ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.
Справа № 922/3830/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя
Камишева Л.М., суддя Шепітько І.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача - Парахіної В.В. за дорученням
№ 01-62юр/5614 від 09.07.2013 року,

Антипової С.Л. за дорученням
№ 11-11-17261 від 09.09.2013 року

відповідача - Бутенко Л.В. за дорученням
№ 83-03 від 14.01.2014 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу
відповідача (вх. №3728Х/1-32) на рішення
господарського суду Харківської
області від 21 жовтня 2013 року у справі

за позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго", м. Харків

до Управління праці та соціального
захисту населення адміністрації
Київського району Харківської міської
ради, м. Харків

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області (суддя Лаврова Л.С.)
від 21 жовтня 2013 року позов задоволено.
Стягнуто з Управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Київського району
Харківської міської ради на користь
Акціонерної компанії "Харківобленерго"
суму невідшкодованих витрат від
надання товарної продукції
(електроенергії) громадянам пільгових
категорій в розмірі 44451,19 грн. та
судовий збір у розмірі 1720,50 грн.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення господарського
суду Харківської області від 21 жовтня
2013 року скасувати та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити. Вказує на те, що у період з
01.04.2011 року по 31.12.2011 року Управління
мало можливість проводити
фінансування за надані підприємством
послуги з енергопостачання зазначених
категорій пільговиків тільки у межах
норм споживання, передбачених чинним
законодавством. Проте, позивач
відмовлявся здійснювати нарахування
по пільгам із застосуванням норм
споживання, встановлених постановою
Кабінету Міністрів України № 879 від
01.08.1996 року «Про встановлення норм
користування житлово-комунальними
послугами громадян, які мають пільги
щодо їх сплати. Не звертаючи увагу на
неодноразові листи відповідача,
позивач продовжував нараховувати
пільги без обмеження норм споживання
(т.2 а.с.43-47).

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
зазначив, що оскаржене рішення
прийняте при повному та всебічному
з'ясуванні обставин справи, воно є
обґрунтованим і відповідає як
фактичним обставинам, так і вимогам
чинного законодавства, просить рішення
господарського суду Харківської
області від 21 жовтня 2013 року залишити
без змін, а апеляційну скаргу
відповідача залишити без задоволення.
Вказує на те, що предметом спору є не
компенсовані ергоностачальнику
витрати від надання товарної продукції
(електроенергії) громадянам пільгових
категорій в розмірі 44451,19 грн. за період
з 01.04.2011 року по 31.12.2011 року, а введення
«середніх норм споживання» у деякі
законодавчі акти відповідно до
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008
рік» передбачалось лише на 2008
бюджетний рік та ніяким чином не
відноситься до наступних 2009, 2010 та 2011
бюджетних років (т.2 а.с.62-65).

21 січня 2014 року через канцелярію суду
відповідач подав уточнення до
апеляційної скарги (вх. № 531), в якому
зазначив, що банківські реквізити
Управління змінилися.

Колегія суддів розглянувши клопотання
відповідача, вислухавши думку
представників позивача, який не
заперечував проти заявленого
клопотання, долучила вказане
клопотання до матеріалів справи.

Розглянувши наявні матеріали справи,
перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин та
докази на їх підтвердження, юридичну
оцінку, правильність застосування
господарським судом Харківської
області норм матеріального та
процесуального права та доводи
апеляційної скарги в межах вимог,
передбачених ст. 101 ГПК України,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів встановила
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
Акціонерна компанія "Харківобленерго"
звернулась до господарського суду
Харківської області з позовом про
стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Київського району
Харківської міської ради суми
невідшкодованих витрат від надання
товарної продукції (електроенергії)
громадянам пільгових категорій в
розмірі 44451,19 грн. за період з 01.04.2011 року
по 31.12.2011 року.

З урахуванням поданих уточнень до
позовних вимог, вказує на те, що
відповідно до Форми « 3-пільга»
позивачу не відшкодовані витрати від
надання товарної продукції
(електроенергії) громадянам пільгових
категорій станом на 01.01.2012 року в
розмірі 201097,57 грн., з яких 156646,38 грн.
стягнуто з відповідача рішенням
господарського суду Харківської
області від 24.05.2011 року у справі №
5023/3671/11, яке постановою Харківського
апеляційного господарського суду від
04.07.2011 року залишено без змін. Таким
чином не відшкодовано 44451,19 грн. (т.1 а.с.
139,140).

