ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2014
Справа № 917/2119/13

за позовом Департаменту
житлово-комунального господарства
Полтавської обласної державної
адміністрації, вул. В.Козака, 1-а, м.
Полтава, 36020

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
Державна фінансова інспекція в
Полтавській області, вул. Шевченка, 1, м.
Полтава, 36011

до Комунального підприємства
Полтавської обласної ради
"Полтававодоканал", вул.
П.Комуни, 40-а, м. Полтава, 36020

про стягнення 337 303,37 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники :

від позивача: Семенова Т.Ю., довіреність
№ 06-44/09 від 08.01.2014 р.;

від відповідача: Осадчий А.В.,
довіреність № б/н від 31.05.2013 р.;

від третьої особи: не з'явилися.

Суть спору : розглядається позовна
заява Департаменту
житлово-комунального господарства
Полтавської обласної державної
адміністрації про стягнення з
Комунального підприємства Полтавської
обласної ради "Полтававодоканал" 337 303,37
грн. плати за фактичне користування
протягом періоду з 16.08.2010 р. по 01.07.2012 р.
приміщенням адміністративного будинку
по вул. Козака, 1-а, яке знаходиться на
балансі позивача.

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
Державна фінансова інспекція в
Полтавській області - представництво у
судове засідання вдруге не
забезпечила, причин щодо цього суду не
повідомила, на виконання вимог суду
надала пояснення вх. № 16244 від 13.11.2013 р..
Остання відповідно до пп. 2.6.15
Інструкції з діловодства в
господарських судах України та пп. 3.9.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" була належним чином
та завчасно повідомлена про дату, час і
місце проведення судового засідання,
про що свідчать матеріали справи.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, пояснення представників сторін
щодо можливості розгляду спору за
відсутності представника третьої
особи, закінчення строку вирішення
спору з урахуванням ч. 3 ст. 69 ГПК
України та приписи ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод (ратифікована Законом України
від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо право
кожного на розгляд його справи
упродовж розумного строку, суд не
оцінює вказану обставину як підставу
для подальшого відкладення розгляду
справи та розглядає справу відповідно
до ст. 75 ГПК України за наявними
матеріалами.

Представник позивача на позовних
вимогах наполягає за мотивами позовної
заяви.

Відповідач проти позову заперечує за
мотивами відзиву № юр/1 від 08.01.2014 р. (вх.
№ 57 від 08.01.2014 р.).

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
Державна фінансова інспекція в
Полтавській області - надала суду
письмові вх. № 16244 від 13.11.2013 р., у яких
фактично відтворює висновки за
результатами планової виїзної ревізії
фінансово-господарської діяльності
Головного управління
житлово-комунального господарства
Полтавської обласної державної
адміністрації за 2009-2011 роки, що набрали
форму акту № 06-21/261 від 23.08.2012 р. (а.с. 42-49).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
оцінивши надані докази,

встановив:

04.08.2010 р. між Головним управлінням
житлово-комунального господарства
Полтавської обласної державної
адміністрації (позичкодавець),
перейменованим відповідно до
розпорядження голови Полтавської
обласної державної адміністрації за №
111 від 27.09.2012 року в Департамент
житлово-комунального господарства
Полтавської обласної державної
адміністрації (позичкодавець), та
Комунальним підприємством Полтавської
обласної ради "Полтававодоканал"
(користувач) був укладений договір
позички окремо індивідуально
визначеного майна спільної власності
територіальних громад Полтавської
області б/н (а.с. 12-15, далі - Договір
позички), згідно умов якого
позичкодавець взяв на себе
зобов'язання передати, а користувач -
прийняти у строкове безоплатне
користування майно спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Полтавської області.

При цьому сторони узгодили, зокрема,
наступне :

- позичкодавець зобов'язувався
передати, а користувач - прийняти у
строкове безоплатне користування
майно спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Полтавської області : частину
приміщень адміністративного будинку
за адресою: 36000, м. Полтава, вул. Козака,
1А, загальною площею 1317,1 м2 (п. 1.1
Договору позички);

- вступ у користування майном настає
одночасно з підписанням цього
Договору, погодженням і реєстрацією
управлінням майном обласної ради та
Акту приймання-передачі вказаного
майна, стан якого визначається в цьому
акті на момент укладення договору,
додається до цього договору і є
невід'ємною його частиною (п. 2.1
Договору позички);

- термін дії даного договору з 16.08.2010
року по 01.08.2013 року (п. 6.1 Договору
позички).

