КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2014 р. Справа№ 5/507

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Агрикової О.В.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання
Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу № 45-1730 від
10.12.2013 року державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» на ухвалу
господарського суду міста Києва від
27.11.2013 року

у справі № 5/507 (суддя - Любченко
М. О.)

за позовом Приватного
торгово-виробничого підприємства
«Електропостачзбут»

до Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом»

про стягнення 2 630 499, 87 грн.

за заявою Приватного
торгово-виробничого підприємства
«Електропостачзбут»

про видачу дублікату наказу від
04.04.2002 року № 5/507

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явилися,

від відповідача: Пашинський А.А. - дов.
б/н від 04.04.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 27.11.2013 року у справі № 5/507
заяву приватного торгово-виробничого
підприємства «Електропостачзбут» про
видачу дублікату наказу задоволено.
Видано дублікат наказу господарського
суду м. Києва від 04.04.2002 року у справі №
5/507 (а.с.34-36).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою,
Державне підприємство «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» 11.12.2013 року подало
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу господарського суду міста Києва
від 27.11.2013 року скасувати повністю та
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні заяви про
видачу дублікату наказу.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що місцевим
господарським судом невірно
застосовані норми процесуального
права, не прийнято до уваги пояснення
заявника, також не надано належної
правової оцінки підставам видачі
дублікату наказу.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.01.2014 року
апеляційну скаргу державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
було прийнято до провадження та
призначено розгляд справи на 27.01.2014
року.

Представник апелянта (відповідача) в
судовому засіданні 27.01.2014 року
підтримав вимоги апеляційної скарги.

Позивач в судове засідання 27.01.2014 року
не з'явився, хоча був повідомлений про
час та місце розгляду справи належним
чином.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи в апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги та пояснення
представника апелянта,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
норм процесуального права при винесені
оскаржуваної судової ухвали, знаходить
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню з таких підстав.

14.11.2001 року приватне торгово-виробниче
підприємство «Електропостачзбут»
(позивач у справі) звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» про стягнення
боргу в сумі 1 878 286, 32 грн., інфляційних
втрат в сумі 724 425, 32 грн. та 3 % річних в
сумі 27 788, 34 грн. (а.с.2-4) у зв'язку з
неналежним виконанням останнім
зобов'язання за договором
купівлі-продажу № 1121 від 30.12.1998 року.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 24.12.2001 року у справі № 5/507
позов задоволено частково. Пункт 2
додаткової угоди до договору № 1121
визнано недійсним. Стягнуто з
Хмельницької атомної електростанції в
особі ДП НАЕК «Енергоатом» на користь
Приватного торгово-виробничого
підприємства «Електропостачзбут» 1 878
286, 32 грн. боргу (а.с.5-7).

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2002 року
рішення господарського суду міста
Києва від 24.12.2001 у справі № 5/507 залишено
без змін (а.с.8-10).

04.04.2002 року на виконання рішення
господарського суду міста Києва від
24.12.2001 року та постанови Київського
апеляційного господарського суду від
19.03.2002 року видано наказ про примусове
виконання рішення суду (а.с.11).

23.10.2013 року позивач звернувся до суду із
заявою в порядку ст.120 ГПК України про
видачу дублікату наказу
господарського суду міста Києва від
04.04.2002 року у справі № 5/507 (а.с.12-13).

В обґрунтування заяви, позивач
зазначив, що наказ господарського суду
м. Києва від 04.04.2002 року № 5/507 був
втрачений стягувачем і до виконання
повторно не пред'являвся, що
підтверджується довідкою підприємства
та листом ВДВС.

Посилаючись на лист ВДВС ГУ юстиції в
Хмельницькій області № 4417 (а.с.15),
Постанову від 30.06.2011 року про
повернення виконавчого документа
стягувачеві (а.с.31), заявник зазначив, що
строк встановлений для виконання
наказу закінчився 01.01.2014 року в зв'язку
з не однократним подовженням мораторію
на стягнення вимог кредиторів з
підприємств паливно-енергетичного
комплексу.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 13.11.2013 року суд зобов'язав відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області надати матеріали
виконавчого провадження щодо
примусового виконання наказу від 04.04.2002
року господарського суду м. Києва по
справі №5/507 (а.с.22).

З представлених матеріалів
виконавчого провадження вбачається, що
постановою державного виконавця
Нетішинського міського управління
юстиції Гордійчук С.М. від 27.05.2002 року
було відкрито провадження по
примусовому виконанню наказу №5/507 від
04.04.2002 року (а.с.27).

Постановою від 20.01.2007 року державного
виконавця Гордійчук С.М. вказане
виконавче провадження було передано на
виконання у Державну виконавчу службу
Хмельницької області (а.с.30).

