РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

"13" січня 2014 р.
Справа № 906/1823/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов
М.Г.

суддя
Маціщук А.В. ,

суддя
Павлюк І. Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маркет-Трейд"

на ухвалу господарського суду
Житомирської області від 12.12.2013 р.

у справі № 906/1823/13 (суддя Вельмакіна Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маркет-Трейд"

до відповідача Закритого акціонерного
товариства "Завод нестандартного
устаткування"

про визнання права власності на майно

за участю представників сторін:

позивача: Чертков В.О.;

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 12.12.2013 р. у
справі №906/1823/13 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Маркет-Трейд" до Закритого
акціонерного товариства "Завод
нестандартного устаткування" про
визнання права власності на майно
позовні матеріали повернуто позивачу
без розгляду.

При винесенні вищевказаної ухвали,
судом першої інстанції було враховано
положення ст. 57, п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України,
а також роз'яснення, наведені у п. 2.21
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України".

В обґрунтування своїх висновків, суд
першої інстанції вказав на те, що до
позовної заяви позивачем додано копію
платіжного доручення №1060 від 03.10.2013 про
сплату судового збору у розмірі 1720,00
грн., що у відповідності до приписів
процесуального закону, є підставою для
повернення позовної заяви без
розгляду.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою
суду першої інстанції, позивач -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Маркет-Трейд"
звернулось з апеляційною скаргою до
Рівненського апеляційного
господарського суду, в якій просить
ухвалу господарського суду
Житомирської області від 12.12.2013 р. у
справі №906/1823/13 скасувати, а справу
повернути до господарського суду
Житомирської області для вирішення
питання про прийняття позовної заяви
до провадження.

Скаржник вважає, що ухвала
господарського суду є незаконною та
такою, що прийнята з порушенням норм
процесуального права.

На підтвердження своїх доводів,
скаржник вказує наступне.

Матеріали позову були подані позивачем
в канцелярію суду 09.12.2013 р. Скаржник
зазначає, що в першу чергу працівники
канцелярії суду звертають увагу на
наявність оригіналу платіжного
доручення про сплату судового збору,
наявність опису вкладення в цінний
лист та оригіналу поштового чеку про
відправку копії позову та доданих
матеріалів відповідачу по справі.
Натомість, жодних зауважень на предмет
відсутності вказаних документів
матеріали позову не викликали.

Також, скаржник зауважує, що згідно з
ухвалою суду від 14.10.2013 р. по справі №
906/1474/13 позивачу було повернуто
матеріали позову до ПрАТ «ЗНУ» про
визнання права власності на РП-16 та
договору сервітуту дійсним. При цьому,
суд вказав на те, що позивачем було
порушено правила об'єднання позовних
вимог.

Позивач зазначає, що позовні вимоги
було роз'єднано, повторно подано позов
з вимогою лише про визнання права
власності на РП-16, який повторно було
повернуто позивачу. При цьому, як
стверджує скаржник, саме ж платіжне
доручення про перерахування судового
збору, яке датоване 03.10.2013 р., жодних
зауважень у суду не викликало.

З огляду на викладені вище аргументи на
підтвердження своєї правової позиції,
скаржник вважає, що судом першої
інстанції неправомірно було повернуто
позовну заяву позивача, а тому
оскаржувану ухвалу слід скасувати.

Відповідач не скористався своїм правом
подачі відзиву на апеляційну скаргу,
що, у відповідності до ч. 2 ст. 96 ГПК
України, не перешкоджає перегляду
рішення (в даному випадку - ухвали)
місцевого господарського суду.

13 січня 2014 року в судовому засіданні
Рівненського апеляційного
господарського суду скаржник
підтримав доводи, наведені в
апеляційній скарзі, стверджує, що судом
першої інстанції при винесенні
оскаржуваної ухвали було порушено
норми процесуального права. З огляду на
вказане, вважає, що ухвалу
господарського суду Житомирської
області від 12.12.2013 р. у справі № 906/1823/13
слід скасувати, а справу повернути до
господарського суду Житомирської
області для вирішення питання про
прийняття позовної заяви до
провадження.

Представник відповідача - Закритого
акціонерного товариства "Завод
нестандартного устаткування" в судове
засідання не з'явився.

Враховуючи приписи ст.ст. 101,102 ГПК
України про межі та строки перегляду
справ в апеляційній інстанції, той
факт, що сторони були належним чином та
своєчасно повідомлені про дату, час та
місце судового засідання, про що
свідчать поштові повідомлення,
направлені сторонам у справі (а.с. 16-17), а
також те, що явка представників сторін
в судове засідання обов'язковою не
визнавалася, колегія суддів визнала за
можливе здійснювати розгляд
апеляційної скарги за відсутності
представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційну скаргу, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши правильність застосування
місцевим господарським судом при
винесенні оскаржуваної ухвали норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що в задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити, а
оскаржувану ухвалу залишити без змін,
виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з
матеріалів оскарження ухвали
встановлено, що 10.10.2013 р. позивач -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Маркет-Трейд"
звернувся до господарського суду
Житомирської області з позовною заявою
за вих.. №7/ю від 08.10.2013 р. про визнання
права власності на майно та договору
сервітуту дійсним (а.с. 4-6).

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 14.10.2013 р. у
справі №906/1474/13 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Маркет-Трейд" до Приватного
акціонерного товариства "Завод
нестандартного устаткування" про
визнання права власності на майно та
договору сервітуту дійсним позовні
матеріали повернутио позивачу без
розгляду на підставі п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 63 ГПК
України (а.с. 7-8).

09.12.2013 р. позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Маркет-Трейд" повторно звернувся до
господарського суду Житомирської
області з позовною заявою за вих. № 8/ю
від 09.12.2013 р. про визнання права
власності на майно (а.с. 10-11).