На виконання умов Договору позички
Головне управління
житлово-комунального господарства
Полтавської обласної державної
адміністрації (позичкодавець)
передало, а Комунальне підприємство
Полтавської обласної ради
"Полтававодоканал" (користувач)
прийняло у строкове безоплатне
користування майно спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Полтавської області, зокрема, частину
приміщень адміністративного будинку
за адресою: 36000, м. Полтава, вул. Козака,
1А, загальною площею 1317,1 м2 , що
підтверджується актом від 04.08.12010 р.,
який є додатком № 1 до Договору позички
(а.с. 16-17).

Державною фінансовою інспекцією в
Полтавській області з 27.06.2012 р. по 28.03.2012
р. було проведено планову виїзну
ревізію фінансово-господарської
діяльності Головного управління
житлово-комунального господарства
Полтавської обласної державної
адміністрації за 2009-2011 роки, що набрали
форму акту № 06-21/261 від 23.08.2012 р. (а.с. 42-49).

В ході планової виїзної ревізії
фінансово-господарської діяльності
Головного управління
житлово-комунального господарства
Полтавської обласної державної
адміністрації за 2009-2011 роки було
встановлено, зокрема, недоотримання
фінансових ресурсів за період з 16.08.2010
р. по 01.07.2012 р. на загальну суму 337 293,37
грн. у вигляді недотриманої орендної
плати за користування майном спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст Полтавської області :
частиною приміщень адміністративного
будинку за адресою: 36000, м. Полтава, вул.
Козака, 1А, загальною площею 1317,1 м2
внаслідок безоплатного користування
Комунальним підприємством Полтавської
обласної ради "Полтававодоканал" даним
майном за умовами укладеного Договору
позички. При цьому, на думку Державної
фінансової інспекції в Полтавській
області, даний договір позики
укладений в порушення ст. 829 Цивільного
кодексу України, ст.. 2 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна", Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" та Порядку
передачі в оренду майна спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст Полтавської області,
затвердженого рішенням сьомої
позачергової сесії обласної ради
п'ятого скликання від 28.02.2007 р..

11.09.2012 р. Державною фінансовою
інспекцією в Полтавській області
надіслано Головному управлінню
житлово-комунального господарства
Полтавської обласної державної
адміністрації вимогу № 16-06-3-14/7884 про
усунення виявлених ревізією порушень
(а.с. 38-41).

04.06.2013 р. рішенням господарського суду
Полтавської області у справі № 917-575/13
відмовлено у задоволенні позову
Департаменту житлово-комунального
господарства Полтавської обласної
державної адміністрації до
Комунального підприємства Полтавської
обласної ради "Полтававодоканал" про
визнання недійсним договору позички
окремо індивідуально визначеного
майна спільної власності
територіальних громад Полтавської
області б/н від 04.08.2010 року.

За даними сторін зазначене рішення не
було оскаржене та відповідно до ст. 85
ГПК України набрало законної сили.

25.07.2013 р. постановою Полтавського
окружного адміністративного суду у
справі № 816/972/13-а - за
адміністративним позовом Державної
фінансової інспекції в Полтавській
області до Департаменту
житлово-комунального господарства
Полтавської обласної державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
дії - позовні вимоги задоволено
частково, зобов'язано Департамент
житлово-комунального господарства
Полтавської обласної державної
адміністрації виконати пункти 1, 2
вимоги про усунення виявлених ревізією
порушень від 11.09.2012 № 16-06-3-14/7884, а саме:

- п. 1 відобразити в обліку Головного
управління дебіторську
заборгованість за КП
"Полтававодоканал" в сумі 179 356,16 грн., що
виникла внаслідок безоплатного
надання у користування КП
"Полтававодоканал" за період з 16.08.2010 по
01.07.2012 приміщення адміністративного
будинку по вул. Козака, 1а, який
знаходиться на балансі Головного
управління ЖКГ. Стягнути на користь
Головного управління кошти в сумі 179
356,16 грн. за рахунок КП
"Полтававодоканал" за користування
приміщеннями адміністративного
будинку по вул. Козака, 1а;

- п. 2 забезпечити перерахування до
обласного бюджету нарахованої плати в
сумі 157947,21 грн. за фактичне
користування КП "Полтававодоканал" за
період з 16.08.2010 по 01.07.2012 приміщеннями
адміністративного будинку по вул.
Козака, 1а, який знаходиться на балансі
Головного управління, за рахунок КП
"Полтававодоканал".

За даними позивача зазначена постанова
не була оскаржена та набрала законної
сили.

