м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 37/761 15.01.14

За позовом До Про Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ВОСТОК»
стягнення 72 718,55 грн.Суддя Гавриловська
І.О.

У судових засіданнях брали участь
учасники судового процесу:

від позивача:
Гаркавенко С.В. - дов. № № 91/2013/11/28-3 від
28.11.13 р.

Полоз І.О. - дов. №
Д07/2009/07/10-18 від 10.07.09 р.

від відповідача: Храпілова
Л.О. - голова правління

Бойков О.С. - дов.
№ 59 від 16.11.09 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Акціонерної енергопостачальної
компанії «Київенерго» в особі
Структурного відокремленого
підрозділу «Енергозбут Київенерго» до
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ВОСТОК»
про стягнення 47 331,34 грн. основного
боргу за спожиту теплову енергію, 6 156,14
грн. пені, 16 316,20 грн. інфляційної
складової боргу та 2 914,87 грн. річних у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за договором
№ 690271 від 01.06.02 р. на постачання
теплової енергії у гарячій воді за
період з 01.12.06 р. до 01.09.09 р.

Ухвалою суду від 30.10.09 р. було порушено
провадження у справі № 37/761 та
призначено її розгляд на 02.12.09 р.,
зобов'язано сторін надати певні
документи.

Ухвалою суду від 02.12.09 р., керуючись ст.
ст. 79, 86 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
міста Києва, зупинив провадження у
справі № 37/761 до вирішення інших
пов'язаних з нею справ № 8/131 та № 8/588;
зобов'язав сторін повідомити суду про
усунення обставин, що зумовили
зупинення провадження у даній справі.

З Єдиного державного реєстру судових
рішень стало відомо, що постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 року
визнано протиправними та скасовано
розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
30.05.2007 р. N 640, від 30.05.2007 р. N 641, від 30.05.2007 р.
N 642, від 30.05.2007 р. N 643.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.01.09 р. у
справі № 22-а-14381/08 вищевказану
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 р. було
залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України № К-2608/09 від 02.07.09 р. касаційні
скарги Київської міської державної
адміністрації та АЕК «Київенерго»
задоволено частково; касаційну скаргу
ЗАТ «Енергогенеруюча компанія
«ДАРтеплоцентраль» задоволено;
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва № 8/131 від 24.01.08 р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду № 22-а-14381/08 від
09.01.09 р. скасовано, а справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 28.07.10 р. у справі №
2а-673/2010 провадження у справі за
адміністративним позовом ОСББ
«Престиж» до Київської міської
державної адміністрації,третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору АЕК «Київенерго» про
визнання протиправними та скасування
розпоряджень КМДА закрито.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.10 р. у
справі № 2а-673/10 апеляційні скарги ЖБК
«Буревісник-3», ЖБК «Ремонтник», ЖБК
«Суднобудівник-18», ЖБК «Алмазний», ОСББ
«Мотор», ВАТ «Універсам № 14», ОСОБА-13 на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010
задоволено частково; ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010
скасовано як таку, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі і
направлено справу для продовження
розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 27.04.11 р. у справі №
2а-376/2011 залишено без розгляду
адміністративний позов ОСББ «Престиж»
до Виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору АЕК «Київенерго», про визнання
протиправними та скасування
розпоряджень.

Також ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
04.03.09 р. у справі № 8/588 справу направлено
до Шевченківського районного суду
міста Києва за предметною підсудністю.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 25.06.11 р. у справі №
2а-1552/11 у задоволенні адміністративного
позову ВАТ «Київгума» до виконавчого
органу Київської міської ради (КМДА)
про оскарження розпоряджень від 27.11.08 р.
№№ 1661, 1662, 1663, від 25.12.08 р. №№ 1780, 1780/1, від
30.12.08 р. № 1792, від 16.01.09 р. № 33 відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.12 р. у
справі № 2а-1552/11 апеляційне провадження
за апеляційною скаргою ПАТ «Компанія
ФАХ» на постанову Шевченківського
районного суду м. Києва від 25.06.11 р. у
справі № 2а-1552/11 за адміністративним
позовом ВАТ «Київгума» до виконавчого
органу Київської міської ради (КМДА)
закрито, оскільки на день розгляду
апеляційної скарги ПП «Компанія ФАХ»,
набрала законної сили ухвала
Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.02.12 р. у
справі № 2а-40/11 про оскарження
апелянтом цих самих розпоряджень
виконавчого органу Київради (КМДА),
винесена за результатом розгляду
апеляційної скарги ПП «Компанія ФАХ»,
якою апеляційну скаргу залишено без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду від
18.04.11 р. без змін.

