ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2014 р.
Справа № 914/4187/13

За позовом:Кооперативу «Добробут-АЗК»,
м. Львів;до відповідача:Львівської
міської ради, м. Львів;про:поновлення
договору оренди земліСуддя - Крупник
Р.В.

Секретар - Яслик Н.М.

Представники сторін:

від позивача: Жак Н.Т. - представник
(довіреність № б/н від 11.03.2013р.);

від відповідача: Бекесевич Ю.В. -
головний спеціаліст відділу правової
допомоги

юридичного
управління ЛМР ( довіреність №б/н від
21.01.2013р.).

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді та
здійснення технічної фіксації
судового процесу не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

06.11.2013 р. на розгляд господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява Кооперативу «Добробут-АЗК» до
Львівської міської ради про поновлення
договору оренди землі.

Ухвалою суду від 07.11.2013р. порушено
провадження у справі та призначено її
до розгляду на 25.11.2013р. В подальшому
розгляд справи відкладався на 09.12.2013р.,
23.12.2013р., 10.01.2014р. та 20.01.2014р. про що судом
винесено відповідні ухвали.

Ухвалою суду від 23.12.2013р. строк розгляду
справи продовжено до 21.01.2014р.

Представник позивача в судове
засідання 20.01.2013р. з'явився, позовні
вимоги підтримав, просив суд позов
задоволити повністю з підстав,
вказаних в позовній заяві.

В судовому засіданні зазначив, що
18.09.2006р. між Львівською міською радою та
Кооперативом «Добробут-АЗК» укладено
Договір оренди землі, відповідно до
якого відповідач надав, а позивач
прийняв в строкове платне користування
земельну ділянку загальною площею 0,4208
га., яка знаходиться у м. Львові на вул.
Клепарівській, 39а для обслуговування
автостоянки терміном на п'ять років до
16.03.2011р. з орендною платою в розмірі 26
889,12 грн. в рік.

Як зазначив представник позивача,
відповідно до умов договору позивачем
добросовісно виконувалися його умови
та вчасно вносилася орендна плата. В
грудні 2010р. позивач повідомив
відповідача про намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк,
що підтверджується квитанцією
рекомендованого поштового
відправлення №003 від 07.12.2010р.
Однак, протягом місяця з моменту
вказаного повідомлення, а також і після
закінчення дії договору оренди землі
відповідач заперечень щодо
продовження дії договору оренди не
направляв, претензій про звільнення
орендованої ділянки не висловлював,
сплачувану позивачем протягом 2011-2013
років орендну плату приймав. Таким
чином, як зазначає позивач, дія
договору оренди землі поновилася на
новий термін на підставі положень ст. 33
ЗУ «Про оренду землі», ст. 285 ГК України
та ст. 764 ЦК України.

Представник відповідача в судове
засідання 20.01.2014р. з'явився, проти
позову заперечив, просив суд відмовити
у задоволенні позовної заяви.

В своїх запереченнях вказує на те, що
відповідно до умов договору оренди
землі після закінчення строку дії
договору орендар має переважне право
поновлення його на новий строк. У цьому
разі орендар повинен не пізніше ніж за
90 днів до закінчення строку дії
договору повідомити письмово
орендодавця про намір продовжити його
дію. Але позивач не звертався до
міської ради із такою заявою та проект
додаткової угоди відповідачу не
надсилав. Крім цього, на даний час
Львівською міською радою прийнята
ухвала №2179 від 28.02.2013р., згідно якої
земельну ділянку на вул. Клепарівській,
39а включено в перелік земельних
ділянок, призначених для продажу на
аукціоні для будівництва
багаторівневих паркінгів.

Заслухавши представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.09.2006р. між Львівською міською радою
(надалі - відповідач) та Кооперативом
«Добробут-АЗК» (надалі - позивач)
укладено Договір оренди землі (надалі -
Договір) відповідно до п.1 котрого
орендодавець (відповідач) на підставі
діючого Положення «Про оренду
земельних ділянок у м. Львові та
порядок встановлення розмірів
орендної плати за земельні ділянки» та
ухвали Львівської міської ради №3465 від
16.03.2006р. надає, а орендар (позивач)
приймає в строкове платне користування
земельну ділянку, яка знаходиться в м.
Львові по вул. Клепарівська, 39-а для
обслуговування автостоянки.

