ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
У Х В А Л А

21.01.2014 р. справа № 5006/44/110/2012

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого Москальової І.В.

Суддів М'ясищев А.М., Сгара Е.В.

При секретарі Зоря В.І.

За участю представників сторін:

Прокурор: Голубнича О.О. за
посвідченням № 004308

від заявника: Саламатіна А.А. за довір.
№ 849 від 02.04.2013 р.

від позивача: Бабаєвський Д.О. за довір.
б/н від 26.07.2012 р.

від відповідача: не з»явився

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, м.
Донецьк

на ухвалу господарського суду
Донецької області від 29.04.2013 р. по
справі № 5006/44/110/2012

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Правовий
континент», м. Донецьк про зміну
способу виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 13.12.2012р. у справі № 5006/44/110/2012

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Правовий
континент», м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Федар», м. Донецьк

про стягнення 493 000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 29.04.2013 р. по справі №
5006/44/110/2012 заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «Правовий
континент», м. Донецьк про зміну
способу виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 13.12.2012 р. у справі № 5006/44/110/2012
задоволено. Змінено спосіб виконання
рішення господарського суду Донецької
області від 13.12.2012 р. у справі №5006/44/110/2012
шляхом звернення стягнення на квартиру
загальною площею 84 кв.м., що належить на
праві власності Товариству з обмеженою
відповідальністю «Федар» та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у
спосіб її прямої передачі у власність
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Правовий
континент».

ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_4, м.Донецьк, не погодилась з
оскаржуваною ухвалою суду, просить її
скасувати, та ухвалити нову, якою
відмовити ТОВ «Правовий континент» в
повному обсязі, оскільки ухвала суду
прийнята без врахування фактичних
обставин справи з порушенням норм
матеріального та процесуального
законодавства. Під час судового
розгляду в апеляційній інстанції були
надані додаткові пояснення до
апеляційної скарги та клопотання про
долучення до матеріалів справи
додаткових доказів, проти залучення
яких прокурор та представник позивача
заперечень не надали.

Через канцелярію Донецького
апеляційного господарського суду
надійшло повідомлення №08-1044вих.13 від
30.12.2013р. про вступ прокурора Донецької
області у розгляд справи на підставі
ст. 29 Господарського процесуального
кодексу України та письмові пояснення
прокурора від 16.01.2014 р. № 08-28вих.14.

Позивач через канцелярію суду надав
відзив на апеляційну скаргу, в якому
проти апеляційних вимог заперечує та
просить ухвалу суду залишити без змін.

Відповідач до судового засідання
представника не направив, відзиву на
апеляційну скаргу не надав.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
особи, що звернулась з апеляційною
скаргою, прокурора та позивача, колегія
суддів встановила наступне.

Відповідно до ст.91 ГПК України, правом
апеляційного оскарження рішення
місцевого господарського суду
наділені, зокрема особи, які не брали
участі у справі, якщо господарський суд
вирішив питання про їх права та
обов'язки.

Зміст названої норми свідчить, що
судовим рішенням, оскаржуваним такою
особою, повинно безпосередньо
вирішуватися питання про її права та
обов'язки. Суд має вирішити спір про
право у правовідносинах, учасником
яких на момент розгляду справи та
прийняття рішення судом першої
інстанції є скаржник або міститься
судження про нього у відповідних
правовідносинах. При цьому в
мотивувальній частині рішення повинні
міститися висновки суду про права та
обов'язки такої особи, або у
резолютивній частині рішення суд прямо
вказав про права та обов'язки цих осіб.
У такому випадку рішення порушує не
лише матеріальні права осіб, не
залучених до участі у справі, а і їх
процесуальні права. Будь-який інший
правовий зв'язок між скаржником і
сторонами спору не може братися до
уваги (згідно постанови Верховного
Суду України від 24.06.2008 р. № 2/164-35/246).

Як вбачається, спір у даній справі
виник між господарськими товариствами
у зв»язку із здійсненням господарської
діяльності та є господарським спором.
На виконання судового рішення про
стягнення боргу у цій справі, яке
набуло законної сили, відкрито
виконавче провадження 11.01.2013р., в межах
якого за оскаржуваною ухвалою суд
встановив обставини, що ускладнюють
виконання судового рішення, що
зумовило задоволення заяви стягувача
про зміну способу виконання судового
рішення у цій справі шляхом звернення
стягнення на квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 у зв»язку з
відсутності іншого майна у боржника.

