ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" січня 2014 р.Справа № 18/1544-10

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

Суддя Магера В.В., розглянувши заяву ТОВ
„Еколінія" від 10.10.13 р. про перегляд
рішення господарського суду
Хмельницької області від 27.11.12 р. за
нововиявленими обставинами по справі:

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Альфред С. Топфер
„Інтернешенал (Україна)", м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Еколінія", с.
Петрівське Дунаєвецького району

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - ПП „Рускус", м.
Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Товариство з обмеженою
відповідальністю „Подільський
бройлер", с. Маків Дунаєвецького району

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Селянське фермерське
господарство „Краєвид", с. Адамівка
Віньковецького району

про зобов'язання відповідача виконати
зобов'язання за договором та
відвантажити 580,093 т. ріпаку 1 класу

Представники сторін:

від позивача: Янчик М.І.- за довіреністю
№38/А від 06.11.2013р.

від відповідача (заявника): Дмуховський
О.В. - за довіреністю від 01.12.2013 р.;

від третьої особи (ПП „Рускус"): не
прибув;

від третьої особи (ТОВ „Подільський
бройлер"): не прибув;

від третьої особи (СФГ „Краєвид"): не
прибув.

Суть спору: Рішенням господарського
суду Хмельницької області від 27.11.2012 р.
по справі № 18/1544-10 задоволено позов ТОВ
„Альфред С. Топфер „Інтернешенал
(Україна)", м. Київ до ТОВ „Еколінія", с.
Петрівське Дунаєвецького району третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача -
ПП „Рускус", м. Дніпропетровськ, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - товариства з обмеженою
відповідальністю „Подільський
бройлер", с. Маків Дунаєвецького району,
селянського фермерського господарства
„Краєвид", с. Адамівка, Віньковецького
району про зобов'язання відповідача
виконати зобов'язання за договором та
відвантажити 580,093 т. ріпаку 1 класу.
Зобов'язано Товариство з обмеженою
відповідальністю „Еколінія"
Хмельницька обл., Дунаєвецький район, с.
Петрівське, вул. Кутузова, 33 (код 32013204)
відвантажити товариству з обмеженою
відповідальністю „Альфред С.Топфер
Інтернешенал (Україна)", м. Київ,
Подільський район, вул. П.Сагайдачного,
будинок 16-А () 580,093 тон
(п'ятсот вісімдесят тон дев'яносто три
кілограма) ріпаку 1 класу. Стягнуто з
товариства з обмеженою
відповідальністю „Еколінія"
Хмельницька обл., Дунаєвецький район, с.
Петрівське, вул. Кутузова, 33 (код 32013204)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)" м. Київ,
Подільський район, вул. П.Сагайдачного,
16-А (код 20027449) витрати по оплаті
судового збору в сумі 40289,47 грн. (сорок
тисяч двісті вісімдесят дев'ять
гривень 47 коп.), 85 грн. (вісімдесят п'ять
гривень 00 коп.) державного мита, 236 грн.
(двісті тридцять шість гривень 00 коп.)
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

21.10.2013 р. на адресу суду надійшла заява
від ТОВ „Еколінія" про перегляд
рішення господарського суду
Хмельницької області від 27.11.2012 р. за
нововиявленими обставинами по справі
№ 18/1544-10.

Представник заявника (відповідача) в
засідання суду 16.01.2014р. прибув,
підтримав заяву про перегляд рішення
суду у справі №18/1544-10 за нововиявленими
обставинами. У додатковому уточненні
від 02.12.2013р. заявник вказує, що
підставою для перегляду судового
рішення господарського суду
Хмельницької області від 27.11.2012 року у
справі №18/1544-10 за нововиявленими
обставинами є факти, встановлені
вироком Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровськ у кримінальному
проваджені №412/10985/2012, що набрав
законної сили за ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від
15.08.2013 року.

Копії вироку по кримінальній справі
№412/10985/12 та ухвали апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15.08.2013
року були отримані представником ТОВ
„Еколінія" у Жовтневому районному суді
м. Дніпропетровська тільки 16.09.2013 року
для виконання вироку суду та прийнятих
за ним рішень, що і дало можливість ТОВ
„Еколінія" звернутися до
господарського суду із заявою про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами, тому вважаємо поважною
причиною пропуску встановленого
законом процесуального строку. На
підтвердження отримання представником
ТОВ „Еколінія" зазначених рішень суду
надано завірену копію листа Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська №
к-10/№27358 від 15.10.2013 р., де зазначено, що
представник 16.09.2013 р. отримав
процесуальні документи, що стосуються
кримінальної справи.

