КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2014 р. Справа№ 911/3281/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Гончарова С.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання
Громак В.О.

від позивача - Бернацька О.В.
(представник за довіреністю);

від відповідача - Коваленко О.М.
(представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» та комунального
підприємства Броварської міської ради
Київської області
«Броваритепловодоенергія»

на рішення Господарського суду
Київської області від 30.10.2013 р.

по справі № 911/3281/13 (суддя - Мальована
Л.Я.)

за позовом публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»

до комунального підприємства
Броварської міської ради Київської
області «Броваритепловодоенергія»

про стягнення 5 938 388,93 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Київської області від 30.10.2013 р. позов
задоволено частково. Стягнуто з
комунального підприємства Броварської
міської ради Київської області
«Броваритепловоденергія» на користь
публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» 4 851 779,56 грн. боргу, 35
417,02 грн. інфляційних втрат, 73 068,94 грн.
трьох відсотків річних, 100 000,00 грн. пені
та 7% штрафу у розмірі 612 778,71 грн., 65 743
грн. судового збору. В частині
стягнення пені в сумі 265 344 грн. 70 коп.
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
публічне акціонерне товариство
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду Київської
області від 30.10.2013 р. по справі № 911/3281/13
в частині, в якій відмовлено у
стягненні пені у розмірі 265 344,70 грн. та
стягнути з КП Броварської міської ради
Київської області
«Броваритепловоденергія» на користь
ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 265 344,70 грн.
пені. В іншій частині рішення залишити
без змін.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013 р.
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» прийнято до провадження.

Також, не погоджуючись із прийнятим
рішенням, комунальне підприємство
Броварської міської ради Київської
області «Броваритепловодоенергія»
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
частково рішення господарського суду
Київської області від 30.10.2013 р. по
справі № 911/3281/13 в частині задоволення
позову щодо стягнення штрафних санкцій
та прийняти нове, яким відмовити ПАТ
«НАК «Нафтогаз України» у стягненні 365
344,70 грн. пені та 612 778,71 грн. 7 % штрафу.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013 р.
апеляційну скаргу комунального
підприємства Броварської міської ради
Київської області
«Броваритепловодоенергія» прийнято до
провадження.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 р., у
зв'язку із перебуванням судді Тищенко
О.В. у відпустці, змінено склад суду та
визначено судову колегію у складі:
головуючий суддя Чорна Л.В., Гончаров
С.А., Смірнова Л.Г.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються доводи та заперечення
сторін, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

01.08.2012 р. між публічним акціонерним
товариством «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (далі -
Продавець) та комунальним
підприємством Броварської міської
ради Київської області
«Броваритепловоденергія» (далі -
Покупець) було укладено договір № 248-ТЕ
купівлі-продажу природного газу (далі -
Договір), відповідно до умов якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2012 році природний
газ, ввезений на митну територію
України ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за
кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ, на умовах цього
договору. /а.с. 11-16/.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що
продавець передає покупцеві з 01.08.2012 р.
по 31.12.2012 р. газ обсягом до 20 536,54 тис. куб.
м., у тому числі по місяцях кварталів.

Відповідно до пункту 3.1. сторони
погодили, що продавець передає покупцю
газ у пунктах приймання-передачі газу
на вхідній запірній/відключаючій
арматурі покупця. Право власності на
газ переходить від продавця до покупця
в пунктах приймання-передачі. Після
переходу права власності на газ
покупець несе всі ризики і приймає на
себе всю відповідальність пов'язану з
правом власності на газ.

Пунктами 5.1., 5.2. договору передбачено,
що ціна (граничний рівень ціни) на газ
для теплопостачальних підприємств та
послуги з його транспортування
установлюються Національною комісією
регулювання електроенергетики України
(НКРЕ). Ціна за 1000 куб. м. природного газу
становить 1 091,00 грн. з урахуванням
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без врахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн.,
крім того ПДВ - 20 % - 218,20, всього з ПДВ - 1
309,20 грн.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за
газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100 % поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

На виконання п.2.1 Договору за період з
вересня по грудень 2012 року Продавець
передав, а Покупець прийняв природний
газ на загальну суму 18 542 299,10грн., що
підтверджується актами приймання -
передачі природного газу. /а.с. 17-20/.

В порушення умов договору відповідач
оплатив поставлений газ частково, в
зв'язку з чим заборгованість
відповідача за договором становить 4 851
779,56 грн., що також підтверджується
протоколом узгодження можливих
розрахунків з погашення
заборгованості за природний газ за
рахунок різниці в тарифах на теплову
енергію від 25.10.2013 року. /а.с. 145/.

Доказів сплати зазначеної суми боргу
матеріали справи не містять.