Скаржник в апеляційній скарзі
наполягає на порушенні права власності
неповнолітньої особи ОСОБА_4 на 1/2
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, але доказів реєстрації права
власності за неповнолітньою особою в
реєстрі на надає.

В той же час, згідно витягу про державну
реєстрацію прав (а.с.57) право власності
на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
зареєстровано за ТОВ «Федар» на
підставі рішення суду від 17.09.2012р. у
справі 5006/37/116пд/2012, яке набуло законної
сили 09.10.2012р.

Як вбачається в межах справи
5006/37/116пд/2012, предметом якої було
визнання права власності за ТОВ
«Федар» на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, прокурор Донецької області в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 та
орган опіки та піклування Київської
районної у м.Донецьку Ради приймали
участь у розгляді справи під час
перегляду за нововиявленими
обставинами рішення господарського
суду Донецької області від 19.09.2012 по
такій справі.

За результатами розгляду заяви
прокурора Донецької області в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 про
перегляд за нововиявленими
обставинами, рішення господарського
суду Донецької області від 19.09.2012 р. по
справі №5006/37/116пд/2012 залишено без змін
(ухвала господарського суду від
14.02.2013р., яка набула чинності 24.04.2013р. )

Таким чином, на час прийняття
оскаржуваної ухвали від 29.04.2013р. та на
цей час за відповідачем - ТОВ «Федар»
зареєстровано право власності на
двокімнатну квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 на підставі
судового рішення, яке набуло законної
сили і перегляд якого за
нововиявленними обставинами
здійснювався за участю прокурора в
інтересах неповнолітньої особи -
ОСОБА_4

Скаржник на момент звернення у цій
справі наполягає на порушенні прав
неповнолітньої ОСОБА_4, в обґрунтування
чого посилається на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 04.12.2012 р., за яким відмовлено у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про
визнання дійсним договору
купівлі-продажу 1/2 частки квартири
АДРЕСА_1.

В той же час, як вбачається, цим
рішенням апеляційного суду Донецької
області від 04.12.2012 р., навпаки
встановлена відсутність порушення
прав неповнолітньої особи ОСОБА_4 на
момент відчуження нею її частки
квартири.

Так в рішенні апеляційного суду
Донецької області від 04.12.2012 р.
встановлено:

« 19.05.2011р. ОСОБА_3 своєю заявою,
завіреною приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 надала своїй
неповнолітній донці ОСОБА_4 згоду на
продаж 1/2 частини двокімнатної
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

22 червня 2011 року виконком Київської
районної у місті Донецьку ради своїм
рішенням №194 дозволив продаж 1/2 частини
двокімнатної квартири, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, та належала
неповнолітній особі.

09.07.2011 року ОСОБА_4 видала довіреність
своєму батьку ОСОБА_7 на продаж
належної їй 1/2 частини двокімнатної
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1….

Судом встановлено, що на виконання
рішення від 22.06.2011р. №194 грошові кошти у
розмірі 100000грн. від продажу 1/2 частини
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 внесені на рахунок, відкритий
на ім'я неповнолітньої ОСОБА_4.

Судом встановлено, що при прийнятті
виконавчим комітетом Київської
районної у м.Донецьку ради рішень від
22.06.2011 року № 190/1 та № 194 відсутні
звуження обсягу існуючих майнових прав
неповнолітньої ОСОБА_4 та порушення її
охоронюваних законом інтересів.
Зазначені рішення прийняті у
відповідності до вимог чинного
законодавства та не порушують права та
законні інтереси неповнолітньої
ОСОБА_4

Судом встановлена наявність дійсного
волевиявлення неповнолітньої ОСОБА_4
вчинити правочин направлений на
вибуття належної їй 1/2 частини квартири
за адресою: АДРЕСА_1 із свого володіння
за попередньої згоди її незаконних
представників та органу опіки та
піклування, наявність волі
неповнолітньої ОСОБА_4 та її законних
представників на відчуження належного
їй майна шляхом продажу. »

Рішення суду з цивільної справи, що
набрало законної сили, є обов»язковим
для господарського суду щодо фактів,
які встановлені судом і мають значення
для справи (ч.4 ст.35 ГПК України).

Таким чином, посилання в апеляційній
скарзі на порушення прав
неповнолітньої особи ОСОБА_4 в момент
відчуження нею 1/2 квартири,
передбачених ст. 12 Закону України "Про
основи соціального захисту бездомних
громадян та безпритульних дітей", ст.177
Сімейного кодексу України,
спростовуються вищенаведеними
фактами, встановленими рішенням
апеляційного суду Донецької області
від 04.12.2012р.