Департамент житлово-комунального
господарства Полтавської обласної
державної адміністрації з посиланням
на зазначену постанову суду в
адміністративній справі, звернувся до
господарського суду з даним позовом з
вимогою про стягнення з Комунального
підприємства Полтавської обласної
ради "Полтававодоканал" 337 303,37 грн.
плати за фактичне користування
протягом періоду з 16.08.2010 р. по 01.07.2012 р.
приміщенням адміністративного будинку
по вул. Козака, 1-а, яке знаходиться на
балансі позивача. В обґрунтування
правових підстав позову останній
посилається на приписи ст. 124
Конституції України.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України та ст. 174 Господарського
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші угоди (правочини),
передбачені законом. При цьому згідно
ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Правочин за приписами ст. 204 Цивільного
кодексу України є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

За договором позички згідно приписів
ст. 827 Цивільного кодексу України одна
сторона (позичкодавець) безоплатно
передає або зобов'язується передати
другій стороні (користувачеві) річ для
користування протягом встановленого
строку. Користування річчю вважається
безоплатним, якщо сторони прямо
домовилися про це або якщо це випливає
із суті відносин між ними. До договору
позички застосовуються положення
глави 58 цього Кодексу (Глава 58 - Найм
(Оренда). Позичкодавцем може бути
фізична або юридична особа. Особа, яка
здійснює управління майном, може бути
позичкодавцем за згодою власника (ст. 829
Цивільного кодексу України).

Таким чином, обсяг прав, обов'язків та
відповідальності сторін по справі
мають врегульовуватися тими
положеннями чинного законодавства, які
визначають умови надання та повернення
позички, та договором, залученим до
матеріалів справи.

Відповідно п. 3 ст. 3 Цивільного кодексу
України, однією із загальних засад
цивільного законодавства є свобода
договору. Частина 1 статті 627 Цивільного
кодексу України передбачає, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін, при цьому
спеціальна норма права, що регулює
спірні правовідносини - ст. 827
Цивільного кодексу України - надає
право позичкодавцеві розпоряджатися
належним йому майном, в тому числі
шляхом надання майна в безоплатне
користування.

Як вбачається з матеріалів справи, в
дотримання наведених норм права при
укладенні 04.08.2010 р. між Головним
управлінням житлово-комунального
господарства Полтавської обласної
державної адміністрації
(позичкодавець), перейменованим
відповідно до розпорядження голови
Полтавської обласної державної
адміністрації за № 111 від 27.09.2012 року в
Департамент житлово-комунального
господарства Полтавської обласної
державної адміністрації
(позичкодавець), та Комунальним
підприємством Полтавської обласної
ради "Полтававодоканал" (користувач)
договору позички окремо індивідуально
визначеного майна спільної власності
територіальних громад Полтавської
області б/н (а.с. 12-15, далі - Договір
позички) сторони узгодили, що майно
передається у строкове безоплатне
користування.

Частини 2 та 3 ст. 632 Цивільного кодексу
України передбачає, що зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом. Зміна ціни в
договорі після його виконання не
допускається.

Відповідно п. 6.2 Договору позички зміна
умов або розірвання договору може мати
місце за погодженням сторін.

За приписами ст. 654 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Як вбачається з матеріалів справи,
Договір позички укладався у формі
вільного волевиявлення сторін та
виконувався сторонами (позивачем було
передане, а відповідачем було прийняте
майно у безоплатне строкове
користування, що підтверджується актом
від 04.08.12010 р., який є додатком № 1 до
Договору позички (а.с. 16-17), на момент
проведення ревізії строк дії Договору
позички не закінчився), зміни до
Договору позички не вносилися, даний
договір не є розірваним або визнаним
недійсним в судовому порядку. Вказані
обставини не спростовуються сторонами
та третьої особою.

Посилання в акті Державної фінансової
інспекції в Полтавській області
планової виїзної ревізії
фінансово-господарської діяльності
Головного управління
житлово-комунального господарства
Полтавської обласної державної
адміністрації за 2009-2011 роки № 06-21/261 від
23.08.2012 р. на недоотримання фінансових
ресурсів за період з 16.08.2010 р. по 01.07.2012 р.
на загальну суму 337 293,37 грн. у вигляді
недотриманої орендної плати за
користування майном спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст Полтавської області :
частиною приміщень адміністративного
будинку за адресою: 36000, м. Полтава, вул.
Козака, 1А, загальною площею 1317,1 м2
внаслідок безоплатного користування
Комунальним підприємством Полтавської
обласної ради "Полтававодоканал" даним
майном за умовами укладеного Договору
позички судом як правомірне не
оцінюється. При цьому суд виходить з
того, що акт ревізії Державної
фінансової інспекції в Полтавській
області є документом, складеним з
приводу наявності або відсутності
відповідних порушень, та містить лише
думку органу, який його склав.
Зазначена довідка не є рішенням суду
або іншого повноважного органу, а тому
викладені в ній висновки не мають
заздалегідь обумовленої сили, тобто
акт ревізії не є підставою для
стягнення з відповідача коштів.

