номер провадження справи 10/90/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2014
Справа № 908/3751/13

За позовом: Бердянської міської ради
Запорізької області (711000, м. Бердянськ,
вул. 1-ї Бердянської ради, 2)

до відповідача 1: Комунального шляхово -
експлуатаційного підприємства
Бердянської міської ради (71100, м.
Бердянськ, вул. Свободи, 46)

до відповідача 2: Бердянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
міндоходів у Запорізькій області (71100,
м. Бердянськ, вул. Праці, 20)

про визнання права власності.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача: Саввон С. О., на підставі
довіреності № 01-0002/40 від 08.01.2014 р.;

від відповідача -1: не з'явився;

від відповідача -2: Бурашнікова О. С., на
підставі довіреності № 2605/10/10 від
20.08.2013 р.;

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява
Бердянської міської ради Запорізької
області до Комунального шляхово -
експлуатаційного підприємства
Бердянської міської ради та до
Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління міндоходів у Запорізькій
області про визнання права власності
за територіальною громадою м.
Бердянська в особі Бердянської міської
ради на комплекс будівель та споруд
розташований по вул. Свободи, 46 у м.
Бердянську та складається з: основної
будівлі „А", "а", побутової „Б", "б",
альтанок „В", "Г", сараїв „З", "Д", "Л", "Н",
душу „Е", вбиральні „Ж", гаражу „М",
воріт № 1, паркану № 2, навісу „К",
замощення І та розташовані на
земельній ділянці площею 1667 кв.м. та про
виключення з актів опису та арешту
майна від 17.10.2011 р. № 19 майна
територіальної громади м. Бердянська, а
саме:

- будівлі одноповерхової розташованої
по вул. Свободи, 46 у м. Бердянську,
(інвентарний № 3, вартість 30261.44 грн.);

- будівлі битовки розташованої по вул.
Свободи, 46 у м. Бердянську, (інвентарний
№ 2, вартість 6600, 85 грн.);

- будівлі туалету розташованої по вул.
Свободи, 46 у м. Бердянську, (інвентарний
№ 4, вартість 0 грн.);

- земельної ділянки по вул. Свободи, 46 у
м. Бердянську, (1667 кв.м., вартість 231758, 94
грн.).

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 18.11.2013 р., справу
908/3751/13 передано на розгляд судді
Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 19.11.2013
р., порушено провадження у справі №
908/3751/13. Справі присвоєно номер
провадження 10/90/13, її розгляд
призначено на 02.12.2013 р.

Ухвали від 19.11.2013 р. про порушення
провадження у справі № 908/3751/13 були
направлені належним чином на юридичні
адреси учасників по справі, які були
зазначені в позовній заяві та були
отримані сторонами, про що свідчать
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

02.12.2013 р. представник відповідача 2
надав до суду відзив на позовну заяву. В
судовому засіданні проти позову
заперечував.

Представник позивача у судовому
засіданні 02.12.2013 р. підтримав свої
вимоги викладені в позовній заяві.

Представник відповідача 1 у судове
засідання 02.12.2013 р. не з'явився, про час
та місце судового засідання був
повідомлений належним чином. Відзив на
адресу суду не направив.

На підставі ст. 77 ГПК України, судом
було винесено ухвалу про відкладення
розгляду справи на 16.12.2013 р.

До початку судового засідання 16.12.2013 р.
представник позивача надав до
канцелярії суду уточнену позовну
заяву. 16.12.2013 р. представник відповідача
- 2 надав відзив на позовну заяву, в
якому заперечував проти позовних
вимог. Також представник відповідача
надав до суду клопотання про
колегіальний розгляд справи. Суд в
задоволенні клопотання про
колегіальний розгляд справи відмовив у
зв'язку з відсутністю достатніх
правових підстав для створення
колегії.

Представник відповідача - 1 у судове
засідання 16.12.2013 р. не з'явився, причини
неявки суду не відомі. Про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином. Відзив на адресу суду
не направив.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що
нез'явлення в судове засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу, є підставою для
відкладення розгляду справи в межах
строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

З метою отримання всіх необхідних
документів для всебічного розгляду
справи по суті, судом було відкладено
розгляд справи на 15.01.2014 р. на 10 год. 00 хв.