Разом із копією вироку по кримінальній
справі №412/10985/12, відповідачем була
отримана постанова суду від 04.09.2013р.
Вироком суду встановлено (стр.2 ), що за
вказаною кримінальною справою, були
укладені (за текстом вироку) „...ряд
договоров купли-продажи рапса с: ФГ „Є
Надія", ООО „Подільський бройлер", СФГ
„Краєвид", ФГ „Богданна", ЧП „Гетьман"
и др... Але тільки ТОВ „Подільський
бройлер", СФГ „Краєвид" заявили
цивільний позов у кримінальному
процесі, стали учасниками процесу і суд
встановив, що відносно них та їх майна
здійснювалися злочинні діяння.

Заявник повідомив, що за текстом
вказаної постанови Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
04.09.2013 р. по кримінальній справі
№412/10985/12 було залишено без задоволення
заяву ТОВ „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)" про вирішення
питання по речовим доказам, а саме
зерна ріпаку, що знаходиться на
зберіганні у різних підприємств, і в
тому числі: речового доказу по справі -
зерно ріпаку 1-го класу, вагою 519 тон 294
кг та речового доказу по справі - зерно
ріпаку 1-го класу, вагою 60 тон 799 кг, що
знаходиться на зберіганні у ТОВ
„Еколінія" (Хмельницька область,
Дунаєвський район, с.Петрівське, вул.
Кутузова, 33, код ЄДРПОУ- 32013204).

З тексту постанови вбачається, що,
вислухавши думку прокурора про
залишення заяви про вирішення питання
по речовим доказам без задоволення,
вивчивши матеріали справи та з
представлених суду документів, суд
мотивував відмову у задоволенні заяви
ТОВ „Альфред С. Топфер Інтернешенал
(Україна)" відсутністю підстав, які б
свідчили про наявність у заявника
права власності на зазначені речові
докази, та тим що ТОВ „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна )" не був визнаний
ні потерпілою стороною ні цивільним
позивачем в рамках кримінальної
справи. Тобто, подачею такої заяви про
вирішення питання по речовим доказам в
Жовтневий суд ТОВ „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)" сам визнав, що
саме його ріпак має статус речових
доказів у кримінальному процесі та
саме даний ріпак був об'єктом злочинних
дій.

За таких обставин, вважає, що фактичні
обставини справи, які були встановлені
законним вироком суду від 16.05.2013 року у
справі №412/10985/12 та постановою
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 04.09.2013 р., мають
істотне значення при перегляді
судового рішення з даної господарської
справи справі №18/1544-10, як нововиявлені
обставини, та підставою для скасування
судового рішення по справі № 18/1544-10 від
27.11.2012 року.

Представник позивача у поданому суду
письмовому запереченні від 08.01.2014р. не
погоджується із заявою про перегляд
судового рішення за НВО.

Щодо посилання заявника на вирок,
проголошений Жовтневим районним судом
м. Дніпропетровська 16.05.2013р. заявник
посилається на вирок, проголошений
Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська 16.05.2013р. та
підтриманий ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15.08.2013
року, щодо Звоннікова О.В. і Точіліна
Г.Ф. Заявник також стверджує, що на час
розгляду та прийняття рішення у даній
справі, заявнику не були відомі дійсні
обставини заволодіння майном
злочинним шляхом, яке, на його думку, є
предметом даного спору. Водночас,
обставини справи, які були предметом
дослідження у кримінальному процесі,
мають істотне значення при перегляді
судового рішення з даної господарської
справи за нововиявленими обставинами.

Позивач звертає увагу суду на те, що на
час розгляду справи №18/1544-10 суду було
відомо про порушення кримінальної
справи за вищевказаним фактом
шахрайства і привласнення майна
окремих сільгосппідприємств області
та суд оцінив вказані обставини. Судами
враховано, що об'єктом злочинного
посягання у кримінальній справі є
заволодіння Звоніковим О.В. та
Точіліним Г.Ф. грошовими коштами в сумі
5 000 000 грн. шляхом організації
безоплатної покупки зерна ріпаку у
третіх осіб у даній справі.

Як встановлено рішенням суду по справі
№18/1544-10 - предметом спору у даній справі
є зобов'язання щодо виконання певних
дій із зерном, а об'єктом злочинного
посягання у кримінальній справі є
заволодіння коштами, тому предмет
спору в даній справі та об'єкт
злочинного посягання у кримінальній
справі - не пов'язані.

