Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "13" січня 2014 р.
Справа № 906/1804/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Данилюк А.М. - керівник,
паспорт серії ВМ № 125243 від 30.04.1996;

від відповідача: не з'явився;

в порядку ст. 30 ГПК України: Древіцька
І.М. - довіреність № 03/6 від 08.01.2014

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Дочірнього підприємства
"Мрія" ВАТ ПМК-13, м. Радомишль

до Радомишльської державної
нотаріальної контори Житомирської
області (м.Радомишль, Житомирська
область)

про визнання права власності на
нерухоме майно

Позивач звернувся з позовом до суду про
визнання за ним права власності на
нерухоме майно, яке знаходиться на вул.
Промисловій, 5"А" у м. Радомишлі
Житомирської області Радомишльського
району і складається з 1/2 частини
будівлі контори.

11.01.2014 на адресу суду від відповідача
надійшла заява (а.с. 64), згідно якої
останній повідомляє, що при винесенні
рішення по даній справі покладається
на розсуд суду та у зв'язку з великою
завантаженістю нотаріуса просить
розглядати справу за відсутності його
представника. До заяви додано копію
Свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи та копію Довідки №20-7681
про включення Радомишльської
державної нотаріальної контори до
ЄДРПОУ (а.с. 65-66).

Представник позивача позов підтримав у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві. Подав клопотання, яке
було задоволено судом, про долучення до
матеріалів справи документів (а.с. 71-127).

Відповідач в судове засідання свого
уповноваженого представника не
направив.

Представник Регіонального відділення
фонду державного майна України по
Житомирській області в судовому
засіданні зазначила, що РВ заперечень
щодо визнання за позивачем права
власності на нерухоме майно, яке
знаходиться по вул. Промисловій, 5"А" у м.
Радомишлі Житомирської області
Радомишльського району і складається з
1/2 частини будівлі контори не має.
Подала клопотання про долучення до
матеріалів справи копії переліку
майна, переданого до статутного фонду
ВАТ "Пересувна механізована колона №13"
(а.с. 128-129).

В судовому засіданні оглядались
матеріали господарської справи №1/91"Б"
за заявою Малинської міжрайонної
державної податкової інспекції
Житомирської області (м.Малин) до
боржника ВАТ "Пересувна механізована
колона №13" про визнання банкрутом,
окремі копії документів з якої
долучено до матеріалів справи (а.с. 130 -
133).

У відповідності до ст.75 ГПК України,
справа розглядається за наявними в ній
документами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначив позивач у позовній заяві,
рішенням загальних зборів ВАТ "ПМК-13"
від 28.10.1999 створене дочірнє
підприємство "Мрія" ВАТ "ПМК-13" (позивач).

Посилаючись на ст.ст. 62, 66
Господарського кодексу України,
позивач вказує, що 05.10.2004 купив у ВАТ
"ПМК-13" 1/2 частину контори, яка
знаходиться за №5 "А" по вулиці
Промислова в м. Радомишлі. Зазначає, що
Договір купівлі-продажу 2745 у
встановленому порядку посвідчений
нотаріусом та зареєстровано в
Державному реєстрі правочинів за
реєстраційним номером 157983.

Право власності на 1/2 частину контори,
як зазначає позивач, зареєстровано
комунальним підприємством
"Житомирське обласне міжміське бюро
технічної інвентаризації"
Житомирської обласної ради за №261 від
05.12.2006 та виготовлено інвентаризаційну
справу №4060.

Зауважує, що установчими документами
позивача закріплено правовий статус
майна позивача, що передбачає
володіння і користування майном на
праві повного господарського відання.

Вказує, що згідно вимог ст. 334 ЦК
України, право власності у набувача
майна за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає з
моменту такого посвідчення, тому
позивач з 05.10.2004 є власником 1/2 частини
контори по вул. Промисловій, 5 "А" у м.
Радомишлі.

Пояснює, що у 2013 році у позивача виникла
необхідність продажу вказаного
нерухомого майна, тому він звернувся до
Радомишльської державної нотаріальної
контори (надалі - відповідач) щодо
посвідчення договору купівлі-продажу
належної йому 1/2 частини контори.

