КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2014 р.
Справа№ 910/20565/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Кондес Л.О.

Ропій Л.М.

при секретарі:
Бовсунівській Л.О.,

за участю представників:

від позивача не з'явився,

від відповідача Дзюба І.М., дов. від
26.12.2013 №13/3079,

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Провідна"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 12.11.2013

(дата підписання - 14.11.2013)

у справі №910/20565/13 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Страхового товариства з
додатковою відповідальністю "Гарантія"

до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Провідна"

про відшкодування шкоди в порядку
регресу в сумі 7978,12 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва позов Страхового товариства з
додатковою відповідальністю "Гарантія"
до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Провідна" (далі -
ПрАТ СК "Провідна") про відшкодування
шкоди в порядку регресу в сумі 7978,12 грн
задоволено повністю.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача 7978,12 грн страхового
відшкодування в порядку регресу та 1720,50
грн судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 12.11.2013 скасувати в частині
стягнення 1016,02 грн, постановити нове,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог в цій частині. Апеляційна скарга
мотивована тим, що страхове
відшкодування в сумі 7978,12 грн частково
не підтверджено. Згідно звіту №00506 про
вартість матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу БМВ 116і, вартість матеріального
збитку становить 7462,10 грн. Крім того,
при визначенні суми страхового
відшкодування позивач не вирахував 500,00
грн франшизи згідно полісу
№АА/1354207/1217/10.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 13.12.2013 для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий-суддя Рябуха В.І., судді
Кондес Л.О., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.12.2013 прийнято
апеляційну скаргу до розгляду та
порушено апеляційне провадження,
розгляд справи призначено на 22.01.2014.
Дану ухвалу надіслано відповідно до
вимог Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України від
20.02.2013 №28. Доказами належного
повідомлення сторін про час і місце
розгляду справи є повідомлення про
вручення поштового відправлення
(ухвали від 13.12.2013) позивачу та
відповідачу - 16.12.2013, долучені до
матеріалів справи.

22.01.2014 у судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги, просив її
задовольнити, рішення Господарського
суду міста Києва від 12.11.2013 скасувати в
частині стягнення 1016,02 грн, постановити
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог в цій частині.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про час та місце
проведення судового засідання з
розгляду апеляційної скарги
відповідача, а матеріали справи
дозволяють розглянути апеляційну
скаргу без участі позивача, з метою
дотримання ст.102 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), на думку колегії суддів,
відсутні підстави для відкладення
розгляду справи.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представника відповідача,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У статті 979 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката) (ст.990 ЦК
України).

Як вбачається з матеріалів справи
08.07.2010 між позивачем та пані Ана Роса
Очоа Санчес укладено договір "стандарт"
№09 добровільного страхування
наземного транспорту (далі - договір),
відповідно до якого предметом договору
є майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
володінням, користуванням та/або
розпорядженням застрахованим ТЗ - БМВ
116і.

У довідці №88331130 відділу ДАІ з
обслуговування Оболонського району
при УДАІ ГУВС України зазначено, що
24.06.2011 на перехресті пр.Московського та
вул.Л.Гавро в місті Києві сталася ДТП, в
результаті якої зіткнулися
застрахований транспортний засіб БМВ
116і, номерний знак D018003 (належить пані
Ана Роса Очоа Санчес) та транспортний
засіб марки Міцубісі Паджеро, номерний
знак АА1949ІМ, який належить Ковтуну І.О.
Застрахований транспортний засіб БМВ
116і було пошкоджено в результаті
недодержання дистанції Ковтуном І.О.

Згідно звіту ТОВ "Автопартнер-Центр"
від 05.03.2012 №00506 про вартість
матеріального збитку завданого
власнику транспортного засобу БМВ 116і,
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля
становить 7462,10 грн та не перевищує
вартості відновлювального ремонту з
урахуванням фізичного зносу запчастин.

Сума вартості відновлювального
ремонту з урахуванням фізичного зносу
запчастин в сумі 7462,10 грн підтверджена
калькуляцією ТОВ "Автопартнер-Центр"
від 05.03.2012 №00506, відповідно до якої
вартість ремонтно-відновлювальних
робіт складає 4841,04 грн, вартість
необхідних для ремонту матеріалів -
1961,84 грн, вартість складових, що
підлягають заміні під час ремонту - 659,22
грн..

14.07.2011 ТОВ "АВТ Баварія" виставлено
рахунок-фактуру №785240 на оплату ремонту
автомобіля БМВ 116і в сумі 7978,12 грн з
поміткою "роботи з рихтування кришки
багажника не погодила страхова
компанія".

