ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

23 січня 2014 року
Справа № 913/3415/13

Провадження №8пд/913/3415/13

За позовом Прокурора
Новоайдарського району Луганської
області, смт Новоайдар Луганської
області,

в інтересах держави в особі
Колядівської сільської ради,
с.Колядівка Новоайдарського району
Луганської області,

до Приватного підприємства
"Сільськогосподарська виробнича фірма
"Агро", м.Луганськ, -

про внесення змін до договору оренди
землі від 18.04.2011, державна реєстрація
від 18.07.2011 за № 00262.

Суддя господарського суду Луганської
області Середа А.П.,

при секретарі судового засідання
Скоковій К.Л.,

у присутності учасників розгляду
спору:

від прокурора (заявника) - Голоденко К.О.
- прокурор відділу прокуратури м.
Луганська, - службове посвідчення №020155
від 03.09.2013;

від позивача - представник не з'явився;

від відповідача - представник не
з'явився, -

розглянувши матеріали справи, -

ВСТАНОВИВ:

суть спору: прокурором в
інтересах держави в особі позивача
заявлено вимогу про внесення змін до
договору оренди землі, укладеного між
позивачем - Колядівською сільською
радою (далі - сільрада, орендодавець) та
Приватним підприємством
"Сільськогосподарська виробнича фірма
"Агро" (далі - ПП СВФ "Агро", орендар)
18.04.2011, у простій письмовій формі,
державна реєстрація від 18.07.2011
№00264, - предметом якого є земельна
ділянка площею 4,5354 га, що знаходиться
за адресою: с. Колядівка
Новоайдарського району Луганської
області, вул. Теплична, 34, надана в
оренду терміном на 49 років для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, а саме:

пункт 4 розділу "Об'єкт оренди"
договору викласти у новій редакції:

"4. Нормативна грошова оцінка
земельної ділянки в цінах на 2012 рік
становить 2512611,60 грн.";

пункт 8 розділу "Орендна плата"
договору викласти у новій редакції:

"8.Орендна плата вноситься орендарем у
грошовій формі і дорівнює 3% від
нормативно-грошової оцінки землі та
становить 75378,35 грн. на рік. Розрахунок
розміру орендної плати є невід'ємною
частиною цього договору".

Позов мотивовано ухиленням
відповідача від приведення договору у
відповідність до чинного
законодавства.

У зв'язку з надходженням позову
господарським судом Луганської
області порушено провадження у справі
№913/3415/13.

На підставі ст. 77 ГПК України
розгляд справи було відкладено з 09.01.2014
до 23.01.2014 - у зв'язку з неявкою
відповідача та невиконанням ним вимог
суду про надання документів та доказів.

До початку судового засідання 23.01.2014
від прокурора надійшло клопотання про
відмову від здійснення фіксації
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, яке судом задоволено.

У судовому засіданні він заявлені
вимоги підтримав у повному обсязі.

Позивач до судового засідання,
призначеного на 23.01.2014, не з'явився, але
14.01.2014, через канцелярію суду, подав
заяву про повну підтримку позову та
розгляд його за відсутності
представника позивача (вих.№16 від
13.01.2014); 09.01.2014, у судовому засіданні, він
подав пояснення (вих. №8 від 09.01.2014), у
якому викладена аналогічна думка щодо
позову.

Відповідач до цього судового засідання
не з'явився без пояснення причин, але
23.01.2014, через канцелярію суду, подав
відзив на позов, у якому останній
визнав у повному обсязі (відзив на
позовну заяву від 21.01.2014 за вих. №27).

Прокурор не заперечив проти розгляду
справи за відсутності позивача та
відповідача.

З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги обставини справи та наявні у
ній докази, керуючись ст.ст.43,22,32-34,36,43 та
75 ГПК України, суд вважає за можливе
здійснити розгляд спору по суті у цьому
судовому засіданні за відсутності
сторін, - на підставі наявних у справі
доказів.

Заслухавши прокурора, дослідивши
наявні докази, суд встановив наступні
фактичні обставини справи.