Не погоджуючись з ухвалою суду
апеляційної інстанції від 10.04.12 р. ПП
«Компанія ФАХ» звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14.02.13 р. у справі № 2а-1552/11
касаційну скаргу ПП «Компанія ФАХ»
задоволено, ухвалу КААС від 10.04.12 р.
скасовано, а справу направлено до суду
апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.04.13 р. у
справі № 2а-1552/11 апеляційну скаргу ПП
«Компанія ФАХ» залишено без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 25.06.11 р. - без змін.

Ухвалою суду від 05.12.13 р., оскільки
підстави, які зумовили зупинення у
даній справі відпали, керуючись ч. 3 ст.
79, ст. 86 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
міста Києва поновив провадження у
справі № 37/761; призначив розгляд справи
№ 37/761 на 27.12.13 р.; зобов'язав учасників
процесу надати певні документи.

У зв`язку із перебуванням судді
Гавриловської І.О. на лікарняному
судове засідання призначене на 27.12.13 р.
не відбулося.

Розпорядженням В.о. Голови
господарського суду міста Києва Бойка
Р.В. від 27.12.13 р., у зв'язку з перебуванням
судді Гавриловської І.О. на
лікарняному, з метою дотримання
процесуальних строків, справу № 37/761
передано на розгляд судді Спичаку О.М.,
який ухвалою від 27.12.13 р. суддя Спичак
О.М. прийняв дану справу до свого
провадження та призначив її до
розгляду на 15.01.14 р., зобов'язав сторін
надати певні документи.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва Князькова В.В. від 15.01.14
р. приймаючи до уваги, що суддя
Гавриловська І.О. вийшла з лікарняного,
з метою дотримання процесуальних
строків, керуючись рішенням зборів
суддів господарського суду міста Києва
від 03.02.11 р. (протокол № 1 від 03.02.11 р.),
справу № 37/761 передано на розгляд судді
Гавриловській І.О., яка ухвалою від
15.01.14 р. прийняла справу № 37/761 до свого
провадження.

Представник позивача в судовому
засіданні 15.01.14 р. надав суду заяву про
зміну найменування з підтверджуючими
документами та довідку про надходження
коштів від відповідача за спожиту
теплову енергію, які залучені до
матеріалів справи; просив припинити
провадження у справі в частині
стягнення основного боргу у зв'язку з
його повним погашенням; підтримав
позовні вимоги в частині стягнення
штрафних санкцій та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 15.01.14 р. проти позову
заперечив частково та подав письмову
заяву про розстрочку виконання рішення
у даній справі на 6 місяців та зменшення
розміру пені.

У судовому засіданні 15.01.14 р. суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу,
господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерною енергопостачальною
компанією «Київенерго», яка була
перейменована на Публічне акціонерне
товариство «Київенерго», в особі
Структурного підрозділу «Енергозбут
Київенерго» (енергопостачальна
організація) та Об'єднанням
співвласників багатоквартирного
будинку «ВОСТОК» (абонент) був
укладений договір на постачання
теплової енергії у гарячій воді № 690271
від 01.06.2002 р., відповідно до умов якого
енергопостачальна організація
зобов'язується постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води на
потреби: опалення та вентиляцію в
період опалювального сезону, гарячого
водопостачання протягом року, в
кількості та обсягах згідно з додатком
№ 1 до цього договору, а абонент
зобов'язується виконувати умови та
порядок оплати в обсягах і терміни, які
передбачені в додатку № 4 до даного
договору.

Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором енергопостачання.

