ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 р. Справа № 909/1349/13

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Максимів Т. В. ,
при секретарі судового засідання
Конашенко О. В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: приватного підприємства
"Метал", вул. Галицька, 180,с. Великі
Гаї,Тернопільський район,
Тернопільська область, 47722

до відповідача: приватного
підприємства "Томметал", вул. Олексина,
90, с.Сівка-Калуська, Калуський район,
Івано-Франківська область,77342

про стягнення 31556,27 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з"явився

від відповідача: не з"явився

ВСТАНОВИВ:

приватне підприємство "Метал"
звернулося до господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до приватного підприємства "Томметал"
про стягнення 31556,27грн.

Позовні вимоги мотивовані
невиконанням відповідачем
зобов"язання щодо оплати вартості
поставленого позивачем товару та
обґрунтовано положеннями ст.ст.205, 509, 530,
599, 639, 692 Цивільного та 173, 180, 263
Господарського кодексів України.

В судове засідання представник
позивача не з"явився, однак направив
суду клопотання №134 від 29.11.13 щодо
розгляду справи за відсутності свого
повноважного представника.

Відповідач в судове засідання не
з"явився, про час, місце та дату
судового розгляду повідомлений
належним чином ухвалою суду від 24.12.13,
що підтверджується наявним в
матеріалах справи повідомленням про
вручення поштового відправлення №2931764
(вручено відповідачу 28.12.13).

На час винесення рішення судом заяв та
клопотань від відповідача не
надходило.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходи до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Крім того, згідно з пунктом 3.9.2
постанови пленуму Вищого
господарського суду України 26.12.2011 N 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" з наступними змінами,
у випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про розгляд судової справи і
забезпечення його явки в судове
засідання для реалізації ним права на
судовий захист своїх прав та інтересів,
що дає підстави для висновку суду щодо
розгляду справи в порядку,
передбаченому статтею 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи із
врахуванням вимог Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
стосовно розгляду справи упродовж
розумного строку, всебічно і повно
з"ясувавши всі обставини, на яких
ґрунтуються вимоги, давши оцінку
доказам, які мають значення для справи,
суд вважає за правильне взяти до уваги
наступне.

Предметом позову у даній справі є
матеріально правова вимога приватного
підприємства "Метал" до приватного
підприємства "Томметал" про стягнення
31556,27грн.

Згідно з приписами статті 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є договори
та інші правочини. Статтею 202 цього ж
Кодексу встановлено, що правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків. Відповідно до приписів
статті 205 Цивільного кодексу України,
правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Договір може бути
укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом(ст.639 Цивільного
кодексу України).

Господарським судом встановлено, що
згідно довіреностей №3/10 від 02.02.10, №6/10
від 19.02.10, №8/10 від 23.02.10 та видаткових
накладних №М-0000033/1147 від 02.02.10,
№М-00000712/2363 від 19.02.10 та №М-00000783/2741 від
23.02.10 позивачем поставлено, а
відповідачем, у свою чергу, - отримано
товару на загальну суму 102269,76грн.

Відповідач за поставлений товар
розрахувався частково, на суму
75145,20грн., що підтверджується наявними в
матеріалах справи банківськими
виписками. Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем на момент
винесення судом рішення становить 27124,56
грн.

За змістом ч.2ст.642 Цивільного кодексу
України якщо особа, яка одержала
пропозицію укласти договір, у межах
строку для відповіді вчинила дію
відповідно до вказаних у пропозиції
умов договору (відвантажила товари,
надала послуги, виконала роботи,
сплатила відповідну суму грошей тощо),
яка засвідчує її бажання укласти
договір, ця дія є прийняттям
пропозиції, якщо інше не вказане в
пропозиції укласти договір або не
встановлено законом.

Згідно з частиною 1 статті 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 2 цієї ж норми Цивільного
кодексу України унормовано, що до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Дана норма
кореспондується з приписами статті 265
Господарського кодексу України: за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Наявність зобов'язання у відповідача
щодо проведення платежів за отриманий
товар випливає зі змісту частини 1
статті 692 Цивільного кодексу України,
якою встановлено, що покупець
зобов"язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актом цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Згідно пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, які у певних
умовах ставляться. Дана норма
кореспондується з приписами статті 526
Цивільного кодексу України.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, для підтвердження факту
здійснення будь-якої господарської
операції необхідна наявність
первинних документів, які складені в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

З матеріалів справи вбачається, що
між сторонами у справі укладено усний
правочин, про що свідчать первинні
документи (видаткові накладні,
довіреності), які підтверджують
здійснення сторонами господарських
операцій з приводу поставки (отримання)
товару та які в контексті Наказу
Міністерства фінансів України №99 від
16.05.96 "Про затвердження інструкції про
порядок реєстрації виданих,
повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей",
які суд вважає належними доказами
отримання відповідачем товару.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень (
ч. 1 статті 33 ГПК України).

Відповідно до ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Нормами статті 43 ГПК України визначено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Згідно з ст.129 Конституції України та
ст.43 ГПК України судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності.

Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання (п. 2 ст. 614 ЦК
України). Відповідач позовні вимоги не
спростував, доказів погашення
заборгованості суду не подав.

З огляду на встановлення судом факту
порушення відповідачем прийнятого на
себе зобов"язання, позовні вимоги про
стягнення 27124,56грн. є обґрунтованими,
доведеними та підлягають задоволенню.

Однак, позивачем заявлено до стягнення
31556,27грн. основного боргу, 4431,71грн. з
яких не підтверджено жодними засобами
доказування. За таких обставин, у цій
частині позовних вимог слід відмовити.

В контексті вищенаведеного, позов
підлягає до задоволення частково.

Оскільки спір виник внаслідок
неправильних дій відповідача, на нього
відповідно до приписів, встановлених
ст. 49 ГПК України, слід покласти
витрати, понесені позивачем в зв"язку з
розглядом справи, пропорційно до
задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, у
відповідності до ст.124, 129 Конституції
України, Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, ст.11, 202,
205, 525, 526, 614, 642, 692, 712 Цивільного кодексу
України, ст.193, 265 Господарського
кодексу України, керуючись ст.22, 32, 33, 34,
43, 49, 75, ст. 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов приватного підприємства "Метал"
до приватного підприємства "Томметал"
про стягнення 31556,27грн. задовольнити
частково.

Стягнути з приватного підприємства
"Томметал"(с.Сівка-Калуська Калуського
району Івано-Франківської області,
вул.Олексина, 90, ) на
користь приватного підприємства
"Метал" (вул.Галицька, 180,с.Великі Гаї,
Тернопільский район, Тернопільсьска
область, ) 27124,56(двадцть
сім тисяч сто двадцять чотири гривні
п"ятдесят шість копійок) основного
боргу та 1478,88(одну тисячу чотириста
сімдесят вісім гривень вісімдесят
вісім копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 21.01.14

Суддя
Максимів Т. В.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Конашенко О. В. 21.01.14