У відповідності до ч. 7 ст. 81 №
Господарського процессуального
кодексу України та з урахуванням заяви
відповідача - 2 від 16.12.2013 р. розгляд
справи 15.01.2014 р. відбувався із
застосуванням засобів фіксації
судового процесу.

15.01.2014 р. представник позивача
підтримав в судовому засіданні позовні
вимоги та просив суд задовольнити
позов повністю.

Представник відповідача - 1 у судове
засідання 15.01.2014 р. втретє не з'явився,
ніяких заяв та клопотань на адресу суду
не направив. Про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином. Відзив на адресу суду не
направив.

Представник відповідача - 2 в судовому
засіданні 15.01.2014 р. проти позову
заперечував.

У судовому засіданні 15.01.2014 р., розгляд
справи був закінчений, судом оголошено
лише вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача-2, суд

ВСТАНОВИВ:

17.10.2011 р. податковим керуючим
Католицьким С.М. було складено акт № 19
опису майна Комунального
шляхово-експлуатаційного підприємства
Бердянської міської ради.

До акту опису, з поміж іншого, було
внесено нерухоме майно територіальної
громади м. Бердянська, зокрема:

- будівля одноповерхова розташована по
вул. Свободи, 46 у м. Бердянську,
(інвентарний № 3, вартість 30261, 44 грн.);

- будівля битовки розташована по вул.
Свободи, 46 у м. Бердянську, (інвентарний
№ 2, вартість 6600, 85 грн.);

- будівля туалету розташована по вул.
Свободи, 46 у м. Бердянську, (інвентарний
№ 4, вартість 0 грн.);

- земельна ділянка по вул. Свободи, 46 у м.
Бердянську, (1667 кв.м., вартість 231758, 94
грн.);

Власником комплексу будівель та споруд
по вул. Свободи, 46 у м. Бердянську як
вказує позивач є територіальна громада
м. Бердянська. Вказаний комплекс
складається з основної будівлі „А" "а",
побутової „Б", "б", альтанок „В", "Г",
сараїв „З", "Д", "Л", "Н", душу „Е",
вбиральні „Ж", гаражу „М", воріт №1,
паркану №2, навісу „К", замощення І.

Відповідно до рішення Бердянської
міської ради від 11.12.2012р. №3 у разі
припинення діяльності комунального
шляхово-експлуатаційного підприємства
Бердянської міської ради з будь-яких
причин або відсутності технічної
можливості надавати мешканцям
приватного сектору міста послуги з
вивезення побутових відходів,
визначено комунальне підприємство
«Бердянськекотранс» Бердянської
міської ради виконавцем послуг з
вивезення побутових відходів з
приватного сектору міста з моменту
настання вказаної події до моменту
набрання чинності рішення сесії
Бердянської міської ради «Про
визначення виконавця послуг з
вивезення побутових відходів з
приватного сектору міста на конкурсних
засадах».

На адресу Бердянської міської ради
надійшов лист Комунального
підприємства Бердянської міської ради
„Бердянськекотранс" щодо передачі у
господарське відання комплексу
будівель та споруд по вул. Свободи, 46 у
м. Бердянську.

Відповідно до ст. 142 Конституції
України матеріальною і фінансовою
основою місцевого самоврядування є
рухоме і нерухоме майно, доходи
місцевих бюджетів, інші кошти, земля,
природні ресурси, що є у власності
територіальних громад сіл, селищ, міст,
районів у містах, а також об'єкти їхньої
спільної власності, що перебувають в
управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до ст. 143 Конституції
України територіальні громади села,
селища, міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування управляють майном, що є
в комунальній власності; затверджують
програми соціально-економічного та
культурного розвитку і контролюють їх
виконання; затверджують бюджети
відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць і контролюють їх виконання;
встановлюють місцеві податки і збори
відповідно до закону; забезпечують
проведення місцевих референдумів та
реалізацію їх результатів; утворюють,
реорганізовують та ліквідовують
комунальні підприємства, організації і
установи, а також здійснюють контроль
за їх діяльністю; вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції.