У відповідності до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України, за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі-енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно з п. 5.1. договору № 690271 від 01.06.2002
р., облік споживання абонентом теплової
енергії проводиться розрахунковим
способом.

Відповідно до п. 5.3. вищезазначеного
договору, абонент, який має прилади
обліку, щомісячно надає
енергопостачальній організації звіт
по фактичному споживанню теплової
енергії, в терміни передбачені у
додатку № 1 до даного договору.

Згідно з п. 4 додатку № 1 до договору №
690271 від 01.06.2002 р., дата зняття абонентом
показників приладів обліку - по 25 число
поточного місяця, надання звіту в ВРТ №
6 - не пізніше 28 числа. При відсутності
звіту розрахунок виконується згідно
максимальних договірних навантажень.

Додатками № 3 та № 4 до договору № 690271
від 01.06.2002 р. визначено тарифи на
теплову енергію та порядок розрахунків
за спожиту теплову енергію.

Відповідно до п. 2 додатку № 4 до
договору № 690271 від 01.06.2002 р., абонент
щомісяця з 12 по 15 число самостійно
отримує в районному відділі теплозбуту
№ 6 за адресою: м. Київ, вул.
Меліоративна, 11, тел. 512-47-56, табуляграму
фактичного споживання теплової
енергії за попередній період, акт
звірки на початок розрахункового
періоду (один примірник оформленого
акту звірки абонент повертає в РВТ), та
платіжну вимогу-доручення, куди
включені вартість теплової енергії на
поточний місяць, з урахуванням
остаточного сальдо розрахунків на
початок розрахункового періоду.

Згідно з п. п. 3, 3.1. та 3.2. вищевказаного
додатку, сплату за вказаними в п. 2.
цього додатку документами, абонент
виконує не пізніше 25 числа поточного
місяця, при цьому: в разі, якщо абонент
розраховується за показниками
приладів обліку, йому пред'являється до
сплати заявлена кількість теплової
енергії на поточний місяць (згідно
додатку № 1 до даного договору); у
випадку перевищення фактичного
використання теплової енергії понад
заявленого, ця кількість перевищення
самостійно сплачується абонентом не
пізніше 28 числа поточного місяця; у
випадку, якщо фактичне використання
нижче від заявленого, сплата
проводиться за фактичними показниками;
абонентам, які не мають приладів
обліку:

- щомісячно виставляється до
сплати кількість теплової енергії
згідно до договірних навантажень з
урахуванням середньомісячної
розрахункової температури теплоносія
від теплових джерел
енергопостачальної організації та
фактичного сальдо розрахунків на
початок розрахункового періоду;

- кількість фактично спожитої
теплової енергії визначається згідно
договірних навантажень з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія від теплових
джерел енергопостачальної організації
та кількості годин (діб) роботи
тепловикористовуючого обладнання
абонента в розрахунковому періоді.

Пунктом 3.5. додатку № 4 до договору №
690271 від 01.06.2002 р. визначено, що у випадку
несплати теплової енергії до кінця
розрахункового періоду (п. 3 цього
додатку), енергопостачальна
організація нараховує абоненту пеню на
суму фактичного боргу в розмірі 0,5 % за
кожен день прострочення платежу по
день фактичної сплати, але не більше
суми обумовленої чинним
законодавством України.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
надав суду довідку про надходження
коштів за спожиту від ПАТ «Київенерго»
теплову енергію ОСББ «ВОСТОК», копії
облікових карток відповідача за період
з серпня 2006 р. до серпня 2009 р. Загальна
сума спожитої відповідачем теплової
енергії за період з 01.12.06 р. до 01.09.09 р.
становила 360 437,38 грн.

Позивач пояснив суду, що ним були
належним чином виконані зобов'язання
за договором № 690271 від 01.06.2002 р., тоді
як відповідач свої зобов'язання щодо
оплати за спожиту теплову енергію
виконав частково на суму 309 397,91 грн., у
зв'язку з чим станом на 01.09.09 р. у нього
виникла заборгованість у розмірі 47 331,34
грн.

