482 "Про деякі
питання застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2008 року" , п.4
Інформаційного листа ВГСУ від 15.01.2010
№01-08/12 "Про деякі питання практики
застосування у вирішенні спорів
окремих норм процесуального права", п.5
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 21.11.2011
№01-06/1624/2011 «Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права»).

Відповідна правова позиція Верховного
Суду України, в силу ст.11128 ГПК України,
а також ч.3 ст.82 ГПК України, яка
зобов'язує господарський суд, при
обранні правової норми, що підлягатиме
застосуванню до спірних правовідносин,
враховувати висновки Верховного Суду
України, які викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п. 1 ч.1 ст. 11116 ГПК
України, є обов'язковою для суду.

Також, підлягають задоволенню і інші
заявлені вимоги, враховуючи наступне.

В силу ст. 34 Закону України «Про оренду
землі», у разі припинення або
розірвання договору оренди землі
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві земельну ділянку на
умовах, визначених договором.

Так, обов'язок повернення орендованого
майна орендодавцеві у разі припинення
договору містить і загальна норма - ч. 1
ст. 785 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про обґрунтованість вимог про
повернення орендованого майна -
земельної ділянки та вважає їх такими,
що підлягають задоволенню.

Як визначено п.26 договору, відповідач
зобов'язаний по закінченню строку дії
договору повернути орендодавцеві
земельну ділянку у стані, не гіршому
порівняно з тим, у якому він одержав її
в оренду; аналогічне положення містить
і п.18 договору.

Відповідно до акту огляду від 17.12.2013,
складеному Управлінням архітектури і
містобудування Департаменту з
розвитку території Євпаторійської
міської ради, на орендованій
відповідачем земельній ділянці
розташований ігровий павільйон,
виконаний із збірно-розбірних
конструкцій, розмірами 12х12
(орієнтовною площею 140м 2). Отже, на
відповідній земельній ділянці
розташоване майно, для розміщення
якого, згідно з п.12 договору, надавалась
земельна ділянка.

Таким чином, заявлені вимоги про
звільнення відповідної земельної
ділянки від майна, для розміщення якого
воно надавалось, враховуючи розірвання
договору, є правомірними і підлягають
задоволенню судом.

Вимоги відповідача щодо покладення на
позивача витрат щодо проведення
реєстрації рішення суду про розірвання
договору та посилання на можливі
негативні наслідки для нього, пов'язані
з несвоєчасною реєстрацією такого
рішення позивачем у вигляді сплати
орендної плати за земельну ділянку до
такої реєстрації, лише з дати
проведення якої, на думку відповідача,
відповідний договір є розірваним, не
можуть бути прийняті судом до уваги.

Так, відповідно до п.5 ст. 188 ГК України,
якщо судовим рішенням договір
розірвано, договір вважається
розірваним з дня набрання чинності
даним рішенням, якщо іншого строку
набрання чинності не встановлено за
рішенням суду.

Також згідно ч.3 ст. 653 ЦК України, у разі,
зокрема, розірвання договору у
судовому порядку, зобов'язання
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові
витрати у розмірі 1 147грн., понесені
позивачем у зв'язку з оплатою позову
судовим збором підлягають
відшкодуванню йому за рахунок
відповідача. Окрім того, враховуючи, що
позивачем у одній позовній заяві
об'єднано декілька вимог, а судовий
збір при поданні позовної заяви
сплачено не з усіх заявлених вимог, з
відповідача в доход державного бюджету
підлягає стягненню 1 147грн. судового
збору.

В судовому засіданні оголошена вступна
та резолютивна частини рішення, повне
рішення складено 24.01.2014.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір оренди земельної
ділянки від 25.05.2010, укладений між
Євпаторійською міською радою та
Товариством з обмежено
відповідальністю «Кримігросервіс»,
зареєстрований у Кримській
регіональній філії ДП «Центр
державного земельного кадастру при
Держкомземі України», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 07.09.2010 за № 6, укладений
щодо земельної ділянки площею 149м2,
розташованої за адресою: м. Євпаторія,
Набережна ім. Терешкової (напроти
причалу) (кадастровий №:01:015:0010).

3. Товариству з обмежено
відповідальністю «Кримігросервіс»
звільнити земельну ділянку площею 149м2,
розташовану у м. Євпаторія на
Набережній ім. Терешкової (напроти
причалу), (кадастровий №:01:015:0010)
шляхом демонтажу ігрового павільйону
розмірами 12х12 м (орієнтовною площею
140м2) та повернути її Євпаторійській
міській раді.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кримігросервіс» на
користь Євпаторійської міської ради 1
147грн. в рахунок відшкодування витрат,
понесених на оплату позову судовим
збором.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кримігросервіс» в
доход державного бюджету 1 147грн.
судового збору.

6. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя А.Р.
Ейвазова