ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.
справа №
911/4536/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Яреми В.А., розглянувши
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС», м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп», Київська обл.,
с. Мархалівка

2. Приватного агропромислового
підприємства «Ювілейне»,
Тернопільська обл., смт.
Заводське

про стягнення 33 435,66 гривень

за участю представників:

від позивача: Грищенко О.М. (довіреність
б/н від 25.03.2013р.)

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.12.2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (далі-ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС»/позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
(далі-ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп»/відповідач 1) та
Приватного агропромислового
підприємства «Ювілейне» (далі-ПАП
«Ювілейне»/відповідач 2) про стягнення
33 435,66 грн., з яких: 10 665,60 грн. пені, 15 609,90
грн. 30% річних та 7 160,16 грн. інфляційних
втрат солідарно з обох відповідачів.

Відповідачі 1, 2 не скористались правом,
наданим ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України, та
відзив на позовну заяву не надали.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 05.12.2013р. порушено
провадження у справі №911/4536/13 та
призначено справу до розгляду на
24.12.2013р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.12.2013р. розгляд даної
справи було відкладено на 21.01.2014р.

В судові засідання 24.12.2013р. та 21.01.2014р.
представники відповідачів 1, 2 не
з'явились, витребувані судом документи
не надали, про причини неявки суд не
повідомили, хоча про час та місце
розгляду даної справи були повідомлені
належним чином.

Враховуючи обмежені строки розгляду
справи, а також те, що відповідачі 1, 2 не
скористались передбаченим законом
правом на участь у розгляді справи, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду даної справи за відсутності
представників відповідачів 1, 2.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

25.03.2009р. між ТОВ «Тридента агро»
(далі-продавець) та ПАП «Ювілейне»
(далі-покупець) було укладено договір
купівлі-продажу №ЗУФ-09/03/09
(далі-договір №ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009р.),
який визначив умови купівлі-продажу
засобів захисту рослин на умовах
відстрочення платежу.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем 2 своїх договірних
зобов'язань в частині своєчасної та
повної оплати вартості поставленого
продавцем товару, 15.01.2010р. ТОВ «Тридента
агро» звернулось до господарського
суду Тернопільської області з позовом
до ПАП «Ювілейне» про стягнення 194 644,76
грн., з яких: 155 655,57 грн. заборгованості
по оплаті вартості поставленого товару
за накладними №РН-ЛВ00007 від 01.04.2009р.,
№РН-ЛВ00014 від 14.04.2009р., №РН-ЛВ00024 від
15.04.2009р., №РН-ЛВ00038 від 17.04.2009р., №РН-ЛВ00062
від 28.04.2009р., №РН-ЛВ00081 від 05.05.2009р.,
№РН-ЛВ00087 від 08.05.2009р., №РН-ЛВ00088 від
01.04.2009р. згідно договору №ЗУФ-09/03/09 від
25.03.2009р., 2 619,10 грн. пені, 3 838,08 грн. 30%
річних, 1 400,90 грн. інфляційних втрат та 31
131,11 грн. штрафу. Розрахунок позовних
вимог здійснено станом на 15.01.2010р.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 02.03.2010р. у
справі №17/12-135 вищезазначений позов
задоволено у повному обсязі.
Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 21.04.2010р.
вказане рішення було змінено шляхом
зазначення у резолютивній частині про
відмову у задоволенні вимоги про
стягнення з відповідача 9 000,00 грн.
витрат, пов'язаних з оплатою послуг
адвоката. В решті судове рішення
залишено без змін.

18.05.2010р. на виконання рішення
господарського суду Тернопільської
області від 02.03.2010р. у справі №17/12-135 ПАП
«Ювілейне» було сплачено ТОВ «Тридента
агро» 175 000,00 грн., що підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
платіжних доручень першого №20654, №20683
від 18.05.2010р.

24.01.2011р. між ТОВ «Тридента агро»
(далі-первісний кредитор) та ФОП
Грищенком О.М. (далі-новий кредитор)
укладено угоду про заміну кредитора у
зобов'язанні №13-ТА, відповідно до якої
первісний кредитор відступив новому
кредитору право вимоги виконання ПАП
«Ювілейне» (боржником) зобов'язань щодо
сплати розміру штрафних санкцій (пені,
30% річних, інфляційних втрат),
нарахованих ТОВ «Тридента агро»
відповідно до умов та норм чинного
законодавства України за період з
16.01.2010р. по 17.05.2010р., та набутого
первісним кредитором на підставі
договору №ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009р.