Судом зроблено висновок, що розгляд
кримінальної справи не може бути
перешкодою для встановлення, у
відповідності зі ст.43 ГПК України,
істотних обставин у справі №18/1544-10.
Тобто, суд не вбачав пов'язаності цих
справ та неможливості вирішення справи
№18/1544-10 до вирішення Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська
кримінальної справи по обвинуваченню
Звонікова О.В. та Точіліна Г.Ф. за ч.4
ст.190 КК України та вважав наявну у
матеріалах справи доказову базу
достатньою для вирішення даного спору
по суті, без врахування можливих
преюдиціальних фактів, що могли
міститися у вироку Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська у
кримінальній справі обвинуваченню
Звонікова О.В. та Точіліна Г.Ф. в разі
набрання ним законної сили.

Таким чином, при прийнятті
рішення по справі №18/1555-10, суд не
вбачав, що факти встановлені при
вирішенні кримінальної справи по
обвинуваченню Звонікова О.В. та
Точіліна Г.Ф. мають істотне значення
для правильного вирішення справи і
обов'язково вплинуть на остаточні
висновки суду.

Отже вважає, що проголошений Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська
16.05.2013 р. вирок жодним чином не виплинув
ні на істотні характеристики правового
режиму майна, спір про зобов'язання
щодо якого розглядається судом, ні на
правомочності ТОВ „АСТІ" щодо
вказаного майна. А також, вироком не
було підтверджено існування підстав,
які б дали можливість оспорити факт
переходу зерна ріпаку у власність ТОВ
„АСТІ", зокрема, на даний час не визнані
недійсними складські документи на
зерно ТОВ „АСТІ" та договори
зберігання між позивачем та
відповідачем, що підтверджується також
рішенням у справі №3/1822-10.

Окрім того, ані ТОВ „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)", ані
зерносховище не є сторонами, цивільним
позивачем або відповідачем у
кримінальній справі. Таким чином, ані
розгляд кримінальної справи ані
винесення вироку по ній не створили
обставин, що унеможливлюють розгляд
даної справи, і це не може вплинути на
оцінку законності дій відповідача щодо
відмови у передачі майна його власнику.

Звертає увагу суду на те, що за
клопотанням третьої особи - ТОВ
„Подільський бройлер" ухвалою суду від
20.10.10р. провадження у справі №18/1544-10
зупинялось до вирішення справи №3/1822-10
за позовом ТОВ „Подільський бройлер"
до ТОВ „Еколінія" та ТОВ „Альфред С.
Топфер Інтернешенал (Україна)" м. Київ
про визнання недійсним договору №13/10
та складської квитанції на зерно №33
від 27.07.2010 щодо прийняття на зберігання
від ТОВ „АСТІ" (Україна) 580,093 тон ріпаку
1 класу.

При цьому, рішенням господарського
суду Хмельницької області від 29.11.2010р.
по справі №3/1822-10 відмовлено у
задоволенні позову ТОВ „Подільський
бройлер". Постановою Рівненського
апеляційного господарського суду від
11.01.2011р. по справі №3/1822-10 залишено без
задоволення апеляційну скаргу ТОВ
„Подільський бройлер" та залишено без
змін рішення господарського суду
Хмельницької області від 29.11.2010р.

Також повідомив, що в рамках
кримінальної справи не були вирішені
питання, що входять до предмету
доказування у даній справі (дійсність
договору зберігання, добросовісність
набуття ТОВ „АСТІ" ріпаку у ПП
„Рускус") та інші суттєві обставини,
дослідження яких стало б підставою для
суду для відмови в позові та ТОВ
„Еколінія" не була позбавлена свого
договірного обов'язку виконати договір
та відвантажити зерно позивачу.

Позивач звертає увагу суду на те, що
зазначеним вище обставинам давалася
оцінка під час вирішення питання щодо
зупинення провадження у даній справі
до моменту набрання законної сили
вироком у кримінальній справі, на який
посилається заявник.

Позивач стверджує, що нововиявлені
обставини за своєю юридичною суттю є
фактичними даними, що в установленому
порядку спростовують факти, які було
покладено в основу судового рішення,
однак вказані Заявником обставини та
наведені доводи не спростовують
фактів, покладених в основу судового
рішення. Також не можуть визнаватися
нововиявленими обставини на які
посилався учасник судового процесу в
своїх поясненнях в суді будь-якої
інстанції.