В оренду передається земельна ділянка,
кадастровий №:01:002:0009, загальною
площею 0,4208 га. в тому числі під
забудовою - 0,0111га., під твердим
покриттям - 0,3888 га., під рослинним
покривом - 0,0209га. На земельній ділянці
знаходяться об'єкти нерухомого майна -
2-поверхова кам'яна нежитлова будівля,
дві 1-поверхові металеві будівлі, навіс,
а також майданчик для автостоянки з
твердим покриттям (п.2 та п.3 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи
Договір оренди землі від 18.09.2006р.
зареєстрований у Львівському міському
відділі Львівської регіональної філії
Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 31.10.2006р. за №
04:06:438:0240041.

Згідно пункту 8 Договору його укладено
на 5 років до 16 березня 2011 року. Після
закінчення строку договору орендар має
переважне право поновлення його на
новий строк. У цьому разі орендар
повинен не пізніше ніж за 90 днів до
закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його дію.

Як зазначив представник позивача,
07.12.2010р. на виконання вимог п.8 Договору
позивачем було направлено відповідачу
клопотання від 05.12.2010р. про поновлення
договору оренди земельної ділянки.
Факт направлення вказаних документів
підтверджується квитанцією
рекомендованого поштового
відправлення №003 від 07.12.2010р., яку
позивач долучив до матеріалів справи. В
подальшому, на прийомі у голови м.
Львова, позивачем було надано проект
додаткової угоди про поновлення
договору, підписаний та скріплений
печаткою позивача. Однак, протягом
місяця з моменту вказаного
повідомлення, а також і після
закінчення дії договору оренди землі
відповідач заперечень щодо
продовження дії договору оренди не
направляв, претензій про звільнення
орендованої ділянки не висловлював,
сплачувану позивачем протягом 2011-2013
років орендну плату приймав.

Встановивши наведені обставини справи,
суд вважає, що в позові слід відмовити
повністю з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст. 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають з
дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до статті 792 ЦК України за
договором найму (оренди) земельної
ділянки наймодавець зобов'язується
передати наймачеві земельну ділянку на
встановлений договором строк у
володіння та користування за плату.
Земельна ділянка може передаватись у
найм разом з насадженнями, будівлями,
спорудами, водоймами, які знаходяться
на ній, або без них. Відносини щодо
найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

Згідно ст. 31 ЗУ «Про оренду землі»
договір оренди землі припиняється в
разі закінчення строку, на який його
було укладено.

Як встановлено судом Договір оренди
землі від 18.09.2006р. укладено на 5 років до
16 березня 2011 року.

Станом на день закінчення спірного
Договору стаття 33 ЗУ «Про оренду землі»
положення котрої регулюють порядок
його поновлення існувала у редакції
Закону України від 17.02.2011 р. № 3038-VI, який
набрав чинності 12.03.2011р.

Так, відповідно до положень вказаної
статті, по закінченню строку, на який
було укладено договір оренди землі,
орендар, який належно виконував
обов'язки за умовами договору, має
переважне право перед іншими особами
на укладення договору оренди землі на
новий строк (поновлення договору
оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк,
зобов'язаний повідомити про це
орендодавця до спливу строку договору
оренди землі у строк, встановлений цим
договором, але не пізніше ніж за місяць
до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі
його умови можуть бути змінені за
згодою сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору переважне
право орендаря на укладення договору
оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін
розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує
користуватися земельною ділянкою
після закінчення строку договору
оренди і за відсутності протягом
одного місяця після закінчення строку
договору листа-повідомлення
орендодавця про заперечення у
поновленні договору оренди землі такий
договір вважається поновленим на той
самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором. У цьому
випадку укладання додаткової угоди про
поновлення договору оренди землі
здійснюється із:

- власником земельної ділянки
(щодо земель приватної власності);

- уповноваженим керівником органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування без прийняття рішення
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної або комунальної
власності).

Керівник органу виконавчої влади або
органу місцевого самоврядування, який
уповноважений підписувати додаткову
угоду до договору оренди землі щодо
земельної ділянки державної або
комунальної власності, визначається
рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди
землі про його поновлення має бути
укладена сторонами у місячний строк в
обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в
укладенні додаткової угоди до договору
оренди землі може бути оскаржено в
суді.