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 12.12.2013 р. у
справі №906/1823/13 позовні матеріали
повернуто позивачу без розгляду на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Переглядаючи вищевказану ухвалу суду
першої інстанції на предмет
відповідності вимогам діючого
законодавства, суд апеляційної
інстанції враховує наступні обставини
справи та положення чинного
законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 106 ГПК України
окремо від рішення місцевого
господарського суду можуть бути
оскаржені в апеляційному порядку
ухвали місцевого господарського суду
про повернення позовної заяви.

Згідно з ч. 5 ст. 106 ГПК України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

За приписами п. 7 ч. 2 ст. 54 ГПК України
позовна заява повинна містити перелік
документів та інших доказів, що
додаються до заяви.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановлених порядку і розмірі.

Виходячи зі змісту статті 63 ГПК
України, вказана норма процесуального
закону зобов'язує суддю, який вирішує
питання про прийняття позовної заяви,
повернути позовну заяву з підстав
неправильного оформлення позовної
заяви та доданих до неї документів.

Позовна заява підлягає поверненню,
якщо вона за формою та змістом не
відповідає вимогам ст. ст. 54 - 58 ГПК.

У статті 63 ГПК України наведений
вичерпний перелік підстав для
повернення позовної заяви без
розгляду.

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів сплати судового збору у
встановлених порядку і розмірі.

Статтею 44 ГПК України встановлено, що
розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом. Порядок
та розмір справляння судового збору
встановлений Законом України "Про
судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 р., що
набрав чинності 01.11.2011р.

Згідно з п. 1 ст. 3 Закону № 3674-VI судовий
збір справляється, в тому числі, за
подання до суду позовної заяви та іншої
заяви, передбаченої процесуальним
законодавством.

Відповідно до п.п. 2.21., 2.22. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" № 7 від
21.02.2013 р. (із змінами і доповненнями),
платіжне доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви, скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява (заява, скарга, дія) оплачується
судовим збором. Відповідні документи
подаються до господарського суду
тільки в оригіналі; копії, у тому числі
виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо), цих
документів не можуть бути належним
доказом сплати судового збору. Судовий
збір сплачується до територіальних
органів Державної казначейської
служби України; платники судового
збору у платіжних документах на
перерахування судового збору повинні в
рядку "одержувач" зазначити
найменування територіального органу
казначейської служби за місцем
знаходження господарського суду, який
розглядає справу.

Якщо заявником не подано належних
доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі або
(за необхідності) документів, що
підтверджують звільнення від його
сплати, заява (скарга) повертається
господарським судом з підстав,
передбачених ГПК, а саме: статтею 435,
пунктом 4 частини першої статті 63,
пунктом 3 частини першої статті 97,
пунктом 4 частини першої статті 1113,
частиною другою і пунктом 1 частини
четвертої статті 11120, пунктом 3 частини
шостої статті 113, частиною п'ятою статті
1222, частиною п'ятою статті 1228.

Натомість, як вбачається із матеріалів
оскарження ухвали, а саме з позовної
заяви про визнання права власності на
майно від 09.12.2013р. (оригінал оглянуто в
судовому засіданні), позивачем у
додатку до позову зазначено "докази
сплати судового збору" без вказівки про
те, що додано оригінал платіжного
доручення №1060 від 03.10.2013р..

При цьому зі змісту оскаржуваної
ухвали від 12.12.2013р. у справі № 906/1823/13
вбачається, що судом разом з ухвалою
повернуто ТзОВ "Маркет-Трейд" позовні
матеріали з додатоком на 33 аркушах, у
тому числі копія платіжного доручення
№1060 від 03.10.2013р.

Таким чином, позивачем (скаржником) не
надано належних доказів на
підтвердження обставин викладених в
апеляційній скарзі, в частині подання
разом з позовною заявою оригіналу
платіжного доручення №1060 від 03.10.2013р.
про сплату судового збору у розмірі 1720
грн..

Крім того, безпідставиними є
твердження скаржника стосовно того, що
при повторному зверненні до суду
першої інстанції, як і попереднього
разу при зверненні з позовом у справі
№906/1474/13, було подано оригінал
платіжного доручення, що не
заперечувалося працівникам канцелярії
суду. Такі аргументи документарно не
підтверджені. При цьому, той факт, що
оригінал платіжного доручення було
подано у справі №906/1474/13 не спростовує
тієї обставини, що позивачем при
зверненні з позовною заявою до суду
першої інстанції у справі № 906/1823/13 була
додана копія платіжного доручення №1060
від 03.10.2013 р.

За наведених обставин, судова колегія
погоджується із висновком суду першої
інстанції про недотримання позивачем
вимог закону стосовно подання доказів
на підтвердження факту сплати судового
збору, у зв'язку з чим подана позовна
заява підлягає поверненню на підставі
п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об`єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

В силу приписів ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Натомість, скаржником не надано жодних
належних та допустимих доказів у
розумінні ст. ст. 32, 33, 34 ГПК України на
підтвердження своєї правової позиції,
викладеної в апеляційній скарзі.

Отже, судовою колегією не встановлено
порушень або неправильного
застосування норм процесуального
права судом першої інстанції, які
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваної ухвали в порядку статті 104
ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, ухвалу
господарського суду господарського
суду Житомирської області від 12.12.2013 р.
у справі №906/1823/13 слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Маркет-Трейд" - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду
Житомирської області від 12.12.2013 р. у
справі №906/1823/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Маркет-Трейд" - без задоволення.

2. Справу № 906/1823/13 надіслати
господарському суду Житомирської
області.

Головуючий суддя
Петухов М.Г.

Суддя
Маціщук А.В.

Суддя
Павлюк І. Ю.