18.04.2011 між позивачем
(орендодавець) та відповідачем
(орендар), у простій письмовій формі,
укладено договір оренди землі,
відповідно до якого орендодавець
надає, а орендар приймає у строкове
платне користування терміном на 49
років (п.7) земельну ділянку площею 4,5354
га (п.2), нормативна грошова оцінка якої
не проводилася (п.4), під комплексом МТФ
№2, яка знаходиться в межах населеного
пункту - села Колядівка; кадастровий
номер :17:001:0002; адреса земельної
ділянки: Новоайдарський район, село
Колядівка, вул. Теплична, 34 (п. 1); ця
земельна ділянка надана в оренду для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(п.14), її цільове призначення - землі
сільськогосподарського призначення
(п.15).

Орендна плата вноситься
орендарем у грошовій формі і дорівнює 5
розмірам земельного податку, що
встановлюється відповідно до розділу
ХІІ Податкового кодексу України та
становить 1632,744 грн. на рік (п.8); її
розмір визначається з урахуванням
індексу інфляції (п.9); вона вноситься
рівними частками за календарний
місяць, щомісячно, впродовж 30
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця на розрахунковий
рахунок орендодавця (п.10).

Розмір орендної плати
переглядається один раз на рік за умов,
визначених у п.12 договору, зокрема, у
разі: зміни розмірів земельного
податку, проведення нормативної
грошової оцінки землі.

Сторони домовилися, що зміна умов
договору здійснюється у письмовій
формі за взаємною згодою сторін та
нотаріально посвідчується, а у разі
недосягнення згоди - у судовому порядку
(п.33).

Державна реєстрація договору
здійснена 18.07.2011 за №00264
(а.с.15-16;17-19).

Предмет оренди відповідачеві
передано 18.07.2011, що підтверджується
двостороннім актом
приймання-передавання земельної
ділянки (а.с.17).

Цей спір виник з наступних
підстав.

01.01.2011 набув чинності Податковий
кодекс України у редакції Закону
України від 02.12.2010 №2755-УІ, що
господарський суд визнає в якості
загальновідомого факту, який в силу
приписів частини 1 ст.35 ГПК України не
потребує доказування.

На його виконання та з метою
приведення договорів оренди землі,
укладених за участю позивача, 10.08.2011
року Колядівською сільською радою
Новоайдарського району Луганської
області (тобто позивачем) прийнято
рішення №9/11 "Про оренду та порядок
розрахунку орендної плати за земельні
ділянки у населених пунктах
Колядівської сільської ради" (а.с.20),
пунктом 1 якого затверджено Положення
про оренду та порядок розрахунку
орендної плати за земельні ділянки у
населених пунктах Колядівської
сільської ради (Додаток №1) (далі -
Положення про оренду землі).

Підпунктом 12 пункту 5.1
названого Положення визначено, що
ставка орендної плати у разі
функціонального використання
земельної ділянки -
сільськогосподарське використання
земель юридичними особами, - орендна
плата встановлюється на рівні 3%
нормативної грошової оцінки землі
(а.с.21-23).

Того ж дня, тобто 10.08.2011, сільською
радою прийнято рішення №9/12 "Про
затвердження нормативної грошової
оцінки земель с. Колядівка та
Вовкодаєве Колядівської сільської
ради Новоайдарського району
Луганської області (а.с.25), згідно
пункту 1 якого базова вартість 1 м2
забудованих земель на території села
Колядівка затверджена на рівні 47,76 грн.;
вона підлягає застосуванню з 01.01.2012 (п.2).

Відповідач не спростував та не
оспорив, що обидва зазначені рішення
доведені до його відома.

З метою реалізації цих рішень
позивач неодноразово (01.03.2012 за вих. №97
(а.с.26); 02.04.2012 за вих. №211 (а.с.27); 09.11.2012 за
вих. №1200) (а.с.29)) спрямовував на адресу
відповідача письмові пропозиції про
приведення вищезгаданого договору у
відповідність до вимог чинного
законодавства та згаданих рішень,
додаючи до них (пропозицій) примірники
додаткової угоди.

Як вбачається з наявних у справі
доказів, відповідач, отримавши
пропозиції, ухилився від вчинення
визначених у них дій, тобто укладення
додаткової угоди до договору (а.с.28, 30), -
що стало підставою для звернення
прокурора до суду з цим позовом.

Відповідач позов визнав.

З обставин справи та наявних у ній
доказів вбачається, що він обізнаний як
з приводу прийняття Податкового
кодексу України, так і обох
вищезгаданих рішень сільської ради.

