РІШЕННЯ

"09" січня 2014 р.Справа № 921/1089/13-г/4

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Бурди Н.М.

Розглянув справу

за позовом: Обласного об'єднання
міжгосподарських здравниць
"Тернопільсільгоспздравниця", вул.
Соборна, 52, м. Вінниця

до: Державної реєстраційної служби
України в особі державного реєстратора
Корюк Тетяни Василівни, вул. Марини
Раскової, 15, м. Київ

про визнання права власності на
майновий комплекс "Гайдарівець",
розташований за адресою: вул. Млинок,
буд. 6, с. Кутянка Шумського району
Тернопільської області та зобов'язання
зареєструвати право власності.

За участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: головний спеціаліст Гута
О.М., довіреність №127-07-43-13 від 14.11.13р.

прокуратури: старший прокурор відділу -
Фігель О.Т. (посвідчення № 011236 від
24.10.2012 р.)

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні
представнику відповідача та
прокуратури процесуальні права та
обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22, 29, 81-1
ГПК України, роз'яснено.

Обласне об'єднання міжгосподарських
здравниць
"Тернопільсільгоспздравниця" вул.
Соборна, 52, м. Вінниця звернулося до
господарського суду Тернопільської
області з позовною заявою до
відповідача - Державної реєстраційної
служби України в особі державного
реєстратора Корюк Тетяни Василівни
вул. Марини Раскової, 15, м. Київ про
визнання права власності на майновий
комплекс "Гайдарівець", розташований за
адресою: вул. Млинок, будинок 6, с.
Кутянка Шумського району
Тернопільської області та зобов'язання
зареєструвати право власності.

14.11.2013р. в судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримав.

Прокуратурою Тернопільської області в
даному судовому засіданні подано
клопотання № 08-555вих.-13 від 12.11.2013р. про
надання можливості ознайомитись із
матеріалами справи та повідомлено про
вступ у справу на стороні відповідача
згідно ст. 29 ГПК України і ст. 36-1 ЗУ "Про
прокуратуру".

В судовому засіданні, яке відбулося
05.12.2013р., представник відповідача
підтримав заперечення б/н від 12.11.2013р.
на позов, подане у канцелярію суду
18.11.2013р., у якому просив відмовити у
задоволенні позову з наступних
підстав:

- рішення державного реєстратора
Укрдержреєстру Корюк Т.В. №4464698 від
29.07.2013р. про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень не
оскаржувалось, незаконним не
визнавалось, не скасовувалось та є
чинним на час розгляду справи;

- Державна реєстраційна служби України
в особі державного реєстратора Корюк
Тетяни Василівни не може виступати
стороною у даному спорі про визнання
права власності, оскільки вона, як
орган державної реєстрації прав, що
проводить державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно, не є
особою від якої відповідне право
перейшло, або особою , яка претендує на
нерухоме майно;

- вимогу позивача про зобов'язання
зареєструвати ним право власності на
майно відповідач вважає передчасною,
так як підставою для державної
реєстрації речових прав на майно є,
зокрема, рішення суду;

- на думку позивача, спір не підлягає
розгляду в господарських судах
України, так як на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
владних, управлінських повноважень,
поширюється юрисдикція
адміністративних судів.

Позивач 19.12.2013р. у канцелярію суду подав
письмові пояснення б/н б/д у яких
зазначив, що на його думку відповідачем
безпідставно прийнято рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень за №4464698 від 29.07.2013р., яке
слід розцінювати як невизнання права
власності позивача на спірне майно, а
також вважає, що правовідносини сторін
з приводу реєстрації права на нерухоме
майно мають зобов'язальний (договірний)
характер і з врахуванням вимог ст. 16 ГПК
України та постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №10 від
24.10.2011р. "Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судом" даний спір
підлягає розгляду в порядку
господарського судочинства.

