СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року Справа № 5002-22/3792-2010

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді
Дмитрієва В.Є.,

суддів
Балюкової К.Г.,

Гонтаря В.І.,

за участю представників сторін:

позивача: Білий І.Є., довіреність №1293
від 30.05.2012 (Шило А.М.);

відповідача: Ісаєва Ю.О., довіреність
б/н від 09.01.214 (ТОВ Агрофірма
"Новозуївська").

розглянувши апеляційну скаргу Шила
Авксентія Микитовича на рішення
господарського суду Автономної
Республіки Крим (суддя Калініченко
А.А.) від 14 жовтня 2013 року у справі
№5002-22/3792-2010

за позовом Шила Авксентія Микитовича
(вул. Будівельна, 5, кв.74, Красногірськ,
Московська обл.)

до товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма
"Новозуївська" (вул. Чикоренко, 63,
Новозуївка, Красногвардійський р-н, 97056)

про визнання частково недійсним
засновницького договору ТОВ,
спонукання до виконання певних дій та
стягнення 1350,00 грн. та вартості частки
майна

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Калініченко А.А.) від 14 жовтня 2013 року у
справі №5002-22/3792-2010 позовна заява Шила
Авксентія Микитовича до товариства з
обмеженою відповідальністю Агрофірма
„Новозуївська" про стягнення 1350,00 грн.,
а також вартості частки майна -
задоволена частково.

В частині позовних вимог про визнання
частково недійсним засновницького
договору ТОВ Агрофірма „Новозуївська"
та спонукання до виконання певних дій
провадження у справі припинено.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Новозуївська" на користь Шило
Авксентія Микитовича вартість частки
майна товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Новозуївська" у розмірі 8611,20 грн.

У задоволені позовних вимог про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Новозуївська" 41383,80 грн. вартості
частини майна товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Новозуївська" - відмовлено.

У задоволені позовних вимог в частині
стягнення частини прибутку товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агрофірма "Новозуївська" за 2009 рік -
відмовлено.

У задоволені позовних вимог в частині
стягнення 1 350,00 грн. грошового внеску у
статутний фонд товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Новозуївська" - відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Шило Авксентій Микитович
звернувся до Севастопольського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду першої інстанції змінити,
стягнувши на користь позивача 49 995,00
грн.

В апеляційній скарзі заявник наполягає
на тому, що прийняте рішення є
необґрунтованим та повинно бути
змінено в частині визначення розміру
вартості частки майна ТОВ „Агрофірма
„Новозуївська" стягненої на користь
позивача. Заявник не погоджується з
тим, що суд мотивував прийняте рішення
висновками судової
будівельно-технічної експертизи
№631/1095-2160 від 01.07.2013 (т.6, а.с. 1-158). При
цьому, заявник наполягає на вірності
висновків, зроблених
судово-економічною експертизою №12 від
26.03.2012, де визначена вартість чистих
активів Товариства станом на 01.07.2009 - 333,3
тис. грн., а, отже, 15% частка Шила А.М.
складає 49995,00 грн. Також, заявник
апеляційної скарги заперечує проти
стягнення з нього судового збору
(державного мита) у розмірі 513,45 грн.,
оскільки він є інвалідом другої групи
та звільнений від сплати судового
збору в силу Закону України „Про
судовий збір".

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
09.12.2013 скаргу прийнято до провадження.

Розпорядженням секретаря судової
палати від 21.01.2014 склад колегії по
справі змінений та визначений
наступним чином: головуючий суддя -
Дмитрієв В.Є., судді: Балюкова К.Г.,
Гонтар В.І.

У судовому засіданні 21.01.2014
представники сторін надали суду
пояснення по суті спору. Представник
позивача (скаржника) наполягав на
задоволенні вимог апеляційної скарги з
підстав, викладених у ній.

Представник відповідача просила
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін.

У судовому засіданні 21.01.2014 було
оголошено перерву до 23.01.2014.

Повторно розглянувши справу в порядку
статті 101 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія встановила наступні обставини.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Новозуївська" було зареєстроване в
якості юридичної особи
Красногвардійською районною державною
адміністрацією Автономної Республіки
Крим 10.05.2000, про що видане відповідне
свідоцтво.

Шило Авксентій Микитович є засновником
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Новозуївська" з часткою у статному
фонді товариства 15%.

15.05.2008 Шило Авксентій Микитович
звернувся до зборів засновників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Новозуївська" з проханням звільнити
його з зайнятої посади та здійснити
розрахунок з ним.