18.07.2011 страхувальник на підставі
договору від 08.07.2010 №09
добровільного страхування наземного
транспорту звернувся до позивача з
заявою про виплату страхового
відшкодування в сумі 7978,12 грн (вх. від
25.07.2011 №2982).

Згідно розрахунку страхового
відшкодування позивача вартість
складових, які підлягають заміні, з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу становить 4666,12 грн, а вартість
ремонтних робіт складає 3312,00 грн. Таким
чином, сума страхового відшкодування,
за розрахунком позивача, становить 7978,12
грн.

На підставі заяви страхувальника від
18.07.2011 про виплату страхового
відшкодування та розпорядження
Заступника Генерального
директора-начальника служби
внутрішньої безпеки позивача від 04.04.2012
№СНТ-22/84/4001/5109-01, позивач перерахував
ТОВ "АВТ Баварія" страхову виплату за
ремонт автомобіля БМВ 116і в сумі 7978,12
грн, що підтверджується платіжним
дорученням від 20.04.2013 №10046.

12.08.2011 постановою Оболонського
районного суду м. Києва у справі
№3-6254/2011 р. винним у скоєні ДТП визнано
Ковтуна І.О.

Слід врахувати, що преюдиціальне
значення для господарського суду мають
вирок суду з кримінальної справи, що
набрав законної сили, щодо певних подій
та ким вони вчинені або рішення суду з
цивільної справи, що набрало законної
сили, щодо фактів, які встановлені
судом. В інших випадках питання щодо
вини конкретних осіб вирішується
господарським судом самостійно за
результатами дослідження всіх
обставин та матеріалів справ, у тому
числі матеріалів слідчих органів
(аналогічна правова позиція викладена
в п. 4 роз'яснення Вищого арбітражного
суду України від 01.04.1994 № 02-5/215).

Отже, дії водія Ковтуна І.О., що керував
автомобілем Міцубісі Паджеро,
номерний знак АА1949ІМ, знаходяться у
причинно-наслідковому зв'язку зі
скоєнням ДТП, а відтак і в спричиненні
матеріальної шкоди пані Ана Роса Очоа
Санчес, що підтверджується постановою
Оболонського районного суду м. Києва
від 12.08.2011 у справі №3-6254/2011 р.

Оскільки цивільна відповідальність
винного у ДТП Ковтуна І.О. застрахована
у ПрАТ СК "Провідна", 12.06.2013 позивач
звернувся до ПрАТ СК "Провідна" із
заявою про виплату (страхового)
відшкодування в порядку регресу, в якій
просив сплатити 7978,12 грн (заява
отримана відповідачем 18.06.2013).

В зв'язку з відсутністю відповіді на
заяву та здійснення ПрАТ СК "Провідна"
страхового відшкодування позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 7978,12 грн
(фактична сума матеріального збитку
без вирахування суми франшизи).

Судом першої інстанції позовні вимоги
задоволено в повному обсязі, з чим
колегія суддів не погоджується з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки (з даною статтею Кодексу
кореспондується ст.27 Закону України
"Про страхування").

Частини 1, 2 ст. 1187 ЦК України визначають,
що джерелом підвищеної небезпеки є -
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб; шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: 1) шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Отже, підставою для звернення
страховика з регресною вимогою є саме
виконання ним обов'язку з
відшкодування шкоди за іншу особу.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України "Про
страхування" страховий випадок - подія,
передбачена договором страхування або
законодавством, яка відбулася і, з
настанням якої, виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

У статті 3 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" зазначено, що
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, страхова компанія винної
особи за полісом обов'язкового
страхування відшкодовує оцінену шкоду,
тобто розмір шкоди, який було
встановлено у відповідному акті,
складеному суб'єктом оціночної
діяльності.

Як визначено абз. 1 п. 36.1 ст. 36 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільної відповідальності власників
транспортних засобів" виплата
страхового відшкодування (регламентна
виплата) здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Визначаючи розмір заподіяння шкоди при
страхуванні наземного транспорту, суди
у разі виникнення спору щодо
визначення розміру заподіяної шкоди
виходять із фактичної (реальної) суми,
встановленої висновком судової
автотоварознавчої експертизи, або
відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля (лист
Верховного Суду України від 19.07.2011
"Судова практика розгляду цивільних
справ, що виникають з договорів
страхування").