Згідно з ч. 2 ст. 169 ЦК України
територіальні громади можуть
створювати юридичні особи публічного
права (комунальні підприємства,
навчальні заклади тощо) у випадках та в
порядку, встановлених Конституцією
України та законом.

Відповідно до п. п. 1.1. Статуту
Комунального шляхово-експлуатаційного
підприємства Бердянської міської ради
(надалі-Статут) підприємство засновано
на комунальній власності
територіальної громади міста
Бердянська, підпорядковано
Бердянській міській раді.

П. 4.2. Статуту визначено, що майно
підприємства є комунальною власністю і
закріплюється за ним на праві
господарського відання. Здійснюючи
право господарського відання
підприємство володіє, користується та
розпоряджається майном за згодою
Власника на свій розсуд, вчиняючи щодо
нього будь-які дії, які не суперечать
чинному законодавству та Статуту.

Як вважає позивач, що відповідно до ст. 1
Податкового кодексу України останній
регулює відносини, що виникають,
зокрема, у сфері справляння податків і
зборів, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

П. п. 14.1.155 ст. 14 Податкового кодексу
України визначено, що податкова
застава - спосіб забезпечення сплати
платником податків грошового
зобов'язання та пені, не сплачених
таким платником у строк, визначений цим
Кодексом. Податкова застава виникає на
підставах, встановлених цим Кодексом. У
разі невиконання платником податків
грошового зобов'язання, забезпеченого
податковою заставою, орган стягнення у
порядку, визначеному цим Кодексом,
звертає стягнення на майно такого
платника, що є предметом податкової
застави.

Згідно зі ст. 88 Податкового кодексу
України право податкової застави
виникає згідно з цим Кодексом та не
потребує письмового оформлення.

Згідно зі ст. 89 Податкового кодексу
України право податкової застави
виникає у разі, зокрема, несплати у
строки, встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної платником податків у
податковій декларації, - з дня, що
настає за останнім днем зазначеного
строку; несплати у строки, встановлені
цим Кодексом, суми грошового
зобов'язання, самостійно визначеної
контролюючим органом, - з дня
виникнення податкового боргу.

Відповідно до п. 89.2 ст. 89 Податкового
кодексу України право податкової
застави не поширюється на майно,
визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3
статті 87 цього Кодексу, це, зокрема,
майно, що не може бути предметом
застави відповідно до Закону України
"Про заставу".

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про
заставу" предметом застави може бути
майно, яке відповідно до законодавства
України може бути відчужено
заставодавцем та на яке може бути
звернено стягнення. Предметом застави
може бути майно, яке стане власністю
заставодавця після укладення договору
застави, в тому числі продукція, плоди
та інші прибутки (майбутній урожай,
приплід худоби тощо), якщо це
передбачено договором.

Крім того, п.п. 87.3.2. ст. 87 Податкового
кодексу України визначено, що не може
бути використане як джерело погашення
податкового боргу платника податків
майно, яке належить на правах власності
іншим особам та перебуває у володінні
або користуванні платника податків, у
тому числі (але не виключно) майно,
передане платнику податків у лізинг
(оренду), схов (відповідальне
зберігання), ломбардний схов, на
комісію (консигнацію); давальницька
сировина, надана підприємству для
переробки, крім її частини, що
надається платнику податків як оплата
за такі послуги, а також майно інших
осіб, прийняті платником податків у
заставу чи заклад, довірче та будь-які
інші види агентського управління.

