м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
за позовом: Приватного акціонерного
товариства «Просто-страхування»,
до відповідача: Страхового товариства
з додатковою відповідальністю
про стягнення 12 093,09 грн.
Суддя Любченко М.О.
Представники сторін:
від позивача: Крашеніннікова М.І. - юр.
від відповідача: не з'явився
Згідно із ст.77 ГПК України
в засіданні суду оголошувалась перерва
з 15.01.2014р. до 17.01.2014р.
СУТЬ СПРАВИ:
Позивач, Приватне акціонерне
товариство «Просто-страхування»,
м.Київ звернулось до господарського
суду міста Києва із позовом до
відповідача, Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гаратнія», м.Київ про стягнення 12 093,09
грн. шкоди в порядку регресу.
В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на виплату Іванову
Олександру Володимировичу страхового
відшкодування згідно з договором №207694
від 09.12.2010р. добровільного страхування
транспортних засобів, внаслідок чого
до Приватного акціонерного товариства
«Просто-страхування» перейшло право
вимоги до відповідача.
Відповідач в судовому засіданні
15.01.2014р. проти вимог, викладених у
позовній заяві, надав заперечення в
частині стягнення франшизи.
В судове засідання 17.01.2014р. відповідач
не з'явився, представника не направив,
своїм правом на участь у судовому
засіданні не скористався.
За приписами п. 3.9.1 Постанови №18 від
26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського
суду України «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін,
є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що Страхове товариство з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» було належним чином
повідомлено про час та місце розгляду
справи, виходячи з наявного в
матеріалах справи протоколу судового
засідання від 15.01.2014р.
Одночасно, ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що прийняття участі у
судовому засіданні є правом сторони.
При цьому, норми вказаної статті
зобов'язують сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами.
Статтею 77 зазначеного Кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
Наразі, судом прийнято до уваги те, що з
боку Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» клопотань про відкладення
розгляду справи надано не було. При
цьому, за висновками суду, з 11.12.2013р.
(дата отримання ухвали про порушення
провадження) у відповідача було
достатньо часу для подання
витребуваних судом доказів.
Незважаючи на те, що відповідач в
процесі розгляду справи 17.01.2014р. не
скористався правами, передбаченими
Господарським процесуальним кодексом
України, за висновками суду, у
матеріалах справи достатньо
документів, які мають значення для
правильного вирішення спору, внаслідок
чого справа може бути розглянута за
наявними у ній документами відповідно
до вимог ст.75 Господарського
процесуального кодексу України, а
неявка вказаного учаснику судового
спору не перешкоджає вирішенню справи
Таким чином, з огляду на вищенаведене,
підстави для відкладення розгляду
справи відсутні.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
господарський суд встановив:
Згідно із ст.16 «Про страхування»
договір страхування - це письмова угода
між страхувальником і страховиком,
згідно з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.
Як свідчать матеріали справи, 09.12.2010р.
між Приватним акціонерним товариством
«Просто-страхування» (страховик) та
Івановим Олександром Володимировичем
(страхувальник) було укладено договір
№207694 від 09.12.2010р. добровільного
страхування транспортних засобів,
відповідно до якого застраховано
наступний транспортний засіб:
марка/модель: Mazda 626,
реєстраційний номер: АК 6706 АІ,
Згідно п.2 договору №207694 від 09.12.2010р.
вигодонабувачем за договором є Іванов
Олександр Володимирович.
Пунктом 8 зазначеного договору
визначено, що страховим ризиком
(випадком), зокрема, є пошкодження
транспортного засобу.
Окрім того, у договорі №207694 від 09.12.2010р.
зазначено страхову суму в розмірі
62 400 грн., страхову премію в сумі 2 951,52
грн., а також зазначено, що страховий
тариф становить 4,73%.
Виходячи зі змісту довідки, наданої
Іванову Володимиру Олександровичу
начальником відділення оформлення
матеріалів дорожньо-транспортної
пригоду та допиту ОДАІ по
обслуговуванню м.Євпаторія та АТІ при
УДАІ ГУ МВД України в Автономній
Республіці Крим, 24.02.2011р. на перехресті
вулиці Інтернаціональної та проспекта
Перемоги в м.Евпаторія автомобіль
марки Mazda 626, державний реєстраційний
номер АК 7606 АІ, під керуванням Іванова
Володимира Олександровича, став
учасником дорожньо-транспортної
пригоди, в результаті якої отримав
наступні механічні пошкодження:
деформація лівого правого крила,
передній бампер зліва, капот, розбита
передня ліва протитуманна фара,
розірвано переднє ліве колесо.
Частиною 2 ст.1192 Цивільного кодексу
України передбачено, що розмір збитків,
що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.
Статтею 990 вказаного кодексу
встановлено, що страховик здійснює
страхову виплату відповідно до умов
договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката). Страховий акт (аварійний
сертифікат) складається страховиком
або уповноваженою ним особою у формі,
що встановлюється страховиком.
Відповідно до ст.25 Закону України «Про
страхування» здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.
Згідно із ст.29 Закону України «Про
страхування» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.
