ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р.Справа № 922/4646/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання
Васильєва Л.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "М"ясна фабрика "Фаворит
Плюс", м. Дніпропетровськ 3-я особа яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача - ТОВ
"М'ясна фабрика "Фаворит", смт. Ювілейний
до ТОВ "Карпос", м. Харків про
стягнення 16559,87грн. за участю
представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

3-ї особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 16454,39грн. боргу
та 105,48грн. 3% річних. Свої вимоги
обґрунтовує невиконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань за договором
про уступку права вимоги № 143/11 від
22.11.2011р., внаслідок чого виникла
заборгованість, яка до цього часу не
сплачена.

Ухвалою від "21" листопада 2013 р. суд
залучив до участі у справі в якості 3-ї
особи яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "М'ясна фабрика
"ФАВОРИТ".

У призначене судове засідання
представник позивача не з'явився,
10.01.2014р. за вх. № 374 подав до суду
клопотання про розгляд справи за
наявними в ній матеріалами без його
участі.

Розглянувши заявлене позивачем
клопотання, суд визнає за можливе його
задовольнити як таке, що не суперечить
вимогам чинного законодавства, не
порушує прав і охоронюваних законом
інтересів сторін, та розглянути справу
за відсутністю представника позивача.

Відповідач правом на участь
представника у судовому засіданні не
скористався, причину неявки не
повідомив, відзиву на позов та
витребуваних судом документів не
надав. Про дату, час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про що свідчить відмітка про
направлення ухвали про порушення
провадження у справі та про
відкладення її розгляду за адресою,
вказаною у позовній заяві, та
повідомлення про вручення
відповідного поштового відправлення.

Відповідно до ч.1 ст. 64 ГПК України,
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається зазначеним
особам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Враховуючи те, що норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній матеріалами в порядку
ст. 75 ГПК України.

Представник 3-ї особи у призначене
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані докази, суд встановив
наступне.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «М'ясна фабрика
«Фаворит Плюс» (позивач, Новий
кредитор), Товариством з обмеженою
відповідальністю «М'ясна фабрика
«Фаворит» (3-я особа, Первісний
кредитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Карпос» (відповідач,
Боржник) було укладено договір про
відступлення права вимоги № 143/11 від
22.11.2011 р. (далі - Договір).

За умовами укладеного Договору
Первісний кредитор уступає, а Новий
кредитор приймає на себе право вимоги,
належне Первісному кредиторові, і стає
кредитором за договором поставки №
497/08/09 від 01.08.2009р. (Основний договір),
укладеним між Первісним кредитором та
Боржником. За цією угодою Новий
кредитор одержує право замість
Первісного кредитора вимагати від
Боржника сплати грошової суми в
розмірі, визначеному в п.2.1 цієї угоди.

Відповідно до п.2.1. Договору, уступка
права вимоги, передбачена цією угодою,
за зобов'язанням Боржника від
Первісного кредитора до Нового
кредитора визначена сторонами в сумі
16454,39грн.

Згідно до п.5.2. Договору Новий кредитор
зобов'язаний письмово сповістити
Боржника про уступку права вимоги за
цією угодою.

В п.7.1. Договору сторони дійшли згоди, що
ця угода набуває чинності з моменту її
підписання і діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за цією
угодою.

21.06.2013р. позивачем на адресу
відповідача була направлена вимога про
виконання грошового зобов'язання (вих.
№ 17.04.2013р.), в якій позивач вимагав у
відповідності до договору про
відступлення права вимоги № 143/11 від
22.11.2011р. провести оплату за поставлену
продукцію в сумі 16454,39грн. на протязі 7
банківських днів з моменту отримання
зазначеної вимоги.

Відповідно до повідомлення про
отримання цінного листа із описом
вкладення, вимога була отримана
відповідачем 27.06.2013р., однак відповідач
вимогу не виконав, грошові кошти не
сплатив, що і стало підставою для
звернення позивача з відповідним
позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України
з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
встановлює, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається,
якщо інше не встановлено договором
або законом.

Згідно до ст. 512 Цивільного кодексу
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги). Правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що і правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання,
право вимоги за яким передається
новому кредиторові (ст. 513 Цивільного
кодексу України).

Статтею 514 Цивільного кодексу України
передбачено, що до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах,
що існували на момент переходу цих
прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Враховуючи вказані обставини суд
дійшов висновку, що відповідач порушив
умови укладеного з позивачем Договору
та вимоги ст. 526 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. За таких підстав, суд
вважає вимогу позивача про стягнення з
відповідача 16454,39грн. боргу
обґрунтованою та підлягаючою
задоволенню.

Оскільки згідно зі ст. 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином, а у відповідності до
ст. 625 Цивільного кодексу України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції та 3% річних з
простроченої суми боргу, суд вважає, що
позивач має право на стягнення з
відповідача 3% річних в сумі 105,48грн. за
період з 09.07.2013р. по 25.09.2013р. і позовні
вимоги в цій частині є обґрунтованими
та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших
підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Якщо спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Судовий
збір, від сплати якого позивач у
встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші
витрати, пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Таким чином, суд вважає необхідним
витрати по сплаті судового збору у сумі
1720,50грн. покласти на відповідача.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.
193 Господарського кодексу України,
ст.ст. 512, 513, 514, 525, 526, 530, 599, 612, 625, 629
Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 12,
22, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «КАРПОС» (61052, місто
Харків, вул. Мала Панасівська, будинок 1;
в тому числі р/р 9100 в ДОД ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», МФО 305653, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «М'ясна
фабрика «Фаворит Плюс" (49000,
м.Дніпропетровськ, вул. Ульянова,10; в
тому числі р/р 9100 в ДОД ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», МФО 305653, ) 16454,39грн. боргу, 105,48грн. 3%
річних та 1720,50грн. витрат по сплаті
судового збору.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Повне рішення складено 17.01.2014 р.

Суддя Присяжнюк О.О.