Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "14" січня 2014 р.
Справа № 906/1680/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового
засідання: Смиковського В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 ( паспорт серії
НОМЕР_1) , ОСОБА_2 - адвокат ( посвідчення
НОМЕР_2 від 08.10.12р.) , ОСОБА_3 - адвокат (
посвідчення НОМЕР_3 від 08.10.12р.)

від відповідачів: Левицький І.М. -
керівник ТОВ "Геозвягель" ( витяг з ЄДР
за № 17502632 станом на 04.11.2013р.), Нємєцков
В.П. - дов. №97 від 25.12.13 р., дійсна по 31.12.14
р.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом ОСОБА_1 (м.Київ)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Геозвягель" (м.
Новоград-Волинський)

про визнання недійсним договору про
надання послуг від 27.06.2012р. та стягнення
грошових коштів

Учасник ТОВ " Геозвягель" ОСОБА_1
звернувся до господарського суду з
позовом визнати недійсним Договір про
надання послуг від 27.06.2012року ,
укладений між товариством та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 , а також
застосувати реституцію шляхом
стягнення з останнього коштів на
користь товариства.

В обгрунтування позову, серед іншого,
доводив наступне: відповідно до п. 16.3
Статуту ТОВ "Геозвягель" та відомостей
з ЄДР директор товариства
уповноважений приймати рішення про
укладення правочинів , в тому числі
договорів застави, продажу основних
засобів товариства , кредитні тощо, на
суму, що не перевищує 50% статутного
капіталу товариства, що в грошовому
виразі складає 1000,00 грн.

Відповідно до п.16.1 Статуту ТОВ
"Геозвягель" директор вирішує всі
питання діяльності товариства, за
виключенням тих, що входять до
виняткової компетенції загальних
зборів . Відповідно до п. "і" ч.5 ст. 41 і ст.
59 Закону України "Про господарські
товариства" до компетенції загальних
зборів учасників товариства з
обмеженою відповідальністю віднесено
затвердження договорів, укладених на
суму , що перевищує вказану в статуті
товариства.

Укладення директором товариства
правочинів на суму понад 1000,00 грн. без
рішення загальних зборів учасників
товариства, порушує корпоративні права
позивача на управління.

Договір про надання послуг від
27.06.2012року між ТОВ "Геозвягель" та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4
укладено директором товариства з
перевищенням наданих йому повноважень,
оскільки загальна вартість наданих та
оплачених
інформаційно-консультаційних послуг
складає 84 100,00 грн.

З врахуванням приписів ч. ч.1 та 2 ст. 92,
ст. 143, ч.2 ст. 203 та ч.1 ст. 215 ЦК України
такий правочин є недійсним.

На підставі ч.1 ст. 216 ЦК України та
виходячи із зацікавленості позивача
щодо застосування наслідків
недійсності вище зазначеного договору,
є необхідним застосувати до недійсного
правочину принцип реституції шляхом
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на користь ТОВ "Геозвягель" 84 100
грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач -1
ТОВ "Геозвягель" проти позову
заперечив, з наступних підстав: п.15.10
Статуту до виключної компетенції
загальних зборів учасників товариства
віднесено прийняття рішення про
укладення правочинів на суму, що
перевищує 50% балансової вартості
активів товариства за даними останньої
фінансової звітності; в договорі від
27.06.2012року не могла бути визначена
загальна вартість консультативних
послуг, оскільки послуги оплачувались
по мірі їх фактичного надання згідно
актів виконаних послуг; в п.3.3 Постанови
Пленуму ВГСУ від 29.05.2013року №11 "Про
деякі питання визнання правочинів (
господарських договорів) недійсними"
роз'яснено, що саме лише перевищення
органом юридичної особи своїх
повноважень не є підставою для
визнання недійсними правочинів,
вчинених цими органами від імені
юридичної особи з третіми особами;
оскільки питання про затвердження (
відмови в затвердженні) договору від
27.06.2012року загальними зборами
учасників товариства не розглянуто, це
унеможливлює визнання спірного
договору недійсним ( постанова ВСУ від
01.03.11р. у справі № 2/261) ( а с. 131-132).