Таким чином, із змісту статті 33 ЗУ «Про
оренду землі» вбачається, що договір
оренди земельної ділянки підлягає
поновленню без прийняття відповідного
рішення органом місцевого
самоврядування при умові, якщо орендар
земельної ділянки у строк, який
встановлений договором, але не пізніше
ніж за місяць до спливу строку договору
оренди землі, звернувся із клопотанням
до орендодавця про поновлення договору
оренди землі з проектом додаткової
угоди.

Як зазначив Пленум ВГСУ в абз. 3 п.2.17
Постанови №6 від 17.05.2011р. «Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин» (надалі - Постанова Пленуму
ВГСУ №6 від 17.05.2011р.) господарським
судам у вирішенні спорів про
поновлення договору оренди землі
необхідно з'ясовувати, зокрема, чи
повідомляв орендар орендодавця у
встановленому порядку про намір
скористатися переважним правом на
укладення договору оренди землі на
новий строк та чи заперечував
орендодавець у строк, визначений
законом, проти поновлення договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач покликається на квитанцію про
направлення рекомендованого поштового
відправлення №003 від 07.12.2010р. як на
доказ повідомлення відповідача про
намір скористатися переважним правом
на поновлення договору оренди землі.
При цьому, відповідач категорично
заперечує про факт такого повідомлення
та факт надходження відповідачу
клопотання позивача від 05.12.2010р. про
поновлення договору оренди земельної
ділянки, разом із проектом додаткової
угоди.

Ознайомившись з наданою позивачем
квитанцією №003 від 07.12.2010р., суд не
вважає її належним доказом того, що
позивач повідомляв відповідача у
встановленому порядку про намір
скористатися переважним правом на
укладення договору, враховуючи
наступне.

Як вбачається з вказаної квитанції,
вона слугує доказом лише факту
направлення рекомендованого листа,
однак не може вважатися доказом того,
що вказаний лист був одержаний особою,
котрій він адресувався. Разом з тим, зі
змісту статті 33 ЗУ «Про оренду землі»
випливає, що законодавець пов'язав факт
повідомлення орендодавця про намір
скористатися переважним правом із
моментом одержання ним клопотання та
проекту додаткової угоди, оскільки
саме з цього часу в орендодавця починає
спливати місячний термін для розгляду
наданих документів та їх перевірки на
відповідність вимогам закону, а також
для узгодження з орендарем (за
необхідності) істотних умов договору.
Суд зазначає, що в матеріалах справи
відсутніми є докази того, що відповідач
одержав рекомендоване поштове
відправлення №003 від 07.12.2010р. Такі
докази на вимоги ухвали суду позивачем
надані не були. З листа Львівської
дирекції центру поштового зв'язку №1
від 03.01.2014р. вбачається, що надати
інформацію про надходження та вручення
реєстрованих поштових відправлень, які
були прийняті до пересилання у 2010р. не
має можливості, оскільки документи
знищені по закінченню терміну
зберігання, який становить 1 рік.

Натомість, відповідачем було надано
лист Управління «Дозвільний офіс»
№4-1105-20 від 17.01.2014р. в якому зазначено, що
Кооператив «Добробут-АЗК» в період з
07.12.2010р. по 31.01.2011р. не звертався в
управління «Дозвільний офіс»
Львівської міської ради для
продовження договору оренди земельної
ділянки за адресою: м. Львів, вул.
Клепарівська, 39а. Також відповідачем
було надано лист
Адміністративно-господарського
управління Львівської міської ради
№4-1102-13 від 17.01.2014р. в якому говориться,
що в період з 07.12.2010р. по 31.01.2011р. у
системі документообігу міської ради не
знайдено інформації про реєстрацію
заяви про продовження договору оренди
земельної ділянки за адресою: М. Львів,
вул. Клепарівська, 39а.

Крім цього, суд відмічає, що додана
позивачем квитанція про направлення
рекомендованого поштового
відправлення №003 від 07.12.2010р. не
може вважатися належним доказом
направлення відповідачу клопотання
про поновлення договору оренди землі,
оскільки з вказаної квитанції не
можливо встановити, які саме документи
направлялися вказаним поштовим
відправленням.

Таким чином, з матеріалів справи судом
встановлено, що Договір оренди землі
від 18.09.2006р. припинив свою дію у
вказаний у ньому строк і не підлягає
поновленню, так як позивачем не було
виконано вимоги для такого поновлення,
а саме: у встановлений в договорі строк,
але не пізніше ніж за місяць до спливу
строку договору не було повідомлено
відповідача про намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк.

