ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.01.14р. Справа № 904/9192/13

За позовом Фізичної особи-підприємця
Палажченко Миколи Миколайовича, м.
Вінниця

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОКЕАН", смт. Ювілейне

про стягнення 56 543,02 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Завалєй
Я.О.

Представники:

від позивача: Чорний В.А., представник
за довіреністю №3208 від 20.12.13р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Палажченко
Микола Миколайович (далі - позивач)
звернувся до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОКЕАН" (далі -
відповідач) про стягнення 56 543,02 грн.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 26.11.13р.
порушено провадження у справі № 904/9192/13,
прийнято позовну заяву до розгляду,
призначено судове засідання на 25.12.13р.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 25.12.13р.
розгляд справи відкладено на 23.01.14р.

09.01.14р. до суду від позивача надійшла
заява про зменшення розміру позовних
вимог, згідно якої позивач просив
стягнути з відповідача 28 054,53 грн. Крім
того, до суду від позивача надійшло
клопотання про долучення до матеріалів
справи витребувані судом документи.

23.01.14р. в судовому засіданні
повноважний представник позивача
заяву про зменшення розміру позовних
вимог підтримав та наполягав на її
задоволенні у повному обсязі. Крім
того, повноважний представник позивача
надав для огляду суду всі оригінали
первинних документів на підставі яких
виник спір.

В свою чергу, повноважний представник
відповідача у судове засідання не
з'явився, відзив на позов на інші
витребувані документи до суду не надав.
Жодних пояснень щодо причини неявки
або інших клопотань до господарського
суду не надходило. Про день, час та
місце розгляду справи відповідач
повідомлений належним чином, що
підтверджує повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с. 36).

Враховуючи зазначене, господарський
суд вважає, що повноважний представник
відповідача у судове засідання не
з'явився та не подав відзив на позов та
інші витребувані судом документи без
поважних причин, у зв'язку з чим суд
вважає за можливе розглянути справу в
даному судовому засіданні без участі
повноважного представника відповідача
за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 23.01.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення, згідно зі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.07.13р. між позивачем та відповідачем
був укладений договір поставки товару
№020713 (далі - Договір поставки),
відповідно до умов п. 1.1. якого, за цим
договором позивач зобов'язується
передати у певний термін належний йому
товар у власність відповідачеві, а
останній зобов'язаний прийняти і
оплатити його на умовах, визначених у
цьому договорі.

Як зазначено в п. 2.1. Договору поставки,
кількість товару, що поставляється,
асортимент, ціна за одиницю товару
вказуються в накладній складеної на
підставі письмової заявки відповідача,
яка є невід'ємною частиною цього
договору.

Згідно з п. 2.7 Договору поставки,
зобов'язання щодо поставки товару
вважається виконаним позивачем з
моменту передачі товару відповідачу,
що засвідчується накладною, підписаною
уповноваженими представниками сторін.
Відповідач зобов'язаний
підтверджувати повноваження осіб, що
здійснюють приймання товару від імені
відповідача в повній відповідності з
інструкцією про порядок реєстрації
виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України від 16.05.1996р. № 99, якщо
інше не встановлено чинним на дату
поставки товару законодавством
України.

В п. 3.1. Договору поставки зазначено про
те, що відповідач зобов'язаний
здійснити 100% оплати за товар у
безготівковій формі в національній
валюті України - гривні, шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок позивача протягом 30
календарних днів з моменту передачі
позивачем товару відповідачеві.

Відповідно до п. 3.2. Договору поставки,
факт сплати відповідачем вартості
товару підтверджується банківським
витягом з банку позивача про списання
коштів на рахунковий рахунок
останнього. Датою сплати вартості
товару вважається дата, коли сума, що
підлягає сплаті за даним Договором
списується з розрахункового рахунку
відповідача на розрахунковий рахунок
позивача.

Пунктом 4.1. Договору поставки
передбачено, що якість товару, що
поставляється за цим Договором повинна
відповідати вимогам, встановленим
державним стандартами та технічними
умовами, що діють в Україні та
підтверджуватися посвідченням про
якість товару.

Згідно п. 6.1. Договору поставки,
приймання товару за кількістю
проводиться на складі відповідача в
день здійснення позивачем
поставки/передачі товару. Приймання
товару за кількістю здійснюється за
супровідними документами на товар,
переданим позивачем відповідачу
одночасно з передачею товару згідно з
інструкцією про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення і товарів народного
споживання за кількістю, затвердженою
постановою Держарбітражу при Раді
Міністрів СРСР від 15.06.1965р. №П-6, з
урахуванням особливостей,
встановлених стандартами, технічними
умовами, відповідно до яких товар
виготовлений.

У разі несвоєчасної оплати товару
відповідач зобов'язаний сплатити
позивачу пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період
такого прострочення, від суми
заборгованості за кожний день
прострочення (п. 7.4. Договору поставки).

Даний договір вступає в силу з моменту
його підписання уповноваженими
представниками сторін і діє до 31 грудня
2013р., а у частині оплати поставленого
товару і відповідальності за
прострочення оплати вартості
поставленого товару, - до повного
погашення заборгованості за отриманий
товар (п. 9.1. Договору поставки).

Як зазначає позивач, на виконання умов
вищезазначеного Договору поставки,
позивачем було поставлено відповідачу
товар на загальну суму 55 000 грн., з них:

- Видаткова накладна № РН-0000457 від
02.08.13р.у розмірі 20 625,00 грн. (а.с. 11);

- Видаткова накладна № РН-0000460 від
06.08.13р.у розмірі 6 875,00 грн. (а.с. 12);

- Видаткова накладна № РН-0000496 від
04.09.13р.у розмірі 27 500,00 грн. (а.с. 13).

