КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2014 р. Справа№ 910/11513/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Новікова М.М.

за участю представників

від позивача: Собко О.В. дов. № 2-14д
від 17.12.2013 р.;

від відповідача: Гриньок О.А. дов. № 14-31
від 30.01.2013р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні апеляційну

скаргу Публічного акціонерного
товариства

"Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду м.
Києва

від 04.10.13 р.

у справі № 910/11513/13 (суддя Стасюк
С.В. )

за позовом Публічного акціонерного
товариства

"Укргазвидобування"

до Публічного акціонерного
товариства "Національна

акціонерна компанія
"Нафтогаз України"

про стягнення 842 265 577,58 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 04.10.2013 р. у справі № 910/11513/13 в частині
стягнення 275 017 139,23 грн. основного боргу
провадження припинено. В іншій частині
позов задоволено частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Укргазвидобування" 553 445 587 (п'ятсот
п'ятдесят три мільйони чотириста сорок
п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят сім) грн.
63 коп. основного боргу, 11 029 610
(одинадцять мільйонів двадцять дев'ять
тисяч шістсот десять) грн. 32 коп. пені, 141
635 (сто сорок одна тисяча шістсот
тридцять п'ять) грн. 50 коп. штрафу, 2 352 286
(два мільйони триста п'ятдесят дві
тисячі двісті вісімдесят шість) грн. 01
коп. три проценти річних, 68 797 (шістдесят
вісім тисяч сімсот дев'яносто сім) грн.
18 коп. витрат зі сплати судового збору.
В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду м. Києва
від 04.10.2013 р. у справі № 910/11513/13 та
прийняти нове рішення, яким в частинні
стягнення 11 029 610,32 грн. - пені, 141 635,50 грн.
штрафу, скасувати та зменшити
нарахування штрафних санкцій до 1,00 грн.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
05.12.2013 р. передано апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" для розгляду
головуючому судді Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.12.2013 р. у
справі № 910/11513/13 у складі колегії
суддів: головуючий суддя Мартюк А.І.,
судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
прийнято до провадження та призначено
розгляд справи на 13.01.2014 р.

Представник відповідача в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав, просив її задовольнити,
рішення Господарського суду м. Києва
від 04.10.13р. у справі № 910/11513/13 скасувати
та прийняти нове рішення, яким в позові
відмовити.

Представник позивача проти доводів
апеляційної скарги заперечував, просив
рішення Господарського суду м. Києва
від 04.10.13 р. у справі № 910/11513/13 залишити
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Судом встановлено, що 10.10.2012 року між
Дочірньою компанією
"Укргазвидобування" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України", правонаступником якої є
Публічне акціонерне товариство
"Укргазвидобування" (постачальник) та
Національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України" (покупець) було
укладено договір № УГВ6419/21-12 поставки
природного газу з наступними змінами
та доповненнями (надалі по тексту -
Договір), відповідно до умов якого
постачальник зобов'язався передати
покупцеві у 2013 році у власність
природний газ власного видобутку (далі
- газ) для потреб населення, а покупець
приймати та оплачувати газ на умовах
цього Договору.

Відповідно до пункту 2.1. Договору
постачальник передає покупцеві у 2013
року газ в обсязі до 13 856 000 000 куб. м., у
тому числі по кварталах.

Згідно з пунктом 3.1. Договору передача
газу до магістральних газопроводів
Дочірньої компанії "Укртрансгаз" та в
розподільні мережі суб'єктів
господарювання здійснюється на
газорозподільних станціях (далі - ГРС)
та пунктах виміру витрат газу (далі -
ПВВГ) Дочірньої компанії
"Укргазвидобування".

Пунктом 3.4. Договору сторони погодили,
що приймання - передача газу,
поставленого постачальником покупцеві
протягом місяця, документальне його
оформлення та звітність здійснюється
відповідно до наказу Мінпаливенерго
від 24.12.2001 року № 677 "Про затвердження
нормативних актів з питань складання
балансів та внутрішніх закупівель
енергоресурсів".

Постачальник складає двосторонній акт
приймання - передачі газу, який
підписують представники сторін (пункт
3.5. Договору).

Місячний акт, що зазначений в пункті 3.5.
Даного Договору, уповноважені
представники сторін підписують до 8
(восьмого) числа місяця, наступного за
місяцем поставки. Підписаний сторонами
акт приймання - передачі газу є
підставою для остаточних розрахунків
(пункт 3.6. Договору).

У відповідності до пункту 4.1. Договору
ціна газу за 1000 куб.м. відповідно до
постанови Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики від 27.12.2012 року № 1830
становить 349,20 грн. без ПДВ, крім того,
ПДВ - 69,84 грн., разом з ПДВ - 419,04 грн.