За таких обставин, в цій частині
позовні вимоги є обґрунтованими, та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи наявну заборгованість,
правильність нарахування інфляційних
витрат та 3 % річних, на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України підлягає
стягненню 35 417,02 грн. інфляційної
складової боргу та 73 068,94 грн. 3% річних.

Крім того, пунктом 7.2 договору сторони
передбачили, що у разі невиконання
покупцем умов пункту 6.1. договору
Продавець має право не здійснювати
поставку газу Покупцю або обмежити
поставку пропорційно до кількості
несплачених обсягів з наступною
поставкою цих обсягів при умові їх
оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
Покупцем пункту 6.1. умов цього договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Продавцю крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язанням є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Порушення зобов'язань за договором
тягне за собою застосування
встановлених законом мір
відповідальності.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 549
Цивільного кодексу України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За порушення у сфері господарювання
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність шляхом застосування
до правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених ГК України, іншими
законами та договором (частина друга
статті 193, частина перша статті 216 та
частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217 ГК
України є штрафні санкції, до яких
віднесено штраф та пеню (частина перша
статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання
зобов'язання як пеня та її розмір
встановлено частиною третьою статті 549
ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК
України, статтями 1, 3 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» та
частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам частиною четвертою статті 231
ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 ЦК України,
коли сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та
штраф є формами неустойки, а відповідно
до статті 230 ГК України - видами
штрафних санкцій, тобто не є окремими
та самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій.

Разом з цим, відповідно до статті 233
Господарського кодексу України суд має
право на зменшення розміру неустойки,
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Відповідно до частини 3 статті 551
Цивільного кодексу України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

У відповідності до п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Суд першої інстанції, зменшуючи розмір
пені до 100 000,00 грн. відповідно до п. 3 ч. 1
ст. 83 ГПК України, врахував обставин
справи щодо розміру заборгованості
внаслідок неналежного виконання
відповідачем зобов'язання, стану
виконання відповідачем цього
зобов'язання, розміру прострочених сум
та тяжкого фінансового становища
відповідача.

Відповідно до пункту 3.17.4. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Слід зазначити, що заборгованість
відповідача перед позивачем за
поставлений природний газ за спірний
період виникла не внаслідок
господарської діяльності відповідача,
а в силу об'єктивних причин, що
унеможливлювали виконання договірних
зобов'язань, а саме невідповідністю
фактичної вартості теплової енергії
тарифам, що не покривали витрат на
сплату природного газу.

Так, у 2012 р. на виконання постанови
Кабінету Міністрів України № 517 від
11.06.2012 р. було перераховано субвенцію
лише у розмірі 18 045 764,00 грн. Залишок
боргу по субвенції за 2012 рік становить 8
578 556,00 грн.

До цього часу перерахування субвенції
з державного бюджету місцевому бюджету
м. Бровари на погашення боргів перед КП
«Броаритепловодоенергія» не
проведено.

20.03.0013 р. постановою КМУ № 167
затверджено порядок надання у 2013 р.
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялися,
транспортувалися і постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії тарифам, що
затверджувалися або погоджувалися
відповідними органами державної влади
чи органами місцевого самоврядування.

Таким чином, суд першої інстанції в
межах прав, наданих статтею 83
Господарського процесуального кодексу
України, зменшив розмір пені до 100 000,00
грн.

Щодо заперечень відповідача стосовно
відсутності законних підстав на
стягнення пені, оскільки за Законом
України «Про тимчасову заборону
стягнення з громадян України пені за
несвоєчасне внесення плати за
житлово-комунальні послуги» введено
заборону на нарахування та стягнення з
населення пені, то зазначений Закон
втратив чинність та не може бути
застосований до спірних правовідносин.

Щодо важкого фінансового стану, то суд
першої інстанції вже скористався
наданим йому правом, зменшивши розмір
пені. Однак, повністю звільнити
відповідача від сплати штрафних
санкцій не є можливим, оскільки позивач
має право їх нараховувати за порушення
відповідачем взятих на себе
зобов'язань.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи, колегія суддів
приходить до висновку, що
господарським судом Київської області
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
повно з'ясовано та доведено обставини,
що мають значення для справи, зроблені
висновки відповідають дійсним
обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційних скаргах
колегією суддів до уваги не
приймаються з огляду на те, що вони є
необґрунтованими та такими, що
спростовуються матеріалами справи.

За наведених у даній постанові
обставин, колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що відсутні підстави
для зміни чи скасування рішення
господарського суду Київської області
від 30.10.2013 р. у справі № 911/3281/13.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Київської області від 30.10.2013 р. у справі
№ 911/3281/13 залишити без змін, а
апеляційні скарги - без задоволення.

2. Матеріали справи № 911/3281/13 повернути
до господарського суду Київської
області.

3. Копію постанови надіслати сторонам у
справі.

Головуючий суддя
Л.В. Чорна

Судді
С.А. Гончаров

Л.Г. Смірнова