Вартість зобов'язання, що
відступається за даною угодою,
становить 33 425,66 грн., з яких: 10 665,60 грн.
пені, 15 609,90 грн. 30% річних та 7 160,16 грн.
інфляційних втрат (п.п. 2.1, 2.3 вказаної
угоди).

26.01.2011р. ТОВ «Тридента агро» надіслано
відповідачу 2 повідомлення про заміну
кредитора у зобов'язанні, відповідно до
якого перший інформував боржника
(відповідача 2) про заміну кредитора за
договором №ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009р., у
зв'язку з чим сплата штрафних санкцій
за вказаним договором (пеня, 30% річних,
інфляційні втрати) підлягає здійсненню
на користь нового кредитора - ФОП
Грищенка О.М.

Крім того, 04.03.2013р. між ФОП Грищенком О.М.
(далі-первісний кредитор) та ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС» (далі-новий
кредитор) укладено угоду про заміну
кредитора у зобов'язанні №13/03-13,
відповідно до якої первісний кредитор
відступив новому кредитору право
вимоги виконання ПАП «Ювілейне»
(боржником) зобов'язання щодо сплати
пені, 30% річних та інфляційних втрат,
набутих первісним кредитором на
підставі договору №ЗУФ-09/03/09 від
25.03.2009р. та згідно угоди №13-ТА від
24.01.2011р., у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
боржником грошового зобов'язань щодо
оплати вартості отриманого товару.

Вартість зобов'язання, що
відступається за даною угодою,
становить 33 425,66 грн., з яких: 10 665,60 грн.
пені, 15 609,90 грн. 30% річних та 7 160,16 грн.
інфляційних втрат (п.п. 2.1, 2.3 вказаної
угоди).

04.03.2013р. ФОП Грищенком О.М. було
надіслано відповідачу 2 повідомлення
про заміну кредитора у зобов'язанні,
відповідно до якого перший інформував
боржника (відповідача 2) про заміну
кредитора за договором №ЗУФ-09/03/09 від
25.03.2009р., у зв'язку з чим сплата штрафних
санкцій за вказаним договором підлягає
здійсненню на користь нового кредитора
- ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС».

Крім того, 11.03.2013р. між ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (далі-кредитор) та ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп» (далі-поручитель)
укладено договір поруки №11-03-2013-53,
відповідно до якого поручитель
поручився перед кредитором за
виконання ПАП «Ювілейне» обв'язку щодо
сплати інфляційних втрат у зв'язку з
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням боржником грошового
зобов'язань згідно договору №ЗУФ-09/03/09
від 25.03.2009р.

Посилаючись на те, що відповідач 2, як
покупець за договором №ЗУФ-09/03/09 від
25.03.2009р. остаточну оплату вартості
поставленого товару здійснив з
порушенням встановлених договором
строків (після 15.12.2009р.), позивач просить
суд стягнути з відповідача 2, зокрема, 10
665,60 грн. пені, нарахованої з 16.01.2010р. по
17.05.2010р. на 155 655,57 грн. сукупної
заборгованості за договором №ЗУФ-09/03/09
від 25.03.2009р.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачами 1, 2 не надано
суду ані відзиву на позовну заяву, ані
будь-яких інших доказів, що впливають
на вирішення даного спору по суті, суд у
відповідності до ст. 75 ГПК України,
здійснював розгляд даної справи за
наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив,
що заявлена позовна вимога підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статей 173, 175
Господарського кодексу України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Приписами статей 655, 692 Цивільного
кодексу України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

У відповідності до п. 5.3 договору
№ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009р., остаточна оплата
за поставлений товар має бути
проведена в строк до 15.12.2009р.

