ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

13.01.2014 Справа №
901/3868/13

За позовом Регіонального відділення
Фонду державного майна України в
Автономній Республіці Крим та м.
Севастополі

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Матрица продакшн»

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Державне
підприємство «Адміністрація морських
портів України»

про стягнення 74130,20 грн.

Суддя Куртлушаєв М.І.

Представники:

від позивача - Бєлоусов В.С., провідний
спеціаліст, дов. б/н, від 08.01.2014;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Регіональне відділення
Фонду державного майна України в
Автономній Республіці Крим та м.
Севастополі звернулось до
Господарського суду Автономної
Республіки Крим із позовною заявою про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Матрица продакшн»
суми боргу з орендної плати за період з
01.05.2013 по 26.07.2013 у розмірі - 70374,25 грн.,
пені - 3065,14 грн., 3% річних - 690,81 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.07.2010
між позивачем та відповідачем було
укладено договір оренди індивідуально
визначеного (нерухомого) майна №1069, за
умовами якого позивач передав
відповідачу у строкове платне
використання об'єкт нерухомого майна,
розташований в будівлі морського
вокзалу, за адресою: вул. Рузвельта, 7, м.
Ялта.

Як на підставу звернення до суду
позивач посилається на ухилення
відповідачем від сплати орендної плати
за період з 01.05.2013 по 26.07.2013 у розмірі
70374,25 грн.

Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 22.11.2013
позовну заяву прийнято до розгляду,
порушено провадження та залучено до
участі у справі третю особу яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Державне
підприємство «Адміністрація морських
портів України».

Представник позивача у судовому
засіданні 13.01.2014 надав клопотання про
приєднання до матеріалів справи копій
акту звірки, виписки з ЄДРПО України,
пояснень та заяви.

Суд долучив вказані документи до
матеріалів справи.

Відповідач та третя особа явку
представників у судові засідання не
забезпечили, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, вимоги суду не виконали.

Ухвала про порушення провадження у
справі від 22.11.2013 була направлена
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення на адресу
відповідача, яка зазначена у позовній
заяві та підтверджена витягом з ЄДРПО
України : набережна ім. Леніна, 35/2, м.
Ялта, 98635.

Вказана ухвал була повернута суду з
посиланням на закінчення терміну
зберігання.

В постанові пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а вразі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом
(розділ 3 п. 3.9.1).

Наступна ухвала також була спрямована
на зазначену адресу.

Таким чином, відповідач був
повідомлений належним чином про час та
місце розгляду даної справи, однак,
правами, наданими сторонам статтею 22
Господарського процесуального кодексу
України, не скористалось.

У відповідності до ч. 3 ст. 4-3
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Оскільки відповідач вважається
повідомленим належним чином про дату,
час та місце розгляду справи, однак не
скористався своїм правом на участь у
судовому процесі, суд вважає за можливе
у порядку ст.75 Господарського
процесуального кодексу України
розглянути справу за відсутністю
представника відповідача, на підставі
матеріалів, які наявні у справі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.07.2010 між Регіональним відділенням
Фонду державного майна України в
Автономній Республіці Крим та м.
Севастополі (орендодавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Матрица продакшн»
(орендар) було укладено договір оренди
№ 1069 індивідуально визначеного
(нерухомого) майна, що належить до
державної власності (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору (в
редакції додаткової угоди № 3 від
04.07.2013), орендодавець передає, а орендар
приймає в термінове платне
користування об'єкт нерухомого
майна:нежитлові приміщення літ. 2-1, 2-4,
2-14 - 2-22 другого поверху загальною
площею 382,8 кв.м.; відкрита тераса
загальною площею 177,8 кв.м.; сходові
площадки першого і другого поверхів
загальною площею 77,6 кв.м., в будівлі
морського вокзалу, розташованого за
адресою: м. Ялта, вул. Рузвельта, 7, що
перебуває на балансі Державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України».

Пунктом 3.1 Договору (в редакції
додаткової угоди від 23.11.2011) сторонам
погоджено, що орендна плата за
користування об'єктом оренди за
базовий місяць розрахунку оренди -
вересень 2011, складає 31252,81 грн.

Орендна плата за кожний наступний
місяць визначається шляхом
корегування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць та перераховується
в державний бюджет та
балансоутримувачу в співвідношенні 70%
та 30% відповідно щомісяця не пізніше 15
числа місяця, наступного за звітним
(пункти 3.3 та 3.6 Договору).