Нотаріально посвідченою заявою від
26.05.2009 (реєстр. №1644) позивач повідомив
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Новозуївська" про свій вихід зі складу
членів товариства, просив внести
відповідні зміни до статутних
документів та виплатити належну йому
вартість частки майна товариства та
частку прибутку товариства.

Посилаючись на те, що вартість частки
майна товариства та прибуток
товариства, у зв'язку з виходом Шила
А.М. з учасників товариства, йому не
виплачений, він звернувся до місцевого
господарського суду із відповідним
позовом.

Місцевим господарським судом
встановлено, що на підставі рішення
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 29.03.2010 у справі
№2-7/540-2010 за позовом Шила Авксентія
Микитовича до ТОВ "Агрофірма
"Новозуївська" про визнання частково
недійсним засновницького договору,
спонукання до виконання певних дій,
господарським судом Автономної
Республіки Крим встановлені наступні
факти, які сторонами не оспорюються та
в силу ч. 2 ст. 35 Господарського
процессуального кодексу України не
доводяться знову: 1) Шило Авксентій
Микитович мав статус учасника
ТОВ"Агрофірма "Новозуївська". 2) позивач
вийшов із складу учасників товариства
на підставі заяви від 26.05.2009 (реєстр.
№1644), яка зареєстрована відповідачем
28.05.2009 за №27-04/2. 3) вартість частки Шила
А.М. в статутному капіталі ТОВ
"Агрофірма "Новозуївська" повинна бути
сплачена йому не пізніше 28.05.2010.

З метою з'ясування ринкової вартості
основних засобів, нематеріальних
активів, довгострокових та поточних
біологічних активів ТОВ "Агрофірма
"Новозуївська", балансової вартості
інших активів, крім основних засобів,
суми майнових зобов'язань Товариства
та суми прибутку Товариства за період з
01.01.2009 по 28.05.2009, у справі було
призначено судову будівельно-технічну
експертизу.

18.01.2012 до суду надійшов висновок № 479
від 28.12.2011 судової будівельно -
технічної експертизи (т.2, а.с. 1-33).

З метою визначення чистих активів ТОВ
"Агрофірма "Новозуївська" станом на
28.05.2009, з урахуванням ринкової вартості
основних засобів, нематеріальних
активів, довгострокових та поточних
біологічних активів ТОВ "Агрофірма
"Новозуївська", визначених експертним
висновком №479 від 28.12.2011, судом по
справі призначено судову економічну
експертизу (т.3, а.с.7-8).

27.04.2012 матеріали справи №5002-22/3792-2010
повернені до господарського суду
Автономної Республіки Крим з
експертним висновком №12 від 26.03.2012 (т.3,
а.с. 10-17).

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 12.03.2013 у
справі призначено судову
земельно-оціночну експертизу,
проведення якої доручено Кримському
науково-дослідному інституту судових
експертиз.

15 липня 2013 року на адресу
господарського суду Автономної
Республіки Крим повернені матеріали
справи №5002-22/3792-2010 з експертним
висновком №631/1095-1260 від 01.07.2013.

Ухвалами від 02.09.2013 та 17.09.2013
господарським судом Автономної
Республіки Крим зобов'язано позивача
конкретизувати позовні вимоги про
стягнення вартості частки майна у
грошовій сумі, однак представник
позивача в судове засідання не
з'явився, відповідних заяв не надав.
Враховуючи те, що в судовому засіданні
14.102013 представник позивача наполягав
на необхідності керуватись висновками
судової будівельно-технічної
експертизи від 28.12.2011 №479 та судової
економічної експертизи від 26.03.2012 №12,
суд першої інстанції дійшов висновку
про доцільність виходити з того, що
вимоги Шила А.М. щодо стягнення
вартості частини майна ТОВ "Агрофірма
"Новозуївська" у грошовому еквіваленті
складають 49995,00 грн.

Перевіривши матеріали справи,
вислухавши представників сторін,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
і відповідність висновків суду
обставинам справи, судова колегія
вважає апеляційну скаргу такою, що
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

За приписами п. 1 ст. 167 Господарського
кодексу України корпоративні права - це
права особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Корпоративними є відносини, пов'язані з
реалізацією корпоративних прав,
посвідчених акціями.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивач звернувся до відповідача за
захистом порушеного корпоративного
права, а саме права на одержання
вартості частини майна, пропорційну
його частці у статутному капіталі
товариства, що передбачено ч.2 ст. 148
Цивільного кодексу України.

Пунктом 4 ч.2 ст. 148 Цивільного кодексу
України встановлено, що порядок і
спосіб визначення вартості частини
майна, що пропорційна частці учасника у
статутному капіталі, а також порядок і
строки її виплати встановлюються
статутом і законом.