Однак, як вказує позивач, відповідач
відмовив у посвідченні договору
купівлі-продажу і у листі від 07.10.2013 за
вих. №746 надав перелік документів, які
мають бути надані позивачу для
посвідчення договору.

Зазначає, що всі перелічені в листі
документи у позивача є в наявності, за
винятком згоди засновника позивача ВАТ
"ПМК-13" про відчуження нерухомого майна.
Надати таку довідку позивач не має
можливості, оскільки ухвалою
господарського суду Житомирської
області від 04.11.2005 юридичну особу ВАТ
"ПМК-13" ліквідовано, а 05.04.2006
Радомишльською райдержадміністрацією
була проведена державна реєстрація
припинення юридичної особи ВАТ "ПМК-13".
При цьому, згідно ухвали
господарського суду Житомирської
області від 23.02.2006, ДП "Мрія"
Радомишльського ВАТ "ПМК-13" продовжує
здійснення господарської діяльності у
відповідності з чинним законодавством
та Статутом підприємства.

Позивач наголошує, що не може надати
відповідачу довідку-згоду від
неіснуючої в даний час юридичної особи
- ВАТ "ПМК-13" і, як наслідок, не може
продати належну йому 1/2 частину
контори.

З метою забезпечення гарантованого
Конституцією права вільно
розпоряджатися власністю, керуючись,
зокрема, ст. 1,4,20 ГК України, ст. 16 ЦК
України, позивач просить про
задоволення позовних вимог.

Відповідач за підставами пред'явлення
та предметом позов не оспорив, відзиву
на позовну заяву не надав. Згідно заяви
(а.с. 64), при винесенні рішення по даній
справі покладається на розсуд суду.

В процесі судового розгляду справи
представник Регіонального відділення
фонду державного майна України по
Житомирській області пояснила, що
останнє обізнане про перебування в
позивача вказаного у позовній заяві
майна. При цьому РВ ФДМУ у Житомирській
області на назване майно не претендує,
так як не має до нього жодного
відношення, оскільки згідно Переліку
майна за №04/428 від 16.02.2004 (а.с .129) воно
передано до статутного фонду ВАТ
"Пересувна механізована колона №13".
Наголосила, що документів, які б
свідчили про будь-які права РВ ФДМУ у
Житомирській області на нерухоме
майно, яке знаходиться по вул.
Промисловій, 5"А" у м. Радомишлі
Житомирської області Радомишльського
району і складається з 1/2 частини
будівлі контори, РВ не має.

Дослідивши надані до справи документи,
проаналізувавши підстави та предмет
позову, зважаючи на визначений
позивачем суб'єктний склад сторін,
врахувавши приписи законодавства, що
регулює спірні правовідносини,
господарський суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до Конституції України,
гарантується право кожного володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю (ч.1 ст. 41 Конституції
України), а також рівність суб`єктів
права власності перед законом (ч.4 ст.13
Конституції України).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку
встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, одним
із способів захисту цивільних прав та
інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах не
заборонених законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

З матеріалів справи вбачається, що
право власності на об'єкт нерухомості у
позивача виникло на підставі договору
купівлі-продажу від 05.10.2004 (а.с. 10).

Як вбачається з вищевказаного
Договору, Відкрите акціонерне
товариство "Пересувна механізована
колона №13" продало, а Дочірнє
підприємство "Мрія" ВАТ "ПМК-13" купило
належну продавцеві на праві
колективної власності 1/2 (одну другу)
частину контори, яка знаходиться за
№5-А (п'ять з літерою "А") по вулиці
Промислова в місті Радомишль,
Житомирської області, Україна. Вказана
нерухомість, як зазначено у п. 1.1.
Договору, належить продавцю на
підставі наказу №222-КАТ регіонального
відділення по Житомирській області
Фонду державного майна України від 25
липня 1995 року. Зазначений Договір
зареєстровано в реєстрі приватним
нотаріусом Радомишльського районного
нотаріального округу Житомирської
області за №2745.