З огляду наведеного, отримання
відповідачем 2 товару за накладними
№РН-ЛВ00007 від 01.04.2009р., №РН-ЛВ00014 від
14.04.2009р., №РН-ЛВ00024 від 15.04.2009р., №РН-ЛВ00038
від 17.04.2009р., №РН-ЛВ00062 від 28.04.2009р.,
№РН-ЛВ00081 від 05.05.2009р., №РН-ЛВ00087 від
08.05.2009р., №РН-ЛВ00088 від 01.04.2009р. згідно
договору №ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009р.
породжує в останнього обов'язок щодо
оплати такого товару у погоджені
сторонами строки.

При цьому, судом враховано, що
прийняття відповідачем 2 товару за
накладними №РН-ЛВ00007 від 01.04.2009р.,
№РН-ЛВ00014 від 14.04.2009р., №РН-ЛВ00024 від
15.04.2009р., №РН-ЛВ00038 від 17.04.2009р., №РН-ЛВ00062
від 28.04.2009р., №РН-ЛВ00081 від 05.05.2009р.,
№РН-ЛВ00087 від 08.05.2009р., №РН-ЛВ00088 від
01.04.2009р. згідно договору №ЗУФ-09/03/09 від
25.03.2009р. на суму 345 612,89 грн., як і
наявність заборгованості за вказаними
накладними у сумі 155 655,57 грн.
преюдиційно встановлена рішенням
господарського суду Тернопільської
області від 02.03.2010р. у справі №17/12-135, а
тому, в силу вимог ст. 35 ГПК України, не
підлягає доведенню повторно.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином. Дана
норма кореспондує з приписами статей
525, 526 ЦК України.

Крім того, приписами статей 512, 514 ЦК
України встановлено, що кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 627, 629 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Натомість, в порушення наведених
законодавчих та договірних положень
відповідач 2 вартість поставленого
товару оплатив з порушенням погоджених
сторонами строків, що підтверджується
наданими суду розрахунковими
документами, та відповідно, свідчить
про підставність вимоги позивача, як
нового кредитора за договором
№ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009р., про стягнення з
відповідача 2 пені, за порушення
договірних зобов'язань.

Відповідно ст. 230 ГК України штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Пунктом 8.2 договору №ЗУФ-09/03/09 від
25.03.2009р. передбачено, що за прострочення
виконання зобов'язання покупець
зобов'язаний сплатити на користь
продавця пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від вартості
неоплаченого товару за кожен день
прострочення.

Відтак, беручи до уваги наведені
нормативні приписи, а також враховуючи
той факт, що період обрахунку пені,
заявлений позивачем до стягнення,
відповідає вимогам вищезазначених
норм Закону та положенням договору, а
її розмір є арифметично вірним, тому
вимога позивача про стягнення з
відповідача 2 - 10 665,60 грн. пені підлягає
задоволенню.

Крім того, посилаючись на неналежне
виконання відповідачем 2 своїх
грошових зобов'язань за договором
№ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009р., позивач просить
суд:

- стягнути з відповідача 2 - 15 609,90 грн. 30%
річних, нарахованих з 16.01.2010р. по 17.05.2010р.
на 155 655,57 грн. сукупної заборгованості;

- солідарно стягнути з відповідачів 7
160,16 грн. інфляційних втрат, нарахованих
з 16.01.2010р. по 31.03.2010р. на 155 655,57 грн.
сукупної заборгованості.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Пунктом 8.6 договору №ЗУФ-09/03/09 від
25.03.2009р. передбачено, що покупець у
випадку прострочення оплати товару за
користування коштами продавця сплачує
на користь останнього 30% річних.

Крім того, приписами статей 553, 554 ЦК
України встановлено, що за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Пунктом 3.1 договору поруки №11-03-2013-53 від
11.03.2013р. передбачено, що
відповідальність поручителя перед
кредитором обмежується сплатою
розміру інфляційних втрат у сумі 7 160,16
грн.

Проте, оскільки арифметично вірний
розмір 30% річних та інфляційних втрат,
обрахованих судом протягом заявленого
позивачем періоду з урахуванням
наведених законодавчих та договірних
положень становить 15 608,20 грн. та 4 358,36
грн. відповідно, тому вимога позивача
про стягнення з відповідача 2 - 15 609,90
грн. 30% річних та солідарне стягнення з
відповідачів 7 160,16 грн. інфляційних
втрат підлягає частковому задоволенню
у розмірі 15 608,20 грн. та 4 358,36 грн.
відповідно.