Відповідач -2 фізична особа -
підприємець ОСОБА_4 участі в
засіданнях суду не приймав, хоча про
дату, час та місце засідання суду був
повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
ВГСУ № 18 від 26.12.11 року у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників сторін або
представника однієї із сторін справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки згідно ч.3 ст. 4-3 ГПК України
господарський суд створив сторонам
у справі необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, господарський суд
відповідно до ст. 75 ГПК України вирішує
спір за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Геозвягель"
засноване фізичними особами
учасниками: ОСОБА_5 та ОСОБА_1
відповідно до їх спільного рішення,
оформленого протоколом № 1 від
23.11.2011року ( а. с. 104).

Згідно п.3.1 Статуту учасники
товариства, серед іншого, мають право
брати участь в управлінні справами
товариства в порядку, визначеному в
установчих документах.

Згідно п.4.6 Статуту товариство набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та
законодавства. Порядок створення
органів товариства встановлюється цим
Статутом та законодавством.

Згідно п.4.14 Статуту відносини
товариства з іншими підприємствами,
організаціями і громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюється на основі правочинів.
Товариство вільне у виборі предмета
договору (угоди, контракту), визначенні
зобов'язань, будь-яких інших умов
господарських взаємовідносин, що не
суперечать законодавству України.

Метою діяльності товариства є
отримання прибутку від господарської
діяльності товариства ( п. 6.1 Статуту).

Предметом діяльності товариства, серед
іншого, є землеоціночні роботи та всі
види землевпорядних робіт та робіт із
землеустрою ( п.6.2 Статуту).

Для забезпечення діяльності
товариства за рахунок вкладів
учасників створюється статутний
капітал у розмірі 2000,00 грн. Частка
кожного з учасників складає 50% , що
становить 1000,00 грн. ( п. 8.1 Статуту) .

Згідно п. п. 15.1 та 15.7 Статуту вищим
органом товариства є загальні збори
учасників, які мають право приймати
рішення з усіх питань діяльності
товариства, у числі і з тих, що передані
до компетенції виконавчого органу.

Загальні збори скликаються не рідше
двох разів на рік. Позачергові загальні
збори скликаються головою товариства
у разі неплатоспроможності товариства,
а також у будь-якому іншому випадку,
якщо цього потребують інтереси
товариства в цілому, зокрема, якщо
виникає загроза значного скорочення
статутного капіталу. Загальні збори
повинні також скликатися на вимогу
виконавчого органу ( п. 15.8 Статуту).

До виключної компетенції загальних
зборів належить, серед іншого,
прийняття рішення про укладення
правочинів на суму, що перевищує 50
відсотків балансової вартості активів
товариства за даними останньої
фінансової звітності ( п.6 п. 15.10
Статуту).

Питання , віднесені до виключної
компетенції загальних зборів , не
можуть бути передані для вирішення
виконавчому органу товариства. ( п. 15.10
Статуту ).

Згідно п.16.1 Статуту виконавчим
органом товариства є директор, який
обирається загальними зборами
учасників безстроково та здійснює
поточне керівництво його діяльністю і
є підзвітним загальним зборам.

Директор вирішує усі питання
діяльності товариства, за винятком
тих, що належать до виключної
компетенції загальних зборів, діє від
імені товариства в межах, встановлених
законодавством та цим Статутом.

Згідно п. 16.3 Статуту директор, серед
іншого, приймає рішення про укладення
правочинів. в тому числі договорів
застави, продажу основних засобів
товариства, кредитні договори тощо, на
суму, що не перевищує 50% статутного
капіталу товариства.

Витягом з ЄДР за № 17502632 від 04.11.2013року
підтверджується , що ОСОБА_5 як керівник
товариства приймає рішення про
укладання правочинів , в тому числі
договорів застави, продажу основних
засобів товариства, кредитні договори
тощо, на суму, що не перевищує 50%
статутного капіталу товариства) ( а.с.
10).

27.06.2012року між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 як виконавцем та
ТОВ "Геозвягель" як замовником в особі
директора ОСОБА_5. укладено Договір про
надання послуг.