Спори, що виникають у зв'язку з виходом
учасника із товариства з обмеженою
відповідальністю, у тому числі спори
щодо порядку визначення частки у
статутному капіталі, її розміру і
строків виплати, вирішуються судом (ч.3
ст. 148 Цивільного кодексу України).

Однак, в Статуті ТОВ "Агрофірма
"Новозуївська" не передбачений порядок
розрахунку вартості частки майна, що
підлягає виплаті при виході учасника
зі складу товариства (т.2, а.с. 69- 75).

Таким чином, звернення Шила А.М. до суду
із даним позовом правомірно та
обґрунтовано посиланням на його
порушене корпоративне право, пов'язане
з виходом зі складу учасників
Товариства.

Корпоративні правовідносини
регулюються Цивільним кодексом
України, Господарським кодексом
України, Законами України „Про
господарські товариства", „Про
акціонерні товариства", положеннями
постанови Племуну Верховного суду
України від 24.10.2008 №13 „Про практику
розгляду судами корпоративних спорів",
рекомендаціями Президії Вищого
господарського суду України від 28.12.2007
№04-5/14 „Про практику застосування
законодавства у розгляді справ, що
виникають з корпоративних відносин".

Так, приписами п. 3.7. рекомендації
Президії Вищого господарського суду
України від 28.12.2007 №04-5/14 "Про практику
застосування законодавства у розгляді
справ, що виникають з корпоративних
відносин" встановлено, що відповідно
до статей 54 і 64 Закону України "Про
господарські товариства" учасник
товариства з обмеженої або додаткової
відповідальності, що виходить або був
виключений з товариства, має право на
одержання вартості частини майна
товариства пропорційно розміру його
частки у статутному капіталі
товариства. У вирішенні спорів щодо
розрахунків з учасником, що вийшов (був
виключений) з товариства,
господарським судам необхідно
враховувати таке. Відповідно до
частини першої статті 190 ЦК України
майном, крім речей, вважаються майнові
права та обов'язки. У частині першій
статті 66 та у статті 139 ГК України
визначено, що майно підприємства
становлять речі та інші цінності
(включаючи нематеріальні активи), які
мають вартісне визначення,
виробляються чи використовуються у
діяльності суб'єктів господарювання та
відображаються в їх балансі або
враховуються в інших передбачених
законом формах обліку майна
підприємства. Отже, вартість частки
майна товариства, належної до сплати
учаснику, що виходить (виключається) з
товариства, повинна визначатися з
розрахунку вартості усього майна, що
належить товариству, в тому числі
основних засобів, нематеріальних
активів, оборотних активів, майна
невиробничого призначення тощо з
урахуванням майнових зобов'язань
товариства.

Майно підприємства обліковується на
його балансі, де відображається
вартість активів підприємства та
джерел їх формування. Тому в основу
розрахунку вартості частини майна
товариства, належної до сплати
учаснику, що виходить з товариства, за
загальним правилом, повинна братись
балансова вартість майна товариства.
Активи (майно і в тому числі майнові
вимоги) товариства відображаються у
статтях активу балансу за кодами 010, 020,
030, 035, 040, 045, 050, 060, 100, 110, 120, 130, 140, 150, 160, 170,
180, 190, 200, 210, 230, 240, 250.

Зобов'язання товариства та
забезпечення майбутніх витрат і
платежів товариства визначаються у
статтях пасиву балансу за кодами 400, 410,
420, 440, 450, 460, 470, 500, 510, 520, 530, 540, 550, 560, 570, 580,
590, 600, 610.

Будь-який учасник товариства має право
вимагати проведення з ним розрахунків,
виходячи з дійсної (ринкової) вартості
майна товариства. Положеннями
(стандартами) бухгалтерського обліку
передбачено можливість переоцінки
балансової вартості для таких
категорій активів товариства як
основні засоби (пункт 16 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 7
"Основні засоби", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 27.04.2000 N 92), нематеріальні активи
(пункт 19 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 8
"Нематеріальні активи", затвердженого
наказом Міністерства фінансів
України від 18.10.99 N 242), довгострокові і
поточні біологічні активи (пункти
відповідно 16.1 та 22 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 2
"Баланс", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
31.03.99 N 87).

Господарським судом може бути
задоволено клопотання учасника, який
вийшов (був виключений) з товариства з
обмеженою або додатковою
відповідальністю, про здійснення
експертної оцінки дійсної (ринкової)
вартості основних засобів,
нематеріальних активів,
довгострокових або поточних
біологічних активів для обчислення
вартості частини майна, належної до
сплати такому учаснику.

