ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2014 року
Справа № 912/968/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б.
(доповідач)

суддів: Тищик І.В., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання:
Гаврилову О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Скупінський О.В.,
довіреність № 08/07-1 від 08.07.13;

Скупінська О.В.,
довіреність № 09/09 від 09.09.13;

від відповідача: Колєснікова Є.О.,
довіреність б/н від 08.08.13;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спецтрансбуд" на
рішення господарського суду
Кіровоградської області від 16.09.2013 р. у
справі № 912/968/13 (суддя Змеул
О.А.)

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Східбудсервіс-Д",
м. Луганськ, Луганської області

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спецтрансбуд",
с. Степове, Кіровоградський район,
Кіровоградської області

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
на стороні позивача: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Східбудсервіс-С", м. Луганськ,
Луганської області

про стягнення 1 109 119,57 грн., -

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2013 року господарським
судом Кіровоградської області
винесено рішення про часткове
задоволення позовних вимог ТОВ
«Східбудсервіс-Д». Стягнуто з ТОВ
«Спецтрансбуд» на користь ТОВ
«Східбудсервіс-Д» основну суму
заборгованості у розмірі 1 030 682,80 грн.,
втрати від інфляції у сумі 3 540,86 грн.,
пеню у сумі 38 493,21 грн., 3% річних у сумі 24
620,42 грн., а також витрат на сплату
судового збору у сумі 21 946,74 грн. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням, ТОВ «Спецтрансбуд»
звернулося до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою.

Скарга мотивована неправильним
застосуванням судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

Порушенням норм матеріального
права на думку скаржника полягає
у неправильному тлумаченні та
застосуванні судом першої інстанції
положень ст. ст. 518, 601, 603 ЦК
України. При цьому, скаржник вважає, що
ст. 603 ЦК України є уточненням положень
ст. 518 ЦК України, згідно якої боржник
має право висувати проти вимоги нового
кредитора у зобов'язанні заперечення,
які він мав проти первісного кредитора
на момент одержання письмового
повідомлення про заміну кредитора. На
думку скаржника, у такому винятковому
випадку, як заміна кредитора,
заява про зарахування пред'являється
до нового кредитора.

Скаржник посилається на
відсутність боргу перед позивачем у
зв'язку з проведенням заліку
зустрічних однорідних вимог згідно
заяви відповідача від 12.08.2013
р.

Порушенням норм (ст. ст. 22, 60, 84 ГПК
України) процесуального права скаржник
вважає відхилення судом першої
інстанції клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
наміром подати зустрічну позовну
заяву.

У зв'язку з вищезазначеним,
скаржник просить скасувати рішення
господарського суду Кіровоградської
області від 16.09.2013 р. у справі
№ 912/968/13 і прийняти нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог повністю.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.10.2013 р. апеляційну скаргу прийнято до
розгляду у судовому засіданні на 31.10.2013
р. о 10:15 год.

Розгляд справи на підставі п. 1 ч. 1
ст. 77 ГПК України відкладався
з 31.10.2013 р. на 12.11.2013 р., з 12.11.2013 р. на
05.12.2013 р., з 05.12.2013 р. на 14.01.2014 р.

У судовому засіданні14.01.2014 р.,
представник відповідача (скаржник)
вимоги апеляційної скарги підтримала у
повному обсязі, просила рішення
господарського суду Кіровоградської
області від 16.09.2013 р. скасувати у справі
№ 912/968/13.

Представники позивача проти
апеляційної скарги заперечували,
надали відзив на апеляційну скаргу,
згідно якого просили залишити рішення
господарського суду Кіровоградської
області від 16.09.2013 р. по справі
№ 912/968/13 без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Третя особа явку повноважного
представника у судове засідання не
забезпечила, надала клопотання, згідно
якого просить суд розглядати справу
без участі третьої особи, а також
надала відзив на апеляційну скаргу,
згідно якого просила залишити рішення
господарського суду Кіровоградської
області від 16.09.2013 р. по справі № 912/968/13
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

14.01.2014 р. у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги та перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування
господарським судом при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, а рішення
місцевого господарського суду
підлягає зміні з огляду на наступне.

