донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

15.01.2014 справа №905/6904/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівТатенко В.М.
Зубченко І.В., Радіонова О.О.,За участю
представників сторін:

від позивача:Пошко С.Г. довіреністьвід
відповідача:Піттєль І.В. довіреність

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргуПублічного
акціонерного товариства «Дружківське
рудоуправління», м. Дружківка Донецька
область на рішення господарського
судуДонецької області від19.11.2013р.у
справі№ 905/6904/13 (суддя: Сажнева
М.В.)порушеній за позовом:Державного
підприємства «Одеська залізниця», м.
Одесадо відповідача:Публічного
акціонерного товариства «Дружківське
рудоуправління», м. Дружківка Донецька
областьпростягнення 48' 255,00грн.

встановив:

Державне підприємство «Одеська
залізниця» (далі - «Позивач»)
звернулось до господарського суду
Донецької області з позов про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства «Дружківське
рудоуправління», м. Дружківка Донецька
область (далі - «Відповідач») 48' 255,00грн.
штрафу за неправильно зазначену у
залізничній накладній № 53023305 масу
вантажу, за відправкою Дружківка
Донецької залізниці - Дністрянська
Львівської залізниці, вагон № 60441581,
вантаж - глина кислототривка та
вогнетривка, не поіменована у алфавіті.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 19.11.2013р. у справі
№ 905/6904/13 позовні вимоги задоволені
частково, у зв'язку зі зменшення
розміру штрафу, стягнуто на користь
позивача штраф у розмірі 9' 651,00 грн. та
витрати на сплату судового збору у
розмірі 1' 720,50 грн.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням
господарського суду, подав апеляційну
скаргу, в якій просить: рішення
господарського суду Донецької області
19.11.2013р. у справі № 905/6904/13 скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що
судом першої інстанції порушено норми
процесуального та матеріального права.

Сторони були належним чином
повідомлені про час, місце та день
розгляду справи.

Відповідач підтвердив доводи
викладені в апеляційній скарзі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не
надав, однак усно просив оскаржуване
рішення залишити без зміни, оскільки
вважає його законним та обґрунтованим,
а мотиви, з яких подано апеляційну
скаргу - безпідставними, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Відповідно до статей 4-4, 81-1
Господарського процесуального кодексу
України, фіксація судового процесу
технічними засобами здійснена не була,
у зв'язку зі зверненням позивача з
клопотанням про відмову від здійснення
фіксації.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає рішення
господарського суду винесеним з
дотриманням встановлених до нього
вимог, відтак - законним та
обґрунтованим; а апеляційну скаргу -
такою, що не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
05.06.2013р. зі станції Дружківка Донецької
залізниці Публічним акціонерним
товариством "Дружківське
рудоуправління" (вантажовідправник) на
адресу вантажоотримувача - Приватного
акціонерного товариства "Роздільський
керамічний завод", станція призначення
- Дністрянська Львівської залізниці, у
вагоні № 60441581 за залізничною накладною
на групу вагонів № 53023305 відвантажено
вантаж: глина кислототривка та
вогнетривка, не поіменована у алфавіті.

При оформленні залізничної накладної
відповідачем зазначено масу вантажу у
вагоні № 64220445: нетто 69000 кг, тара - 25000 кг,
спосіб визначення маси на 150-тонних
вагах.

При проходженні вантажу через станцію
Знам'янка Одеської залізниці, на
підставі ст. 24 Статуту залізниць
України, було проведено переваження
вагонів на справних вагах та складено
акт загальної форми №1089, відповідно до
якого у вагоні № 60441581 виявлено різницю
в завантаженні над візками,
завантаження навалом нижче бортів на 400
мм, з пониженням навантаження в головну
частину вагона над 1-ми люками.

По даному факту складено комерційний
акт АА №023350/238 від 08.06.2013 (а. с. 13), у якому
зазначено, що у вагоні № 60441581 за
документом вага нетто 69000 кг, тара 25000
кг, фактично при переважуванні брутто
93000 кг, тара 25000 кг, нетто 68000 кг, що менше
ваги, зазначеної у документі, на 1000 кг;
просипання вантажу відсутнє, двері
заварені, люки щільно зачинені.

При прибутті вагону на станцію
призначення - Дністрянська Львівської
залізниці у комерційному акті АА
№047095/716/72 від 25.10.2012р. у розділі Є
мається відмітка: «Під час перевірки
вантажу різниці проти даного акту не
виявлено».

Комерційний акт підписаний належними
особами, зокрема: з боку залізниці
начальником станції, працівниками
станції.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неправильне зазначення
відповідачем відомостей про масу
вантажу у накладній, що є підставою для
покладення на позивача штрафу у сумі 48'
255,00 грн., відповідно до статті 129
Статуту.

На підставі ст.ст.118, 122 Статуту
залізниць України за неправильно
зазначену у залізничній накладній масу
вантажу позивачем на відповідача
нарахований штраф у сумі 48255,00 грн. із
розрахунку: (9651,00 (тариф) х 5).

