РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
Справа № 906/1477/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя
Маціщук А.В. , суддя Петухов М.Г.

при секретарі Сливінський О.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Чудновець В.І. (дов. № 1
від 16.01.13 р.)

Ястремський О.В. (№ 4 від 02.08.13 р.)

розглянувши апеляційні скарги
відповідача та відповідача на рішення
господарського суду Житомирської
області від 12.11.13 р. у справі № 906/1477/13
(суддя Вельмакіна Т.М.)

за позовом ФОП ОСОБА_3

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛЮЦИНА"

про усунення перешкод в користуванні
власним майном шляхом звільнення
приміщень власника від неправомірного
перебування у них майна інших осіб

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_3 (надалі - позивач)
звернувся в господарський суд
Житомирської області з позовною заявою
(а.с. 2-12) до ТОВ "Люцина" (надалі
-відповідач), в якій просить зобов'язати
відповідача усунути перешкоди
позивачу в користуванні майном
нежитлового приміщення по вул.. АДРЕСА_1
загальною площею 1073,20 м2 шляхом
звільнення приміщення магазину
продовольчих та непродовольчих
товарів, аптеки та кафе від
неправомірного перебування в них майна
товариства в триденний термін після
набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 12.11.13 р. (а.с.
163-166) позов задоволено та зобов'язано
відповідача у триденний строк після
набрання рішенням суду законної сили
звільнити приміщення магазину
продовольчих та непродовольчих
товарів, кафе та аптеки, що розташовані
по вул.. АДРЕСА_1 від майна відповідача.

В обґрунтування свого рішення суд
першої інстанції вказав, що оскільки
для встановлення обґрунтованості
позовних вимог важливим є встановлення
факту ухилення від звільнення
приміщення, то проаналізувавши в
сукупності вищенаведені пояснення
сторін, надані позивачем докази,
відповідь на претензію, а також
врахувавши, що матеріали справи не
містять Акту передачі приміщення від
відповідача позивачу і при цьому між
сторонами існує спір про звільнення
приміщення, суд першої інстанції
дійшов висновку про обґрунтованість
вимог позивача.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
відповідач звернувся із апеляційною
скаргою (а.с. 186-187), в якій просить його
скасувати та відмовити в задоволенні
позову.

Відповідач зокрема зазначає, що судом
першої інстанції не встановлено, а ні
факт належності майна відповідачу,
його переліку, асортименту, а ні факт
знаходження майна апелянта у
приміщенні позивача - що свідчить про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування і
недоведеність обставин, що мають
значення для справи.

Відповідач зазначає, що майно
товариства у приміщенні по АДРЕСА_1
відсутнє, власником всього майна є ФОП
ОСОБА_3

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі.

Крім того, не погоджуючись із винесеним
рішенням суду першої інстанції,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою (а.с.196-204) до Рівненського
апеляційного господарського суду, в
якій просить внести зміни в
мотивувальну частину рішення та
викласти зміст резолютивної частини
постанови апеляційного суду згідно
заявлених позовних вимог в позовній
заяві від 10.10.13 р.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує
тим, що в мотивувальній частині рішення
суду від 12.11.13 р. господарським судом
першої інстанції недостовірно
викладені фактичні обставини справи за
його позовом. В резолютивній частині
рішення суду покладений висновок, що не
відповідає змісту заявлених позовних
вимог при зверненні позивача до суду

Крім того, позивач у додаткових
поясненнях та відзиві на апеляційну
скаргу, проти апеляційної скарги
відповідача заперечив, оскільки
вважає, що посилання відповідача,
викладені в апеляційній скарзі, є
безпідставними та необґрунтованими.

Представник позивача не реалізував
процесуальне право на участь у
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції, хоча про час та місце його
проведення був повідомлений належним
чином, про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Водночас, від позивача надійшло
клопотання про розгляд справи без
участі позивача.