08.08.2012 р. між ТОВ "Східбудсервіс-С"
(постачальник) та ТОВ "Спецтрансбуд"
(покупець) укладено договір поставки №
0808-12, за умовами якого (п. 1.1., 1.2., 3.1., 5.1.)
постачальник зобов'язався поставити
(передати у власність) покупцеві
асфальтобетон (надалі - продукція), в
кількості 2 450 тонн на загальну суму 2 971
900,00 грн., а останній зобов'язався
розрахуватися протягом 3-х
банківських днів з дати підписання
товарних накладних шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок постачальника.

Договір вступив в силу 08.08.2012 р. на
строк до 31.12.2012 р.

На виконання умов договору № 0808-12
постачальник поставив покупцеві
продукцію (асфальтобетон) у повному
обсязі, що підтверджується наступними
видатковими накладними: - № СХ-170812006 від
17.08.2012 на суму 600 000,00 грн.; - № СХ- 200812001
від 20.08.2012 на суму 240 000,00 грн.;
- № СХ-300812007 від 30.08.2012 на суму
780 000,00 грн.; - № СХ-300912001 від 30.09.2012
на суму 1 351 900,00 грн. (а. с. 135 - 138 том 1).

Факт отримання відповідачем
асфальтобетону підтверджується також
податковими накладними від 17.08.2012 № 1807,
від 20.08.2012 № 1952, від 30.08.2012 №
3033, від 30.09.2012 № 3055 (а. с. 33, 36, 39, 41 том 1)
та довіреностями № 38 від
04.08.2012, № 45 від 20.09.2012, № 57 від 28.09.2012 (а. с.
34, 37, 42 том 1), які були видані керівником
ТОВ "Спецтрансбуд" уповноваженому
представнику покупця для отримання
товару.

Всього, покупцем отримано від
продавця, за видатковими накладними
продукції на загальну суму 2 971 900,00 грн.
(а. с. 35, 38, 40, 43 том 1).

В порушення п. 5.1. договору № 0808-12
від 08.08.2012 р., відповідач за отриману
продукцію розрахувався частково, а
саме: 28.08.2012 р. на суму 100 000,00 грн.,
11.09.2012 р. на суму 40 000,00 грн., 12.09.2012 р. на
суму 100 000,00 грн., 12.09.2012 р. на
суму 64 000,00 грн., 24.09.2012 р. на суму
100 000,00 грн., 11.02.2013 р. на суму 150 000,00 грн., а
всього сплачено 554 000,00 грн.
Вищезазначені кошти зараховані від ТОВ
"Спецтрансбуд" на мультивалютний
рахунок ТОВ "Східбудсервіс-С" № 0126
(грн.), що підтверджується
довідкою відділення "Луганська
дирекція" ПАТ "Банк Камбіо" від 19.08.2013 р.
за вих. № 10/96 (а. с. 139 том 1).

Залишок заборгованості ТОВ
"Спецтрансбуд" перед ТОВ
"Східбудсервіс-С" становив 2 417 900,00 грн.

Окрім вищезазначеного договору
27.08.2012 р. між ТОВ "Спецтрансбуд"
(постачальником) та ТОВ
"Східбудсервіс-С" (покупцем) укладено
договір поставки № 54 (а. с. 111-112 том 1), за
умовами якого (п. 1.1.) постачальник
зобов'язався поставити в погоджені
строки, а покупець прийняти та оплатити
нафтопродукти (товар), найменування,
кількість, ціна яких вказується в
накладних документах на товар.

Згідно пояснень відповідача на
виконання умов договору поставки № 54
від 27.08.2012 р., ТОВ "Спецтрансбуд"
поставило на адресу ТОВ
«Східбудсервіс-С» товар за видатковими
накладними № РН-0000003 від 30.08.2012 р. на
суму 1 237 217,20 грн. та № РН-0000006 від
17.10.2012 р. на суму 760 399,14 грн. (а. с.
113-114 том 1). Як стверджує відповідач,
загальна сума поставки становить 1997616,34
грн. і є заборгованістю ТОВ
«Східбудсервіс-С» через її несплату.