Відповідно до ст. 908 ЦК України
перевезення вантажу здійснюється за
договором перевезення; загальні умови
визначаються цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них, умови перевезення вантажу
окремими видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Як встановлено ч.3 ст. 909 ЦК України,
укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складанням
транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 ГК України, умови
перевезення вантажів окремими видами
транспорту, а також відповідальність
суб'єктів господарювання за цими
перевезеннями встановлюються
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту
залізниць України (далі - «Статут»),
накладна - це основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил перевезення вантажів і
наданий залізниці відправником разом з
вантажем. Накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої особи
-одержувача і супроводжує вантаж до
місця призначення.

Статут визначає обов'язки, права і
відповідальність залізниць, а також
підприємств, які користуються
залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).
На підставі цього Статуту затверджені
Мінтрансом Правила перевезень
вантажів, які є обов'язковими для всіх
юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме
п.1.1. розділу 4 "Правила оформлення
перевізних документів", зареєстрованих
в Міністерстві юстиції України 24.11.2000
за № 863/5084 (далі - Правила № 863/5084 від
24.11.2000 ), а також ст. 23 Статуту
передбачено, що відправник повинен
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів). У відповідності до цих
Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса
вантажу, визначена відправником, кг" та
"Спосіб визначення маси" заповнюються
вантажовідправником. Маса вантажу
згідно ст. 37 Статуту та п. 5 "Правила
приймання вантажів до перевезення",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000. за № 861/5082, визначається
відправником.

Правильність внесених у накладну
відомостей, як це передбачено п. 2.3
"Правила оформлення перевізних
документів", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України від 24.11.2000
р. за № 863/5084, своїм підписом
підтверджує представник відправника.
Так, правильність внесених відомостей
до вищевказаної накладної підтвердив
своїм підписом представник
відправника.

Відповідно до статті 24 Статуту
залізниць України, залізниця має право
перевірити правильність відомостей
про вантаж, зазначений відправником у
накладній на станції відправлення, під
час перевезення та на станції
призначення.

Підставою для покладання на
відправника відповідальності, згідно
ст. 122 Статуту, за неправильне
зазначення ним відомостей про масу
вантажу, є комерційний акт, складений у
випадках передбачених ст.129 Статуту.

Статтею 24 Статуту передбачено, що
вантажовідправник несе
відповідальність за всі наслідки
невірності, неточності або неповноту
відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно з п.5.5 розділу 5 "Правил
оформлення перевізних документів",
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України 21.11.2000 за № 644 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час
перевезення вантажу або на станції
його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
відомостей про адресу одержувача, його
код, назву вантажу, його кількість, то з
відправника стягується штраф згідно зі
ст. 122 Статуту залізниць України.

Відповідно до п.27 Правил видачі
вантажів, затверджених Наказом
Міністерства транспорту України від
21.11.2000р. № 644, вантаж вважається
доставленим без утрати, якщо різниця
між масою, вказаною в пункті
відправлення в залізничній накладній,
та масою, визначеною на станції
призначення, не перевищує норми
природної втрати і граничного
розходження у визначенні маси нетто.
Норма недостачі (сума норми природної
втрати та граничного розходження
визначення маси нетто) для даного виду
вантажу становить 0,5% маси, що складає
345кг (інших властивостей вантажу
відповідачем, як у накладній, так і
виходячи з ознак вантажу, не зазначено
та не вбачається).

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту
слід враховувати, що штраф підлягає
стягненню за самий факт допущення
вантажовідправником зазначених
порушень, незалежно від того, чи
завдано залізниці у зв'язку з цим
збитки.

Колегія суддів вважає висновок суду
першої інстанції щодо можливості
зменшення суми штрафу до однієї
провізної плати та стягненню з
відповідача суми у розмірі 9651,00 грн.
обґрунтованим та правомірним, з
урахуванням відсутності реальних
збитків для залізниці та інших осіб, не
створення небезпеки на залізничному
транспорті, з урахуванням ч.2 ст. 233 ГК
України, ст.551 ЦК України та п.3 ч.1 ст.83
ГПК України.

Що стосується інших заперечень
скаржника, викладених в апеляційній
скарзі, то апеляційний суд їх до уваги
не приймає, оскільки вони
спростовуються вищевикладеним та
наявними в матеріалах справи доказами.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку, що під час
розгляду справи місцевим
господарським суд допущені порушення
норм матеріального або процесуального
права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК
України, як підстави для скасування
рішення, колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає за
необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати за подання апеляційної скарги
відносяться на Позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дружківське
рудоуправління», м. Дружківка Донецька
область - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 19.11.2013року по справі
№905/6904/13 - без змін.

Головуючий суддя: В.М. Татенко Судді:
І.В. Зубченко О.О. Радіонова

Надруковано примірників:1 - позивачу; 1 -
відповідачу 1 - до справи; 1 - ГСДО; 1 - ДАГС