В обґрунтування заявлених
позовних вимог позивачем надано Акти
звіряння розрахунків за надані послуги
згідно Законів України "Про статус
ветеранів військової служби і
ветеранів внутрішніх справ та їх
соціальний захист" та інші категорії за
соціальною ознакою згідно
законодавства від 22.10.1993 року між
Центральним РВЕ СП Харківенергозбут та
головним розпорядником коштів
місцевого бюджету, Управлінням праці
та соціального захисту населення
Київського району Харківської міської
ради станом на 01.01.2012 року, 01.05.2011 року,
01.06.2011 року, 01.07.2011 року, 01.08.2011 року,
01.09.2011 року, 01.10.2011 року, 01.11.2011 року, та
01.12.2011 року по формі №3-пільга
затвердженій наказом Мінпраці України
від 28.03.2003 року за погодженням з
Мінфіном та Держкомстатом (т.1 а.с.18-26).

Надаючи правову кваліфікацію
обставинам справи, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Законом України "Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
внесено зміни до Закону України "Про
міліцію", а саме: частину четверту ст. 22
доповнено словами "працівникам міліції
та членам їх сімей надається
50-відсоткова знижка по оплаті житлової
площі, комунальних послуг, а також
палива в межах норм, встановлених
законодавством".

Крім того, ч. 6 ст. 22 Закону України "Про
пожежну безпеку" доповнено відповідним
положенням: "особовому складу
державної пожежної охорони та членам
їх сімей надається 50-відсоткова знижка
по оплати жилої площі, комунальних
послуг, а також палива в межах норм,
встановлених законодавством". Статтю 24
Закону України "Про Державну
кримінально-виконавчу службу України"
доповнено положенням: "пільги,
компенсації та гарантії, передбачені
цим Законом, надаються за рахунок і в
межах бюджетних асигнувань".

Відповідно до розділу III Прикінцевих
положень Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України", розділ II "Внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
діє з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008
року.

Таким чином введення "середніх норми
споживання" у деякі законодавчі акти,
мало діяти лише протягом 2008 бюджетного
року.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що Рішенням Конституційного
Суду України від 22.05.2008 року у справі №
1-28/2008 за конституційними поданнями
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63, 66
розділу II, пункту 3 розділу III Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28
грудня 2007 року N107Л/І (107-17) (Відомості
Верховної Ради України, 2008 р., NN 5-8, ст. 78)
і 101 народного депутата України щодо
відповідності Конституції України
(254к/96-ВР) (конституційності) положень
статті 67 розділу І, пунктів 1-4, 6-22, 24-100
розділу II Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України"(107-17), визнані такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними) положення статті 67
розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7
пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6,
8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II
"Внесення змін до деяких законодавчих
актів України" та пункту 3 розділу III
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України".

За таких обставин, відповідно до
Рішення Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008
положення вищевказаних Законів
стосовно введення "середніх норм
споживання" визнані неконституційними.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що Рішення Конституційного
Суду України має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок положень Закону України "Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнаних
неконституційними. Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року у справі № 1-28/2008 визначено, що
Конституція України не надає Закону
України про державний бюджет вищої
юридичної сили стосовно інших законів.

Відповідно до ст. 147 Конституції
України передбачено, що Конституційний
Суд України є єдиним органом
конституційної юрисдикції в Україні.
Конституційний Суд України вирішує
питання про відповідність законів та
інших правових актів Конституції
України і дає офіційне тлумачення
Конституції України та законів
України.

Згідно зі ст. 150 Конституції України
рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на
території України, остаточними і не
можуть бути оскаржені.

Згідно з п. 3 "Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№256 від 04.03.2002 року (надалі - Порядок)
головним розпорядником коштів
місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення є
керівники головних управлінь,
управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів
місцевих держадміністрацій,
виконавчих органів рад, до компетенції
яких належать питання праці та
соціального захисту населення.

Відповідно до п. 5 Порядку, головні
розпорядники коштів місцевих бюджетів
щомісяця готують інформацію про
фактично нараховані суми та акти
звіряння розрахунків за надані послуги
з підприємствами - надавачами
відповідних послуг.

