ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 р.
Справа № 922/2973/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя
Камишева Л.М., суддя Шепітько І.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю

прокурора - Здор Т.О. посвідчення № 013776
від 06.12.2012 року

представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

3-ї особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу заступника
прокурора Харківської області (вх.
№3720Х/1-32) на рішення господарського
суду Харківської області від 13 серпня
2013 року у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця
Нікітіча Сергія Івановича, с.Сергіївка,
Лозівського району, Харківської
області

до Виконавчого комітету Кегичівської
селищної ради, смт. Кегичівка,
Харківської області

3-тя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю,
м.Харків

про визнання права власності

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 13 серпня 2013
року (суддя Бринцев О.В.) позов
задоволено. Визнано за Фізичною особою
- підприємцем Нікітічем Сергієм
Івановичем, 29.07.1987 р.н. (Ідент. код 2)
право власності на нежитлову будівлю,
літ. А-1, загальною площею 42,0 кв.м., за
адресою: Харківська область,
Кегичівський район, смт. Кегичівка, вул.
1-го Травня, б/н.

Заступник прокурора Харківської
області подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення господарського суду
Харківської області від 13 серпня 2013
року скасувати та прийняти нове
рішення, яким в позові відмовити.
Вказує на те, що позивачем не надано
суду доказів отримання у встановленому
порядку дозволу на будівництво та
доказів реєстрації декларації або
видачі сертифікату. Також позивачем не
надано суду доказів в підтвердження
права користування земельною ділянкою,
на якій розташовано самочинно
побудовану нежитлову будівлю.

Відповідач та 3-тя особа відзив на
апеляційну скаргу не подали, у судове
засідання не з'явились, про причини
неявки суд не повідомили, про час та
місце проведення судового засідання
повідомлені належним чином про що в
матеріалах справи є зворотні
повідомлення про вручення ухвали суду.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не
надав, у судове засідання не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив,
направлена на його адресу ухвала суду
повернута з відміткою поштового
відділення «за закінченням терміну
зберігання».

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. У разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги належне
повідомлення позивача, відповідача та
3-ї особи про час та місце проведення
судового засідання, колегія суддів
вважає можливим розглядати апеляційну
скаргу у справі відповідно до ст.75 ГПК
України без участі представників
позивача, відповідача та 3-ї особи за
наявними в матеріалах справи
документами.

Розглянувши наявні матеріали справи,
перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин та
докази на їх підтвердження, юридичну
оцінку, правильність застосування
господарським судом Харківської
області норм матеріального та
процесуального права та доводи
апеляційної скарги в межах вимог,
передбачених ст. 101 ГПК України,
заслухавши пояснення прокурора,
колегія суддів встановила наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення
господарський суд першої інстанції
зазначив, що спірне приміщення
збудоване позивачем за власні кошти,
про що свідчить Договір підряду на
капітальне будівництво від 10.04.2013 року,
укладений між позивачем (замовником)
та ФОП Ткаченко А.Б. (підрядником),
відповідно до умов якого підрядник
зобов'язався виконати роботи з
будівництва нежитлової будівлі по
вул. 1-го Травня, б/н, у смт. Кегичівка, а
замовник - повністю сплатити вартість
виконаних робіт. У 2013 році позивачем
отримано технічний висновок на спірне
нежитлове приміщення, виготовлений
Повним господарським товариством
"Баранов і К" (Ліцензія Серії АВ № 515875
строком дії до 07.07.2015р.). Згідно
висновків спеціалізованої
організації, викладених в технічному
висновку, збудована позивачем
нежитлова будівля відповідає
загально-будівельним вимогам та
правилам в частині надійності
будівельних конструкцій; відноситься
до ІІ-ї категорії технічного стану
(задовільний) та може
використовуватись в якості нежитлової
будівлі торгівельного призначення. Як
свідчать матеріали справи самовільно
побудований об'єкт не містить порушень
будівельних норм і правил, що
підтверджується наявним технічним
висновком. Визнання права власності на
спірну нежитлову будівлю жодним чином
не порушує ні особистих, ні майнових
прав інших осіб.(а.с.74-77).