Як вказує позивач, Комунальне
шляхово-експлуатаційне підприємство
Бердянської міської ради є унітарним
підприємством у розумінні ст. 63 ГК
України, відповідно до якої унітарне
підприємство створюється одним
засновником, який виділяє необхідне
для того майно, формує відповідно до
закону статутний капітал, не поділений
на частки (паї), затверджує статут,
розподіляє доходи, безпосередньо або
через керівника, який ним
призначається, керує підприємством і
формує його трудовий колектив на
засадах трудового найму, вирішує
питання реорганізації та ліквідації
підприємства. Унітарними є
підприємства державні, комунальні,
підприємства, засновані на власності
об'єднання громадян, релігійної
організації або на приватній власності
засновника.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи, що відповідно до закону
майно, що перебуває у користуванні
Комунального шляхово-експлуатаційного
підприємства Бердянської міської ради
є майном територіальної громади м.
Бердянська в особі Бердянської міської
ради, воно не може перебувати у
податковій заставі, та у зв'язку з чим
воно не може бути обтяжено.

Також позивач звернув увагу суду на те,
що арешт накладено на майно
територіальної громади м. Бердянська
за відсутності будь-якої згоди
власника цього майна - Бердянської
міської ради. У зв'язку з чим
територіальна громада м. Бердянська в
особі Бердянської міської ради не має
можливості здійснювати правомочності
визначені Конституцією України,
Законом України „Про місцеве
самоврядування в Україні" та Цивільним
Кодексом України в частині володіння
користування та розпорядження
вказаними об'єктами нерухомого майна.

Враховуючи вказане, територіальна
громада м. Бердянська не має можливості
розпорядитися вказаним майном, в тому
числі передати його у господарське
відання Комунальному підприємству
Бердянської міської ради
„Бердянськекотранс".

Крім того, відповідно до ст. 316
Цивільного кодексу України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу
України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

16.12.2013 р. представник позивача надав до
суду уточнення до позовної заяви в яких
повідомив суд про те, що станом на
теперішній час Бердянською міською
радою втрачено свідоцтво про право
власності на комплекс будівель та
споруд по вул. Свободи, 46 від 02.10.1997р. та
просить суд на цій підставі визнати за
ним право власності на комплекс
будівель та споруд розташований по вул.
Свободи, 46 у м. Бердянську та
складається з: основної будівлі „А", "а",
побутової „Б", "б", альтанок „В", "Г",
сараїв „З", "Д", "Л", "Н", душу „Е",
вбиральні „Ж", гаражу „М", воріт № 1,
паркану № 2, навісу „К", замощення І та
розташовані на земельній ділянці
площею 1667 кв.м.

Вимоги позивача про визнання права
власності на комплекс будівель та
споруд розташований по вул. Свободи, 46 у
м. Бердянську та складається з:
основної будівлі „А", "а", побутової „Б",
"б", альтанок „В", "Г", сараїв „З", "Д", "Л",
"Н", душу „Е", вбиральні „Ж", гаражу „М",
воріт № 1, паркану № 2, навісу „К",
замощення І та розташовані на
земельній ділянці площею 1667 кв.м. до
відповідача-1 суд задовольняє у зв'язку
із втратою позивачем свідоцтва про
право власності на комплекс будівель
та споруд по вул. Свободи, 46 від 02.10.1997р.

В позові до відповідача-2 про визнання
права власності на вищезазначене майно
суд відмовляє.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного
кодексу України власник, який має
підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Також в своїй позовній заяві позивач
просить суд виключити з актів опису та
арешту майна від 17.10.2011 р. № 19 майно
територіальної громади м. Бердянська, а
саме:

- будівлю одноповерхову розташовану по
вул. Свободи, 46 у м. Бердянську,
(інвентарний № 3, вартість 30261.44 грн.);

- будівлю битовки розташовану по вул.
Свободи, 46 у м. Бердянську, (інвентарний
№ 2, вартість 6600, 85 грн.);

- будівлю туалету розташовану по вул.
Свободи, 46 у м. Бердянську, (інвентарний
№ 4, вартість 0 грн.);

- земельну ділянку по вул. Свободи, 46 у м.
Бердянську, (1667 кв.м., вартість 231758, 94
грн.).

