ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.01.2014р.
Справа №
905/8363/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Владам-Юг», ,

м.Миколаїв

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Азов-Агрогрупп»,

, м.Маріуполь

про стягнення 19050 грн. 19 коп.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Владам-Юг»,
м.Миколаїв, позивач, звернувся до
господарського суду з позовною заявою
до відповідача, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Азов-Агрогрупп»,
м.Маріуполь, про стягнення
заборгованості в сумі 19050 грн. 19 коп., у
тому числі основний борг в сумі 11000 грн.
00 коп., пеня в сумі 7920 грн. 00 коп. та три
проценти річних в розмірі 130 грн. 19 коп.

В обгрунтування своїх вимог позивач
посилається на договір поставки
№Вла-000093 від 11.03.2013р., видаткові
накладні №256, №257 від 20.03.2013р., вимогу
від 01.10.2013р., розрахунок суми позову.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причин неявки не повідомив.

Згідно позовної заяви та витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Азов-Агрогрупп»
зареєстроване за адресою: 87505 Донецька
область, м.Донецьк, вул.Таганрозька,
буд.17, за якою і здійснювалось
направлення поштової кореспонденції
судом.

Відповідно до ч.1 ст.64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам та учасникам
судового процесу за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Отже, відповідача було належним чином
повідомлено про час та місце
проведення судового засідання, тому
судом з урахуванням вимог ст.ст.42, 43
Господарського процесуального кодексу
України створені всі необхідні умови
для вирішення спору на принципах
змагальності, рівності учасників
процесу перед законом.

За таких обставин, враховуючи
достатність зібраних по справі
доказів, згідно зі ст.75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд встановив:

11.03.2013р. між сторонами був підписаний
договір поставки №Вла-000093, за умовами
якого позивач (постачальник)
зобов'язався поставити окремими
партіями, а відповідач (покупець) -
прийняти та оплатити на умовах,
викладених в договорі, наступний товар:
насіння овочевих культур. Кількість,
ціна конкретної партії та одиниці
товару, що поставляються, визначається
в накладних (специфікаціях), які є
невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 договору ціна
товару вказана у накладних відповідно
до конкретної партії і вважається
погодженою між постачальником та
покупцем при наявності печаток обох
сторін договору. В такому випадку
накладні виконують функцію
специфікації. Загальний обсяг і
вартість товару, що поставляється за
цим договором, складається з вартісних
й кількісних показників накладних
(специфікацій) по кожній окремій
партії, поставленої в період дії цього
договору.

Договір вступає в силу з моменту його
підписання обома сторонами і діє до
31.12.2013р. (п.11.1 договору поставки
№Вла-000093 від 11.03.2013р.).

Як встановлено судом, відповідно до
наданих до матеріалів справи
видаткових накладних: №256, №257 від
20.03.2013р. позивачем було поставлено
відповідачу товар на суму 11000,00 грн. з
урахуванням часткового погашення
заборгованості відповідачем.

Факт постачання позивачем товару на
вказану суму з боку відповідача не
спростований.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов договору не
допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Пунктом 3.1 договору поставки №Вла-000093
від 11.03.2013р. встановлено, що розрахунок
за товар здійснюються наступним чином:
50%-передплата, 50%-відстрочка до 01.06.2013р.

За висновками суду, свої зобов`язання
щодо своєчасної та повної сплати
позивачу грошових коштів в сумі 11000,00
грн. за договором поставки №Вла-000093 від
11.03.2013р., всупереч ст.526 Цивільного
кодексу України, ст.193 Господарського
кодексу України відповідач не виконав,
внаслідок чого з 02.06.2013р. у позивача
виникло порушене право на отримання
від відповідача винагороди за
поставлений товар.

Відповідач заперечень проти вказаних
позовних вимог не надав.

За таких обставин, враховуючи, що позов
в частині вимог про стягнення
основного боргу в сумі 11000,00 грн.
доведений позивачем та обгрунтований
матеріалами справи, вимоги про
стягнення 11000,00 грн. підлягають
задоволенню.

