ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
Справа № 915/2407/13

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Бартошук В.О.,

з участю представників сторін:

від позивача - Яброцького С.В., дов. від
19.07.2013 р. № 19/1-2910;

від відповідача - Кравця О.С., дов. від
01.02.2013 р. № 485/10/13,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом Управління Державної служби
охорони при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Миколаївській області,

54001, вул. Шевченка, 52, м. Миколаїв,

до Миколаївській обласний військовий
комісаріат ,

54030, вул. Спаська, 33, м. Миколаїв,

про стягнення основного боргу в сумі
25600 грн. за договором на централізовану
охорону майна на об'єкті підрозділом
Державної служби охорони при
Міністерстві внутрішніх справ України
від 01.03.2013 р. № 053/363, -

В С Т А Н О В И В:

Управлінням Державної служби охорони
при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Миколаївській області (далі -
Управління ДСО) пред'явлено позов до
Миколаївського обласного військового
комісаріату (далі - Військовий
комісаріат) про стягнення з останнього
грошових коштів у сумі 25600 грн. -
основного боргу, а також грошових
коштів на відшкодування судових
витрат, посилаючись на неналежне
виконання відповідачем грошових
зобов'язань щодо оплати вартості
наданих послуг з охорони майна на
об'єкті та обслуговування сигналізації
за укладеним між ними договором на
централізовану охорону майна на
об'єкті підрозділом Державної служби
охорони при Міністерстві внутрішніх
справ України від 01.03.2013 р. № 053/363,
унаслідок чого виникла заборгованість
у спірній сумі.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю з підстав, викладених у
позовній заяві, а представник
відповідача, позовні вимоги не визнав,
стверджуючи, що заборгованість у сумі
позовних вимог виникла внаслідок
відсутності належного бюджетного
фінансування.

Вислухавши думку представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими,
у зв'язку з таким.

Відповідно до умов укладеного
сторонами договору на централізовану
охорону майна на об'єкті підрозділом
Державної служби охорони при
Міністерстві внутрішніх справ України
від 01.03.2013 р. № 053/363 Управління ДСО
зобов'язалося надати Військовому
комісаріату послуги з охорони майна та
обслуговування сигналізації на
об'єктах, указаних у дислокації
(додаток № 1 до договору), а Військовий
комісаріат - оплатити надані послуги
(згідно отриманого рахунку та актів
виконаних робіт) не пізніше 30 числа
кожного місяця за звітним (п.п. 2.1, 3.4).
Ціна договору складає 128000 грн. і
визначається сторонами в розрахунку
(додаток № 2 до договору) та протоколі
погодження договірної ціни (додаток № 4
до договору), які є невід'ємною частиною
договору (п.3.1 договору). Вартість
охоронних послуг по договору на кожний
окремий місяць розраховується
сторонами на підставі дислокації та
розрахунку, відповідно до кількості
годин наданих послуг у кожному
окремому місяці та їх вартості (п.3.2
договору).

Замовник своєчасно надсилає до охорони
свого уповноваженого представника для
отримання рахунку на оплату, акту
виконаних робіт та інших необхідних
для замовника фінансових документів (п.
3.3 договору).

Датою оплати вважається дата
перерахування коштів замовником на
банківський рахунок охорони (п. 3.5
договору).

На виконання умов указаного договору
Управління ДСО надало Військовому
комісаріату обумовлені договором
послуги у період жовтень-листопад 2013
року на загальну суму 25600 грн., що
підтверджується актами прийому-здачі
робіт/послуг від 31.10.2013 р. № 0005401 та від
30.11.2013 р. № 0006011, які підписані сторонами
та засвідчені їх печатками без
застережень, але зазначену суму
заборгованості на даний час не погасив.

Суд визнає, що до вказаних
правовідносин застосуються положення
законодавства щодо надання послуг.

Цивільним законодавством передбачено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. Якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ст.901 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Господарським законодавством
передбачено, що суб'єкти
господарювання повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу (ч.1
ст.193 ГК України). Учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання, якщо не доведе, що належне
виконання зобов'язання виявилось
неможливим внаслідок дії непереборної
сили. Не вважаються такими обставинами,
зокрема, відсутність у боржника
необхідних коштів (ч.2 ст.218 ГК України).

З огляду на викладене, суд визнає
доведеним, що відповідачем не виконані
свої грошові зобов'язання за укладеним
між сторонами договором щодо оплати
вартості позивачем наданих протягом
жовтня-листопада 2013 року охоронних
послуг, загальна вартість котрих
складає суму 25600 грн. Відсутність у
Військового комісаріату коштів через
неналежне бюджетне фінансування не
може бути визнано підставою для
звільнення відповідача від оплати
вказаної суми боргу, тому суд відхиляє
доводи представника відповідача, і
вважає, що визнана судом сума боргу
підлягає стягненню, а позов
задоволенню повністю.

Статтею 49 ГПК України передбачено
покладання судових витрат, зокрема
судового збору, при задоволенні позову
на відповідача.

У судовому засіданні 21 січня 2014 року,
згідно із ст. 85 ГПК України, оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Керуючись ст. 43, 49, 82- 85, Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Управління Державної служби
охорони при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Миколаївській області задовольнити
повністю.

Стягнути з Миколаївського
обласного військового комісаріату, 54030,
вул. Спаська, 33, м. Миколаїв,
ідентифікаційний код 08299180, на користь
Управління Державної служби охорони
при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Миколаївській області, 54001, вул.
Шевченка, 52, м. Миколаїв,
ідентифікаційний код 08596966, грошові
кошти в загальній сумі 25600 (двадцять
п'ять тисяч шістсот) грн., а також
грошові кошти на відшкодування витрат
на оплату судового збору в сумі 1720 (одна
тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Одеського апеляційного господарського
суду через Господарський суд
Миколаївської області протягом 10 днів
з дня підписання повного тексту
рішення.

Дане рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складений 22.01.2014 р.

Суддя
Ю.М. Коваль