ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.01.2014
Справа № 905/8126/13

Суддя господарського суду Донецької
області Тоцький С.В.

при секретарі судового засідання
Асмановій Е.Е.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтура»,
с.Петрівське, Київська область

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грот ЛТД», м. Донецьк

про стягнення 20142,04грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Данілова І.О. - за
довіреністю;

від відповідача: не з'явився ;

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов, Товариством з
обмеженою відповідальністю «Альтура»,
с.Петрівське, Київська область, до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грот ЛТД», м. Донецьк
про стягнення заборгованості в сумі
20142,04грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що
відповідно до умов укладеного договору
оренди №7/3 від 02.04.2012р. відповідач взяв
на себе зобов'язання щодо здійснення
оплати за оренду майна, однак у
встановлений строк та належним чином
його не виконав, у результаті чого за
відповідачем утворилася
заборгованість по орендній платі в
сумі 20142,04грн.

Відповідач у судові засідання не
з'являвся, відзив на позовну заяву не
надав. Про дату та час судового
засідання відповідач був повідомлений
належним чином, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення вхід. 02-26/58890 від 23.12.2013р.,
яке було отримано відповідачем 19.12.2013р.
Однак відповідач у судове засідання не
з'явився, свого представника не
направив, своїм правом на участь у
судовому засіданні не скористався.

Відтак відповідно до положень ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, справу розглянуто за
наявними в ній матеріалами. Також за
приписами п.3.9.2. Постанови Пленуму ВГСУ
№18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

При цьому господарський суд виходить з
того, що у відповідних випадках такий
учасник судового процесу не
позбавлений права і можливості
забезпечити за необхідності участь у
судовому засіданні іншого
представника згідно з частинами першою
- п'ятою статті 28 ГПК України, з числа як
своїх працівників, так і осіб, не
пов'язаних з ним трудовими відносинами.

За клопотанням представника позивача
справа слухалась без фіксації судового
процесу технічними засобами.

Відповідно до статей 9, 10 Конституції
України, статті 9 Європейської хартії
регіональних мов або мов меншин
(ратифікована Законом України від 15
травня 2003р. N802), статті 3 Декларації прав
національностей України (від 1
листопада 1991р. N1771), статті 12 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", статті 18 Закону України "Про
мови в Український РСР" (від 28 жовтня
1989р. N8312) та усним клопотанням
представника позивача, справа
розглядалась російською мовою.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд встановив :

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Альтура»
(Орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Грот ЛТД»
(Орендар) 02 квітня 2012р. був укладений
договір оренди №7/3, за умовами якого
Орендодавець передає, а Орендар
приймає у тимчасове володіння та
користування (оренду) рухоме майно -
будівельне універсальне риштування
«BOSS».

Відповідно до умов п.1.2 договору
Найменування складових частин та
вартість обладнання, що передається в
оренду, зазначено в специфікаціях та в
актах прийому-передачі обладнання до
цього договору.

Згідно п.2.1. договору
передача-приймання обладнання в оренду
від орендодавця до орендаря
здійснюється уповноваженими
представниками сторін згідно з актом
прийому-передачі обладнання в оренду
на складі орендодавця. Обладнання
вважається переданим Орендодавцем та
прийняте орендарем з дати підписання
акту приймання-передачі обладнання
уповноваженим представниками
сторін(п.2.2. договору).

Пунктом 3.1. договору встановлено, що
договір вступає в силу з моменту
підписання його уповноваженими
представниками сторін і посвідчення
печатками сторін та діє до повного
виконання зобов'язань сторонами по
цьому договору.

За п.4.1. договору початок перебігу
строку оренди обладнання, за який
нараховується орендна плата,
відраховується з дня підписання акту
прийому-передачі обладнання в оренду і
закінчується в день підписання
сторонами акту приймання-передачі
обладнання від орендаря до
орендодавця, яким фіксується дата
повернення обладнання з оренди.

Відповідно до п.5.1 договору орендар
здійснює оплату за оренду обладнання
за весь час фактичного знаходження
обладнання у орендаря, починаючи з дати
підписання акту прийому-передачі
обладнання в оренду і закінчуючи датою
акту повернення обладнання
орендодавцю згідно з умовами цього
договору, у т.ч. після закінчення
терміну дії договору та/або оренди,
якщо це не пов'язано із діями
Орендодавця, чи після закінчення
строку, коли обладнання мало бути
повернуто Орендодавцю у визначений
сторонами строк.

Згідно умов п.5.3. договору вартість
оренди обладнання за 1 добу без ПДВ
складає 36,20грн., ПДВ - 7,24грн. Вартість
оренди обладнання за 29 діб складає
1259,76грн., у т.ч. ПДВ - 209,96грн. (п. 5.4.
договору).

Пунктом 5.7. договору встановлено, що
орендна плата сплачується в
безготівкову порядку на поточний
рахунок орендодавця на підставі
рахунку-фактури на протязі трьох
робочих днів з дати отримання від
орендодавця рахунку-фактури на оплату,
але не пізніше дня початку наступного
чергового строку оренди.

Договір підписано обома сторонами та
скріплено печатками підприємств.

До укладеного договору між сторонами
була підписана Специфікація від
02.04.2012р., в якій зазначено найменування,
кількість, ціна та загальна вартість
переданого в оренду обладнання.

Факт передачі обладнання в оренду від
орендодавця орендареві
підтверджується актом
прийому-передачі обладнання від
02.04.2012р.

За час знаходження обладнання у
користуванні відповідача позивачем
були виставлені до оплати рахунки у
період з квітня 2012р. по вересень 2013р. на
загальну суму 23761,68грн.

Відповідачем у свою чергу було
сплачено за оренду обладнання всього
3619,64грн., що підтверджується наданим до
матеріалів справи виписками з банку.