За умовами укладеного договору
виконавець зобов'язався надавати, а
замовник прийняти та оплатити наступні
інформаційно-консультаційні послуги:
надання інформаційних послуг по
телефону ( вартість 1 год.) - 100грн.,
надання послуг з пошуку інформації
щодо застосування норм земельного
законодавства у сфері проведення
землеустрою (вартість 1 години) - 120грн.,
надання послуг з добору новин і
матеріалів із преси ( медійний
моніторинг) щодо змін земельного
законодавства у сфері проведення
землеустрою ( вартість 1 години) - 70 грн.

За надані послуги замовник
зобов'язався сплатити виконавцю
винагороду в розмірі, визначеному в
актах наданих послуг як готівкою, так і
на розрахунковий рахунок виконавця (
п.3.1 Договору).

Сторони домовились, що Договір діє з
моменту підписання ( 27.06.12р.) до
31.12.2012року, однак у випадку
встановлення недоцільності або
неможливості виконання договірних
обов'язків зацікавлена сторона вносить
пропозицію про передчасне припинення
його дії, яка повинна бути невідкладно
розглянута ( п.п. 7.1 та 7.3 Договору).

Надання відповідачем -2
інформаційно-консультаційних послуг
відповідачу -1 підтверджується актами
передання - приймання виконаних послуг
за період з 03.07.12року по 16.11.2012р. (а. с. 47-
68).

Оплата наданих послуг відповідачем -1
здійснена готівкою на загальну суму 84
100,00 грн. , що підтверджується
видатковими касовими ордерами ,
оформленими за період з 04.07.2012року по
16.11.2012року (а. с. 69-79).

Перевірку взаємовідносин відповідачів
за укладеним Договором про надання
послуг від 27.06.2012року проведено
Новоград -Волинською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області Міністерства доходів і зборів
України , про що складено акт від 26.09.13р.
№ 628/22-00/37808277 ( а. с. 80-94).

Однак позивач доводить, що Договір про
надання послуг від 27.06.2012року між ТОВ
"Геозвягель" та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 укладено
директором товариства з перевищенням
наданих йому повноважень, оскільки
загальна вартість наданих та
оплачених
інформаційно-консультаційних послуг
складає 84 100,00 грн.

Укладення директором цього договору
порушує корпоративні права позивача на
управління товариством, оскільки
рішення про укладення останнього мали
приймати загальні збори учасників.

Відповідач -1 ТОВ "Геозвягель" проти
доводів позову заперечував, оскільки ,
по-перше, на дату укладення договору
27.06.2012року ціна договору не становила 84
100,00 грн., по-друге, саме лише
перевищення органом юридичної особи
своїх повноважень не є підставою для
визнання недійсними правочинів,
вчинених цими органами від імені
юридичної особи з третіми особами.

Дослідивши матеріали справи , надавши
їх правову оцінку у сукупності за
правилами ст. 43 ГПК України,
господарський суд прийшов до висновку
у позові відмовити з наступних підстав.

Учасники товариства мають право брати
участь в управлінні справами
товариства в порядку, визначеному в
установчих документах, за винятком
випадків, передбачених Законом України
"Про господарські товариства" ( п). а ч.1
ст. 10 цього Закону).

Поняття Товариства визначено в статті
140 ЦК України, частині третій статті 80
ГК України, статті 50 Закону, відповідно
до яких таким Товариством є
господарське товариство, засноване
однією або кількома особами, що має
статутний капітал, поділений на частки,
розмір яких визначається установчими
документами.

Статутний (складений) капітал є однією
з юридичних ознак господарського
товариства ( абз. 5 п. 3.1 мотивувальної
частини Рішення КСУ від 05.02.2013 року №
1-рп/2013 у справі № 1-3/2013 ( справа щодо
офіційного тлумачення положень
частини четвертої статті 58, частини
першої статті 64 Закону України „Про
господарські товариства" ( далі -
Рішення КСУ від 05.02.2013р.).

Особливістю статутного капіталу
Товариства є його поділ на частки
кожного з учасників, які у
відповідності з цими частками
управляють Товариством ( абз. 1 п. 3.2
Рішення КСУ від 05.02.2013р.).

Управління товариством здійснюють
його органи - загальні збори його
учасників і виконавчий орган, якщо
інше не встановлено законом (частини
перша, друга статті 97 Цивільного
кодексу України.