Враховуючи приписи статті 102
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів визнала за
можливе здійснити розгляд апеляційної
скарги за відсутності представника
позивача за наявними в матеріалах
справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
відповідача, розглянувши матеріали та
обставини справи, апеляційну скаргу,
відзиви на апеляційну скаргу,
додаткові пояснення, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування місцевим
господарським судом при винесенні
рішення норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційну скаргу відповідача слід
задоволити, а оскаржуване рішення
скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій
та вбачається з матеріалів справи 19
червня 2008 року між ФОП ОСОБА_3
(орендодавець) та ТОВ "Люцина" (орендар)
укладено договір оренди нежитлового
приміщення (далі - Договір (а.с. 16-20).

Відповідно до п. 1.1 договору,
орендодавець надає, а орендар отримує у
тимчасове платне користування
Приміщення для здійснення
господарської діяльності. При
необхідності змінити цільове
призначення використовуваного
приміщення, дані зміни здійснює
орендар за письмовим погодженням
орендодавця за свій рахунок. У випадку
здійснення орендарем господарської
діяльності, яка потребує ліцензування
орендар несе відповідальність за її
отримання.

Приміщення, передане в оренду
орендареві за даним договором,
належать орендодавцю на праві
власності (п. 1.2 договору).

Водночас, у відповідності до розділу
договору "загальні положення"
Приміщенням вважається будівля
багатофункціонального комплексу літ.
"А", що складається з приміщення
магазину продовольчих та
непродовольчих товарів, кафе, аптеки,
перукарні, фізкультурно-оздоровчого
призначення та дозвілля, загальною
площею 1073,20 кв.м., що розташована в
АДРЕСА_1

Згідно із п. 3.1 договору, строк оренди за
цим договором встановлюється з дня
підписання сторонами акта передачі та
приймання приміщення (форма якого
викладена у додатку № 2 до цього
договору) та до дати закінчення і
становить 2 роки 11 місяців 20 днів без
нотаріального посвідчення та з
обов'язковим підписанням та
нотаріальним посвідченням даного
договору за один календарний місяць до
дати закінчення його дії строком на 49
років.

За умовами п. 5.1. Договору, орендодавець
передає приміщення орендарю у
триденний строк з дня укладення цього
Договору за Актом передачі та
прийняття приміщення.

Згідно акта приймання та передачі
приміщення, що є додатком 2 до договору
та його невід'ємною частиною,
орендодавець передає, а орендар
приймає, 19 червня 2008 року, у тимчасове
платне користування приміщення -
будівлю багатофункціонального
комплексу літ. "А", що складається з
приміщення магазину продовольчих та
непродовольчих товарів, кафе, аптеки,
перукарні, що розташована в м. АДРЕСА_1
(крім фітнес центру (2 поверх будівлі),
який використовується власником
ОСОБА_3 за призначенням), що встановлено
судовими рішеннями у справі №20/5007/120/11.

Враховуючи, що згідно п.п.7.2 п.7 Договору,
орендар зобов'язався, зокрема,
припинити господарську діяльність та,
у разі необхідності, звільнити
приміщення від майна, що належить
орендарю впродовж 1 (одного) місяця від
дня отримання письмового повідомлення
орендодавця про припинення договору; у
разі припинення дії цього Договору
звільнити приміщення та передати його
представникам орендодавця у строк,
визначений у цьому Договорі.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що
приміщення повертається орендарем
орендодавцеві в останній день строку
оренди або останній день продовження
строку оренди.

Сторони при поверненні приміщення
складають та підписують акт передачі
та приймання приміщення (п. 8.3).

Дослідивши зміст оскаржуваного
договору та докази, наявні в матеріалах
справи, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
договір оренди закінчив свою дію після
спливу 2 років 11 місяців та 20 днів від
дня підписання (19.06.2008р.) акта
приймання-передачі, а саме 08.06.2011р. А
відтак на час звернення з даним
позовом, враховуючи відсутність
будь-яких дій на виконання вимог п. 3.1
договору щодо його нотаріального
посвідчення, договір оренди
припинився у зв'язку із закінченням
строку, на який був укладений.