Як сказано у абзаці 11 підпункту в)
пункту 2.2.3 Узагальнення Вищого
господарського суду України від 01.01.2010
щодо практики розгляду господарськими
судами справ у спорах, пов'язаних із
земельними правовідносинами, -
установивши, що законодавчо змінено
розмір орендної плати за землю, про що
орендар був повідомлений, але ухилявся
від вчинення дій, спрямованих на
внесення відповідних змін до договору
оренду землі, суди повинні враховувати
вказані нормативні акти при вирішенні
спорів про внесення змін до договорів
у частині зміни орендних ставок.

Заслухавши прокурора, оцінивши
наявні у справі докази, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Згідно частинам 1 та 2 статті 11
Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ)
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори) (частини 1
та 2 ст. 202 ЦКУ).

Різновидністю правочину є
договір.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦКУ); він є обов'язковим до виконання
(ст. 629 ЦКУ).

З обставин справи та наявних у ній
доказів вбачається, що спірний договір
належить до категорії господарських,
оскільки укладений з метою
забезпечення здійснення господарської
(підприємницької) діяльності
відповідача (ч.1 ст.179 Господарського
кодексу України (далі - ГКУ).

В силу частини 1 ст. 638 Цивільного
кодексу (ст.180 ГКУ) договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови
про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Договір, укладений між сторонами
по цій справі, належить до категорії
орендних.

Згідно ст. 93 Земельного кодексу
України (далі - ЗКУ) (ст.1 спеціального
Закону України від 06.10.1998 № 161-ХІУ "Про
оренду землі") право оренди земельної
ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

За договором оренди землі
орендодавець зобов'язаний за плату
передати орендареві земельну ділянку
у володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства (ст. 13 Закону
"Про оренду землі").

В силу ст.125 ЗКУ право оренди землі
підлягає державній реєстрації.

Укладений сторонами договір
відповідає приписам вищецитованого
законодавства.

За загальним правилом (ст.651 ЦКУ)
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

З наявних у справі доказів
вбачається, що підставою для позову
стала істотна зміна обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору.

Такою істотною зміною прокурор та
позивач вважають зміну встановленого
чинним законодавством України рівня
орендної плати за користування землею
(ст.288 Податкового кодексу України).

У частинах 1 та 2 ст. 632 Цивільного
кодексу України сказано, що ціна у
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, передбачена
можливість застосування цін (тарифів,
ставок тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

У абзаці 3 п.2.19 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" (далі - Постанова
№6) наведена правова позиція, згідно
якій судам слід враховувати, що
розмір орендної плати за землю
визначається сторонами у договорі, в
тому числі може визначатися шляхом
встановлення відсоткового відношення
до нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, що відповідає
чинному законодавству України,
зокрема, приписам частини першої
статті 15, статті 21 Закону України "Про
оренду землі".

Сторони договору передбачили
можливість внесення змін до нього (п.33),
- що узгоджується з приписами статті 30
Закону "Про оренду землі", якою
встановлено, що зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується у судовому
порядку.

Роз'яснення щодо можливості
внесення змін до договору оренди землі
у разі наявності спору між його
сторонами викладене у п.2.18 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання
практики розгляду справ, що виникають
із земельних відносин".

Дослідивши доводи відповідача
проти позову, зміст яких викладено вище
у цьому рішенні, суд не погоджується з
ними з огляду на таке.

По справі у порядку та у спосіб,
встановлені чинним законодавством,
доведено, що між сторонами існує спір з
приводу договірного коефіцієнту
розміру річної орендної плати.

Зокрема, частиною 2 ст. 21 Закону "Про
оренду землі" (у редакції Закону
України від 02.10.2010 №2756-УІ, чинній на час
виникнення спору) розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України).

Статтею 652 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувались при
укладенні договору, останній може бути
змінений за згодою сторін. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

При вирішенні цього спору суд
керується приписами частини 2 названої
статті Кодексу, відповідно до якої,
якщо сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у

відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору
сторони виходили з того, що така зміна
обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена
причинами, які заінтересована сторона
не могла усунути після їх виникнення
при всій турботливості та обачності,
які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв
ділового обороту не випливає, що ризик
зміни обставин несе заінтересована
сторона.

У даному випадку позивачем
належним чином доведена наявність
сукупності передбачених даною нормою
закону 4-х обставин.