Згідно пояснень відповідача
вбачається, що між сторонами існують
взаємні зобов'язання, які на думку
скаржника є зустрічними грошовими
вимогами, однорідними за своїм
походженням, враховуючи характер
правовідносин (зустрічні однорідні
вимоги).

15.03.2013 р. між ТОВ "Східбудсервіс-С"
(первісний кредитор), ТОВ
"Східбудсервіс-Д" (новий кредитор) та
ТОВ "Спецтрансбуд" (боржник) укладено
договір про відступлення права вимоги
№ 15/03/13 (а. с. 44 том 1), за яким (п. 1.1.)
«Первісний кредитор» уступає «Новому
кредитору» право вимоги виконання
частини грошових зобов'язань по
договору № 0808-12 від 08.08.2012 р., укладеному
між «Первісним кредитором» і
«Боржником" на суму 1 180 682,80 грн.

Відповідно до п. п. 2.3., 2.3.1 договору
відступлення права вимоги боржник
зобов'язався з моменту укладення цього
договору, тобто з 15.03.2013 р., виконувати
частину своїх грошових зобов'язань за
договором № 0808-12 від 08.08.2012 р., укладеним
між первісним кредитором та боржником
у сумі 1180682,80 грн., на користь
нового кредитора шляхом перерахування
на розрахунковий рахунок нового
кредитора.

Згідно п. 4.1. договір вступив в
силу з моменту підписання і діє до
повного виконання сторонами прийнятих
на себе зобов'язань.

Даний договір підписано без
зауважень та скріплено печатками
повноважних осіб ТОВ "Східбудсервіс-С",
ТОВ "Східбудсервіс-Д" і ТОВ
"Спецтрансбуд".

У той же день 15.03.2013 р. ТОВ
"Східбудсервіс-С" (первісний кредитор)
направило на адресу боржника
повідомлення про відступлення права
вимоги суми заборгованості у розмірі 1
180682,80 грн. новому кредитору - ТОВ
"Східбудсервіс-Д". Зазначене
повідомлення отримав директор ТОВ
"Спецтрансбуд", Бєлкін О.Б. (а. с. 45 том 1).

24.05.2013 р. ТОВ "Спецтрансбуд"
частково погасило заборгованість за
договором про відступлення права
вимоги № 15/03/13, перерахувавши на
мультивалютний рахунок ТОВ
"Східбудсервіс-Д" № 0136(грн.) -
150 000,00 грн., що підтверджується
довідкою відділення "Луганська
дирекція" ПАТ "Банк Камбіо" від 18.07.2013 р.
за вих. № 10/84 (а. с. 55 том 1).

Залишок суми заборгованості за
отриманий товар ТОВ "Спецтрансбуд"
перед новим кредитором становить 1030682,80
грн.

03.06.2013 р. позивач надіслав на
адресу відповідача претензію на суму
основного боргу у розмірі 1 030 682,80 грн.
за договором відступлення права вимоги
та вимагав погасити залишок
заборгованості у термін до 10.06.2013 р.
включно (а. с. 46-47 том 1).

Претензія ТОВ «Східбудсервіс-Д»
залишена відповідачем без відповіді та
задоволення, що зумовило звернення
новим кредитором до господарського
суду Кіровоградської області з
відповідним позовом до боржника.

Після подання новим кредитором
позову до господарського суду,
відповідач, з метою погашення
заборгованості ТОВ "Спецтрансбуд"
перед ТОВ "Східбудсервіс-Д", 12.08.2013 р.
направив на адресу останнього заяву
вих. № 28 про зарахування зустрічних
однорідних вимог, що на його думку
виникли на підставі договорів № 0808-12
від 08.08.2012 р. та № 54 від 27.08.2012 р. на суму
1 030 682,80 грн. (а. с. 105-106, 108 том 1).

09.09.2013 р. ТОВ "Східбудсервіс-Д"
направило на адресу ТОВ "Спецтрансбуд"
листа, яким повідомило про відмову у
проведенні зарахування зустрічних
вимог з підстав відсутності
зустрічності та ясності вимог, а саме:
відсутності участі ТОВ
«Східбудсервіс-Д» у зобов'язанні за
договором № 54 від 27.08.2012 р.; та наявності
невиконаного зобов'язання (наявності
спору) відповідачем саме за договором
№ 0808-12 від 08.08.2012 р. (а. с. 149-151 т. 1).