За таких обставин ПАТ «Київенерго»
звернулось до господарського суду м.
Києва з даним позовом до Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «ВОСТОК» про стягнення 47 331,34
грн. основного боргу за спожиту теплову
енергію, 6 156,14 грн. пені, 16 316,20 грн.
інфляційної складової боргу та 2 914,87
грн. річних у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань за
договором № 690271 від 01.06.02 р. на
постачання теплової енергії у гарячій
воді за період з 01.12.06 р. до 01.09.09 р.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статями 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих суду доказів вбачається, що
позивач взяті на себе зобов'язання
виконав належним чином, зауважень щодо
відпуску теплової енергії від
відповідача не надходило, тоді як
відповідач у визначений договором №
690271 від 01.06.02 р. та додатками до нього
строк оплату за спожиту теплову
енергію здійснив неповністю.

15.01.14 р. позивач надав суду довідку про
надходження грошових коштів за спожиту
від ПАТ «Київенерго» теплоенергію ОСББ
«ВОСТОК» за період з вересня 2004 р. до
грудня 2013 р., з якої вбачається що
станом на день розгляду справи в суді у
відповідача відсутня заборгованість
за договором № 690271 від 01.06.02 р. за
період з 01.12.06 р. до 01.09.09 р.

Господарський суд відзначає, що за
спірний період, у відповідності до
письмових пояснень Київської міської
адміністрації, розрахунок вартості
спожитої теплової енергії
розрахований позивачем за чинними
тарифами, встановленими
нормативно-правовими актами
(розпорядженнями) КМДА та НКРЕ.

Відповідно до вимог частини 6 статті 276
Господарського кодексу України,
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону.

У зв'язку з вирішенням судовими
інстанціями питання щодо чинності
тарифів, за якими нараховувалась
відповідачу вартість спожитої
теплової енергії, провадження у справі
№ 37/761 зупинялось.

На теперішній час не надано суду
жодного процесуального судового
документу, згідно з яким визнано
вищевказані тарифи нечинними.

Крім того, постановою Верховного Суду
України від 28.11.11 р. не встановлено
нечинність тарифів.

Таким чином, на сьогодні, відсутні
підстави визнавати, що позивачем для
розрахунку заборгованості відповідача
за спожиту теплову енергію
застосовувались нечинні тарифи.

Судом було встановлено, що основний
борг за спожиту теплову енергію за
договором № 690271 від 01.06.02 р. за період з
01.12.06 р. до 01.09.09 р. у розмірі 47 331,34 грн.
був погашений відповідачем після
звернення позивача з даним позовом до
суду.

Відповідно до пункту 1-1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в
частині позовних вимог щодо стягнення
з відповідача 47 331,34 грн. основного
боргу за спожиту теплову енергію за
договором № 690271 від 01.06.02 р. за період з
01.12.06 р. до 01.09.09 р. підлягає припиненню у
зв'язку з відсутністю предмету спору.

Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» просить суд також
стягнути з відповідача 16 316,20 грн.
інфляційної складової боргу та 2 914,87
грн. трьох відсотків річних у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
грошового зобов'язання за договором №
690271 від 01.06.02 р. за період з січня 2007 р.
до серпня 2009 р.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625
Цивільного кодексу України встановлює
виняток із загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Індекс інфляції є щомісячним
показником знецінення грошових коштів
і розраховується він не на кожну дату
місяця, а в середньому на місяць. За
таких обставин застосовувати індекс
інфляції у випадку, коли борг виник у
певному місяці і в тому же місяці був
погашений, - підстави відсутні. Крім
того, при розрахунку інфляційних
нарахувань мають бути враховані
рекомендації, викладені в листі
Верховного Суду України від 03.04.1997 р. №
62-97р «Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ», згідно з якими
при застосування індексу інфляції слід
умовно вважати, що сума, внесена за
період з 1 до 15 числа відповідного
місяця, наприклад, травня, індексується
за період з врахуванням травня, а якщо з
16 до 31 числа, то розрахунок починається
за наступного місяця - червня.

Індекс інфляції є статистичною
інформацією, яка щомісячно надається
Держкомстатом та публікується в газеті
«Урядовий кур'єр» та на офіційному
веб-сайті Державного комітету
статистики України (http://www. ukrstat.gov.ua).