Позивач звернувся в господарський суд
першої інстанції з позовом про
зобов'язання відповідача усунути
перешкоди позивачу в користуванні
майном нежитлового приміщення по вул..
АДРЕСА_1 загальною площею 1073,20 м2 шляхом
звільнення приміщення магазину
продовольчих та непродовольчих
товарів, аптеки та кафе від
неправомірного перебування в них майна
товариства в триденний термін після
набрання рішенням суду законної сили.

Звертаючись до суду позивач у позовній
заяві самостійно визначає предмет і
підставу позову.

Предметом позову є матеріально-правова
вимога позивача до відповідача,
стосовно якої він просить ухвалити
судове рішення. Предмет позову повинен
мати правовий характер і випливати з
певних матеріально-правових відносин.

Згідно позовних вимог предметом позову
позивач визначає усунення перешкод в
користуванні майном, що належить йому
на праві власності, і є предметом
договору оренди від 19.06.2008р. шляхом
звільнення його від майна відповідача.

Підставою позову є обставини, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги і
докази, що стверджують позов, зокрема,
факти матеріально-правового характеру,
що визначаються нормами матеріального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, їх виникнення, зміну,
припинення.

Позивач визначає правовою підставою
заявленого позову - закінчення дії
договору оренди від 19.06.2008р.

Предмет і підстава позову сприяють
з'ясуванню наявності і характеру
спірних правовідносин між сторонами,
застосуванню необхідного способу
захисту права, визначенню кола доказів,
необхідних для підтвердження
наявності конкретного цивільного
права і обов'язку.

Тобто, перш, ніж прийняти рішення, суд
зобов'язаний перевірити наявність
обставин (підстав), якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, їх
правомірність та чи доводять вони
заявлені позовні вимоги.

В підтвердження факту знаходження
майна відповідача в спірному
приміщенні, позивачем надано:
відповідь відповідача на лист позивача
від 30.09.11 р., лист Банку "Форум" (а.с. 47),
ліцензію на право здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями (а.с. 48), інвентаризаційний опис
від 14.09.11 р. (а.с. 49-50), ліцензію на
роздрібну торгівлю лікарськими
засобами (а.с. 51), лист та припис
державної інспекції з контролю якості
лікарських засобів (а.с. 52, 53), книга
обліку розрахункових операцій (а.с. 54-55),
копію довідки про опломбування (а.с. 56),
копію повідомлення ПАТ "Житомиргаз"
(а.с. 57), фотографії приміщення (а.с. 64-75).

Також позивач стверджує, що з боку
відповідача вчиняються дії, які
перешкоджають позивачу в доступі до
приміщення, що розташоване м. АДРЕСА_1,
орендовані приміщення магазину станом
на 10.10.2013 опломбовані підписом
директора ТОВ "Люцина" Лінійчука А.І. та
контрольними замками з його особистим
підписом.

ФОП ОСОБА_3 вказує на те, що він
звертався до відповідача з претензією
про звільнення приміщення за вказаною
адресою (а.с. 58-61). Однак, відповідач
відмовив в задоволенні претензії ФОП
ОСОБА_3 (а.с. 62-63), посилаючись на те, що
він не займає приміщення загальною
площею 790 кв.м.

У відповідності до ст. ст. 33, 34 ГПК
України, обов'язок доказування
покладено на сторону у справі.
Господарський суд приймає лише ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Беручи до уваги заявлені позивачем
позовні вимоги про усунення перешкод в
користуванні належними відповідачу на
праві власності приміщеннями шляхом
звільнення останніх від майна
відповідача, доведенню у даній справі
підлягає факт наявності майна ТОВ
"Люцина" у приміщеннях позивача.

Оцінивши матеріали, які подано
позивачем на підтвердження даного
факту, суд приходить до висновку, що
вони не можуть слугувати
беззаперечними доказами наявності
майна відповідача у приміщеннях
позивача.