Прокурором 19.12.2013р. в судовому
засіданні подано відзив № 08-599вих.-13 від
18.12.2013р. на позовну заяву, у якому він
просить відмовити у задоволенні
позову, з огляду на таке:

- між сторонами у даній справі
відсутній спір про право, оскільки
відповідач - Державна реєстраційна
служба України в особі державного
реєстратора Корюк Тетяни Василівни не
оспорює право власності позивача на
майновий комплекс "Гайдарівець",
розташований за адресою: вул. Млинок,
будинок 6, с. Кутянка, Шумського району в
розумінні ст. 392 ЦК України і на вказане
майно не претендує;

- відповідач є органом владних
повноважень, який здійснює владні,
управлінські функції, а відносини, що
склались між сторонами з приводу
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно є публічно-правовими
та підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства;

- позивачем не подано належних доказів
в підтвердження свої прав на спірне
майно.

Позивач участь уповноваженого
представника в судовому засіданні, яке
відбулося 09.01.2014р., не забезпечив, хоча
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином ухвалою
від 19.12.2013р., про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення, вручене його
представнику 25.12.2013р.

У відповідності до ст. 77 ГПК
України розгляд справи відкладався на
05.12.2013р., 19.12.2013р. та 09.01.2014р. для надання
можливості сторонам прийняти участь у
розгляді справи, а також подати
витребувані судом документи.

Технічна фіксація (звукозапис)
судового процесу у відповідності до ст.
81-1 ГПК України не здійснювалась за
відсутності відповідного клопотання
представників сторін.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши в процесі розгляду справи
пояснення представника позивача та
прокурора, судом встановлено наступне:

- Обласне об'єднання міжгосподарських
здравниць
"Тернопільсільгоспздравниця" є повним
правонаступником Тернопільського
обласного об'єднання міжгосподарських
і колгоспних здравниць
"Тернопільколгоспздравниця", що
створене згідно постанови президії
ради колгоспів УРСР та президії
республіканського комітету профспілки
працівників сільського господарства
від 23.09.1985р. та Протоколу зборів
уповноважених представників
господарств учасників і підприємств
Тернопільської області №1 від 24.03.1986р.
(п. 1.4 Статуту Обласного об'єднання
міжгосподарських здравниць
"Тернопільсільгоспздравниця" від 2006р.
(з наступними змінами і доповненнями);

- 24.03.1989р. між Тернопільським
обласним виробничим об'єднанням
будівництва, ремонту та експлуатації
автомобільних шляхів Міншляхбуду УРСР
та Тернопільським обласним об'єднанням
"Тернопільколгоспздравниця",
правонаступником якого є Обласне
об'єднання міжгосподарських здравниць
"Тернопільсільгоспздравниця", укладено
договір продажу бази відпочинку
"Кутянка" Тернопільського
облавтошляху, розташованої в с. Кутянка
Шумського району, вартістю 277 тис.
крб. ;

- у відповідності до вказаного
вище договору, Постановою колегії
Тернопільського обласного
агропромислового комплексу та
президії комітету профспілки
працівників агропромислового
комплексу №К-3/16-4-п від 29.03.1989р.
постановлено купити в Облавтошляху
базу відпочинку "Кутянка" і
організувати на цій базі
міжгосподарський піонерський табір
для оздоровлення дітей працівників
АПК, якому присвоїти назву
"Гайдарівець";

- 31 березня 1989р. у відповідності до п. 3.2.2
Договору та Постанови
агропромислового комплексу №К-3/16-4-п
від 29.03.1989р. між учасниками правочину
складено акт, на підставі якого
здійснено приймання-передачу: основних
засобів, тварин, матеріалів, дизпалива,
малоцінного інвентарю, бази відпочинку
"Кутянка", у відповідності до змін
"Гайдарівець", загальною вартістю 291282
крб., затверджений начальником
Тернопільського об'єднання
"Облавтошлях" та першим заступником
голови облагропрому Тернопільської
області;

- 08.07.2013 року ООМЗ
"Тернопільсільгоспздравниця"
звернулося до Реєстраційної служби
Шумського районного управління
юстиції Тернопільської області із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень, долучивши до неї пакет
документів згідно переліку,
зазначеного у картці прийому заяви
№3750937;

- у відповідь на звернення на адресу
позивача згідно супровідного листа від
09.09.2013р. за №328/02.3-11 надіслано рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Корюк Т.В. за № 4464698 від 29
липня 2013 року про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень;

- згідно даного рішення, підставою
відмови у державній реєстрації права
власності є те, що документи, подані для
проведення державної реєстрації прав,
не відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують: для реєстрації права
власності заявником подано рішення
господарського суду Тернопільської
області від 19.09.2012р. за №14/16/5022-229/2012,
яким визнаються незаконними та
скасовуються рішення районної та
сільської рад, але право власності за
заявником даним рішенням не визнано,
також зазначено, що воно (рішення) не
набуло чинності та не оформлено
належним чином.