Судова колегія вважає доцільним при
вирішенні даного спору використання
місцевим господарським судом дані
висновків експертиз, призначених та
проведених в межах господарської
справи.

Так, за висновком судової
будівельно-технічної експертизи №479
від 28.12.2011 ринкова вартість основних
засобів, нематеріальних активів,
довгострокових та поточних
біологічних активів ТОВ "Агрофірма
"Новозуївська" станом на 28.05.2009
визначена у розмірі 3706878,00 грн, в тому
числі: вартість основних засобів -
1059438,00 грн, нематеріальних активів -
1229194,00 грн, довгострокових та поточних
біологічних активів - 1418246,00 грн.

Зі змісту висновку судово-економічної
експертизи №12 від 26.03.2012 вартість
чистих активів Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Новозуївська" за даними балансу на
01.072009, з урахуванням ринкової вартості
основних засобів, нематеріальних
активів, довгострокових та поточних
біологічних активів ТОВ "Агрофірма
"Новозуївська", визначеної відповідно
до висновку №479 судової будівельно -
технічної експертизи по господарський
справі № 5002-22/3792-2010, дорівнює 333300,00 грн.,
з яких частка Шило А.М. 15% або 49995,00 грн.

При цьому, вартість частки позивача та
вартість чистих активів експерти
визначив шляхом аналізу відомостей з
відповідних розділів балансу
відповідача, на підставі даних
експертного висновку №479 від 28.12.2011
щодо ринкової вартості активів ТОВ
"Агрофірма "Новозуївська".

Судова колегія погоджується з доводом
суду першої інстанції, що в експертному
висновку №479 від 28.12.2011 ринкова
вартість нематеріальних активів
визначена не об'єктивно, оскільки
оцінка матеріальних активів у вигляді
права користування земельними
ділянками в цілому за загальною площею
всіх земельних ділянок визначена без
аналізу вартості права користування
земельною ділянкою за кожним договором
оренди окремо, без врахування строку
дії кожного договору оренди земельної
ділянки окремо.

З метою визначення вартості права
користування земельною ділянкою за
кожним договором оренди окремо судом
першої інстанції було призначено
судову будівельно-технічну експертизу.
За висновком експертизи - вартість
права користування земельною ділянкою
за кожним договором оренди, укладеним
ТОВ "Агрофірма "Новозуївська", окремо,
склала 952324,00 грн. Саме вказану ринкову
вартість суд першої інстанції
правомірно використовував під час
визначена вартості частини майна
товариства, на яку може претендувати
позивач.

Отже, вартість чистих активів ТОВ
"Агрофірма "Новозуївська" на момент
виходу позивача із складу учасників
товариства складає: активи
підприємства (ринкова вартість
основних засобів - 1059438 грн. (висновок
№479 від 28.12.2011), ринкова вартість
довгострокових та поточних
біологічних активів - 1418246 грн.
(висновок №479 від 28.12.2011), ринкова
вартість нематеріальних активів
(висновок №631/1095-2160 від 01.07.2013) - 953324 грн.,
балансова вартість оборотних активів -
3968200 грн., всього - 7399208 грн.) -
зобов'язання підприємства - 7341800 грн. =
57408 грн. Вартість частини майна
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Новозуївська", на яку може
претендувати позивач складає 8611,20 грн.
(57408 х 15% : 100% = 8611,20 грн.).

Щодо стягнення 1350,00 грн. грошового
внеску, який внесений Шилом А.М. у
статутний фонд ТОВ "Агрофірма
"Новозуївська" судова колегія
погоджується з думкою місцевого
господарського суду та зазначає
наступне.

Внесення грошового внеску Шилом А.М. до
статутного фонду ТОВ "Агрофірма
"Новозуївська" у вказаній сумі
підтверджується свідоцтвом №1 від
10.05.2001 (т.1, а.с. 15).

Стаття 54 Закону України "Про
господарські товариства" надає
учаснику, що вийшов з товариства, право
на отримання вартості частини майна
товариства, яка пропорційна його
частці, але не внеску, зробленого на
момент заснування товариства або
вступу до нього, адже за час
господарської діяльності, вартість
активів товариства може зменшитись у
порівнянні з первинною вартістю
активів на момент заснування. Ризик
такого зменшення несе саме учасник
товариства, як особа, що наділена
правом брати участь в управлінні
товариства.

Отже, внесок Шила А.М. у розмірі 1350,00 грн.
у статутний фонд ТОВ "Агрофірма
"Новозуївська" в силу Закону поверненню
не підлягає.