На підставі викладеного господарський
суд дійшов висновку про те, що вимоги
позивача є обґрунтованими у зв'язку з
чим підлягають задоволенню.

На думку колегії суддів, зазначені
висновки місцевого суду є помилковими,
не відповідають нормам чинного
законодавства України та матеріалам
справи виходячи з наступного.

З позовної заяви вбачається, що у 2013
році позивач збудував нежитлову
будівлю, літ. А-1, загальною площею 42,0
кв.м., за адресою: Харківська область,
Кегичівський район, смт. Кегичівка, вул.
1-го Травня, б/н за власні кошти. 29 травня
2013 року ТОВ "Харківське бюро технічної
інвентаризації" виготовлено технічний
паспорт на нежитлову будівлю. Позивач
не може ввести нежитлову будівлю до
експлуатації, так як у ДАБІ відсутні
бланки відповідних актів та не
розроблено відповідної процедури
прийняття приміщення до експлуатації у
зв'язку з наведеним, просить суд
визнати за ним право власності на
нежитлову будівлю, літ. А-1, загальною
площею 42,0 кв.м. за адресою: Харківська
область, Кегичівський район, смт.
Кегичівка, вул.1- го Травня, б/н. В
обґрунтування позовних вимог послався
на ст.ст.16,ч.2 ст.331,ч.2 ст.375, 386,ст. 392 ЦК
України (а.с.4,5) .

З п.1.1. Договору підряду на капітальне
будівництво від 10 квітня 2013 року
укладеного між позивачем ( замовник) та
ФОП Ткаченко А.Б.( підрядник)
вбачається, що підрядник
зобов'язується виконати роботи з
будівництва нежитлової будівлі по
вул..1-го Травня, б/н., у смт.Кегичівка
(далі-Обєкт), здати Об'єкт у
встановлений термін(а.с.31-33).

Відповідно до п.2.2. Договору загальний
термін виконання робіт відповідає
моменту введення Об'єкта в
експлуатацію.

Пунктом 2.5. Договору визначено дату
закінчення виконання робіт Підрядника
за цим Договором - дата введення Об'єкта
в експлуатацію.

З технічного паспорта, виготовленого 29
травня 2013 року ТОВ «Харківське бюро
технічної інвентаризації» вбачається,
що нежитлова будівля літ. А-1, загальною
площею 42,0 кв.м. за адресою: Харківська
область, Кегичівський район, смт.
Кегичівка, вул.1- го Травня, б/н.
самочинно побудована.(а.с.14-16).

Згідно технічному висновку за
результатами обстеження нежитлового
приміщення літ. А-1, загальною площею 42,0
кв.м. по вул.1- го Травня, в смт.
Кегичівка, Харківська області,12.08.2013
року Повним господарським товариством
«Баранов і К»- упроваджувальне
підприємство «Центр-персонал»
збудована нежитлова будівля
відповідає загально-будівельним
вимогам та правилам в частині
надійності будівельних конструкцій;
відноситься до 2-ої категорії стану
(задовільний) та може
використовуватись в якості нежитлової
будівлі торгівельного
призначення(а.с.34-46).

Колегія суддів вважає, що
господарським судом Харківської
області прийнято оскаржуване рішення
на підставі наданих позивачем вказаних
доказів без урахування встановленого
діючим законодавством порядку
здійснення будівництва та набуття
права власності на нього.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до ст. 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», виконання будівельних
робіт дозволяється після реєстрації
повідомлення або декларації про
початок виконання будівельних робіт чи
видачі Інспекцією дозволу на виконання
будівельних робіт.

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України, право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна), якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації.