- не погоджуючись із прийнятим
рішенням № 4464698 від 29 липня 2013 року про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень, позивач - Обласне
об'єднання міжгосподарських здравниць
"Тернопільсільгоспздравниця"
звернулося до господарського суду з
позовом про визнання права власності
на майновий комплекс "Гайдарівець" та
зобов'язання зареєструвати право
власності, посилаючись при цьому на те,
що відмова у реєстрації права
власності обмежує та ускладнює
здійснення ним правомочностей, як
добросовісного набувача, щодо
володіння та розпорядження належним
йому майном.

Оцінивши зібрані по справі докази та
дослідивши норми чинного
законодавства, господарський суд
прийшов до висновку, що в задоволенні
позовних вимог слід відмовити з огляд
на таке:

- статтею 392 ЦК України передбачено
право власника майна пред'явити позов
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності;

- тобто, позов про визнання права
власності на майно необхідний
позивачеві тоді, коли інші особи не
визнають належності йому цього майна
або унеможливлюється реалізація
позивачем свого права власності у
зв'язку з наявністю таких сумнівів в
інших осіб, які оспорюють або не
визнають таке право позивача,
відповідно відповідачем у таких
випадках може бути будь-яка особа, яка
сумнівається у приналежності майна
позивачеві або не визнає за позивачем
права здійснювати правомочності
володіння, користування і
розпорядження таким майном, або має
власний інтерес у межах існуючих
правовідносин;

Предметом спору у даній справі є
визнання права власності на нерухоме
майно з підстав відмови відповідачем в
реєстрації такого права суб'єкту
господарювання, через ненадання ним
необхідних належно оформлених
документів для реєстрації такого
права.

Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюється
законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України) .

Статтею 4 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 за №
1952-IV (надалі - Закон) встановлено, що
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права на нерухоме
майно, що знаходиться на території
України, фізичних та юридичних осіб,
держави, територіальних громад,
іноземців та осіб без громадянства,
іноземних юридичних осіб, міжнародних
організацій, іноземних держав.

Згідно Положення про Державну
реєстраційну службу України,
затвердженого Указом Президента від
06.04.2011 за № 401/2011 головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади з питань реалізації
державної політики у сферах державної
реєстрації актів цивільного стану,
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, реєстрації (легалізації)
об'єднань громадян, інших громадських
формувань, статутів фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, якщо їх
реєстрація передбачена законами,
статуту територіальної громади міста
Києва, друкованих засобів масової
інформації та інформаційних агентств
як суб'єктів інформаційної діяльності
є Державна реєстраційна служба України
(Укрдержреєстр);

- відповідно до абзацу другого частини
першої статті 2 Закону України від 1
липня 2004 року N 1952-IV "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (далі - Закон )
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно;

- за змістом статті 9 цього Закону
державний реєстратор є державним
службовцем, крім випадку, коли
державним реєстратором є нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються (делегуються) функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно;

- згідно частини другої статті 30 цього
Закону дії або бездіяльність
державного реєстратора, державного
кадастрового реєстратора, нотаріуса,
державного виконавця можуть бути
оскаржені до суду. Під діями слід
розуміти рішення, прийняті зазначеними
суб'єктами владних повноважень з
питань реєстрації;

- отже, орган державної
реєстрації, здійснюючи надані йому
державою функції, не перебуває у
правовідносинах щодо здійснення
позивачем прав володіння, користування
та розпорядження майном, щодо якого
заявлені позовні вимоги про визнання
права власності , не оспорює та не
претендує на таке право.

Більше того, позивачем не подано
суду належних та допустимих доказів,
які б підтверджували у чому саме
полягає оспорення та/або порушення
відповідачем його права власності, як і
не вказано конкретних норм закону, які
порушив відповідач, у зв'язку з чим
підлягає захисту право позивача.