Вимагати сплати суми боргу з
врахуванням індексу інфляції є правом
кредитора, яке він може реалізувати, а
може від нього відмовитися. Якщо
кредитор приймає рішення вимагати
сплати суми боргу з врахуванням
індексу інфляції, він має враховувати
індекс інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення незалежно від того, чи був
в якійсь період індекс інфляції менше
одиниці (тобто мала місце не інфляція, а
дефляція), а отже, сума боргу в цьому
періоді зменшується.

Враховуючи наведене, вірним є період
нарахування інфляційних збитків за
період з січня 2007 р. до серпня 2009 р. без
виключення місяців, у яких індекс
інфляції менший одиниці.

Дослідивши розрахунок, наданий
позивачем, суд встановив, що у ньому
помилково позивач не врахував
зменшення інфляційних збитків, що
пов'язані із встановленням рівня
інфляції у липні 2008 р., серпні 2008 р. та
липні 2009 р. на рівні 99,5 %, 99,9 % та 99,9 %,
відповідно.

Враховуючи наведене, матеріальні
втрати позивача від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів за визначений позивачем
період є меншими, ніж заявлені ПАТ
«Київенерго».

У зв'язку з вищенаведеним, судом було
виконано власний розрахунок
інфляційних нарахувань, у
відповідності до якого стягненню з
ОСББ «ВОСТОК» за період з січня 2007 р. до
серпня 2009 р. підлягають 16 060,64 грн.
інфляційних нарахувань.

Також, оскільки матеріалами справи
підтверджується прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання за договором № 690271 від
01.06.02 р. станом на 01.09.09 р., то з нього, на
підставі статті 625 Цивільного кодексу
України, підлягають стягненню 2 914,87 грн.
трьох відсотків річних за період з
січня 2007 р. до серпня 2009 р.

ПАТ «Київенерго» просить стягнути з
відповідача 6 156,14 грн. пені за період з
березня 2009 р. до серпня 2009 р. за
порушення грошового зобов'язання за
договором № 690271 від 01.06.02 р.,
додатковими угодами та додатками до
них.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення в
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Таким чином, для застосування до
боржника відповідальності у вигляді
стягнення пені, вона має бути
передбачена законом або договором.

Пунктом 3.5. додатку № 4 до договору №
690271 від 01.06.02 р. визначено, що у випадку
несплати теплової енергії до кінця
розрахункового періоду (п. 3 цього
додатку), енергопостачальна
організація нараховує абоненту пеню на
суму фактичного боргу в розмірі 0,5 % за
кожен день прострочення платежу по
день фактичної сплати, але не більше
суми обумовленої чинним
законодавством України.

Відповідно до Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» від
22.11.1996 р. зі змінами та доповненнями,
розмір пені не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період за який нараховується
пеня.

Згідно з частиною 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Оскільки позивач при розрахунку пені
припустився помилок, щодо сум
заборгованості, відносно яких
нараховувалась пеня, то судом було
виконано власний розрахунок даної
вимоги, згідно з яким пеня за порушення
грошового зобов'язання за договором №
690271 від 01.06.02 р. за період з березня 2009 р.
до серпня 2009 р. становить 2 744,57 грн.

Представник відповідача в судовому
засіданні 15.01.14 р. подав заяву про
розстрочку виконання рішення у даній
справі на шість місяців та просив суд
зменшити розмір пені, посилаючись на
повну оплату заборгованості за спожиту
теплову енергію.

Частиною 1 ст. 233 ГК України встановлено,
що у разі, якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно зі збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкції. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, а й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

У відповідності до частини 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з п. 3.17.4. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.11 р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Розглянувши даний спір, суд дійшов
висновку про винятковість порушення
відповідачем грошового зобов'язання
перед позивачем, оскільки неможливість
перерахувати позивачу суму боргу була
викликана об'єктивною неможливістю це
вчинити, так як надходження грошових
коштів відповідачу залежить від сплати
населенням за спожиті комунальні
послуги. Крім того, судом приймається
до уваги той факт, що ОСББ «ВОСТОК»
повністю погасило заборгованість.