На підставі договору купівлі-продажу
від 05.10.2004, КП "Житомирське обласне
міжміське бюро технічної
інвентаризації" Житомирської міської
ради зареєструвало право колективної
власності на 1/2 частини контори, що
знаходиться за адресою Житомирська
обл., Радомишльський р-н., вул.
Промислова, 5а за Дочірнім
підприємством "Мрія" ВАТ "ПМК-13".

Таким чином позивач правомірно набув
право власності на підставі Договору
купівлі-продажу від 05.10.2004.

Однак, оскільки підставою звернення
позивача до суду останній вказує
відмову відповідача у посвідченні
договору купівлі-продажу, з посиланням
на необхідність надання документів,
перелік яких міститься у листі від
07.10.2013 за №746/01-16 (а.с. 18), зокрема, надання
згоди засновника ДП "Мрія" ВАТ "ПМК-13"
про відчуження нерухомого майна, слід
зазначити наступне.

Як вбачається із Статуту позивача,
зареєстрованого Управлінням економіки
Радомишльської райдержадміністрації
31.01.2000 (а.с. 20-28), Дочірнє підприємство
"Мрія" створено по рішенню загальних
зборів (протокол №2 від 28.10.1999)
Радомишльського ВАТ ПМК-13 (п. 1.1.
Статуту). Засновником ДП "Мрія" є
Відкрите акціонерне товариство
"Пересувна механізована колона-13" (а.с.
78-80, 83).

Пунктом 1.3. Статуту визначено, що
підприємство є юридичною особою, має
самостійний баланс, розрахунковий та
інші рахунки в установах банку, печатку
і штампи із своїм найменуванням,
фірмові бланки. Виступає позивачем і
відповідачем в народних і арбітражних
судах. Від свого імені укладає угоди,
набуває права і несе обов'язки, діє на
основі повного господарського
розрахунку.

Згідно п. 3.1. Статуту, майно
Підприємства відповідно до законів
України належить йому на праві п о в н о
г о г о с п о д а р с ь к о г о в і д а н н я.
Здійснюючи це право підприємство
користується та розпоряджається
зазначеним майном, на свій розсуд,
вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не
суперечать цьому статуту та чинному
законодавству. Розпорядження майном,
якщо це призводить до зменшення
основних фондів, здача майнових
комплексів в оренду, а також нежилих
приміщень, здійснюється за з г о д о ю в
л а с н и к а згідно з чинним
законодавством України.

З огляду на вказані положення Статуту
позивача дійсно вбачається
необхідність надання згоди його
засновника на відчуження нерухомого
майна, про що і зазначено у листі від
07.10.2013 (а.с.16).

Однак, як вбачається з Витягу
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с. 81-82),
Відкрите акціонерне товариство
"Пересувна механізована колона №13"
05.04.2006 п р и п и н е н о за судовим
рішенням, а саме у справі №1/91"Б" за
заявою Малинської міжрайонної
державної податкової інспекції
Житомирської області (м.Малин) до
боржника ВАТ "Пересувна механізована
колона №13" про визнання банкрутом (а.с.
130 - 131).

Таким чином станом на 07.10.2013 надання
згоди засновника ДП "Мрія" ВАТ "ПМК-13"
про відчуження нерухомого майна на
вимогу Радомишльської державної
нотаріальної контори Житомирської
області, з наведених об'єктивних причин
є неможливим.

При цьому слід зауважити, що згідно
Статуту Відкритого акціонерного
товариства "Пересувна механізована
колона №13", зареєстрованого Виконавчим
комітетом Радомишльської районної
Ради народних депутатів 01.08.1995 (а.с. 40-51),
засновником останнього є Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Житомирській області, яке,
згідно з наказом про створення ВАТ від
25.07.1995 року №222-КАТ передало у статутний
фонд ВАТ "Пересувна механізована
колона №13" об'єкти нерухомого майна, в
тому числі і будівлю старої контори за
адресою Житомирська обл., м. Радомишль,
вул. Промислова, 5а (а.с. 127).

