ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 р.
Справа № 923/1755/13

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Ємленінової З.І. при
секретарі Бєловій О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" м.Херсон

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м.
Херсон

про стягнення 6500грн. 33коп.

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважена особа Юхно
Я.О.

від відповідача - не прибув

Публічне акціонерне товариство
"Херсонська теплоелектроцентраль"
(позивач по справі) звернулося з
позовом про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач)
5985грн.02коп. основного боргу,135грн.72коп. -
3% річних та 379грн.59коп. пені,
посилаючись на невиконання
відповідачем своїх обов'язків по
своєчасних розрахунках за поставлену
теплову енергію згідно з договорами
про надання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води №
492 від 15.11.2012року, №6 від 01.01.2013 року та №7
від 01.01.2013 року.

В засіданні суду представник позивача
позовні вимоги підтримав в повному
розмірі.

Відповідач своїм правом на судовий
захист не скористався, в засідання
суду вдруге не з'явився, відзив на
позов і витребувані судом документи не
надав, незважаючи на те, що був
повідомлений про час розгляду справи
ухвалою від 14.01.2014року про відкладення
розгляду справи, що підтверджується
реєстром поштової кореспонденції
канцелярії суду та списком
згрупованих поштових відправлень
рекомендованих листів за 14.01.2014року.
Доказів які б свідчили про її
неотримання до господарського суду
не надходило, отже відповідача було
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду справ.

Будь-яких письмових заяв і клопотань
на день розгляду справи від
відповідача щодо відкладення
розгляду справи до суду не надійшло.
Подальше ж відкладення розгляду справи
призведе до затягування судового
процесу і є порушенням приписів
статті 22 ГПК України, зокрема, стосовно
обов'язку сторін добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони.

За таких підстав, відповідно до статті
75 ГПК України суд вважає можливим
розглянути справу без участі
представника відповідача, за наявними
в ній доказами, яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані до справи докази,
заслухавши представника позивача, суд
-

в с т а н о в и в:

Між публічним акціонерним
товариством "Херсонська
теплоелектроцентраль" (позивач) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(відповідач) укладено договір про
надання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води
№492 від 15.11.2012року.

Згідно з зазначеним договором позивач
прийняв на себе обов'язки надавати
відповідачу послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води на приміщення
розташовані в АДРЕСА_1 площею 87,6кв.м. та
по АДРЕСА_2 площею 52,45 кв.м., а
відповідач зобов'язався своєчасно
оплачувати надані послуги за
встановленими тарифами у строки і на
умовах визначених договором.

На підставі заяви відповідача про
розподіл особового рахунку НОМЕР_2 на
приміщення по вул. АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 та
укладення окремих договорів на
зазначені об'єкти, 01.01.2013року сторонами
підписані договори №6 та №7 відповідно
до яких облік наданих послуг
здійснювався з 01.01.2013року окремо на
приміщення розміщені в АДРЕСА_1 площею
87,6 кв.м. та на приміщення розташовані в
АДРЕСА_2 площею52,45 кв.м.

Частиною 1 статті 193 ГК України
встановлено обов'язок суб'єктів
господарювання та інших учасників
господарських відносин виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні вимоги щодо виконання
зобов'язання закріплені і в статті 526 ЦК
України.

Відповідно до статті 629 ЦК
України укладені між сторонами
договори №492 від 15.11.2012року, №6 від
01.01.2013року та №7 від 01.01.2013року є
обов'язковими для виконання обома
сторонами і сторони мають
дотримуватися виконання взятих на
себе зобов'язань за договорами.

За умовами пункту 6 вищезазначених
договорів розмір щомісячної плати за
надані послуги розраховується
відповідно до фактичного споживання
теплової енергії згідно з нормативами
(нормами) споживання. Розрахунковим
періодом відповідно до п.8 договору є
календарний місяць і оплата наданих
послуг відповідачем повинна бути
здійснена не пізніше 20 числа місяця,
який настає за розрахунковим.

Плата за надані послуги за наявності
засобів обліку теплової енергії
справляється відповідно до пунктів 7
зазначених договорів за показниками
засобів обліку згідно з пунктами 9-13
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води.

Матеріалами справи підтверджується,
що позивач виконав прийняті на себе
обов'язки за договорами і в період з
жовтня 2012 року по жовтень 2013року
включно здійснив поставку теплової
енергії за зазначеними в наданих до
матеріалів справи рахунках обсягами.
Факт надання послуг підтверджується
також наявними в справі
відомостями-звітами показників
теплоносія по показниках тепло
лічильника, підписаними
представниками позивача та
відповідача в період з жовтня 2012 року
по жовтень 2013року. Вартість наданих
позивачем послуг за зазначений період
становить всього 5985грн.02коп., в тому
числі: за особовим рахунком НОМЕР_2 -
3285грн.30коп. та за особовим рахунком
НОМЕР_3 - 2699грн.72коп., що підтверджується
наданим позивачем розрахунком суми
позову.