У товариствах, в яких законом
передбачено утворення виконавчого
органу, здійснення управлінської
діяльності покладено на нього ( абз. 2
п. 3.1 мотивувальної частини Рішення КСУ
від 12 січня 2010 року N 1-рп/2010 у справі N
1-2/2010 ( про офіційне тлумачення частини
третьої статті 99 ЦК України ( далі -
Рішення КСУ від 12 січня 2010 року ).

Здійснюючи управлінську діяльність,
виконавчий орган реалізує колективну
волю учасників товариства, які є
носіями корпоративних прав. Керівник
та інші члени виконавчого органу,
здійснюючи управління товариством у
межах правил, встановлених статутними
документами, зобов'язані діяти
виключно в інтересах товариства та
його учасників (частина третя статті
92, друге речення абзацу третього
частини першої статті 161 Цивільного
кодексу) ( абз. 3 п.3.1 Рішення КСУ від 12
січня 2010 року ).

Відповідно до ст. 143 Цивільного кодексу
України, з якими кореспондуються
положення ст. 4 Закону України "Про
господарські товариства", товариство з
обмеженою відповідальністю діє на
підставі статуту, який, зокрема,
повинен містити відомості про
компетенцію органів управління
товариством.

Відповідач створений в
організаційно-правовій формі
товариства з обмеженою
відповідальністю. Відповідно п. 16.1
Статуту виконавчим органом
товариства є директор, який здійснює
поточне керівництво його діяльністю.

Отже , управління ТОВ "Геозвягель"
здійснюють як загальні збори
учасників товариства, так і
одноособово - обраний ними директор.
Через ці органи товариство набуває
прав та обов'язків ( ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Однак за приписами ч. 2 ст. 207 ЦК України
правочини від імені юридичної особи
підписуються особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю , законом або іншими актами
цивільного законодавства , та
скріплюється печаткою.

В контексті змісту цієї правової
норми та положень ст. 16 Статуту
товариства директор є тією особою, яка
підписує правочини від імені
юридичної особи та скріплює його
печаткою, незалежно від того , який
орган ( загальні збори чи виконавчий
орган) прийняв рішення про вчинення
такого правочину.

Вимоги частини 2 статті 203 ЦК України
про те, що особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності та ч. 3 ст. 92 ЦК
України про те, що орган або особа, яка
відповідно до установчих документів
юридичної особи виступає від її імені,
зобов'язана не перевищувати своїх
повноважень, поширюються виключно на
виконавчий орган товариства з
обмеженою відповідальністю, оскільки
загальні збори учасників товариства
мають право приймати рішення з усіх
питань діяльності товариства, у тому
числі і з тих, що передані загальними
зборами до компетенції виконавчого
органу ( ст. 98 ЦК України, ст. 59 Закону
України "Про господарські товариства",
п.15.7 Статуту ).

Згідно п. 16.3 Статуту директор як
виконавчий орган самостійно має
право приймати рішення про укладення
правочинів, в тому числі договорів
застави, продажу основних засобів
товариства, кредитні договори тощо, на
суму, що не перевищує 50% статутного
капіталу товариства, що в грошовому
виразі становить 1000,00 грн.

Відповідно до статті 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

У Договорі про надання послуг від
27.06.2012року сторони домовились, що
послуги надаються за плату. ЇЇ розмір
визначено у п.1.1 Договору, а порядок
здійснення - у п. 3.1 Договору.

Оскільки ціна у договорі може бути
визначена виходячи з його умов ( ч.4 ст.
632 ЦК України), тому Договір про
надання послуг від 27.06.2012року
відповідав вимогам ч.1 ст. 638 ЦК України
та не суперечив вимогам ч.3 ст. 92 ЦК
України на дату його вчинення
(укладення) ( абз. 4 п.2.1 Постанови
Пленуму ВГСУ від 29.05.2013року №11 "Про
деякі питання визнання правочинів (
господарських договорів) недійсними").

У зв'язку з цим, не знаходять свого
підтвердження доводи позову про те, що
прийнявши рішення про укладення
Договору про надання послуг від
27.06.2012року, директор вирішив питання, що
належить до виключної компетенції
загальних зборів учасників
товариства.