Зокрема позивач стверджує, у нежилих
приміщеннях, що складаються з
приміщення магазину продовольчих та
непродовольчих товарів, кафе, аптеки,
перукарні, що розташовані в АДРЕСА_1,
знаходиться майно відповідача, а саме:
касові апарати товариства, книга
обліку РРО № "р"8, алкогольні
напої, три РРО.

На доведення вказаного позивачем
долучено копії фотографій (а.с. 64-75,
113-115), інвентаризаційний опис ТМЦ, що
знаходяться в Барі «ІНФОРМАЦІЯ_1»
станом на 14.09.2011р.(а.с. 49-50), ліцензія на
право здійснення роздрібної торгівлі
лікарськими засобами, копія титульної
сторінки книги обліку розрахункових
операцій, копії фіскальних чеків від
11.09-13.09.2011р., копія довідки про
опломбування РРО від 18.07.2011р.(а.с. 51-57).

Дані документи суд оцінює критично як
докази на підтвердження факту
належності ТОВ "Люцина" майна у
приміщеннях ФОП ОСОБА_3, оскільки копії
фотографій не є у відповідності до
вимог ГПК належними та допустимими
доказами, тим паче вони не доводять
факту належності майна, що знаходиться
на фото відповідачу, як і не доводять
знаходження такого майна у приміщенні
по АДРЕСА_1; інвентаризаційний опис,
складений станом на 14.09.2011р. про
знаходження ТМЦ у кафе-барі
"ІНФОРМАЦІЯ_1" та підписаний комісією з 4
осіб, без зазначення у трудових
відносинах з ким вони перебувають, не
доводить факту, що перелічені в ньому
продукти харчування та алкогольні
напої належать на праві власності
відповідачу; ліцензія є документом,
який посвідчує право господарюючого
суб'єкта займатися певним видом
господарської діяльності і не є
доказом будь-яких інших речових прав, в
т.ч. права власності; не можуть бути
такими доказами і книга обліку
розрахункових операцій та фіскальні
чеки.

Щодо правової підстави позову, якою ФОП
ОСОБА_3 визначає закінчення строку дії
договору, слід зазначити наступне.

У відповідності до вимог договору
оренди від 19.06.2011р., зокрема п. 8.3,
наслідком припинення дії договору для
орендаря є повернення орендованого
приміщення згідно акта приймання
передачі. Вищенаведене відповідає
приписам ст. 785 ЦК України, яка визначає,
що у разі припинення договору найму
наймач зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Водночас, з вимогою про передачу
приміщення, що є предметом договору, за
актом приймання передачі позивач до
суду не звертається. Також у
матеріалах справи відсутні будь-які
докази на підтвердження факту
користування товариством "Люцина"
зазначеним майном станом на час
звернення з відповідним позовом. А
відтак сам лише факт припинення
договору оренди не є тією обставиною,
яка обґрунтовує вимогу за негаторним
позовом.

Також суд звертає увагу на те, що
документи подані безпосередньо
позивачем підтверджують повідомлення
товариством ФОП ОСОБА_3 про відсутність
майна ТОВ "Люцина" у приміщеннях
позивача, зокрема у відповіді Банку
"Форум" № 483 від 06.10.11р. ТОВ "Люцина"
вказує на відсутність будь-якого майна,
яке б належало товариству у приміщенні
за адресою вул.. АДРЕСА_1 Дана відповідь
долучена позивачем до матеріалів
справи (а.с. 46) та використана останнім у
претензії (а.с. 59).

Окрім того, відповідачем суду подано
акт від 14.09.2011р., складений комісією ТОВ
"Люцина" (а.с. 234), згідно якого станом на
14.09.11 р. комісією проведена
інвентаризація матеріальних цінностей
ТОВ "Люцина" і будь-яке майно ТОВ
"Люцина" в приміщенні магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташований у
АДРЕСА_1, відсутнє. Даний акт підписаний
членами комісії. Водночас, в акті
зазначено, що ОСОБА_3 від підпису даного
акта та отримання його примірника
відмовився. Неподання даного акта суду
першої інстанції представник пояснив
тим, що такий документ вважали
втраченим (пояснення відображено в
протоколі судового засідання від
16.01.2014р.).