Щодо кваліфікації пред'явленої до
стягнення суми як нанесених
відповідачем збитків суд дійшов
наступного висновку.

За загальним принципом цивільного
права особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування
(частина перша статті 22 Цивільного
кодексу України). Для застосування
такої міри відповідальності, як
відшкодування збитків, потрібна
наявність повного складу цивільного
правопорушення, як-то: протиправна
поведінка, дія чи бездіяльність особи;
шкідливий результат такої поведінки
(збитки); причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та збитками;
вина правопорушника. Відсутність хоча
б одного елемента складу
правопорушення виключає настання
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу
України збитками є : втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування в грошовій сумі у
повному обсязі.

Згідно ст. 218 Господарського кодексу
України підставою для
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин, у т.ч. у вигляді
відшкодування збитків, є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною. До складу
збитків, що підлягають відшкодуванню
особою, яка допустила господарське
правопорушення, включається, зокрема,
неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною (ст. 224 Господарського
кодексу України). Крім того, відповідно
до ст. 623 Цивільного кодексу України
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором. При визначенні неодержаних
доходів (упущеної вигоди) враховуються
заходи, вжиті кредитором щодо їх
одержання.

Обов'язок по відшкодуванню збитків
настає для суб'єктів господарювання у
разі порушення господарського
зобов'язання в результаті неналежного
виконання (або невиконання) умов
договору (ст.ст. 224, 225 Господарського
України, ст. 623 Цивільного кодексу
України) або внаслідок завдання шкоди
без договірних правовідносин (глава 82
Цивільного кодексу України).

За загальним правилом, закріпленим у
ст. 1166 Цивільного кодексу України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, для притягнення до
цивільно-правової відповідальності
відповідача у вигляді відшкодування
заподіяних ним збитків є наявність
складу правопорушення : протиправна
поведінка особи, шкода, причинний
зв'язок між протиправною поведінкою та
шкодою. Відсутність хоча б одного
елемента складу правопорушення
виключає настання відповідальності у
вигляді відшкодування збитків. При
цьому чинне законодавство передбачає
принцип вини контрагента або особи, яка
завдала шкоду як підставу для
відшкодування заподіяних збитків
(шкоди) : за приписами п. 2 ст. 1166
Цивільного кодексу України особа, яка
завдала шкоду, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони виконували Договір позички
відповідно до умов останнього,
позивачем не надано суду
документальних доказів, які б свідчили
про неправомірні дії відповідача у
нанесенні збитків позивачу, а тому суд
приходить до висновку, що матеріалами
справи не доведено вчинення
відповідачем протиправних дій у
вигляді несплати плати за користування
майном, що виключає притягнення
останнього до цивільно-правової
відповідальності у вигляді
відшкодування заподіяних ним збитків
у вигляді майнової шкоди з огляду на
відсутність повного складу
правопорушення. Крім того, акт
державної фінансової інспекції не є
належним і допустимим доказом на
підтвердження порушення відповідачем
зобов'язань за договором і завдання
позивачеві збитків, виявлені
контролюючим органом порушення не
впливають на умови укладеного між
сторонами договору і не можуть їх
змінювати.

Слід зазначити, що постановою
Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.07.2013
р. у справі № 816/972/13-а не встановлено
будь-якого обов'язку відповідача
оплатити визначену як ціна позову у
даній справі суму, а тому обґрунтування
підстав позову з посилання на
обов'язковість виконання вказаного
судового рішення суд не оцінює як
правомірне.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На наявність будь-яких інших правових
підстав позову позивач не посилається.

За викладеного, позивачем не доведено
порушення його прав з боку відповідача,
а тому суд дійшов висновку про відмову
в позові.

Заперечення відповідача щодо
недоведеності позивачем позовних
вимог судом приймаються.

Судові витрати покладаються на
позивача відповідно до ст. 49 ГПК
України.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

СУДДЯ
О.В.КІВШИК

Примітка : Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. Рішення може
бути оскаржено протягом десяти днів з
дня прийняття рішення, а у разі якщо у
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
- з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією.