ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

16.01.2014 Справа № 901/3700/13

за позовом Перовської сільської ради
Сімферопольського району Автономної
Республіки Крим

до Фізичної особи - підприємця
Добродєєвої Тетяни Анатолівни

про розірвання договору оренди та
повернення майна

Суддя Іллічов М.М.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача - Саваринська Л.Р.,
довіреність № 03 від 08.01.2014, спеціаліст
юрист;

Від позивача - Караєва Е.Е-А.,
довіреність № 02 від 08.01.2014, спеціаліст
1 категорії юрист;

Від відповідача - Паніна С.П.,
довіреність № б/н від 19.11.2013,
представник

СУТЬ СПОРУ: Перовська сільська рада
Сімферопольського району Автономної
Республіки Крим звернулась до
Господарського суду Автономної
Республіки Крим з позовною заявою до
Фізичної особи - підприємця
Добродєєвої Тетяни Анатолівни, якою
просить суд розірвати договору найму
(оренди) № 2173 нерухомого майна - будівлі
клубу, розташованої за адресою:
Сімферопольський район, Партизанське,
вул. Сумська, будинок 55-А, укладений 15
листопада 2005 року між Перовською
сільською радою та фізичною особою -
підприємцем Добродєєвою Т.А;
зобов'язати Фізичну особу - підприємця
Добродєєву Т.А. повернути Перовскій
сільській раді нерухоме майно -
будівлю клубу, що розташована за адрес
Сімферопольський район,
с.Партизанське, вул.Сумська, будинок А,
про що скласти акт прийому-передачі.

Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим 07.11.2013
порушено провадження у справі.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на те, що
відповідач використовує надане в
оренду приміщення, всупереч цільовому
призначенню, оскільки у будівлі клубу
за адресою: Сімферопольський район,
Партизанське, вул. Сумська, будинок 55-А
розташований продовольчий магазин, що
суперечить умовам визначеним у
договорі найму (оренди) № 2173 від 15.11.2005.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечував,
посилаючись на їх необґрунтованість
та недоведеність.

Розгляд справи відкладався відповідно
до статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Суд вважає, що матеріали справи в
достатній мірі характеризують
правовідносини, що склалися між
сторонами, та вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2005 року між Перовською
сільською радою (Орендодавець) та
фізичною особою - підприємцем
Добродєєвою Тетяною Анатоліївною (
Орендар) був укладений договір оренди,
відповідно до умов якого та на
підставі акту приймання - передачі від
01.04.2005 строком на 15 років, орендодавець
передав, а орендар прийняв нерухоме
майно, будівлю клубу, розташовану у
селі Партизанське, Сімферопольського
району, вулиця Сумська, будинок 55 "а".

Позначений договір не був посвідчений
нотаріально, тож з огляду на статті 640,793
Цивільного кодексу України не може
вважатись чинним.

15 листопада 2005 року між Перовською
сільською радою (Наймодавець) та
фізичною особою - підприємцем
Добродєєвою Тетяною Анатоліївною (
Наймач) був укладений договір найму
(оренди) №2173, який посвідчений
нотаріально (аркуш справи 22-23).

Відповідно до пункту 1.1. договору,
Перовська сільська рада на підставі
Рішення 26 сесії 04 скликання від 25.02.2005
року передає, а Добродєєва Тетяна
Анатоліївна приймає в тимчасове
платне користування (в оренду) будівлю
клубу, для організації дозвілля молоді
проведення дискотек, робота кружків,
комп'ютерного класу, розташованої у
селі Партизанське, Сімферопольського
району, вулиця Сумська, будинок 55 "а",
яка знаходиться на земельній ділянці
площею 0,08 га.

Пунктом 1.6. договору передбачено, що в
тимчасове платне користування наймача
переходить: будівля клубу загальною
площею 449,0 кв. м., зазначена в плані під
літ. "А" - основне, "А1" - прибудова, "А2" -
прибудова, сходи, "а" - навіс, два ганки.

Відповідно до пункту 2.1. договору, строк
дії договору встановлюється сторонами
у п'ятнадцять років та діє з 15.11.2005 року
по 15.11.2020 року.

Пунктом 5.1.1. договору визначено, що
передача майна здійснюється на
підставі акту прийому - передачі , який
підписується одночасно із дійсним
договором.

Як зазначено вище, вказане приміщення
передано відповідачу на підставі акту
від 01.04.2005.

01 лютого 2011 року між сторонами укладено
додаткову угоду до договору від 15.11.2005,
відповідно до якої Перовська сільська
рада передала повноваження щодо
укладення договорів оренди нежитлових
приміщень виконавчому комітету
Перовської сільської ради (аркуш
справи 21).

Щодо вказаної угоди, суд зазначає,
виходячи зі положень ст.ст. 654, 793
Цивільного кодексу України, додаткова
угода до договору оренди, який
укладений строком на 15 років, підлягає
нотаріальному посвідченню.

Доказів нотаріального посвідчення та
реєстрації додаткової угоди від 01.02.2011
договору оренди від 15.11.2005 не надано, з
огляду на що суд дійшов висновку про те,
що її не можна вважати укладеною.