Інше рішення апеляційного суду
Донецької області від 17.12.2013р., додане
скаржником до додаткових пояснень в
апеляційній інстанції по цій справі,
прийнято після прийняття оскарженої
ухвали суду та не може підтверджувати
чи спростовувати будь-які обставини на
час ухвалення оскаржуваної ухвали
господарського суду Донецької області
від 29.04.2013р. Долучені до апеляційної
скарги та додаткових пояснень інші
документи не спростовують висновків,
викладених в судових рішеннях у
цивільній та господарській справах, що
набули законної сили.

Згідно статті 1 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Матеріали справи не доводять факт
реєстрації за неповнолітньою особою та
порушення її права власності на час
прийняття оскаржуваної ухвали.

Так, в матеріалах справи відсутні
докази реєстрації права власності на
спірне майно за неповнолітньою особою
у реєстрі, в той час як за рішенням
апеляційного суду Донецької області
від 04.12.2012р. встановлена відсутність
звуження обсягу існуючих майнових прав
неповнолітньої ОСОБА_4 та порушення її
охоронюваних законом інтересів саме
під час відчуження спірного майна
(а.с.153), а у судовому рішенні від 14.02.2013р.
у справі №5006/37/116пд/2012 встановлено на
підставі письмових пояснень органу
опіки та піклування Київської районної
у м.Донецьку Ради про те, що «місцем
проживання ОСОБА_4 є квартира за
адресою: АДРЕСА_2. Інше постійне місце
проживання, зокрема мешкання
зазначених осіб за межами міста
Донецька, матеріалами справи не
доведено.»

З огляду на вищенаведене та враховуючи,
що предметом розгляду у цій справі є
господарський спір між господарськими
товариствами, за результатом розгляду
якого звернено стягнення на майно, яке
зареєстровано на праві власності за
боржником -юридичною особою, колегія
суддів вважає , що при прийняті
оскаржуваної ухвали суду від 29.04.2013р. не
вирішені питання і не ухвалено рішення
щодо прав та обов'язків неповнолітньої
ОСОБА_4, м. Донецьк, яка захищала свої
права та охоронювані законом інтереси
у вищенаведених цивільній та
господарській № 5006/37/116пд/2012 справах,
за результатами розгляду яких
встановлено відсутність порушення її
прав на дату визнання права власності
за юридичною особою та «наявність
дійсного волевиявлення неповнолітньої
ОСОБА_4 вчинити правочин направлений на
вибуття належної їй 1/2 частини квартири
за адресою: АДРЕСА_1 із свого володіння
за попередньої згоди її незаконних
представників та органу опіки та
піклування, наявність волі
неповнолітньої ОСОБА_4 та її законних
представників на відчуження належного
їй майна шляхом продажу ».

Згідно абз. 2 п. 5 2 постанови Пленуму
ВГСУ "Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України" від
17.05.2011 р. № 7, у розгляді апеляційної
скарги, поданої особою, яка не брала
участі в розгляді справи судом першої
інстанції і яка вважала, що місцевим
господарським судом вирішено питання
про її права та обов'язки, апеляційний
господарський суд, прийнявши
апеляційну скаргу до провадження,
повинен з'ясувати наявність правового
зв'язку між скаржником і сторонами у
справі у судовому засіданні. Якщо при
цьому буде встановлено, що права такої
особи оскаржуваним судовим рішенням не
порушені та що питання про її права і
обов'язки стосовно сторін у справі
судом першої інстанції не
вирішувалися, то апеляційний
господарський суд своєю ухвалою
припиняє апеляційне провадження на
підставі пункту 1 частини першої статті
80 ГПК, оскільки у такому випадку не
існує правового зв'язку між скаржником
і сторонами у справі, в зв'язку з чим
відсутній суб'єкт апеляційного
оскарження.

На підставі викладеного, керуючись
ст.91, п.1 ч.1 ст.80, ст.106 Господарського
процесуального кодексу України суд, -

У ХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4, м. Донецьк на
ухвалу господарського суду Донецької
області від 29.04.2013 р. по справі №
5006/44/110/2012 припинити.

Ухвала набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
через Донецький апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

Головуючий
І.В. Москальова

Судді
А.М.
М'ясищев

Е.В. Сгара

Надруковано 7 примір

1 - заявнику

2- сторонам по справі

1- прокурору

1 - у справу,

1 - господарському суду

1-апеляц. господ. суду