На підставі наказу органу Фонду
державного майна №222-КАТ від 25.07.1995 за
ВАТ "Пересувна механізована колона №13"
було зареєстровано право колективної
власності на майновий комплекс, що
знаходиться за адресою Житомирська
обл., м. Радомишль, вул. Промислова, 5а
(а.с. 58).

У відповідності до п. 3.4. Статуту ВАТ
(а.с. 42), Товариство є власником майна,
зокрема, переданого йому засновником
та учасниками у власність. Товариство
здійснює володіння, користування і
розпорядження належним йому майном
відповідно до цілей своєї діяльності...

Згідно ст. 12 Закону України „Про
господарські товариства" від 19.09.1991,
товариство є власником майна,
переданого йому засновниками і
учасниками у власність; продукції,
виробленої товариством в результаті
господарської діяльності; одержаних
доходів; іншого майна, набутого на
підставах, не заборонених законом.

Отже, ВАТ "Пересувна механізована
колона №13" мало право самостійно
розпоряджатися усім майном, що входить
до його статутного капіталу, у тому
числі майном, переданим Фондом
державного майна України, без згоди
останнього.

За вказаного та враховуючи, що
засновника ДП припинено, а РВ ФДМУ у
Житомирській області, як засновником
останнього, підтверджено, що майно, про
визнання права власності на яке
йдеться у даній справі, дійсно належить
позивачу і РВ на нього не претендує,
оскільки не має для цього жодних
правових підстав, суд дійшов висновку,
що, як на дату звернення з позовом до
суду так і на дату вирішення спору,
нерухоме майно, яке знаходиться по вул.
Промисловій, 5"А" у м. Радомишлі
Житомирської області Радомишльського
району і складається з 1/2 частини
будівлі контори, є в л а с н і с т ю
позивача, який має право на в л а с н и й
р о з с у д розпоряджатися цим майном, у
тому числі і шляхом відчуження на
підставі договору купівлі-продажу.

Наведене узгоджується також зі змістом
ухвали господарського суду
Житомирської області від 23.02.2006 у
справі №1/91"Б" (а.с.133).

Водночас, суд враховує, що відповідно
до ст. 392 Цивільного кодексу України,
власник може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

З огляду на викладене, відповідачем за
даним позовом повинна бути особа, яка
оспорює або не визнає право власності
позивача.

Натомість, лист державного нотаріуса
про надання документів, необхідних для
посвідчення договору купівлі-продажу
(а.с. 16) не розцінюється судом як доказ
оспорення чи невизнання відповідачем
права власності позивача на
вищевказане майно, оскільки стосується
лише виконання д е р ж а в н и м н о т а р
і у с о м Радомишльської державної
нотаріальної контори посадових
обов'язків, покладених на нього Законом
України "Про нотаріат". Слід зауважити,
що у листі не йдеться і про відмову у
посвідченні Договору, а лише зазначено
документи, необхідні для такого
посвідчення.

За вказаного Радомишльська державна
нотаріальна контора, як юридична особа,
безпосереднього відношення до
правовідносин, які позивачем покладено
в обґрунтування позовних вимог, не має.
До того ж, з наданих до справи
документів не вбачається взагалі
цивільно-правового спору щодо
наведеного майна, який міг би бути
вирішений шляхом обраного позивачем
способу захисту.

Тобто, матеріали справи не містять
доказів, а позивачем не доведено, що
відповідачем оспорюється чи не
визнається право власності позивача на
1/2 частини контори, яка знаходиться за
адресою Житомирська обл.,
Радомишльський р-н., вул. Промислова, 5а,
що вказує на відсутність між сторонами
спору про враво власності на зазначене
майно.

Згідно ст. 32 ГПК, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
або відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести
належними та допустимими у справі
доказами ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 32-34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.01.2014.

Суддя
Вельмакіна Т.М.

Віддрукувати:

1 - до справи;

2,3 - сторонам (рек. з пов. про вруч.).