При цьому заявником не враховано, що
право власності позивача на зерно не
оспорено та немає спору щодо
витребування зерна у позивача. Також
позивач звертає увагу суду на те, що
рішення суду, що переглядається за
нововиявленими обставинами, не
ґрунтувалося на тому, що підсудні
Звонніков О.В. і Точілін Г.Ф. не вчиняли
дій по заволодінню майном злочинним
шляхом. Рішення суду, що
переглядається, спиралося на обставини
невиконання відповідачем
(зерносховищем) своїх договірних
зобов'язань перед позивачем. Таким
чином, обставини, що встановив вирок
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 16.05.2013 не є
істотними для даної справи та не
спростовують висновків, встановлених в
рішенні.

Окрім того, щодо подання цивільних
позовів ТОВ „Подільський бройлер", СФГ
„Краєвид" повідомляє таке: відповідно
до вироку суду позовну заяву ТОВ
„Подільський бройлер" залишено без
розгляду, у вироку також немає згадки
щодо вирішення позовної заяви СФГ
„Краєвид". Між тим, ТОВ „АСТІ" Україна
не могло бути цивільним позивачем у
кримінальній справі оскільки в силу
положень ст.28 КПК України (1960р.)
цивільним позивачем може бути особа,
яка зазнала матеріальної шкоди від
злочину. Підсудними не завдано збитків
підприємству і підприємство не зазнало
матеріальної шкоди оскільки Позивачем
отримано товар і сплачено кошти (що
встановлено рішенням суду і сторонами
не заперечується).

Між тим, ТОВ „Подільський бройлер", СФГ
„Краєвид" заявляли матеріальні вимоги
саме до обвинувачених Звоннікова О.В.
та Точіліна Г.Ф. оскільки саме їм
завдано збитки діями підсудних.

Також вироком суду, на який
покликається заявник, жодним чином не
встановлено недійсність договору №13/10
від 11.06.2010 року та складської квитанції
на зерно №33 від 27.07.2010 р. Однак, ТОВ
„АСТІ" Україна неодноразово робило
спроби скасувати постанову про
приєднання зерна в якості речового
доказу в органи прокуратури, але в
задоволенні заяв Позивачеві було
відмовлено (докази переписки із
прокуратурою є в матеріалах справи).

Щодо постанови Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська по
кримінальній справі по обвинуваченню
Звоннікова О.В. та Точіліна Г.Ф. за ч.4
ст.190 КК України від 04.09.2013 року про
залишення без розгляду заяви ТОВ
„АСТІ" Україна про вирішення питання з
речовими доказами, позивач звертає
увагу суду, що вона ніяким чином не
свідчить про те, що ТОВ „АСТІ" Україна
не є власником зерна, переданого на
зберігання Відповідачеві відповідно
до договору №13/10 від 11.06.2010р. та
складської квитанції на зерно №33 від
27.07.2010р.

Постанова цього ж суду по цій же справі
щодо задоволення заяви представника
цивільних позивачів ТОВ „Подільський
бройлер", СФГ „Краєвид" щодо вирішення
питання речових доказів також не
свідчить про те, що ТОВ „АСТІ" Україна
не є власником зерна, переданого на
зберігання Відповідачеві відповідно
до договору №13/10 від 11.06.2010р. та
складської квитанції на зерно №33 від
27.07.2010 р.

Відповідно до п.8.7. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №17 „Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами", законом
не передбачено здійснення перегляду
судового рішення за нововиявленими
обставинами у повному обсязі. Отже,
господарський суд вправі переглянути
судове рішення за нововиявленими
обставинами лише в тих межах, в яких ці
обставини впливають на суть рішення.

Також слід особливо звернути увагу на
те, що відповідно до п.3 названої
Постанови Пленуму ВГСУ визначено, що
виникнення нових або зміна обставин
після вирішення спору або розгляду
справи про банкрутство не можуть бути
підставою для зміни або скасування
судового рішення за правилами розділу
XIII ГПК.

У з'ясуванні ж наявності підстав для
перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами згідно з
пунктами 2-5 ч.2 ст.112 ГПК України має
значення тільки сам факт встановлення
відповідних обставин після вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство.

Враховуючи те, що за визначенням самого
заявника (аркуш 9 заяви) про перегляд за
нововиявленими обставинами є
встановлений вироком по кримінальній
справі від 16.05.2013р. та постановою по цій
же кримінальній справі від 29.08.2013р. факт
належності ТОВ „Подільський бройлер"
та СГ „Краєвид" речових доказів та
зобов'язання ТОВ „Еколінія" повернути
ці докази за належністю ТОВ
„Подільський бройлер" та СГ „Краєвид",
такі обставини не можуть вважатися
нововиявленими, а є новими з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.81 КПК України (у
редакції від 1961р.) питання про речові
докази вирішується вироком, ухвалою чи
постановою суду.