Вищезазначене і є причиною
виникнення спору у даній справі.

Відповідно до приписів ст. 598 ЦК
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом.

Відповідно до ст. 601 ЦК України
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203
ГК України, господарське зобов'язання
припиняється, зокрема, зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги, строк
якої настав, або строк якої не
визначений чи визначений моментом
витребування.

Згідно з ст. 603 ЦК України у разі
заміни кредитора боржник має право
пред'явити проти вимоги нового
кредитора свою зустрічну вимогу до
первісного кредитора.

Таким чином, вимоги, які можуть
підлягати зарахуванню, зокрема мають
бути зустрічними та у разі заміни
кредитора повинні пред'являтися саме
первісному кредитору.

Колегія суддів погоджується з
рішенням місцевого господарського
суду відносно того, що зустрічна вимога
ТОВ "Спецтрансбуд" мала бути
пред'явлена ТОВ "Східбудсервіс-С"
(первісному кредитору), а не ТОВ
"Східбудсервіс-Д" (новому кредитору),
оскільки участь останнього у
зобов'язанні за договором поставки № 54
від 27.08.2012 р. відсутня.

Отже, господарський суд
правомірно відхилив посилання
відповідача на припинення його
зобов'язання перед новим кредитором
шляхом зарахування зустрічних
однорідних вимог в порядку ст. ст. 601, 603
ЦК України на суму 1030682,80 грн. та
дійшов до вірного висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
наявність встановлених чинним
законодавством підстав для
задоволення позовних вимог у сумі 1 030
682,80 грн.

Посилання скаржника на те, що у
зв'язку з заміною кредитора, заява про
зарахування пред'являється до нового
кредитора, а ст. 603 ЦК України є
уточненням положень ст. 518 ЦК України
згідно якої боржник має право висувати
проти вимоги нового кредитора у
зобов'язанні заперечення, які він мав
проти первісного кредитора на момент
одержання письмового повідомлення про
заміну кредитора, відхиляються
колегією суддів з огляду на
вищезазначене.

Оскільки, на час розгляду справи,
відповідач не надав доказів сплати
заборгованості ТОВ "Східбудсервіс-Д" за
договором про відступлення права
вимоги № 15/03/13, він вважається таким, що
прострочив.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

У відповідність ст. ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України, цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином і у
встановлений договором строк, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено,
що порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено,
що у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до п. 6.2 договору
поставки № 0808-12 у випадках
несвоєчасних розрахунків за
поставлену продукцію, покупець
зобов'язаний сплатити постачальнику
пеню у розмірі облікової ставки НБУ від
неперерахованої суми за кожен день
прострочення платежу.

За розрахунком позивача сума пені
за період з 03.10.2012 р. по 24.05.2013 р.
розрахована від суми заборгованості 1
180 682,80 грн. та становить 44 154,30 грн., а за
період з 25.05.2013 р. по 17.05.2013 р. від суми
заборгованості 1 030 682,80 грн. (після
часткової оплати 150 000,00 грн.), становить
4 969,87 грн., загальна сума пені за
підрахунком позивача, становить 49 124,17
грн.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Іншого строку, ніж 6 місяців для
обчислення та припинення нарахування
штрафних санкцій, договором № 0808-12 не
встановлено.

Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Перевіривши розрахунок судом
першої інстанції суми пені, колегія
суддів погоджується з висновком у
рішенні щодо неправильного визначення
позивачем початку нарахування пені (ст.
253 ЦК України) і перевищенням строку
нарахування пені (ч. 6 ст. 232 ГК України),
однак вважає, що місцевим
господарським судом допущено
арифметичну помилку при розрахунку
пені.

За перерахунком апеляційним
господарським судом за шість місяців
прострочення платежу з 04.10.12 по 04.04.2013
пеня складає 44 154,30 грн.

Сума боргу (грн.)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУСума пені за період
прострочення1180682.8004.10.2012 - 04.04.20131837.5000 %44
154,30При розрахунку пені, колегією
суддів використано облікову ставку НБУ
у розмірі 7,5 % річних визначену
Постановою НБУ від 21.03.2012 р. № 102.