У п. 6 Порядку зазначено, що у разі
виникнення додаткових зобов'язань
головні розпорядники коштів місцевих
бюджетів надсилають щомісяця до 18
числа фінансовим органам
райдержадміністрацій, виконкомів
міських рад (міст республіканського
Автономної Республіки Крим і обласного
значення) уточнену інформацію про
фактично нараховані у поточному місяці
суми. Зазначені фінансові органи
готують уточнені реєстри нарахованих у
поточному місяці сум та подають їх до 20
числа Міністерству фінансів
Автономної республіки Крим, фінансовим
органам обласних, Київської та
Севастопольської міських
держадміністрацій, управлінням
Державної казначейської служби
Автономної республіки Крим, областях,
м.Києві та м.Севастополі.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 22.05.2008 року та положень
Законів України "Про міліцію", "Про
пожежну безпеку", "Про державну
кримінально-виконавчу службу України"
застосовуючи норми прямої дії,
відповідач повинен був надіслати
уточнену інформацію щодо необхідності
компенсування пільг, наданих
енергопостачальником, відповідним
категоріям громадян, фінансовим
органам райдержадміністрацій,
виконкомів міських рад.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем не виконано вимоги п. 6
Порядку та зазначених норм Закону, чим
порушено права АК "Харківобленерго".

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
вважає,що відповідач необґрунтовано
посилається на постанову Кабінету
Міністрів України від 01.08.1996 року №879,
якою встановлено норми користування
житлово-комунальними послугами, в
межах яких надаються передбачені
чинним законодавством пільги на оплату
житлово-комунальних послуг, з огляду на
те, що положення Законів України "Про
міліцію", "Про пожежну безпеку" та "Про
державну кримінально-виконавчу службу
України" щодо надання 50-процентної
знижки по оплаті житлової площі,
комунальних послуг, а також палива з
урахуванням середніх норм споживання
були чинні до 31.12.2008 року, а з 01.01.2009 року
зазначені положення законів, які
передбачають надання 50-процентної
знижки пільговим категоріям без
будь-яких обмежень.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України
"Про електроенергетику" збитки
енергопостачальників від надання
пільг з оплати за спожиту електричну
енергію окремим категоріям побутових
споживачів відшкодовуються за рахунок
джерел, визначених законодавчими
актами, які передбачають відповідні
пільги.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач в підтвердження своїх позовних
вимог подав суду підписані сторонами
двосторонні Акти звіряння розрахунків
за надані пільги Ветеранам ВС,
Ветеранам ОВС, та пільгам за соціальною
ознакою між Північним РВЕ та головним
розпорядником коштів місцевого
бюджету, Управлінням праці та
соціального захисту населення
Київського району Харківської міської
ради станом по формі №3-пільга,
затвердженій наказом Мінпраці України
від 28.03.2003 року за погодженням з
Мінфіном та Держкомстатом (т.1 а.с.18-26).

Відповідно до форми "№ 3-пільга"
позивачу не відшкодовані витрати від
надання товарної продукції
(електроенергії) громадянам пільгових
категорій станом на 01.01.2012 року в
розмірі 201097,57 грн., з яких 156646,38 грн.
стягнуто з відповідача рішенням
господарського суду Харківської
області від 24.05.2011 року у справі №
5023/3671/11, яке постановою Харківського
апеляційного господарського суду від
04.07.2011 року залишено без змін (т.1
а.с.144-146).

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що відповідно до матеріалів
справи за період з 01.04.2011 року по 31.12.2011
року енергопостачальнику не
відшкодовані витрати від надання
товарної продукції (електроенергії)
громадянам пільгових категорій в
розмірі 44451,19 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Приймаючи до уваги викладене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
щодо задоволення позовних вимог за
період з 01.04.2011 року по 31.12.2011 року про
стягнення з відповідача 44451,19 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, господарський суд Харківської
області у відповідності до ст. 49 ГПК
України у зв'язку із задоволенням
позову поклав судові витрати на
відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення в рішенні місцевого
господарського суду, колегія суддів
дійшла висновків про те, що місцевий
господарський суд розглянув всебічно,
повно та об'єктивно в судовому процесі
всі обставини справи в їх сукупності,
належним чином проаналізував
правовідносини, що виникли між
сторонами, та вірно застосував норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта про порушення і
неправильне застосування
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті оскаржуваного рішення не
знайшли свого підтвердження.

На підставі наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
прийняте господарським судом рішення
відповідає статтям 43, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
вимогам щодо законності та
обґрунтованості, підстав для його
скасування з мотивів, наведених в
апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення
господарського суду Харківської
області від 21 жовтня 2013 року підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105
ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 21 жовтня 2013
року у справі № 922/3830/13 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили

Повна постанова складена 25.01.2014
року.

Головуючий суддя
Черленяк М.І.

Суддя
Камишева Л.М.

Суддя
Шепітько І.І.