Таким чином, до моменту винесення
постанови Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29.08.2013р. у
кримінальній справі №412/10985/2012
обставина стосовно належності речових
доказів до тих чи інших осіб не
існувала та не могла існувати на час
розгляду справи №18/1544-10 в силу
процесуального закону (ст.81 КПК
України).

Фактично, наведене вище означає, що
обставина, встановлена постановою
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29.08.2013р., є новою
та не може вважатися нововиявленою,
оскільки встановлена вона значно
пізніше, ніж момент винесення рішення,
що переглядається (27.11.2012р.).

Враховуючи положення ГПК України,
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №17 „Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами", позивач
зазначає, що зазначені у заяві
Відповідача обставини не підпадають
під ознаки нововиявлених у розумінні
ст.112 ГПК України, які б слугували для
перегляду рішення господарського суду
Хмельницької області по справі №18/1544-10
та не спростовують факти, які було
покладено в основу судового рішення.

Із врахуванням наведеного, просить
відмовити у задоволенні заяви про
перегляд рішення суду за НВО.

Представник третьої особи (ПП „Рускус")
в засідання суду 16.01.2014 р. не прибув,
причини неявки суду не повідомив,
будь-яких клопотань на адресу суду від
останнього не надходило.

Представник третьої особи (ТОВ
„Подільський бройлер") в засідання
суду 16.01.2014р. не прибув, причини неявки
суду не повідомив, будь-яких клопотань
на адресу суду від останнього не
надходило.

Представник третьої особи (СФГ
„Краєвид") в засідання суду 16.01.2014 р. не
прибув, причини неявки суду не
повідомив, будь-яких клопотань на
адресу суду від останнього не
надходило.

За результатами розгляду заяви про
перегляд рішення суду за
нововиявленими обставинами, судом до
уваги приймається таке:

Згідно із ч.1 ст.112 ГПК України,
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст.114 ГПК України, рішення
і ухвали, що набрали законної сили і
прийняті судом першої інстанції,
переглядаються господарським судом,
який прийняв ці судові рішення.

Частиною другою ст.112 ГПК України
визначено підстави для перегляду
судових рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами, якими є: 1)
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; 2) встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; 3) встановлення вироком суду,
що набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; 4) скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановляння ухвали, що
підлягають перегляду; 5) встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

У п.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№17 „Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами" зазначено,
що визначений статтею 112 ГПК перелік
підстав для перегляду судових рішень
за нововиявленими обставинами є
вичерпним.

Відповідно до п.2 вищезазначеної
Постанови Пленуму ВГСУ, до
нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство.

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто,
підтверджені належними і допустимими
доказами.

При цьому, необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто, коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Не може вважатися нововиявленою
обставина, яка ґрунтується на
переоцінці тих доказів, які вже
оцінювалися господарським судом у
процесі розгляду справи.

Судом враховується, що рішенням
господарського суду Хмельницької
області від 27.11.2012р. по справі №18/1544-10
(залишене без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 18.02.2013р.) було
задоволено позов ТОВ „Альфред С.
Топфер „Інтернешенал (Україна)" м.Київ
до ТОВ „Еколінія" с. Петрівське
Дунаєвецького району за участю третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - ПП „Рускус"
м. Дніпропетровськ, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - ТОВ
„Подільський бройлер" с. Маків
Дунаєвецького району, СФГ „Краєвид" с.
Адамівка, Віньковецького району про
зобов'язання відповідача виконати
зобов'язання за договором та
відвантажити 580,093 т. ріпаку 1 класу.

Вказаним судовим рішенням суд
зобов'язав ТОВ „Еколінія" Хмельницька
обл., Дунаєвецький район, с.Петрівське,
вул. Кутузова,33 (код 32013204) відвантажити
ТОВ „Альфред С.Топфер „Інтернешенал
(Україна)", м. Київ, Подільський район,
вул. П.Сагайдачного, будинок 16-А () 580,093 тон (п'ятсот
вісімдесят тон дев'яносто три
кілограма) ріпаку 1 класу.

При цьому, задовольняючи позов, суд
виходив з того, що на підставі договору
складського зберігання №13/10 від 11.06.10р.,
ТОВ „Еколінія" видано ТОВ „Альфред
С.Топфер Інтернешенал (Україна)"
складську квитанцію №33 від 27.07.2010р.
серії АТ №872865, якою підтверджено
фактичне приймання від позивача
відповідачу на зберігання зерна рапсу
(ріпаку) І класу в кількості 580093 кг., 2010р.
врожаю, яке переоформлене від ПП
„Рускус", та надано аналізаційну
картку №36 від 27. 07.2010р.