Вимоги в частині зобов'язання
відповідача зареєструвати за
позивачем право власності на майновий
комплекс "Гайдарівець", розташований за
адресою: вул. Млинок, будинок 6, с.
Кутянка Шумського району до
задоволення не підлягає з огляду на
таке:

- приписами до ч. 1 ст. 6 ЗУ "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
встановлено, що систему органів
державної реєстрації прав становлять:
Міністерство юстиції України;
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державної реєстрації прав; органи
державної реєстрації прав, утворені
Міністерством юстиції України в
установленому законодавством порядку;

- державна реєстрація прав на
нерухоме майно та їх обтяжень з 01.01.2013р.
проводиться державним реєстратором
прав на нерухоме майно органу
державної реєстрації, а також
нотаріусами, як спеціальними
суб'єктами, на яких покладаються
функції державного реєстратора;

- відповідно до приписів
зазначеного законодавства, органом
державної реєстрації проводиться
державна реєстрація прав на нерухоме
майно, зокрема: з видачею свідоцтва про
право власності на нерухоме майно ( в
т.ч. на новозбудовані, реконструйовані
об'єкти нерухомого майна, у зв'язку із
внесенням до статутного фонду
юридичної особи нерухомого майна) ; на
підставі рішень органів влади (в т.ч.
відповідні рішення суду, що набрали
законної сили); речових прав, які
виникли до 01.01.2013р. та не були
зареєстровані відповідно до
законодавства України, яке діяло на час
їх виникнення;

- згідно з ч. 1 ст. 26 Закону записи до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень. При цьому ч. 4 ст. 9 Закону
визначено, що державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації;

- отже, однією з перешкод, які можуть
стати на шляху державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно, є
прийняття державним реєстратором
рішення про відмову у здійсненні
державної реєстрації прав на нерухоме
майно;

- при цьому, перелік підстав за яких
державний реєстратор може відмовити у
державній реєстрації є вичерпним і
визначений у ст. 24 Закону;

- відмова в державній реєстрації прав
та їх обтяжень з підстав, зазначених у
пунктах 4, 5-2 - 5-6 ст. 24 Закону не
позбавляє заявника права повторно
звернутися із заявою за умови усунення
перешкод для державної реєстрації прав
та їх обтяжень;

- отже, особа, з приводу звернення якої
прийнято рішення про відмову у
реєстрації прав на нерухоме майно,
може, або усунути недоліки і повторно
звернутись до державного реєстратора,
або оскаржити відмову державного
реєстратора у встановленому законом
порядку;

- судом встановлено, що відповідач
не оспорює право власності позивача на
майновий комплекс "Гайдарівець",
розташований за адресою: вул. Млинок,
будинок 6, с. Кутянка Шумського району, а
відмовляє в його оформленні та видачі
свідоцтва з підстав ненадання усіх
необхідних та належно оформлених
документів для реєстрації такого
права;

- відповідач - Державна
реєстраційна служба України в особі
державного реєстратора Корюк Тетяни
Василівни є реєструючим органом, а тому
не може оспорювати права власності чи
вчиняти інші дії, що в розумінні ст. 317
ЦК України свідчить про невизнання
права власності позивача на спірне
майно;

- така ж правова позиція
висвітлена в Інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
21.11.2011р.за №01-06/1623/2011 "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм процесуального права" .

При цьому, беручи до уваги, що
закон не обмежує захист порушеного
права лише у відносинах із особами, до
яких перейшло відповідне право, або які
можуть претендувати на таке право, але
і від порушень з боку уповноважених
органів у формі невчинення відповідних
дій, тому позивач, з врахуванням
зазначеного вище, а також беручи до
уваги п. 8 постанови Пленуму Вищого
Адміністративного суду України "Про
окремі питання юрисдикції
адміністративних судів" № 8 від 20.05.2013р.,
згідно з якою дії або бездіяльність
державного реєстратора, у тому числі
рішення, прийняті з питань реєстрації,
можуть бути оскаржені в судовому
порядку, а спори з цього приводу
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства, вимоги
до відповідача - Державної
реєстраційної служби України в особі
державного реєстратора Корюк Тетяни
Василівни вправі сформувати в порядку
та у спосіб, визначені цими
нормативними актами.

Згідно ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на позивача у справі.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони у
справі, прокурор, треті особи, особи,
які не брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Повне рішення складено 17.01.2014р.

Суддя
Н.М. Бурда