Згідно з пунктом 5.1. Договору
розрахунки за газ здійснюються
покупцем грошовими коштами в гривнях
шляхом перерахування на рахунок
постачальника вартості обсягу газу, що
поставляється у поточному місяці на
підставі наданого рахунку.

Остаточний розрахунок за фактично
поставлений газ повинен бути
проведений не пізніше 20 (двадцяти)
банківських днів з дати підписання
сторонами місячного акту приймання -
передачі газу, який є підставою для
остаточних розрахунків (пункт 5.2.
Договору).

Як вбачається з матеріалів справи на
виконання умов Договору, позивач
поставив відповідачу природний газ на
загальну суму 1 419 876 317,28 грн., що
підтверджується актом приймання -
передачі природного газу від 30.04.2013
року на суму 469 502 243,33 грн., актом
приймання - передачі природного газу
від 31.05.2013 року на суму 486 433 564,16 грн. та
актом приймання - передачі природного
газу від 30.06.2013 року на суму 463 940 509,79
грн., а відповідач в свою чергу,
здійснив лише часткову оплату
поставленого позивачем природного
газу, внаслідок чого, у відповідача
утворилась заборгованість перед
Публічним акціонерним товариством
"Укргазвидобування" у розмірі 828 462 726,86
грн.

У зв'язку з цим, позивач просив суд
стягнути з відповідача 828 462 726,86 грн.
заборгованості за договором №
УГВ6419/21-12 поставки природного газу від
10.10.2012 року, 11 260 608,79 грн. пені, 141 635,50 грн.
штрафу, 2 400 606,43 грн. три проценти річних.

Як вбачається з матеріалів справи,
04.10.2013 року представник позивача надав
виписку з рахунку Публічного
акціонерного товариства
"Укргазвидобування", з якої
встановлено, що відповідачем сплачено
суму основної заборгованості у розмірі
275 017 139,23 грн.

Відповідач, керуючись нормами статті 233
Господарського кодексу України та
статтею 83 Господарського
процесуального кодексу України
просить суд зменшити розмір пені до 1
(однієї) гривні.

Оцінивши наявні в справі докази суд
прийшов до висновку, що провадження у
справі в частині стягнення основного
боргу у розмірі 275 017 139,23 грн. підлягає
припиненню, а інші позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
із підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Судом встановлено, що між сторонами
укладено договір № УГВ6419/21-12 поставки
природного газу від 10.10.2012 року, за
умовами якого позивач зобов'язався
передати відповідачу у 2013 році у
власність природний газ власного
видобутку (далі - газ) для потреб
населення, а відповідач зобов'язався
приймати та оплачувати газ на умовах
цього Договору.

Згідно з частинами 1, 6 статті 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
Реалізація суб'єктами господарювання
товарів негосподарюючим суб'єктам
здійснюється за правилами про договори
купівлі-продажу. До відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у
статті 712 Цивільного кодексу України,
згідно з якою за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться (частина 1). Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу
(частина 2). Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань (частина 7).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як встановлено судом першої інстанції
позивач взяті на себе зобов'язання щодо
поставки природного газу виконав
належним чином, зауважень щодо
поставки газу від відповідача не
надходило, тоді як відповідач у
визначений Договором строк оплату за
поставлений природний газ здійснював з
порушенням строків, зазначених у
Договорі.

Вищевказані обставини підтверджуються
актами приймання - передачі природного
газу за період з квітня 2013 року по
червень 2013 року, які підписані
уповноваженими особами та скріплені
печатками сторін та виписками з
рахунків Публічного акціонерного
товариства "Укргазвидобування"
(належним чином засвідчені копії
містяться в матеріалах справи).

Як встановив суд першої інстанції на
момент розгляду даної справи,
відповідачем частково сплачено суму
основної заборгованості у розмірі 275 017
139,23 грн.

Господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
статті 80 Господарського
процесуального кодексу України),
зокрема, у таких випадках:

- припинення існування предмета спору
(наприклад, здійснене у встановленому
порядку скасування оспорюваного акта),
якщо між сторонами у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань;

- спір врегульовано самими сторонами
шляхом перерахування боргу (передачі
майна чи усунення перешкод у
користуванні ним) після звернення
кредитора з позовом за умови подання
доказів такого врегулювання.

Оскільки зобов'язання відповідача
перед позивачем в частині оплати
основної суми боргу за поставлений
природний газ у розмірі 275 017 139,23 грн.
припинились, то предмет спору в цій
частині заявлених позовних вимог між
сторонами у справі відсутній, а отже
провадження у справі в цій частині
підлягає припиненню.