Судом також було встановлено, що
між ТОВ „Альфред С.Топфер
„Інтернешенал (Україна)" (Покупець) та
ПП „Рускус" (Продавець) 26.07.2010р.
укладено договір купівлі-продажу
ріпаку 1 класу урожаю 2010 р. на умовах
франко-склад (EXW) (ТОВ „Еколінія").

При цьому, на підставі виставленого
рахунку №5182 від 27.07.2010р. згідно
платіжного доручення №200382 від 28.07.10р.
позивач сплатив ПП „Рускус" кошти в
сумі 2 018 723,64 грн. за ріпак 1-го класу в
кількості 580,093 т. за накладною №5182 від
27.07.2010р., отримав зазначений товар та
надав податкову накладну від 27.07.2011р.
№5182 на суму 2 018 723,64 грн.

В ході вирішення справи №18/1544-10 суд
встановив, що позивач звертався до
відповідача із вимогою (лист №37 від
05.08.2010р.) відвантажити зерно ріпаку 1
класу в кількості 580,093 т., що належить
позивачу. Натомість, у відповідь на
вимогу відповідач повідомив позивача
про неможливість здійснити
відвантаження ріпаку по складській
квитанції №АТ 872865 реєстр №33 від
17.07.2010р., оскільки товар знаходиться під
арештом згідно постанови про
накладення арешту від 03.08.2010р.

Відтак, суд визнав, що у позивача наявні
достатні правові підстави для
пред'явлення вимоги до відповідача про
відвантаження останньому зерна ріпаку
1-го класу в кількості 580,093 тон, а тому
відмова відповідача терміново
відвантажити належне позивачу зерно є
порушенням договору складського
зберігання №13/10 від 11.06.2010р. та
суперечить приписам статей 525, 526 ЦК
України.

З огляду на зазначене, суд дійшов до
висновку про необхідність задоволення
позову та зобов'язання ТОВ „Еколінія"
відвантажити ТОВ „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)" ріпак 1-го класу
в кількості 580,093 тон.

При цьому у судовому рішенні
встановлено, що посилання відповідача
на постанову начальника СВ
Дунаєвецького РВ УМВС України в
Хмельницькій області від 03.08.2010р.,
відповідно до якої належне позивачу
зерно ріпаку в кількості 580,093 тон
приєднане до кримінальної справи №6/4584
в якості речового доказу та передане на
зберігання ДП „Дунаєвецький КХП" із
забороною його видачі зі складу та
будь-якого відчуження, судом
оцінюються критично, оскільки
вищезазначена постанова не стосується
господарської діяльності ТОВ „АСТІ
(Україна)" чи самого відповідача, а отже
не може бути підставою для невиконання
договірних зобов'язань між ними.

Також, судом було прийнято до уваги, що
договір складського зберігання №13/10
від 11.06.2010р. та складська квитанція на
зерно №33 від 27.07.2010р. щодо прийняття на
зберігання від позивача 580,093 тон ріпаку
1 класу була предметом судового
розгляду, за наслідками якого рішенням
господарського суду Хмельницької
області від 29.11.2010р. по справі №3/1822-10 у
позові ТОВ „Подільський бройлер" до
ТОВ „Еколінія" та ТОВ „Альфред С.
Топфер Інтернешенал (Україна)" м. Київ
про визнання недійсним договору №13/10
та складської квитанції №33 від 27.07.2010
було відмовлено. Вказане судове
рішення залишено без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.01.2011р. по
справі №3/1822-10.

Заявник ТОВ „Еколінія" як на
нововиявлену обставину посилається на
вирок Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська у кримінальній
справі №412/10985/2012, який залишено без
змін апеляційним судом
Дніпропетровської області від 15.08.2013
року, згідно якого громадяни Звоніков
О.В. та Точілін Г.Ф. визнані винними у
скоєні злочину за ч.4 ст. 190 КК України
(привласнення майна в особливо великих
розмірах) та засуджені до п'яти років
позбавлення волі із відстрочкою
виконання вироку на три роки, оскільки
вироком суду було встановлено, що
співучасники злочину Звоніков О.В. та
Точілін Г.Ф., а також інші невстановлені
слідством особи діяли від імені ПП
„Рускус" та шляхом обману, не маючи
намірів виконувати взяті зобов'язання
по сплаті за майно його продавцям
укладали через підставних осіб
фіктивні договори купівлі-продажу
зерна рапсу з сільськогосподарськими
підприємствами Хмельницької області і
продавали його ТОВ „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)".