За розрахунком позивача, у зв'язку із
невиконанням відповідачем умов
договору за останнім утворилася
заборгованість, яка на момент
звернення до суду із позовом складає
20142,04грн.

Заборгованість в сумі 20142,04грн.
підтверджується наданою позивачем
довідкою за підписом керівника та
головного бухгалтера товариства.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно вимог передбачених ст.1 ГПК
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Особа здійснює свої цивільні права
вільно, на власний розсуд, відповідно
до приписів частини 1 ст.12 ЦК України.

Цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства, згідно вимог
передбачених ст.13 ЦК України.

Згідно з положеннями ст.14 ЦК України
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу
України передбачено, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Способи судового захисту цивільних
прав та інтересів встановлені статтею
16 Цивільного кодексу України та
статтею 20 ГК України, цими нормами
встановлено, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Відповідно до вимог ст.509 Цивільного
кодексу України та ст.173
Господарського кодексу України ,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частиною першою статті 193
Господарського Кодексу України та
статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно вимог частини 2 статті 11 ЦК
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

Відповідно до приписів ч.1 ст.202 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 статті 67 Господарського
кодексу України передбачено, що
відносини підприємства з іншими
підприємствами, організаціями,
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності, виконуються
на підставі договорів.

Статтею 526 Цивільного кодексу України,
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

В силу вимог передбачених ч.1 ст.598 ЦК
України зобов'язання припиняється на
підставах, встановлених договором або
законом.

За відсутності інших підстав
припинення зобов'язання, передбачених
договором або законом, зобов'язання
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином (ст.599 ЦК
України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(частина 1 статті 530 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до вимог статті 610
Цивільного кодексу України порушення
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (стаття 612 Цивільного кодексу
України).

Згідно приписів статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами

Відповідно до вимог передбачених
частиною 7 ст.179 ГК України господарські
договори укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Згідно положень статті 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Статтею 283 Господарського кодексу
України встановлено, що за договором
оренди одна сторона (орендодавець)
передає другій стороні (орендареві) за
плату на певний строк у користування
майно для здійснення господарської
діяльності. До відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Право передання майна у найм має
власник речі або особа, якій належать
майнові права (ч.1 ст.761 ЦК України).

За приписами частини другої статті 762
Цивільного кодексу України та частини
третьої статті 285 Господарського
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Частиною п'ятою статті 762 Цивільного
кодексу України встановлено, що плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором. Норми закону відповідає
умовам п.5.7 договору, відповідно до
якого орендна плата вноситься на
протязі 3 робочих днів з дати отримання
від орендодавця рахунку.

Отже, встановивши факт невиконання
відповідачем зобов'язання по
своєчасному і в повному обсязі по
внесенню орендної плати, господарський
суд дійшов ґрунтовного висновку про
стягнення заборгованості по орендній
платі.

Як вбачається із матеріалів справи
відповідач свої зобов'язання за
договором оренди №7/3 від 02.04.2012р.
належним чином не виконав, орендну
плату за весь час фактичного
знаходження обладнання у орендаря,
починаючи з дати підписання акту
приймання-передачі обладнання, що
передбачено п. 5.1. договору, а саме з
02.04.2012р. по 30.09.2013р. сплатив не в повному
обсязі, у зв'язку із чим за відповідачем
утворилася заборгованість в сумі
20142,04грн., що підтверджується
матеріалами справи.

Доказів повернення орендованого майна
та складання акту приймання-передачі
відповідачем до матеріалів справи не
надано. Будь-яких документів у
підтвердження відсутності
заборгованості відповідачем надано не
було, таким чином вимоги позивача про
стягнення заборгованості за оренду
підйомної техніки в сумі 20142,04грн. є
доведеними, обґрунтованими
матеріалами справи, а також такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог передбачених
пунктом 4 частини 3 ст.129 Конституції
України основними засадами
судочинства є - змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Статтею 4-3 ГПК України передбачено, що
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Під час розгляду зазначеної справи
позивачем належним чином доведено
вимоги, які викладено ним у позовній
заяви.

Згідно вимог передбачених ст.32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Статтями 33, 34 ГПК України встановлено,
що кожна із сторін повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до приписів ст.36 ГПК України
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.. 43
ГПК України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги належним чином
доведеними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на
відповідача відповідно приписів ст.49
ГПК України

На підставі вимог передбачених ст.129
Конституції України, ст.ст.6, 11-16, 202, 509,
598, 599, 610, 612, 625-629, 759, 761, 762 Цивільного
кодексу України, ст.ст.20, 67, 173, 174, 179, 193,
230, 283, 285 Господарського кодексу
України та керуючись ст.ст.1, 2, 4-2, 4-3, 4-6,
12, 20, 22, 28, 32-34, 36, 49, 75, 77, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтура»,
с.Петрівське, Київська область до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грот ЛТД», м. Донецьк
про стягнення заборгованості в сумі
20142,04грн., задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грот ЛТД» (83064, м.
Донецьк, вул. Шутова, буд.28, кв. 62,
рахунок 2000 в АТ «Донгорбанк», м.
МФО 334970) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Альтура»
(08141, Київська область,
Києво-Святошинський район, с.
Петрівське, вул. Індустріальна, 29,
рахунок 7579 в ПАТ «Креді Агріколь
Банк», МФО 300614) заборгованість в сумі
20142,04грн. та витрати по сплаті судового
збору в сумі 1720,50грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано і може
бути оскаржене через господарський суд
Донецької області в апеляційному
порядку протягом десяти днів з дня
прийняття рішення. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

У разі якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання рішення,
оформленого відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу
України.

Повний текст рішення виготовлений та
підписаний 17.01.2014р.

Суддя
С.В. Тоцький