Таким чином, суд обґрунтовано припинив
провадження у справі № 910/11513/13 в
частині стягнення 275 017 139,23 грн.
основного боргу у зв'язку з відсутністю
предмету спору.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з тим, що наявні у справі
матеріали свідчать про
обґрунтованість вимог позивача до
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" в частині стягнення
з відповідача 553 445 587,63 грн. основного
боргу за поставлений природний газ, а
відповідач в установленому
законодавством порядку обставини, які
повідомлені позивачем, не спростував,
розміру позовних вимог не оспорив та не
довів суду належними і допустимими
доказами належного виконання ним своїх
зобов'язань, у зв'язку з чим позов
Публічного акціонерного товариства
"Укргазвидобування" про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" 553 445 587,63 грн.
основного боргу за договором №
УГВ6419/21-12 поставки природного газу від
10.10.2012 року та додатками до нього,
визнано судом таким, що підлягає
задоволенню.

Також позивач просить суд першої
інстанції стягнути з відповідача 11 260
608,79 грн. пені, 141 635,50 грн. штрафу, 2 400 606,43
грн. три проценти річних.

Пунктом 7.3. Договору сторони погодили,
що за порушення строку оплати покупець
сплачує на користь постачальника, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу та
додатково стягується штраф у розмірі
0,01% від простроченої суми.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений
статтею 231 Господарського кодексу
України. Відповідно до частини 6 статті
231 Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

У відповідності до частини 1 статті 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Розглянувши судом клопотання
відповідача про зменшення розміру пені
до 1 (однієї) гривні, яке мотивоване
недоотриманням Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" коштів від
споживачів та несвоєчасним
проведенням розрахунків за спожитий
газ, а також скрутним фінансовим
становищем відповідача, суд зазначає
наступне.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу
України передбачає можливість
зменшення за рішенням суду розміру
неустойки, що стягується з боржника за
порушення зобов'язання, якщо розмір
неустойки значно перевищує розмір
збитків. При цьому відсутність чи
невисокий розмір збитків може бути
підставою для зменшення судом розміру
неустойки, що стягується з боржника.

Разом з тим, пунктом 1 статті 233
Господарського кодексу України
закріплено, що суд має право зменшити
розмір санкцій, якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Частина 3 статті 83 Господарського
процесуального кодексу України надає
господарському суду право, ухвалюючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.
Отже, якщо порушення зобов'язання
учасника господарських відносин не
потягло за собою значні збитки для
іншого господарюючого суб'єкта, то суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

У пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 року № 18 зазначено, що вирішуючи,
в тому числі й з власної ініціативи,
питання про зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання (пункт 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Як встановлено судом та не
заперечувалось сторонами, відповідач
невчасно здійснював розрахунки за
Договором.

Водночас, недоотримання Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
коштів від споживачів, несвоєчасне
проведення розрахунків за спожитий
газ, відсутність вини відповідача у
виникненні боргу, а також тяжкий
фінансовий стан відповідача не є
достатніми підставами для зменшення
розміру неустойки у спірних відносинах
в розумінні статті 83 Господарського
процесуального кодексу України, статті
233 Господарського кодексу України та
статті 551 Цивільного кодексу України.

Здійснивши перерахунок пені
нарахованої в межах заявлених позовних
вимог, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги у цій частині
підлягають частковому задоволенню, а
саме, до стягнення з відповідача на
користь позивача підлягає пеня на
загальну суму 11 029 610,32 грн.

Встановивши прострочення відповідача
щодо оплати боргу за Договором, беручи
до уваги пункт 7.3. Договору, суд
апеляційної інстпнції приходить до
висновку, що задоволення вимог
позивача про стягнення з відповідача
штрафу у розмірі 141 635,50 грн. є
правомірними.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені
приписи Цивільного кодексу України
щодо наявності у позивача права за
порушення грошового зобов'язання
відповідачем вимагати сплати останнім
3% річних від простроченої суми,
перевіривши здійснений позивачем
розрахунок, суд дійшов правильного
висновку про часткове задоволення
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача 3% річних, з урахуванням
періодів, зазначених позивачем, на
загальну суму 2 352 286,01 грн.

Частиною 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку щодо часткового
задоволення позову та стягнення з
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" заборгованості у
розмірі 553 445 587,63 грн. основного боргу, 11
029 610,32 грн. пені, 141 635,50 грн. штрафу, 2 352
286,01 грн. трьох процентів річних.

Обставини, викладені скаржником в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду даної
справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду м. Києва
від 04.10.2013 р. у справі № 910/11513/13 прийнято
з повним та всебічним дослідженням
обставин, які мають значення для
справи, а також з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим апеляційна скарга
скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду м. Києва від 04.10.2013
р. у справі № 910/11513/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/11513/13 повернути
до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду протягом
двадцяти днів у встановленому законом
порядку.

Головуючий суддя
А.І. Мартюк

Судді
Л.П. Зубець

М.М. Новіков