31.03.2011р. Івановим Олександром
Володимировичем до Приватного
акціонерного товариства
«Просто-страхування» направлено заяву
про настання страхового випадку та
виплату на рахунок Іванова Олександра
Володимировича, як вигодонабувача за
договором №207694 серії АТК від 09.12.2010р.
страхового відшкодування.
Відповідно до звіту оцінки колісного
транспортного засобу від 21.03.2011р.,
складеного приватним підприємцем
Шапошниковим О.Е. (сертифікат суб'єкта
оціночної діяльності виданий Фондом
державного майна України №8890/09 з
11.09.2009р. по 11.09.2012р.), матеріальний
збиток, спричинений власнику
автомобіля марки Mazda 626, державний
реєстраційний номер АК 7606 АІ внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
відбулась 24.02.2011р., складає 14 961,72 грн.
Проте, відповідно до розрахунку
страхового відшкодування №1127 від
06.05.2011р., здійсненого Приватним
акціонерним товариством
«Просто-страхування», розмір збитку
складає 12 915,09 грн., а сума, що підлягає
виплаті Іванову Володимиру
Олександровичу, становить 12 603,09 грн.
Договором №207694 від 09.12.2010р.
добровільного страхування
транспортних засобів встановлено
безумовну франшизу у разі пошкодження
застрахованого транспортного засобу в
розмірі 0,5% від страхової суми.
06.05.2011р. представниками позивача було
складено страховий акт, за змістом
якого страхувальнику підлягає виплата
страхового відшкодування в розмірі 12
Внаслідок вищевикладених обставин,
позивачем видано розпорядження №002325
від 10.05.2011р. про виплату на рахунок
Іванова Олександра Володимировича
страхового відшкодування в розмірі 12
Згідно з платіжним дорученням №7817 від
20.05.2011р. на підставі вищевказаного
розпорядження здійснено виплату
страхового відшкодування в розмірі 12
603,09 грн. на рахунок Іванова Олександра
Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та ст.993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
Частиною 2 ст.1187 Цивільного кодексу
України передбачено, що шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.
За приписами ст.228 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
Постановою від 28.02.2011р. Євпаторійського
міського суду Автономної Республіки
Крим (справа №3-617/11) винною особою в
спричиненні дорожньо-транспортної
пригоди 24.02.2011р. на перехресті вулиці
Інтернаціональної та проспекта
Перемоги в м.Евпаторія визнано
Монастирського Ігоря Вікторовича, як
водія транспортного засобу марки ВАЗ
2107, державний реєстраційний номер Т 9686
Наразі, в матеріалах справи міститься
поліс №ВЕ/4759640 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів та довідка
(транспортного) страхового бюро
України, які підтверджують, що
транспортний засіб - автомобіль марки
ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер Т
9686 КР, яким було спричинено
дорожньо-транспортну пригоду 24.02.2011р.,
що потягнуло заподіяння шкоди
застрахованому у позивача автомобілю
марки Mazda 626, державний реєстраційний
номер АК 7606 АІ, прийнятий на
страхування Страховим товариством з
додатковою відповідальністю
«Гарантія». При цьому, вказаним полісом
встановлено франшизу в розмірі 1000 грн.
20.09.2011р. представниками позивача було
скеровано на адресу Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» регресну
вимогу №04-4352 про відшкодування шкоди в
порядку регресу, в якій Приватне
акціонерне товариство
«Просто-страхування» просить
виплатити суму в розмірі 12 603,09 грн.
Проте, відповідачем жодних відповідей
на вказану претензію позивачу
направлено не було, страхове
відшкодування в порядку регресу не
Таким чином, з огляду на вищевикладене,
приймаючи до уваги, що позивачем при
розрахунку суми, що підлягає
відшкодуванню в порядку регресу
враховано безумовну франшизу в розмірі
510 грн., в той час, як, згідно з
відомостями, що містяться в полісі
№ВЕ/4759640 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, розмір франшизи становить 1000
грн., що було підтверджено поясненнями
відповідача в судовому засіданні, з
огляду на те, що виконання зобов'язання
з оплати страхового відшкодування
Страховим товариством з додатковою
відповідальністю «Гарантія» виконано
не було, позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства
«Просто-страхування» до Страхового
товариства з обмеженою
відповідальністю «Гарантія» про
стягнення 12 093,09 грн. підлягають
частковому задоволенню на суму 11 603,09
Судовий збір згідно із ст.49
Господарського процесуального кодексу
України підлягає розподілу між
сторонами пропорційно розміру
На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -
Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства
«Просто-страхування», м.Київ до
Страхового товариства з обмеженою
відповідальністю «Гарантія», м.Київ
про стягнення 12 093,09 грн.
задовольнити частково.
Стягнути з Страхового товариства з
обмеженою відповідальністю «Гарантія»
акціонерного товариства
Шевченківський район, вул.Герцена,
відшкодування у розмірі 11 603,09 грн., а
також судовий збір в сумі 1 650,79 грн.
Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

У судовому засіданні 17.01.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повне рішення складено 22.01.2014р.

Суддя
М.О.
Любченко