За приписом ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання і
на вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного
кодексу України внаслідок невиконання
відповідачем своїх зобов'язань з
оплати вартості товару, отриманого за
накладними №256, №257 від 20.03.2013р.,
нараховано та пред'явлено до стягнення
три проценти річних в сумі 130,19 грн. за
період з 01.06.2013р. по 22.10.2013р.

Виходячи з того, що порушене право
позивача на отримання винагороди за
поставлений товар виникло з 02.06.2013р., за
висновками суду, вимоги позивача про
стягнення трьох процентів річних
підлягають частковому задоволенню в
сумі 129,29 грн. за період з 02.06.2013р. по
22.10.2013р., а решта вимог в цій частині є
неправомірною та підлягає залишенню
без задоволення.

Статтею 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у цьому кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно п.7.1 договору поставки №Вла-000093
від 11.03.2013р. порушення строків,
обумовлених в п.п.3.1 договору, тягне за
собою сплату покупцем на користь
постачальника пені в розмірі 0,5% від
несплаченої суми за кожний день
прострочки розрахунку.

Позивачем на підставі п.7.1 договору
поставки №Вла-000093 від 11.03.2013р. також
заявлені вимоги про стягнення з
відповідача пені в сумі 7920,00 грн. за
період з 01.06.2013р. по 22.10.2013р.

Проте, як встановлено судом, договірні
правовідносини між платниками та
одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань
врегульовані Законом України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".
Суб'єктами зазначених правовідносин є
підприємства, установи та організації
незалежно від форм власності та
господарювання, а також фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності.

Згідно з Законом України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Одночасно, відповідно до ст.3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" розмір пені, передбачений
статтею 1 цього закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Тобто, Законом України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", який
регулює правовідносини між платниками
та одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань
встановлені обмеження щодо розміру
пені, яка може застосовуватись за
згодою сторін.

Як встановлено судом, розрахунок суми
пені проведений позивачем виходячи зі
ставки 0,5% від суми заборгованості за
кожний день прострочення, що перевищує
подвійну облікову ставку НБУ в
розрахунковому періоді.

За таких обставин, з урахуванням вимог
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", а також висновків суду
щодо дати виникнення у позивача
порушеного права, стягненню з
відповідача на користь позивача
підлягає пеня у сумі 584,35 грн., виходячи
з проведеного судом перерахунку суми
пені із обмеженням її розміру
подвійною обліковою ставкою
Національного банку України.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення пені підлягають частковому
задоволенню в сумі 584,35 грн. за період з
02.06.2013р. по 22.10.2013р.

Судовий збір підлягає розподілу між
сторонами пропорційно задоволеним
позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Владам-Юг»,
м.Миколаїв до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Азов-Агрогрупп»,
м.Маріуполь про стягнення
заборгованості в сумі 19050 грн. 19 коп., у
тому числі основний борг в сумі 11000 грн.
00 коп., пеня в сумі 7920 грн. 00 коп. та три
проценти річних в розмірі 130 грн. 19 коп.,
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Азов-Агрогрупп» (87505,
Донецька обл., м.Маріуполь,
вул.Таганрозька, б.17, ,
р/р0735 в ПАТ КБ «Всеукраїнський
банк розвитку», МФО 383460) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Владам-Юг» (54029,
м.Миколаїв, вул.Рюміна, 16, ,
р/р1100 в ПАТ «Укрсиббанк» м.Харків,
МФО 351005) основний борг в сумі 11000 грн. 00
коп., пеню в сумі 584 грн. 35 коп. та три
проценти річних в розмірі 129 грн. 29 коп.,
всього заборгованість в сумі 11713 грн. 64
коп., судовий збір в сумі 1057 грн. 94 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Владам-Юг»,
м.Миколаїв до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Азов-Агрогрупп»,
м.Маріуполь відмовити.

В судовому засіданні 21.01.2014р.
оголошено повний текст рішення.

Суддя
Г.В. Левшина