Як зазначено у частині 4 ст. 652
Цивільного кодексу, зміна договору у
зв'язку з істотною зміною обставин
допускається за рішенням суду у
виняткових випадках, коли розірвання
договору суперечить суспільним
інтересам або потягне для сторін
шкоду, яка значно перевищує затрати,
необхідні для виконання договору на
умовах, змінених судом.

Враховуючи обставини даної справи, суд
дійшов висновку, що заявлена
прокурором та позивачами вимога
повністю узгоджується з приписами ч.4
ст.652 названого Кодексу.

За змістом статті 654 Цивільного кодексу
України зміна умов договору вчиняється
в такій самій формі, що й договір.

Відповідно до частини 2 статті 23 Закону
України від 03.07.1992 № 2535-ХІІ "Про плату за
землю" (був чинним на день укладення
спірного договору) грошова оцінка
земельної ділянки щороку станом на 01
січня уточнюється на коефіцієнт
індексації, порядок проведення якої
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Як уже сказано вище у цьому рішенні, на
день виникнення та вирішення даного
спору по суті розмір орендної плати
встановлено абзацом 3 підпункту 288.5.1
п.288.5 ст. 288 Податкового кодексу України,
який набрав чинності з 01.01.2011 (Закон "Про
плату за землю" того ж дня втратив
чинність), а саме: для земель інших
категорій (крім сільськогосподарських)
- на рівні 3-кратного розміру земельного
податку, а відповідно до підпункту 288.5.2
п.288.5 цієї статті орендна плата не може
перевищувати 12% нормативної грошової
оцінки - залежно від її призначення.

Оцінивши дії позивача, спрямовані на
врегулювання цього спору, суд дійшов
висновку, що вони, крім вищевикладених
підстав, відповідають приписам чинного
законодавства України ще і з огляду на
таке.

Згідно ст.14 Конституції України
та ст.1 Земельного кодексу України
земля є основним національним
багатством, яке перебуває під
особливою охороною держави.

Предметом вищезгаданого договору
оренди є земельна ділянка комунальної
форми власності.

Розпорядження землями
територіальних громад належить до
повноважень сільських, селищних,
міських рад (п. "а" частини 1 ст.12 ЗКУ).

Землі, які належать на праві
власності територіальним громадам сіл,
селищ та міст, є комунальною власністю
(ч. 1 ст.83 ЗКУ), - тобто в даному випадку
згадувана у рішенні земельна ділянка
належить на праві власності
територіальній громаді міста
Луганська, а органом, на який законом
покладено повноваження по здійсненню
відповідних функцій з розпорядження
земельними ділянками, є Луганська
міська рада.

Як сказано вище у цьому рішенні,
правовідносини щодо оренди землі
врегульовані низкою спеціальних
нормативних актів, у тому числі -
Законом України від 06.10.1998 №161-ХІУ "Про
оренду землі", Земельним та Цивільним
кодексами України, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного
кодексу України передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Пунктом 34 частини 1 ст. 26 Закону України
від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве
самоврядування в Україні" вирішення
земельних питань віднесено до
виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
унормовано, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно приписів статті 144 Конституції
України та ст.ст.59 і 73 Закону "Про
місцеве самоврядування в Україні"
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
а тому у разі прийняття відповідним
органом рішення про внесення змін щодо
ставок орендної плати за земельні
ділянки та затвердження нових
коефіцієнтів, що використовуються для
розрахунку орендної плати за земельні
ділянки, такі обставини можуть бути не
взяті судом до уваги лише у разі
скасування такого рішення органу
місцевого самоврядування в
установленому законом порядку.

З огляду на викладене рішення
Колядівської сільської ради від 10.08.2011
№9/11 та №9/12 повністю відповідають
приписам чинного законодавства.

Отже, суд вважає належним чином
доведеним факт законодавчої зміни
розміру орендної плати за землю, про що
орендар є повідомленим та обізнаним,
але ухилився від вчинення дій,
спрямованих на внесення відповідних
змін до договору оренду землі.

За таких обставин позов підлягає
задоволенню повністю з підстав, про які
йдеться вище у цьому рішенні.

Згідно частини 3 статті 653 Цивільного
кодексу України, якщо договір
змінюється або розривається у судовому
порядку, зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Керуючись ст.ст.44 та 49 ГПК України, суд
сплату судового збору у сумі 1147,00 грн.
покладає на відповідача шляхом
стягнення його на користь Державного
бюджету України з урахуванням
наступних обставин.