У задоволенні вимог позивача про
стягнення на його користь частини
прибутку ТОВ "Агрофірма "Новозуївська"
за 2009 рік місцевим господарським судом
також відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції
керувався наказом Міністерства
фінансів України №39 від 25.02.2000 „Про
затвердження Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 25 „Фінансовий
звіт суб'єкта малого підприємництва",
де вказано, що чистий прибуток
(заробіток) відображується як різниця
між сумою чистого доходу (виручки) від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) і сумою всіх витрат. Сума всіх
витрат збільшується на суму зменшення
залишків незавершеного виробництва і
готової продукції або зменшується на
суму збільшення залишків
незавершеного виробництва і готової
продукції.

Наявний в матеріалах справи звіт про
фінансові результати ТОВ "Агрофірма
"Новозуївська" за 1 півріччя 2009 року (т.2,
а.с. 36) свідчить про відсутність
прибутку у товариства та наявність
чистого збитку у сумі 93500,00 грн., що
виключає можливість задоволення
позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду звертає увагу на
те, що клопотання про призначення по
справі повторної судової експертизи
сторонами не заявлялось.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що місцевий господарський суд
дійшов вірного висновку про часткове
задоволення позовних вимог, а саме в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача вартості частки майна
Товариства у розмірі 8611,20 грн.; в іншій
частині вимог у позові правомірно
відмовлено.

Судова колегія зазначає, що всім
доказам, що маються у матеріалах справи
та стосуються суті спору, судом першої
інстанції надана належна оцінка; нових
доказів та документів, що спростовують
доводи місцевого господарського суду,
які викладені в оскаржуваному рішенні,
суду апеляційної інстанції скаржником
не надано.

Твердження скаржника викладені в
апеляційної скарзі по суті спору
ґрунтуються на власному трактування
експертних висновків. Висловлена
заявником думка не підтверджена
належними та допустимими доказами у
розумінні ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України.

Водночас, судова колегія погоджується
з думкою заявника апеляційної скарги
стосовно неправомірного стягнення з
нього в доход Державного бюджету суми
судового збору (державного мита) у
розмірі 513,45 грн. з тих підстав, що
позивач є інвалідом другої групи, та, в
силу ст. 5 Закону України „Про судовий
збір" від 08.07.2011 № 3674-VI звільнений від
сплати судового збору.

Так, відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону
України „Про судовий збір" від сплати
судового збору звільняються, зокрема,
інваліди I та II груп, законні
представники дітей-інвалідів і
недієздатних інвалідів I та II груп.

Аналогічні пільги для інвалідів при
сплаті державного мита передбачені
Декретом Кабінету Міністрів „Про
державне мито" від 21.01.1993 №7-93.

З матеріалів справи, а саме з
пенсійного посвідчення №0538243 (154597534),
виданого 17.07.2009 на ім'я Шила Авксентія
Микитовича, 1945 року народження
(російською мовою: Шило Авксентий
Никитович) вбачається, що йому
присвоєна пенсія з інвалідності II
групи, безстроково. Ксерокопія
посвідчення завірена нотаріально (т.1,
а.с. 9).

Оскільки Шило А.М. є громадянином
України, про що свідчить паспорт
громадянина України (т.1, а.с.8), на нього
розповсюджується дія всіх законів
України, у тому числі Закону України
„Про судовий збір" та Декрету Кабінету
Міністрів „Про державне мито".

При цьому, факт видачі пенсійного
посвідчення на території іншої держави
(у даному випадку Російської Федерації)
не має значення в силу норм чинного
законодавства України, а також Угоди
про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності
Незалежних Держав в галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992, учасниками
якого є, зокрема, Російська Федерація
та Україна.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
оскаржуване рішення - скасуванню в
частині стягнення з позивача в доход
Державного бюджету судового збору у
розмірі 513,45 грн. В іншій частині
рішення суду першої інстанції підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст. 101, ч.2 ст. 103, ст. ст. 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шила
Авксентія Микитовича задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 14
жовтня 2013 року у справі №5002-22/3792-2010
скасувати в частині стягнення з Шила
Авксентія Микитовича на користь
Державного бюджету України 513,45 грн.
державного мита.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Головуючий суддя
В.Є. Дмитрієв

Судді
К.Г. Балюкова

В.І. Гонтар

Розсилка:

1. Шило Авксентій Микитович (вул.
Будівельна, 5,
кв.74,Красногірськ,Московська обл.)

2. Адвокат Білий І.Є. (вул.
Севастопольська, 4, Сімферополь, АРК,
95011)

3. ТОВ Агрофірма "Новозуївська" (вул.
Чикоренко, 63,Новозуївка,
Красногвардійський р-н,97056)