Відповідачем товар за вищевказаними
накладними був прийнятий, що
підтверджують довіреності на
отримання цінностей (а.с.14-15).

Проте, як зазначає позивач, станом на
20.11.13р. відповідач не провів розрахунки
за отриманий товар, чим порушив вимоги
п. 3.1. Договору поставки.

За неналежне виконання відповідачем
своїх обов'язків по Договору поставки,
позивачем на підставі п. 7.4. Договору
поставки була нарахована пеня у
розмірі 1 253,70 грн.

Крім того, відповідно ч. 2. ст. 625 ЦК
України, позивачем були нараховані 3%
річних у розмірі 289,32 грн.

Таким чином, станом на 20.11.13р. позивач
просив стягнути з відповідача
заборгованість за поставлений товар у
розмірі 55 000, 00 грн., пеню у розмірі 1 253,70
грн., 3% річних у розмірі 289,32 грн.

Але, як зазначає позивач, підчас
подання позовної заяви та призначення
справи до розгляду відповідач частково
виконав свої зобов'язання, сплативши 27
500,00 грн. за наступними видатковими
накладними:

- Видаткова накладна № РН-0000457 від
02.08.13р.у розмірі 20 625,00 грн.,

- Видаткова накладна № РН-0000460 від
06.08.13р.у розмірі 6 875,00 грн.

Позивач звертає увагу суду, що на
теперішній час сума заборгованості
відповідача складає 27 500,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість за поставлений товар у
розмірі 27 500, 00 грн., пеню у розмірі 450,55
грн., 3% річних у розмірі 103,98 грн.

Відповідач доказів належного
виконання своїх зобов'язань по
вищезазначеному Договору поставки на
момент розгляду спору до
господарського суду не надав. Крім
того, відповідач не скористався
наданим йому правом на судовий захист,
наведених позивачем обставин не
спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважного
представника позивача, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Статтею 266 Господарського кодексу
України передбачено, що предметом
поставки є визначені родовими ознаками
продукція, вироби з найменуванням,
зазначеним у стандартах, технічних
умовах, документації до зразків
(еталонів), прейскурантах чи
товарознавчих довідниках. Предметом
поставки можуть бути також продукція,
вироби, визначені індивідуальними
ознаками. Загальна кількість товарів,
що підлягають поставці, їх часткове
співвідношення (асортимент, сортамент,
номенклатура) за сортами, групами,
підгрупами, видами, марками, типами,
розмірами визначаються специфікацією
за згодою сторін, якщо інше не
передбачено законом.

Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Частиною 2 статті 218 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу
України у разі прострочення сплати за
товар продавець має право вимагати
сплати товару.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач свої обов'язки по Договору
поставки виконав належним чином, а саме
позивач поставив відповідачу товар на
загальну суму 55000,00 грн., а відповідач в
свою чергу прийняв товар без будь-яких
зауважень, що підтверджують видаткові
накладні, довіреності на отримання
цінностей (а.с.11-15).

Господарський суд вважає, що
відповідач визнав себе зобов'язаною
особою по відношенню до позивача,
оскільки до дій які свідчать про
визнання боргу відноситися часткове
погашення самим боржником основного
боргу. Так, відповідачем було сплачено
позивачу 27 500 грн.

Враховуючи вищезазначені норми
чинного законодавства України, умови
Договору поставки та обставини справи,
господарський суд вважає вимоги
позивача в частині стягнення
заборгованості за поставлений товару
розмірі 27 500,00 грн. обґрунтованими та
доведеними, у зв'язку з чим підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського
кодексу України визначено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір не
передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошових
зобов'язань, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст.
232 Господарського кодексу України).

Пунктом 7.4. Договору поставки
передбачено, що у разі несвоєчасної
оплати товару відповідач зобов'язаний
сплатити позивачу пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період такого прострочення, від
суми заборгованості за кожний день
прострочення.

На підставі п. 7.4 Договору поставки,
позивачем була нарахована пеня у
розмірі 450,55грн., розрахунок якої
господарським судом перевірений та
визнаний таким, що підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вищевказаної норми закону,
позивачем були нараховані до сплати
відповідачу 3% річних у розмірі 103,98 грн.,
розрахунок яких судом також був
перевірений та визнаний таким, що
підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином та в установлені строки.

Керуючись ст.ст. 258, 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610,
612, 625, 692 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232, 265, 266
Господарського кодексу України, ст. ст.
4, 32-34, 43-44, 48-49, 75, 82-84, 115-117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОКЕАН" (52005,
Дніпропетровська обл.,
Дніпропетровський район, смт. Ювілейне,
вул. Радгоспна, буд. 98, )
на користь фізичної особи-підприємця
Палажченко Миколи Миколайовича (21012, м.
Вінниця, вул. Куйбишева, буд. 6,
ідентифікаційний номер )
заборгованість за поставлений товар у
розмірі 27 500,00грн. (двадцять сім тисяч
п'ятсот грн. 00 коп.), пеню у розмірі 450,55
грн. (чотириста пятдесят грн. 55 коп.), 3%
річних у розмірі 103,98 грн. (сто три грн. 98
коп.), витрати по сплаті судового збору
у розмірі 1720,50 грн. (одна тисяча сімсот
двадцять грн. 50 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Н.Е. Петренко Повне рішення
складено 24.01.14р.