Таким чином, враховуючи вищевказані
обставини, керуючись ч. 1 ст. 233
Господарського кодексу України, п. 3 ст.
83 Господарського процесуального
кодексу України, суд вважає за
необхідне реалізувати надане йому
право та зменшити розмір пені, що
підлягає стягненню з відповідача на
користь ПАТ «Київенерго», до 50 % від
заявленої до стягнення суми, тобто - до 1
372,28 грн. пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань по оплаті за спожиту
теплову енергію згідно договору № 690271
від 01.06.02 р. та додатками до нього.

Відповідно до пункту 6 статті 83 ГПК
України, господарський суд, приймаючи
рішення, має право відстрочити або
розстрочити виконання рішення.

Враховуючи наведені вище обставини,
які свідчать про винятковість
порушення відповідачем грошового
зобов'язання, суд вважає за необхідне
використати право, надане суду пунктом
6 частини 1 статті 83 Господарського
процесуального кодексу України,
задовольнити клопотання відповідача
та розстрочити виконання рішення на 6
місяців.

Розстрочуючи виконання рішення, суд
приймає до уваги визнання
заборгованості відповідачем, повну
оплату боргу, а також ті умови та
обставини, що при застосуванні пункту 6
статті 83 Господарського
процесуального кодексу України щодо
розстрочення виконання рішення № 37/761
від 15.01.14 р., виконання вказаного
рішення є більш вірогідним і є підстави
вважати, що відповідач вчинить заходи
щодо його належного і своєчасного
виконання.

Враховуючи вищенаведене, позов
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» до Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «ВОСТОК» підлягає задоволенню
частково.

Витрати по сплаті державного мита та
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу, відповідно до статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 525, 526, 530, 614, 625, 626, 628, 629 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 193, 275
Господарського кодексу України ст. ст.
32, 33, 44, 49, п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «ВОСТОК» (02156, м. Київ,
вулиця Кіото, 15, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» (01001, м. Київ,
площа Івана Франка, 5, ) 16
060 (шістнадцять тисяч шістдесят) грн. 64
коп. інфляційної складової боргу, 2 914
(дві тисячі дев'ятсот чотирнадцять) грн.
87 коп. трьох відсотків річних, 1 372 (одна
тисяча триста сімдесят дві) грн. 28 коп.
пені, 676 (шістсот сімдесят шість) грн. 79
коп. витрат на сплату державного мита
та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу,
розстрочивши виконання рішення
господарського суду міста Києва від
15.01.14 р. у справі № 37/761 на шість місяців
та стягнувши заборгованість наступним
чином:

1. до 15.02.14 р. - 2 676,78 грн. інфляційних
нарахувань, 485,82 трьох відсотків річних,
228,72 грн. пені, 676,79 грн. витрат на сплату
державного мита та 236,00 грн. - витрат на
сплату інформаційно-технічного
забезпечення судового процесу;

2. до 15.03.14 р. - 2 676,78 грн. інфляційних
нарахувань, 485,81 трьох відсотків річних,
228,72 грн. пені;

3. до 15.04.14 р. - 2 676,77 грн. інфляційних
нарахувань, 485,81 трьох відсотків річних,
228,71 грн. пені;

4. до 15.05.14 р. - 2 676,77 грн. інфляційних
нарахувань, 485,81 трьох відсотків річних,
228,71 грн. пені;

5. до 15.06.14 р. - 2 676,77 грн. інфляційних
нарахувань, 485,81 трьох відсотків річних,
228,71 грн. пені;

6. до 15.07.14 р. - 2 676,77 грн. інфляційних
нарахувань, 485,81 трьох відсотків річних,
228,71 грн. пені.

3. Припинити провадження у справі в
частині стягнення 47 331,34 грн. основного
боргу.

4. У решті позовних вимог
відмовити.

5. Після набрання рішенням
законної сили видати наказ.

6. Дане рішення набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня складення його повного
тексту і може бути оскаржене в порядку,
передбаченому чинним законодавством
України.

Повне рішення складено 20.01.2014 р.

Суддя Гавриловська І.О.