Згідно з пунктом 10.1 строк дії Договору
встановлений з 12.07.2010 по 11.07.2013.

31.07.2013 майно було повернуто
балансоутримувачу за Актом
прийому-передачі (а.с. 20).

Несплата коштів у сумі 70374,25 грн. за
оренду нерухомого майна за період з
01.05.2013 по 26.07.2013 стала підставою для
звернення позивача до суду.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

Відповідно до пункту 6 статті 283
Господарського кодексу України до
відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 283
Господарського кодексу України, яка
кореспондується зі статтею 759
Цивільного кодексу України, за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Частинами 1 та 2 статті 762 Цивільного
кодексу України встановлено, що за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Дані правові положення повністю
узгоджуються з частиною 1 статті 193
Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" визначено, що орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності.

Отже, відповідач не представив суду
доказів з оплати заборгованості з
орендної плати за період з 01.05.2013 по
26.07.2013 у сумі 70374,25 грн., тоді як
відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України при наявності заперечень кожна
сторона має довести суду ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
цих заперечень способом, який
встановлений законом для доведення
такого роду фактів.

У зв'язку із чим позовні вимоги у цій
частині підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути 3%
річних у сумі 690,81 грн.

У відповідності зі ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання їм грошового зобов'язання.
Боржник, що прострочив виконання
грошового зобов'язання, зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
установленого індексу інфляції за
увесь час прострочення, а також 3 % (три
відсотки) річних від простроченої суми.

Перевіривши розрахунок 3% річних, якій
доданий позивачем до матеріалів справи
(а.с. 11), суд зазначає, що за власним
розрахунком, сума 3% річних становить
692,43 грн.

Проте, дотримуючись принципу
диспозитивності сторін, суд
задовольняє позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача 3% річних, в
межах заявлених - 690,81 грн.

Положеннями ст. 611 ЦК України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Під неустойкою відповідно до статті 549
Цивільного Кодексу України
розуміється грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Однак, відповідно до статті 547
Цивільного кодексу України, правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Згідно статті 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» -
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Так, сторони у пункті 3.7 Договору
погодили, що за порушення взятих на
себе зобов'язань по своєчасному
внесенню орендної плати, орендар
сплачує пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
несплаченого платежу за кожний день
прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, виконаний
позивачем, відповідно до якого
нарахована пеня у сумі 3065,14 грн. (а.с. 12),
суд вважає його невірним та здійснює
власний розрахунок:

з 16.06.2013 по 12.08.2013 (30047,72 х 58 х 0,03835616 /100) -
668,46 грн.;

з 13.08.2013 по 07.11.2013 (30047,72 х 87 х 0,03561643 / 100) -
931,07 грн.;

з 16.07.2013 по 12.087.2013 (21941,98 х 28 х 0,03835616 / 100) -
235,65 грн.;

з 13.08.2013 по 07.11.2013 (21941,98 х 87 х 0,03561643 / 100) -
679,90 грн.;

з 16.08.2013 по 07.11.2013 (18384,55 х 84 х 0,03561643 / 100) -
550,03 грн.,

а разом - 3065,11 грн.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення
пені підлягають задоволенню лише у
сумі 3065,11 грн.,у частині стягнення пені
у сумі 0,03 грн. суд у позові відмовляє у
зв'язку з безпідставністю нарахування.

Судовий збір відноситься на сторін
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог (74130,17 х 1720,50 / 74130,20 = 1720,50
грн.) згідно статей 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 13.01.2014 судом
оголошено вступна та резолютивна
частини судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.01.2014.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Матрица
продакшн» на користь Регіонального
відділення Фонду державного майна
України в Автономній Республіці Крим
та м. Севастополі суму боргу з орендної
плати за період з 01.05.2013 по 26.07.2013 у
розмірі - 70374,25 грн., пеню у сумі 3065,11 грн.,
3% річних - 690,81 грн. та 1720,50 грн. судових
витрат, пов'язаних зі сплатою судового
збору.

Видати накази після вступу рішення в
законну силу.

3. В частині стягнення пені в сумі
0,03 грн. - в позові відмовити.

Суддя підпис
М.І. Куртлушаєв