Суд відмовляє в цій частині позову на
підставі того, що ці відносини між
сторонами регулюються приписами
Податкового Кодексу України та повинні
розглядатися в адміністративному суді
на підставі того, що предметом позову
позивач визначив приписи Податкового
Кодексу України в частині
правомірності застосування до
комунального шляхово-експлуатаційного
підприємства податкової застави
шляхом здійснення акту опису майна.

Вказані дії Бердянської об'єднаної
державної податкової інспекції
вчинені відповідно до норм Податкового
Кодексу України як суб'єктом владних
повноважень, тобто, ці дії є публічною
діяльністю органу державної влади та
спрямовані на реалізацію прав та
обов'язків держави.

Відносини, які виникли між податковим
органом та комунальним
шляхово-експлуатаційним підприємством
є публічно-правовими, а дії по опису
майна в податкову заставу - владними
управлінськими.

Виходячи з положень пунктів 1, 7, 9 статті
3 Кодексу адміністративного
судочинства України публічно-правовий
спір, у якому хоча б однією зі сторін є
суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень,
є справою адміністративної юрисдикції
(адміністративною справою).

Таким чином, у контексті зазначених
норм Кодексу, справою адміністративної
юрисдикції, яку може бути передано на
вирішення адміністративного суду, є
спір, що виник між суб'єктами
суспільних відносин стосовно їх прав і
обов'язків у правовідносинах, в яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений здійснювати
управлінські чи контрольні функції
щодо іншого (інших) суб'єктів, а ці
суб'єкти, відповідно, зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши
матеріали справи та заслухавши
пояснення представника позивача та
відповідача - 2, суд вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги частково
відносно визнання права власності на
комплекс будівель та споруд по вул.
Свободи, 46 від 02.10.1997р. розташований по
вул. Свободи, 46 у м. Бердянську та
складається з: основної будівлі „А", "а",
побутової „Б", "б", альтанок „В", "Г",
сараїв „З", "Д", "Л", "Н", душу „Е",
вбиральні „Ж", гаражу „М", воріт № 1,
паркану № 2, навісу „К", замощення І та
розташовані на земельній ділянці
площею 1667 кв.м. у зв'язку із втратою
Бердянською міською радою свідоцтва
про право власності на комплекс
будівель та споруд по вул. Свободи, 46
від 02.10.1997 р.

В іншій частині позову суд відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В задоволенні клопотання відповідача-2
про припинення провадження у справі №
908/3751/13, суд відмовляє в наслідок
відсутності будь-яких правових підстав
для припинення провадження по даній
справі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» - судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подасться до суду; ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру встановлюється 2 % від ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається повністю на
відповідача - 1.

Керуючись ст. 44, 49, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Бердянської міської
ради Запорізької області до
Комунального шляхово -
експлуатаційного підприємства
Бердянської міської ради та до
Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління міндоходів у Запорізькій
області задовольнити частково.

Визнати право власності за
територіальною громадою м. Бердянська
в особі Бердянської міської ради (71100, м.
Бердянськ, Запорізька область, пл. І-ї
Бердянської ради, 2, код ЄДПРОУ 20525153) на
комплекс будівель та споруд
розташований по вул. Свободи, 46 у м.
Бердянську та складається з: основної
будівлі „А", "а", побутової „Б", "б",
альтанок „В", "Г", сараїв „З", "Д", "Л", "Н",
душу „Е", вбиральні „Ж", гаражу „М",
воріт № 1, паркану № 2, навісу „К",
замощення І та розташовані на
земельній ділянці площею 1667 кв.м.

Стягнути з Комунального
шляхово-експлуатаційного підприємства
Бердянської міської ради (71100, м.
Бердянськ, Запорізька область, вул.
Свободи, 46, Код ) на користь
Бердянської міської ради (71100, м.
Бердянськ, Запорізька область, пл. І-ї
Бердянської ради, 2, код ЄДПРОУ 20525153)
судовий збір в розмірі 16 473 (шістнадцять
тисяч чотириста сімдесят три) грн. 00
коп.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя
Т.Г.
Алейникова

Рішення підписане 17.01.2014 р.