Щомісячно позивачем передавалися
відповідачу рахунки на оплату
вартості спожитої теплової енергії, що
підтверджується наданими до
матеріалів справи копіями рахунків та
реєстрами про їх отримання
уповноваженими особами відповідача.

Крім того, 25.05.2013року позивач надіслав
відповідачу вимогу №06-1/1167, а 01.08.2013року
вимогу №06-1/1701Ю, якими пропонував
сплатити заборгованість, однак
відповідач залишив вимоги без
відповіді і борг не перерахував.

Згідно з вимогами пункту 8 договорів
оплату спожитої теплової енергії
відповідач зобов'язаний здійснювати
безготівковою формою щомісячно не
пізніше 20 числа місяця наступного за
розрахунковим.

Свої обов'язки по розрахунках за
надані послуги в період з жовтня 2012
року по жовтень 2013року відповідач не
виконав. Його борг станом на день
звернення з позовом становив
5985грн.02коп.

Згідно з вимогами ст. 4-3, ст. 33 ГПК
України судочинство в господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони, які беруть
участь у справі, обгрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. При цьому, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Ці докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доказів, якими б підтверджувався факт
погашення боргу, відповідач суду не
надав. Не надано ним і будь-яких
заперечень проти викладених в
позовній заяві обставин, тому позовні
вимоги про стягнення основного боргу
в сумі 5985грн.02коп. підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Крім того, відповідно до частини 2 ст.
625 ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки матеріалами справи доведено
невиконання відповідачем грошового
зобов'язання, позовні вимоги про
стягнення 3% річних за прострочку
виконання грошового зобов'язання в
загальній сумі 135грн.72коп., в тому числі:
81грн.95 коп. за особовим рахунком НОМЕР_2;
53грн.77коп. за особовим рахунком НОМЕР_3
також підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги в частині
стягнення пені, суд виходить із
наступного.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором, або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки (в тому числі штрафу,
пені); відшкодування збитків.

Статтею 216 ГК України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть господарську відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування
до правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції, оперативно-господарські
санкції (ч.2 ст.217 ГК України).

Згідно зі статтею 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 ГК України
визначено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому,
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні
до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статті 229 ГК України,
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Вимога про стягнення пені заявлена
позивачем на підставі пункту 12
договорів від 15.11.2012року №492, від
01.01.2013року №6 та №7, якими передбачено,
що за несвоєчасне внесення плати
відповідач сплачує пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми боргу за кожен день прострочення
платежу.

Таким чином, враховуючи доведеність
факту порушення відповідачем умов
договору та приписів чинного
законодавства, суд вважає, що вимога
про стягнення з відповідача пені в
загальній сумі 379грн.59коп., в тому числі
за особовим рахунком НОМЕР_2 в сумі
186грн.75коп. та за особовим рахунком
НОМЕР_3 в сумі 192грн.84коп. заявлена
позивачем обгрунтовано і ця сума також
підлягає стягненню.

З урахуванням вищезазначеного,
позовні вимоги підлягають задоволенню
в повному розмірі.

Судові витрати по сплаті судового
збору відповідно до ст. 49 ГПК України
відносяться на відповідача, з вини
якого виник спір.

В засіданні оголошувалася
вступна та резолютивна частина
рішення.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_3,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 інші
реквізити суду невідомі на користь
публічного акціонерного товариства
"Херсонська теплоелектроцентраль"
м.Херсон, Бериславське шосе, 1 на
р/рахунок 2029 в ХОУ ВАТ «Державний
ощадний банк України», МФО 352457,
ідентифікаційний код 00131771 - 5985грн.02коп.
основного боргу.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 АДРЕСА_3, ідентифікаційний код
НОМЕР_1 інші реквізити суду невідомі на
користь публічного акціонерного
товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" м.Херсон,
Бериславське шосе, 1 на р/рахунок
2029 в ХОУ ВАТ «Державний ощадний
банк України», МФО 352457,
ідентифікаційний код 00131771 - 3% річних в
сумі 135грн.72коп., пеню в сумі 379грн.
59коп. та 1720грн. 50 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 24 січня 2014р.

Суддя
З.І. Ємленінова