Право загальних зборів учасників
приймати рішення з усіх питань
діяльності товариства, в тому числі і з
тих, що передані загальними зборами до
компетенції виконавчого органу як
право управління товариством є
абсолютним.

Однак загальні збори учасників
товариства скликаються як чергові , так
і позачергові. Останні - у разі, якщо
цього потребують інтереси товариства
в цілому.

Позивач не довів, що рішення про
укладення Договору про надання послуг
від 27.06.2012року мали приймати
позачергові загальні збори учасників
товариства, оскільки цього потребувати
інтереси останнього.

У пункті 51 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008 N 13
(v0013700-08) "Про практику розгляду судами
корпоративних спорів" роз'яснено, що
законом не передбачено право учасника
господарського товариства звертатися
до суду за захистом прав чи
охоронюваних законом і н т е р е с і в т
о в а р и с т в а поза відносинами
представництва. З цієї підстави
господарським судам належить
відмовляти учасникам господарського
товариства в задоволенні позовів про
визнання недійсними договорів та інших
правочинів, вчинених господарським
товариством (постанова Верховного Суду
України від 10.11.2009 N 29-28/177-08-5087).

Аналогічну правову позицію викладено
в абз. 2 п.4.2 Рішення КСУ від 01.12.2004 N
18-рп/2004 ( справа про охоронюваний
законом інтерес).

Отже, позивач не має права звертатися
до суду за захистом прав чи
охоронюваних законом і н т е р е с і в т
о в а р и с т в а поза відносинами
представництва, якщо вважає укладений
Договір про надання послуг від
27.06.2012року таким, що їм суперечить.

Оскільки позивач звернувся до суду за
захистом с в о ї х корпоративних прав
та і н т е р е с і в на управління
товариством, то господарський суд
враховує наступне.

По відношенню до укладеного Договору
про надання послуг від 27.06.2012року між
ТОВ "Геозвягель" та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4, позивач є
заінтересованою особою.

За змістом ч. 3 ст. 215 ЦК України вимога
про визнання оспорюваного правочину
недійсним може бути заявлена як однією
зі сторін правочину, так і іншою
заінтересованою особою, п р а в а та з а
к о н н і і н т е р е с и якої порушено
вчиненням правочину ( абз. 5 п. 5
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними»).

Як зазначено в абз. 2 п.3.5 Рішення КСУ
від 01.12.2004 N 18-рп/2004 ( справа про
охоронюваний законом інтерес) одним
із способів з а х и с т у і н т е р е с
і в є визнання правочину недійсним.

Цивільний кодекс України не дає
визначення поняття "заінтересована
особа".

Визначення такому поняттю як
"охоронюваний законом інтерес" надано
у Рішенні КСУ від 01.12.2004 N 18-рп/2004 ( справа
про охоронюваний законом інтерес) та
зазначено, що вказане поняття
необхідно розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо неопосередкований
у суб'єктивному праві простий
легітимний дозвіл, що є самостійним
об'єктом судового захисту та інших
засобів правової охорони з метою
задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загально правовим засадам.

Однак позивач не довів, що укладеним
Договором про надання послуг від
27.06.2012року порушено його інтереси як
учасника товариства на управління
товариством та в чому полягає зміст цих
інтересів.

Відсутність або недоведеність факту
порушення права або інтересу є
підставою для відмови у позові.

Відмова у вимозі визнати недійсним
Договір про надання послуг від
27.06.2012року, є підставою для відмови у
вимозі про застосування реституції,
яка , в даному спорі , є похідною, з
огляду на оспорюваність договору.

Вимога про застосування наслідків
недійсності правочину може бути
заявлена самостійно, однак у разі, якщо
йдеться про наслідки недійсності
нікчемного правочину, або у разі
наявності рішення про визнання
оспорюваного договору недійсним ( п. 5
Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 9 "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними").

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-7, 33, 43, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20 січня 2014 року

Суддя
Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу ,

2- позивачу учаснику ОСОБА_1. (АДРЕСА_1)
(на вимогу )

3- ТОВ "Геозвягель" та учаснику ОСОБА_5 (
АДРЕСА_2) (на вимогу)

4 - відповідачу-2 ОСОБА_4 ( рек. з повід.)