Відповідно до приписів п.11 ст. 5 Закону
України від 08.07.2011 № 3674-УІ "Про судовий
збір" органи прокуратури звільнені від
сплати судового збору на користь
Державного бюджету України у разі
звернення до суду з позовом в інтересах
держави.

За приписами п/п 2 п.2 ч.2 ст. 4 цього
Закону у разі звернення до
господарського суду з позовом
немайнового характеру (до їх категорії
належить спір по цій справі) на користь
Державного бюджету України підлягає
сплаті судовий збір у розмірі 1
мінімальної заробітної плати,
встановленої Законом України "Про
Державний бюджет на 2013 рік" на 1 січня 2013
року (1147,00 грн.).

На підставі викладеного, ст.ст.19,144
Конституції України, ст.ст.11,16,202,626,651-654
Цивільного кодексу України; ст.ст.93, 125
Земельного кодексу України;
ст.ст.179-181,188 Господарського кодексу
України; ст.ст.1,13,20,30 Закону України від
06.10.98 року № 161-ХІУ "Про оренду землі";
ст.ст. 26,59,73 Закону України від 21.05.1997
року №280/97-ВР "Про місцеве
самоврядування в Україні", керуючись
ст.ст.43,47,22,27,32-34,43,44,49,75,82,84 та 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Луганської
області -

В И Р І Ш И В :

1.Позов Прокурора
Новоайдарського району Луганської
області в інтересах держави в особі
Колядівської сільської ради
Новоайдарського району до Приватного
підприємства "Сільськогосподарська
виробнича фірма "Агро" - про внесення
змін до договору оренди землі від
18.04.2011, державна реєстрація від 18.07.2011 за
№00262 - задовольнити повністю.

2.Внести зміни до договору оренди
землі, укладеного між Колядівською
сільською радою (орендодавець) та
Приватним підприємством
"Сільськогосподарська виробнича фірма
"Агро" (орендар) 18 квітня 2011 року, у
простій письмовій формі, державна
реєстрація від 18 липня 2011 року
№00264, - предметом якого є земельна
ділянка площею 4,5354 га, кадастровий
номер :17:001:0002, що знаходиться за
адресою: Новоайдарський район, село
Колядівка, вул.Теплична, 34, надана в
оренду терміном на 49 років для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, а саме:

пункт 4 розділу "Об'єкт оренди"
договору викласти у новій редакції:

"4. Нормативна грошова оцінка
земельної ділянки в цінах на 2012 рік
становить 2512611,60 грн.";

пункт 8 розділу "Орендна плата"
договору викласти у новій редакції:

"8.Орендна плата вноситься орендарем у
грошовій формі і дорівнює 3% від
нормативно-грошової оцінки землі та
становить 75378,35 грн. на рік. Розрахунок
розміру орендної плати є невід'ємною
частиною цього договору".

2.1.Відповідно до приписів ст. 125
Земельного кодексу України та ст. 4
Закону України від 01.07.2004 №1952-ІУ "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" зміни у
праві на оренду землі, про які йдеться
у пункті 2 цього рішення, підлягають
державній реєстрації.

3.Стягнути з Приватного
підприємства "Сільськогосподарська
виробнича фірма "Агро",
ідентифікаційний код 30877035, яке
знаходиться за адресою: місто Луганськ,
вул.50 років оборони Луганська, 9, - на
користь Державного бюджету України на
рахунок: №3006, банк - ГУ ДКСУ в
Луганській області, МФО 804013; одержувач
коштів: УДКСУ у м. Луганську, код ОКПО
37991503, ККД - 22030001, символ звітності банку
- 206, - судовий збір (Державна судова
адміністрація України, 050) у сумі 1147
(одна тисяча сто сорок сім) грн. 00 коп.;
після набрання рішенням законної сили
видати наказ Ленінській об'єднаній
державній податковій інспекції міста
Луганська Головного управління
Міндоходів України у Луганській
області.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні 23.01.2014 оголошено
лише вступну та резолютивну частини
рішення.

Рішення набуває законної сили
після закінчення 10-денного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до статті 84 ГПК України.

Рішення складено у повному обсязі
та підписано - 25 січня 2014 року.

Суддя
А.П.Середа