Таким чином, заявник стверджує, що на
час розгляду даної справи та прийняття
за його результатами рішення не були
відомі дійсні обставини заволодіння
майном злочинним шляхом, яке є
предметом даного спору. Водночас,
наголошує, що обставини справи, які
були предметом дослідження у
кримінальному процесі, мають істотне
значення при перегляді судового
рішення з даної господарської справи
за нововиявленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів
справи, при винесенні рішення по справі
№18/1544-10 предметом дослідження стало
невиконання відповідачем договірних
зобов'язань щодо повернення позивачу
переданого згідно договору зберігання
№13/10 від 11.06.2010р. та складської
квитанції на зерно №33 від 27.07.2010 щодо
прийняття на зберігання від позивача
580,093 тон ріпаку 1 класу, а об'єктом
злочинного посягання у кримінальній
справі є заволодіння коштами.

Судом звертається увага на те, що на
час розгляду справи №18/1544-10 та
винесення рішення 27.11.2012р.суду було
відомо про порушення кримінальної
справи за вищевказаним фактом
шахрайства і привласнення майна
окремих сіль господарських
підприємств області, та судом вказані
обставини оцінювались у сукупності із
врахуванням того, що об'єктом
злочинного посягання у кримінальній
справі є заволодіння Звоніковим О.В. та
Точіліним Г.Ф. грошовими коштами в сумі
5 000 000 грн. шляхом організації
безоплатної закупівлі зерна ріпаку у
третіх осіб.

В ході вирішення справи №18/1544-10
судом зроблено висновок про те, що
розгляд кримінальної справи не може
бути перешкодою для встановлення, у
відповідності зі ст.43 ГПК України,
істотних обставин у справі №18/1544-10.
Тобто, суд не вбачав пов'язаності цих
справ та неможливості вирішення справи
№18/1544-10 до вирішення Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська
кримінальної справи по обвинуваченню
Звонікова О.В. та Точіліна Г.Ф. за ч.4 ст.
190 КК України та вважав наявну у
матеріалах справи доказову базу
достатньою для вирішення даного спору
по суті, без врахування можливих
преюдиціальних фактів, що могли
міститися у вироку Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська у
кримінальній справі обвинуваченню
Звонікова О.В. та Точіліна Г.Ф. в разі
набрання ним законної сили.

Таким чином, при прийнятті рішення по
справі №18/1544-10 суд не вбачав, що факти
встановлені при вирішенні
кримінальної справи по обвинуваченню
Звонікова О.В. та Точіліна Г.Ф., мають
істотне значення для правильного
вирішення справи і обов'язково
вплинуть на остаточні висновки суду.
Отже, проголошений Жовтневим районним
судом м. Дніпропетровська 16 травня 2013
року вирок жодним чином не виплинув ні
на істотні характеристики правового
режиму майна, спір про зобов'язання
щодо якого розглядається судом, ні на
правомочності ТОВ „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)" щодо вказаного
майна.

Із змісту вироку Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська не вбачається
наявність підстав, які б дали
можливість оспорити факт переходу
зерна ріпаку у власність ТОВ „Альфред
С. Топфер Інтернешенал (Україна)" та
передачу останнього на відповідальне
зберігання ТОВ „Еколінія". Зокрема,
дійсність та правомочність укладеного
між сторонами договору складського
зберігання №13/10 від 11.06.2010р. та
складської квитанції №33 від 27.07.2010р.
підтверджена судовим рішенням по
справі №3/1822-10.

Крім того, ні ТОВ „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)", ні ТОВ
„Еколінія", також ані треті особи, не
були сторонами, цивільними позивачами
або відповідачами у кримінальній
справі.

Таким чином, ані розгляд кримінальної
справи, ані винесення вироку по ній не
створили обставин, що унеможливлюють
розгляд даної справи, і це не може
вплинути на оцінку законності дій
відповідача щодо відмови у передачі
майна його власнику.

При цьому, суд не вбачав пов'язаності
цих справ та неможливості вирішення
справи №18/1544-10 до вирішення Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська
кримінальної справи №2206/1363/12 пров.
№1/2206/118/12 по обвинуваченню Звонікова
О.В. та Точіліна Г.Ф. за ч.4 ст.190 КК
України та вважав наявну у матеріалах
справи доказову базу достатньою для
вирішення даного спору по суті, без
врахування можливих преюдиціальних
фактів, що могли міститися у вироку
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська у кримінальній
справі обвинуваченню Звонікова О.В. та
Точіліна Г.Ф. за ч.4 ст.190 КК України в
разі набрання ним законної сили.