13 червня 2012 року співробітниками
виконавчого комітету, а саме
спеціалістом - юристом виконкому
сільської ради Караєвою Е.Е.-А,
спеціалістом по доходам виконкому
Дмитрієвим Д.А та бухгалтером ОФБУиО
Перовської сільської ради Палий М.В.
складено акт щодо порушенням фізичною
особою - підприємцем Добродєєвою Т.А.
умов договору оренди нежитлового
приміщення (будівлі клубу) №2173 від
15.11.2012 в частині використання не за
цільовим призначенням (аркуш справи 26).

Перевіркою встановлено, що будівля
клубу не використовується за цільовим
призначенням - у будівлі розташований
магазин продовольчих та
непродовольчих товарів.

Рішенням Перовської сільської ради 22
сесії 6-го скликання від 07.09.2012 вирішено
розірвати з фізичною особою -
підприємцем Добродєєвою Т.А. договір
оренди нежитлового приміщення будівлі
клубу розташованої у селі
Партизанське, Сімферопольського
району, вулиця Сумська, будинок 55 "а".

02 квітня 2013 року позивач направив на
адресу відповідача претензію за вих. №
487/10-06 про вимогу дотримання умов
договору та ліквідації продовольчого
магазину, організованого в
орендованому приміщенні.

У даній справі заявлені вимоги щодо
розірвання відповідного договору
оренди з посиланням на нецільове
використання наданого в оренду
приміщення.

Заявлені вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Так, в силу статті 651 Цивільного
кодексу України договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї зі сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Частиною 3 статті 26 закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" Договір оренди може бути
розірвано за погодженням сторін. На
вимогу однієї із сторін договір оренди
може бути достроково розірвано за
рішенням суду у разі невиконання
сторонами своїх зобов'язань та з інших
підстав, передбачених законодавчими
актами України.

Так, позивач, як на обґрунтування своїх
вимог посилається на Акт перевірки від
13.06.2013, в якому зазначено щодо
нецільового використання відповідачем
орендованого приміщення.

Пороте, як встановлено пунктом 5.2.1
договору, наймодавець має право мати
доступ до нерухомості у присутності
НАЙМАЧА для здійснення контролю за її
станом, використання за призначенням.

В Акті від 13.06.2012 відсутні відомості
щодо присутності відповідача під час
огляду приміщення та складання
зазначеного акту. Суд звертає увагу на
те, що у вказаному акті висновок
комісії стосується договору оренди від
15 листопада 2012 року, тоді як, позовні
вимоги стосуються розірвання договору
оренди (найму) від 15.11.2005 ( аркуш справи
26).

Крім того, у своєму позові, як на факт
порушення відповідачем умов договору,
позивач посилається на результати
проведеної в жовтні 2013 року
Сімферопольською об'єднаною державною
фінансовою інспекцією планової
документальної ревізії бюджету та
фінансово - господарської діяльності
виконавчого комітету Перовської
сільської ради на другий квартал 2013
року, відповідно до якої встановлено
факт нецільового використання частини
орендованого приміщення, а саме 64 кв.м.

Посилання позивача на дану перевірку,
як на доказ порушенням відповідачем
умов договору від 15.11.2005, є
неспроможнім, оскільки висновок даної
документальної перевірки стосується
саме виконавчого комітету Перовської
сільської ради та не є обов'язковим для
відповідача.

Матеріали справи місять Акт
контрольного обміру орендованих
приміщень №8 від 10.09.2013 до договору від
15.11.2005, в якому зазначено, що орендоване
майно використовується з метою
організації магазину ( в частині 64 кв.
м.).

Судом не приймається даний акт, як
доказ порушення відповідачем умов
договору від 15.11.2005 в частині
нецільового використання орендованого
приміщення, оскільки вказаний акт
підписаний Добродєєвим В.І.,
повноваження якого не зазначено, в той
час, як стороною за договором найму
(оренди) є Добродєєва Тетяна
Анатоліївна (наймач).

У судовому засіданні представник
відповідача посилався на недотримання
позивачем при проведенні перевірки
вимог Указу Президента України від
23.07.1998 №817/98 "Про деякі заходи з
дерегулювання підприємницької
діяльності". Суд зазначає, що виходячи з
пункту 1 зазначеного Указу позивач не є
контролюючим органом, а у даному
випадку діяв як сторона за договором -
орендодавець.

Щодо звернення відповідача з приводу
внесення змін до договору оренди
(найму) від 15.11.2005, то самі по собі вони
не свідчать про нецільове використання
орендованого майна.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

При цьому суд враховує, що судочинство
у господарських судах здійснюється
на засадах змагальності, сторони та
інші особи, які беруть участь у
справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами (ст.
4-4, 33 ГПК України).

Оскільки доводи позивача стосовно
нецільового використання майна не
підтверджуються належними доказами -
актами перевірки, складеними згідно
умов договору від 15.11.2005 за участю
орендаря, суд вважає позовні вимоги
позивача необґрунтованими, а позов
таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
відносяться на позивача.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 21 січня 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 82-84 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя
М.М. Іллічов