Разом з тим, суд звертає увагу, що
захист прав і охоронюваних законом
інтересів господарюючих суб'єктів за
негаторним позовом надається
господарським судом у спосіб,
визначений чинним законодавством
України, зокрема у формі припинення
дій, що порушують право, або
відновлення становища, яке існувало до
порушення права. При цьому, при
задоволенні позову суду треба чітко
визначити дії, які повинен вчинити
відповідач щодо усунення порушень
права власника. Задовольняючи позовні
вимоги позивача суд першої інстанції
не визначив, наявність якого саме майна
відповідача перешкоджає позивачу
реалізувати свої права щодо
користування та розпорядження
нерухомістю та які дії (бездіяльність)
товариства об'єктивно порушують права
власника і є протиправними.

Отже позивачем не доведено належними
та допустимими доказами підставність
позовних вимог, чим порушено ст.. 33 ГПК
України.

За таких обставин, враховуючи те, що
відсутні докази знаходження майна
відповідача в приміщенні за адресою м.
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
позивачу, судова колегія вважає, що
відсутні правові підстави для
задоволення позовних вимог, а відтак
скасовує оскаржуване рішення
господарського суду Житомирської
області.

Разом з тим судом не беруться
заперечення відповідача щодо
фіктивності договору оренди від
19.06.2008р., оскільки дані твердження не
відповідають фактам, встановленими
судовими рішеннями у справі № 20/5007/120/11.

Щодо апеляційної скарги ФОП ОСОБА_3 суд
зазначає наступне.

При здійсненні апеляційного перегляду
господарські суди керуються нормами
розділу ХІІ ГПК України, яким не
передбачено можливість внесення змін
до мотивувальної частини рішення суду
першої інстанції під час апеляційного
розгляду. А відтак п. 1 в частині
внесення змін до мотивувальних
висновків суду першої інстанції, п.п. 2-4
прохальної частини апеляційної скарги,
задоволенню не підлягають, оскільки
розгляд даних питань знаходиться поза
межами повноважень апеляційного суду.

Апеляційна скарга в частині викладення
змісту резолютивної частини постанови
апеляційного суду, згідно заявлених
позовних вимог в позовній заяві від
10.10.13 р., задоволенню не підлягає,
виходячи з підстав, викладених в
мотивувальній частині постанови у
зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Судові витрати зі сплати судового
збору за розгляд апеляційних скарг
покладаються на позивача згідно ст.49
ГПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 99, 101, 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,
Рівненський апеляційний господарський
суд,

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЛЮЦИНА" на
рішення господарського суду
Житомирської області від 12.11.13 р. у
справі № 906/1477/13 задоволити.

Рішення господарського суду
Житомирської області від 12.11.13 р. у
справі № 906/1477/13 -
скасувати.

Прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Стягнути з фізичної особи -
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_3 (АДРЕСА_2 інд. НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛЮЦИНА" (10029,
Житомирська обл., м. Житомир, Богунський
р-н, вул. Котовського, б. 61, код 30239788) 573
грн. 50 коп. за розгляд апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛЮЦИНА".

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 на
рішення господарського суду
Житомирської області від 12.11.13 р. у
справі № 906/1477/13 залишити без
задоволення.

Повернути фізичній особі -
суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_3 (АДРЕСА_2 інд. НОМЕР_1) 50 коп. зайво
сплаченого судового збору за розгляд
апеляційної скарги фізичної особи -
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_3.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №906/1477/13 повернути
господарському суду Житомирської
області.

Головуючий суддя
Бучинська Г.Б.

Суддя
Маціщук А.В.

Суддя
Петухов М.Г.