При цьому судом відхиляються доводи
представника позивача про те, що сплата
позивачем орендної плати і прийняття
цієї плати відповідачем підтверджують
факт поновлення договору на новий
строк, оскільки кошти які позивач
сплачував після закінчення строку
договору вважаються платою за фактичне
користування земельною ділянкою.

Також суд вважає недоречними
покликання позивача на статтю 764 ЦК
України положення котрої регулюють
правові наслідки продовження
користування майном після закінчення
строку договору найму, оскільки
відповідно до п.2.9 Постанови Пленуму
ВГСУ №6 від 17.05.2011р. з урахуванням
положень статті 3 ЗК України правове
регулювання відносин, пов'язаних з
орендою земельних ділянок,
здійснюється спеціальним земельним
законодавством, а договір оренди землі
не є тотожним зобов'язанням найму,
визначеним у ЦК України.

Разом з тим суд зазначає, що згідно абз.4
п.8 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004р.
«Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» в разі закінчення
зазначеного в договорі строку оренди
переважне право орендарів на
поновлення договору оренди,
передбачене статтею 33 Закону від 6
жовтня 1998 р. № 161-XIV «Про оренду землі»,
поширюється на випадки, коли земля
знову передається в оренду. Водночас, з
матеріалів справи вбачається, що
Львівською міською радою прийнято
Ухвалу №2179 від 28.02.2013р. «Про
затвердження переліку земельних
ділянок, призначених для продажу на
аукціонах для будівництва
багаторівневих паркінгів», якою
ухвалено орендовану позивачем
земельну ділянку орієнтованою площею
0,4300га. по вул. Клепарівській, 39а
затвердити для продажу на аукціоні.

Відповідно до положень ст.ст. 4-3, 33, 34 ПК
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обгрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оскільки під час судового розгляду
справи позивачем не було доведено
належними та допустимими доказами
порушення свого суб'єктивного права,
відтак, відсутні правові підстави для
захисту цього права в судовому порядку
та задоволення позову.

Крім цього, суд зазначає, що при поданні
позову позивачем було обрано
неналежний спосіб захисту своїх прав,
що також слугує окремою підставою для
відмови в задоволенні позовних вимог.

Так, відповідно до ст. 16 ЦК України,
положення якої є аналогічними до ст. 20
ГК України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
просить суд поновити (пролонгувати)
договір оренди землі від 18.09.2006р.,
укладений між Львівською міською радою
та Кооперативом «Добробут-АЗК» на
оренду земельної ділянки загальною
площею 0,4208га. (кадастровий номер
:01:002:0009), яка знаходиться у м.
Львові вул. Клепарівська, 39а для
обслуговування автостоянки на той
самий строк і на тих самих умовах, які
були визначені договором оренди землі
від 18.09.2006р., тобто на п'ять років до
16.03.2016р.

З огляду на зазначене, позивач обрав
спосіб захисту своїх прав, який не
передбачений статтею 16 ЦК України та
статтею 20 ГК України. Разом з тим суд
зазначає, що зі змісту ст. 33 ЗУ «Про
оренду землі» випливає, що після
закінчення строку договору оренди,
повідомлення в установленому законом
порядку орендодавця про намір
скористатися переважним правом на
укладення договору оренди і за
відсутності протягом одного місяця
після закінчення строку договору
листа-повідомлення орендодавця про
заперечення у поновленні договору
оренди землі такий договір вже
вважається поновленим на той самий
строк і на тих самих умовах, які були
передбачені договором. У цьому випадку
оформлення договірних відносин
відбувається протягом місяця в
обов'язковому порядку шляхом укладення
додаткової угоди із власником
земельної ділянки або уповноваженим
керівником органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування. І
лише в разі відмови, або наявного
зволікання в укладенні додаткової
угоди до договору оренди землі особа
вправі звернутися до суду з вимогою про
укладення цієї угоди за рішенням суду,
що і слугуватиме належним способом
захисту прав особи.

З огляду на відмову в позові та
відповідно до ст. 49 ГПК України
сплачений судовий збір покладається на
позивача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93
ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано
25.01.2014р.

Суддя
Крупник Р.В.