Відповідно до п.8.7. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №17 „Про деякі питання
практики перегляду рішень, ухвал,
постанов за нововиявленими
обставинами", законом не передбачено
здійснення перегляду судового рішення
за нововиявленими обставинами у
повному обсязі. Отже, господарський суд
вправі переглянути судове рішення за
нововиявленими обставинами лише в тих
межах, в яких ці обставини впливають на
суть рішення.

Враховуючи положення ГПК України,
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№17 „Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами", суд
прийшов до висновку, що зазначені у
заяві ТОВ „Еколінія" обставини не
підпадають під ознаки нововиявлених у
розумінні ст. 112 ГПК України, які б
слугували для перегляду рішення
господарського суду Хмельницької
області від 27.11.2012р. по справі №18/1544-10.

Аналогічна позиція щодо відсутності
нововиявлених обставин викладена у
постанові Рівненського апеляційного
господарського суду від 06.12.2013р. по
справі №13/1547-10 при перегляді рішення
господарського суду Хмельницької
області від 02.02.2013р. по справі №13/1547-10 із
посиланням на вирок Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська 16
травня 2013 року, залишений без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15.08.2013р.

Судом враховано, що в рамках
кримінальної справи не були вирішені
питання, що входять до предмету
доказування у даній справі (дійсність
договору зберігання, добросовісність
набуття Товариством з обмеженою
відповідальністю „Альфред С.Топфер
Інтернешенел (Україна)" ріпаку у ПП
„Рускус") та інші суттєві обставини,
колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
місцевого господарського суду, що
відсутні підстави для скасування
рішення господарського суду
Хмельницької області від 07.02.2013 року у
справі №13/1547-10 за нововиявленими
обставинами.

Судом враховано, що прийняття та
розгляд заяви про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
не означає обов'язкового скасування чи
зміни рішення, що переглядається.
Результат перегляду повинен випливати
з оцінки доказів, зібраних у справі, і
встановлення господарським судом на
основі цієї оцінки наявності або
відсутності нововиявлених обставин,
визначення їх істотності для
правильного вирішення спору або
розгляду справи про банкрутство.
Господарський суд вправі змінити або
скасувати судове рішення за
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини впливають на
юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається. (п. 8.6. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №17 „Про деякі
питання практики перегляду рішень,
ухвал, постанов за нововиявленими
обставинами").

Крім того, клопотання заявника про
відстрочення виконання рішення суду
від 27.11.2012р. по справі №18/1544-10 та про
здійснення повороту виконання
вказаного рішення, які викладені у
заяві про перегляд рішення суду за
нововиявленими обставинами від 10.10.2013р.
із врахуванням уточнення від 26.12.2013р.,
не підлягають задоволенню. Судом
зважається на те, що вирішення таких
клопотань не передбачено в межах
перегляду рішення суду за НВО згідно
вимог ст. ст. 112 -114 ГПК України та
розглядається в порядку позовного
провадження за правилами ГПК України.

За таких обставин, у задоволенні
вказаних клопотань суд вважає за
доцільне відмовити.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю „Еколінія" про
перегляд рішення господарського суду
Хмельницької області від 27.11.2012р. по
справі №18/1544-10 за нововиявленими
обставинами необхідно залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Хмельницької області по
справі№18/1544-10 залишити без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати заявнику не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.49, 86 ,112, 113, 114
Господарського процесуального кодексу
України, СУД -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю „Еколінія" про
перегляд рішення господарського суду
Хмельницької області від 27.11.2012р. по
справі №18/1544-10 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Хмельницької області від 27.11.2012р. по
справі №18/1544-10 залишити без змін.

Суддя
В.В.
Магера

Віддрук.5 прим.:

1 - до справи;

2-тОВ „АСТІ", вул. Сагайдачного, 16А , м.
Київ, 04070, - згідно заяви

3 - ТОВ „Подільський бройлер" (вул.
Молодіжна, 43, с. Воробіївка,
Дунаєвецький р-н, Хмельницька обл.;

4 - ПП „Рускус" (вул. Романовського, б. 80,
Самарський р-н, м. Дніпрепотровськ, 49000);

5 - СФГ „Краєвид" (с. Адамівка,
Віньковецький р-н, Хмельницька обл.,
32511).

Всім простою кореспонденцією.