При винесенні даного рішення судом
також було враховано, що жодним з
відповідачів не було заявлено про
застосування наслідків спливу строків
позовної давності для захисту
порушеного права, передбачених ст. 267
Цивільного кодексу України.

Крім того, разом з позовними вимогами
позивач просив суд солідарно стягнути
з відповідачів 3 000,00 грн. витрат,
пов'язаних з оплатою послуг адвоката.

В обґрунтування витрат позивача, суду
надано:

- копію договору про надання
адвокатських послуг (правової
допомоги) №01-4/11-13, укладений 01.11.2013р. між
позивачем та адвокатом Грищенком О.М.;

- копію свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю Грищенка О.М.
№3888 від 29.10.2009р.;

- копію акта здачі-приймання виконаних
робіт від 29.11.2013р. на суму 3 000,00 грн.;

- платіжне доручення №76 від 16.07.2012р. на
суму 3 000,00 грн. та лист про зарахування
сплачених позивачем коштів за вказаним
платіжним дорученням в рахунок оплати
послу адвоката за договором №01-4/11-13,
укладений 01.11.2013р.

Приписами статей 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Суми, які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову -
на відповідача.

У відповідності до п. 6.5 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України», розподіл сум інших,
крім судового збору, судових витрат
здійснюється за загальними правилами
частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при
задоволенні позову вони покладаються
на відповідача, при відмові в позові -
на позивача, а при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. За тими ж правилами
здійснюється й розподіл сум цих витрат
у розгляді господарським судом
апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл,
господарський суд має враховувати, що
розмір відшкодування судових витрат,
не пов'язаних зі сплатою судового
збору, не повинен бути неспіврозмірним,
тобто явно завищеним порівняно з ціною
позову. У зв'язку з цим суд з
урахуванням конкретних обставин,
зокрема ціни позову, може обмежити
даний розмір з огляду на розумну
необхідність судових витрат для даної
справи.

Враховуючи наведене, беручи до уваги
час на підготовку матеріалів до
судового слухання, участь адвоката у
судових засіданнях, складність
юридичної кваліфікації правовідносин
у справі, суд дійшов висновку про
часткове задоволення зазначеної
вимоги позивача та солідарне стягнення
з відповідачів витрат, пов'язаних з
оплатою послуг адвоката у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати - 1
147,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору, у
відповідності до статті 49 ГПК України,
покладаються судом солідарно на
відповідачів 1, 2 пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124
Конституції України, ст. ст. 32-34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ст. ст. 512, 514, 525, 526, 553, 554, 559, 625, 627,
629, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст.
173, 175, 193, 230 Господарського кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Приватного
агропромислового підприємства
«Ювілейне» (48523, Тернопільська обл.,
Чортківський р-н, смт Заводське,
ідентифікаційний код 30787869) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, вул. Ак.
Заболотного, 38, кв. 23, ідентифікаційний
код 38039872) 10 665 (десять тисяч шістсот
шістдесят п'ять) грн. 60 коп. пені, 15 608
(п'ятнадцять тисяч шістсот вісім) грн. 20
коп. 30% річних та 1 238 (одну тисячу двісті
тридцять вісім) грн. 61 коп. судового
збору.

3. Солідарно стягнути з Приватного
агропромислового підприємства
«Ювілейне» (48523, Тернопільська обл.,
Чортківський р-н, смт Заводське,
ідентифікаційний код 30787869) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
(08633, Київська обл., Васильківський р-н,
с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22,
ідентифікаційний код 38267861) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, вул. Ак.
Заболотного, 38, кв. 23, ідентифікаційний
код 38039872) 4 358 (чотири тисячі триста
п'ятдесят вісім) грн. 36 коп. інфляційних
втрат, 337 (триста тридцять сім) грн. 63
коп. судового збору та 1 147 (одну тисячу
сто сорок сім) грн. 00 коп. витрат,
пов'язаних з оплатою послуг адвоката.

4. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

5. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 21.01.2014р.

Суддя

В.А. Ярема