Оскільки в матеріалах справи відсутні
докази проведення ремонту БМВ 116і на
суму 7978,12 грн, а також звіт (висновок)
належного суб'єкта оціночної
діяльності щодо визначення вартості
відновлювального ремонту автомобіля в
сумі 7978,12 грн, відшкодуванню підлягає
належним чином оцінена вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням фізичного зносу запчастин
в сумі 7462,10 грн, яка підтверджена та
відображена у звіті сертифікованого
суб'єкта оціночної діяльності
(сертифікат Фонду державного майна
України від 15.05.2009 №8574/09) та
калькуляції.

Відповідачем здійснено страхову
виплату пані Ана Роса Осоа Санчес в
сумі фактичного розміру вартості
ремонту 7978,12 грн на підставі договору
від 08.07.2010 №09 добровільного
страхування наземного транспорту.

Однак, при відшкодуванні шкоди в
порядку регресу за договором про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів відшкодуванню
підлягає оцінена шкода, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди - в
нашому випадку в сумі 7462,10 грн (п. 22.1 ст.
22 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів").

Відповідачем надано лише
рахунок-фактуру станції технічного
обслуговування, який за свою правовою
природою не є висновком суб'єкта
оціночної діяльності про вартість
матеріального збитку.

Крім того, як вбачається з поліса
№АА/1354207/1217/10, строк дії з 06.01.2011 до 05.01.2012
включно, згідно якого страхувальником
є Ковтун І.О., станом на дату скоєння ДТП
- 24.06.2011 сума франшизи становила 500,00 грн.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про
страхування" франшиза - частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою,
цивільно-правова відповідальність
якої була застрахована, шкоду
заподіяно майну, то компенсувати
позивачу суму франшизи у повному
обсязі має страхувальник або особа,
відповідальність якої застрахована
(лист Верховного Суду України від 19.07.2011
"Судова практика розгляду цивільних
справ, що виникають з договорів
страхування").

Таким чином, позивач при здійсненні
розрахунку суми страхового
відшкодування зобов'язаний вирахувати
розмір франшизи, встановлений
договором між страховою компанією
винної особи та страхувальником, вину
якого встановлено рішенням суду.

Суд першої інстанції, не взяв до уваги
поліс №АА/1354207/1217/10, підписаний
страховиком та страхувальником,
необґрунтовано включив франшизу в сумі
500,00 грн до суми майнового збитку та
стягнув її зі страховика.

Інформація про поліс №АА/1354207/1217/10 з
Єдиної централізованої бази даних,
надана Моторним (транспортним)
страховим бюро України, носить
інформаційний характер, та залежать
від інформації, яку надає
страховик-член МТСБУ (згідно Положення
про єдину централізовану базу даних
щодо обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, затвердженого розпорядженням
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 09.07.2010
№566).

При отриманні інформації щодо розміру
франшизи пріоритетний характер має
документ, підписаний страховиком та
страхувальником - поліс №АА/1354207/1217/10,
який суд першої інстанції неправомірно
не взяв до уваги.

З огляду на викладене вище, сума
відшкодування шкоди в порядку регресу
становить 6962,10 грн (7462,10 грн - належним
чином підтверджена суб'єктом оціночної
діяльності оцінена шкода за мінусом
500,00 грн франшизи згідно полісу
№АА/1354207/1217/10).

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, з огляду на викладене вище,
рішення Господарського суду міста
Києва від 12.11.2013 підлягає скасуванню в
частині визначення суми шкоди в
порядку регресу.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Провідна" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду
міста Києва від 12.11.2013 у справі №910/20565/13
скасувати частково та прийняти нове.

Позов Страхового товариства з
додатковою відповідальністю "Гарантія"
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Провідна" (03049, м. Київ, пр.
Повітрофлотський, буд.25, код 23510137) на
користь Страхового товариства з
додатковою відповідальністю "Гарантія"
(04070, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд.56,
офіс 3, код 21130899) 6962 (шість тисяч
дев'ятсот шістдесят дві) грн 10 коп.
страхового відшкодування в порядку
регресу, 1501 (тисячу п'ятсот одну) грн 39
коп. судового збору за подання позовної
заяви.

В іншій частині позову відмовити.

3. Стягнути з Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю "Гарантія" (04070, м.
Київ, вул. Костянтинівська, буд.56, офіс 3,
код 21130899) на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Провідна" (03049, м. Київ, пр.
Повітрофлотський, буд.25, код 23510137) 860
(вісімсот шістдесят) грн 25 коп. судового
збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу судових наказів доручити
Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи №910/20565/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.І. Рябуха

Судді
Л.О. Кондес

Л.М. Ропій