Таким чином, за період з 04.10.2012 р. по
04.04.2013 р. включно (за 6
місяців) до стягнення з відповідача на
користь позивача підлягає пеня
у розмірі 44 154,30 грн..

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів невстановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача в
частині нарахованих збитків від
інфляції, суд першої інстанції
встановив, що позивачем розрахунок
інфляційних втрат проведено
неправильно внаслідок арифметичної
помилки.

За перерахунком господарського
суду, сума інфляційних втрат за період
з жовтня 2012 року по травень 2013 року
включно, що обчислена на суму
заборгованості 1 180 682,80 грн., становить 3
540,86 грн.

Згідно розрахунку колегією суддів суми
боргу з урахуванням індексу інфляції
її розмір становить:

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
періодІнфляційне збільшення суми
боргуСума боргу з врахуванням індексу
інфляціїжовтень 2012 р. - травень 2013
р.1180682.801.0033542.051184224.85червень 2013
р.1030682.801.0000.001030682.80Таким чином,
інфляційне збільшення суми боргу за
вказаний період складає 3 542,05 грн.

Розрахунок проведено у відповідності
до листа Верховного Суду України
«Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ» від 03.04.1997 №
62-97р.

Стосовно 3 % річних, колегія суддів
вважає правильним рахувати період
прострочення в два етапи, а саме: з
04.10.12р. по 24.05.13р. на суму 1180682,80 грн. (до
часткової оплати суми боргу) та з 25.05.13р.
по 17.06.13р. (після часткової оплати суми
боргу) на зменшену суму 1 030 682,80 грн.

За підрахунком колегії суддів
розмір 3% річних становить:

Сума боргу (грн.)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів1180682.8004.10.2012 - 24.05.20132333
%22610.881030682.8025.05.2013 - 17.06.2013243 %2033.13
Таким чином, загальна сума 3 % за вказані
періоди складає: 22 610,88 + 2 033,13 = 24
644,01 грн.

Отже, рішення господарського суду
Кіровоградської області слід змінити,
стягнувши з відповідача на користь
позивача суму основного боргу 1 030 682,80
грн., 44 154,30 грн. пені за період з 04.10.2012 р.
по 04.04.2013 р.; 3 542,05 грн. інфляційних
збитків за період з жовтня 2012 року по
травень 2013 року, 24 644,01 грн. 3% річних за
період з 04.10.2012 р. по 17.06.2013 р., а всього 1
107 993,03 грн.

Посилання апелянта на незаконне
відхилення судом першої інстанції
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
наміром подати зустрічну позовну
заяву, колегією суддів визнається
безпідставним, оскільки відповідач мав
достатньо часу для подачі зустрічного
позову до початку розгляду справи по
суті.

Таким чином, доводи апелянта, викладені
в апеляційних скарзі, не спростовують
встановлених господарським судом
обставин в справі, а тому не
заслуговують на увагу і задоволенню не
підлягають.

На підставі вищезазначеного, судова
колегія вважає, що рішення
господарського суду підлягає зміні, а
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 49 ГПК України, судові
витрати покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Спецтрансбуд" залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Кіровоградської області від 16.09.2013 р.
у справі № 912/968/13 змінити,
виклавши абзац другий та четвертий
резолютивної частини рішення в
наступній редакції:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Східбудсервіс-Д"
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спецтрансбуд" (27656,
Кіровоградська область,
Кіровоградський район, с. Степове, вул.
Кільцева, 5, ідентифікаційний код 32892736)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Східбудсервіс-Д" (91055,
м. Луганськ, вул. Совєтская, 40,
ідентифікацій код 38413584) 1 103 023,16 грн., з
яких: 1 030 682,80 грн. основна сума
заборгованості, 44154,30 грн. пені, 3542,05 грн.
інфляційних збитків, 24644,01 грн.
3% річних, а також витрати на сплату
судового збору у сумі 22060,46 грн.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Доручити господарському суду
видати відповідний наказ.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 20.01.2014
р.

Головуючий
Ю.Б. Парусніков

Судді
І.В. Тищик

Т.А. Верхогляд