Відповідно до ч.ч. З, 5 ст.376 ЦК України
право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки, у встановленому порядку, особі
під уже збудоване нерухоме майно, в
разі, якщо це не порушує права інших
осіб.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» будівництво
(нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
(в редакції на момент винесення
рішення). Суб'єкти містобудування
зобов'язані додержуватися
містобудівних умов та обмежень під час
проектування і будівництва об'єктів.
Право на забудову земельної ділянки
реалізується її власником або
користувачем за умови використання
земельної ділянки відповідно до вимог
містобудівної документації.
Проектування та будівництво об'єктів
здійснюється власниками або
користувачами земельних ділянок у
визначеному порядку передбаченого
вищевказаного Закону.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
планування та забудова земельних
ділянок здійснюється їх власниками чи
користувачами в установленому
законодавством порядку. Рішення з
питань планування та забудови
територій приймаються сільськими,
селищними, міськими радами та їх
виконавчими органами, районними,
обласними радами, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями в межах визначених
законом повноважень з урахуванням
вимог містобудівної документації.

На даний час прийняття в експлуатацію
регулюється Порядком прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України № 461 від
13.04.2011 року, відповідно до якого
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів здійснюється на
підставі свідоцтва про відповідність
збудованого об'єкта проектній
документації, вимогам державних
стандартів, будівельних норм і правил,
що видається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з п.23 Порядку для отримання
сертифіката замовник (його
уповноважена особа) подає особисто або
надсилає рекомендованим листом з
описом вкладення до відповідної
Інспекції заяву про прийняття в
експлуатацію об'єкта та видачу
сертифіката (далі - заява) за формою
згідно з додатком 2, до якої
додається акт готовності об'єкта до
експлуатації за формою згідно з
додатком 3.

Відповідно до п.12 Порядку,
експлуатація об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію, забороняється.

Згідно ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», датою прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта є дата реєстрації декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
або видачі сертифіката. Експлуатація
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих в експлуатацію
забороняється.

Позивачем не надано ні суду першої
інстанції, ні суду апеляційної
інстанції свідоцтва про відповідність
самочинно збудованих будівель
проектній документації, державним
будівельним нормам, стандартам і
правилам та доказів прийняття об'єкту в
експлуатацію в установленому законом
порядку.

Надана позивачем копія технічного
паспорту не може замінювати Акт
готовності об'єкта до експлуатації.

Згідно ч.3 ст. 331 ЦК України до
завершення будівництва особа
вважається власником матеріалів, які
були використані в процесі цього
будівництва.

Колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що відповідно до
ст. 376 ЦК України право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Позивачем не надано ні суду першої
інстанції, ні суду апеляційної
інстанції документів, підтверджуючих
право власності або право законного
користування земельною ділянкою, яка
знаходиться під самочинно збудованими
будівлями.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що посилання
позивача у позовній заяві на
відсутність у ДАБІ бланків відповідних
актів та відсутність відповідної
процедури прийняття об'єкту до
експлуатації є безпідставним, оскільки
ні суду першої інстанції, ні суду
апеляційної інстанції позивачем не
надано доказів його звернення до
Інспекції державного архітектурного
будівельного контролю у Харківській
області з приводу прийняття нежитлової
будівлі до експлуатації.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог про
визнання за позивачем права власності
на нежитлову будівлю, літ. А-1, загальною
площею 42,0 кв.м., за адресою: Харківська
область, Кегичівський район, смт.
Кегичівка, вул. 1-го Травня, б/н.

Посилання господарського суду
Харківської області в обґрунтування
прийнятого рішення на рішення у справі
№ 5023/5178/12 від 28.01.2013 року колегія суддів
оцінює критично, оскільки у даних
справах різні підстави позову, докази в
його обґрунтування та обставини
справи.

На підставі викладеного судова
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга заступника прокурора
Харківської області підлягає
задоволенню, а рішення господарського
суду Харківської області від 13 серпня
2013 року скасуванню, як таке, що прийняте
при неправильному застосуванні норм
матеріального права, з прийняттям
нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103,
п. 4 ч. 1, ст. 104, ст. 105 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Харківської області
задовольнити.

Рішення господарського суду
Харківської області від 13 серпня 2013
року у справі № 922/2973/13 скасувати та
прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Повна постанова складена 21.01.2014 року

Головуючий суддя
Черленяк М.І.

Суддя
Камишева Л.М.

Суддя
Шепітько І.І.