Постановою від 30.06.2011 року заступника
начальника підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Хмельницької
області Лабчука Р.М. наказ №5/507 від
04.04.2002 року було повернуто Приватному
торгово-виробничому підприємству
«Електропостачзбут» у зв'язку з
встановленою законом забороною щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, а саме, включення Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу». Вказаною постановою
визначено можливість повторного
пред'явлення виконавчого документу до
виконання в строк до 01.01.2014 року (а.с.31-32).

Як встановлено господарським судом
першої інстанції, матеріали справи не
містять доказів оскарження постанови
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області від 30.06.2011 року,
відтак, станом на день розгляду заяви
позивача про видачу дублікату наказу,
постанова від 30.06.2011 року є чинною.

Згідно з ч.3 ст.23 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
повернення виконавчого документа у
зв'язку із встановленою законом
забороною щодо звернення стягнення на
майно чи кошти боржника, строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання після переривання
встановлюється з моменту закінчення
дії відповідної заборони і на час
прийняття спірної ухвали процедура
погашення заборгованості
підприємствами паливно-енергетичного
комплексу, яка передбачена Законом
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу», існує, і відтак, на момент
звернення із заявою про видачу
дублікату наказу, строк для
пред'явлення наказу до виконання не
закінчився.

Виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження,
повертається стягувачу у разі
наявності встановленої законом
заборони щодо звернення стягнення на
майно чи кошти боржника (п. 9 ч.1 ст.47
Закону України «Про виконавче
провадження»).

За приписами ч. 2 ст.23 Закону після
переривання строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання
перебіг строку поновлюється. Час, що
минув до переривання строку, до нового
строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого
документа у зв'язку із встановленою
законом забороною щодо звернення
стягнення на майно чи кошти боржника,
строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання після
переривання встановлюється з моменту
закінчення дії відповідної заборони
(ч.3 ст.23 Закону України «Про виконавче
провадження»).

Частиною 1 ст.120 ГПК України
передбачено, що у разі втрати наказу
господарський суд може видати його
дублікат, якщо стягувач або державний
виконавець звернувся із заявою про це
до закінчення строку, встановленого
для пред'явлення наказу до виконання.

Частиною 3 ст.120 ГПК України
встановлено, що при втраті наказу
стягувачем до заяви про видачу
дубліката наказу мають бути додані
довідка стягувача, підписана
керівником чи заступником керівника та
головним (старшим) бухгалтером
підприємства, організації, що наказ
втрачено і до виконання не пред'явлено.

До матеріалів справи долучено довідку
заявника б/н від 21.10.2013 року (а.с.16), яка
підписана директором та скріплена
печаткою юридичної особи, про те, що
наказ №5/507 від 04.04.2002 року було втрачено
стягувачем і до виконання наказ
повторно не пред'являвся.

Крім того, позивач надав довідку від
20.11.2013 року (а.с.33), про те, що посада
головного бухгалтера на підприємстві
не передбачена, оскільки штатний
розклад станом на 22.10.2013 року не
затверджений.

Наявний в матеріалах справи лист від
11.10.2013 року № 4417 відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області (а.с.18) також підтверджує, що
виконавчий документ до ВДВС не
повертався та до виконання повторно не
пред'являвся.

Апелянт правомірно звертає увагу на те,
що на час винесення заступником
начальника підрозділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Хмельницької
області Постанови про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
30.06.2011 року Закон України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» від
23.06.2005 року № 2711-ІУ передбачав особливу,
встановлену даним законом, процедуру
погашення заборгованості
підприємствами паливно-енергетичного
комплексу шляхом застосування
механізмів списання,
взаєморозрахунків, реструктуризації,
часткової оплати на умовах визначених
цим законом яка діє до 01.01.2013 року (п.п.1.1,
1.4, 2, 3.4 Закону в редакції Закону України
від 13.01.2011 року № 2940-УІ). Зміни до п. 3.4
Закону України «Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» від
23.06.2005 року № 2711-ІУ щодо продовження дії
процедури погашення заборгованості
підприємствами паливно-енергетичного
комплексу до 01.01.2014 року внесено лише
Законом України від 15.005.2013 року №
238-УІІ.

Тобто, як правомірно відмічено
апелянтом, на час прийняття Постанови
ДВС від 30.06.2011 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві,
мораторій на примусове стягнення
заборгованості діяв до 01.01.2013 року. При
цьому, у відповідності до вимог ст.ст. 22,
23 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено річний строк
пред'явлення виконавчого документу до
виконання, відтак державний виконавець
правомірно, з врахуванням одного року
після закінчення строку мораторію,
визначив строк пред'явлення Наказу №
5/507 до виконання до 01.01.2014 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що на момент
звернення стягувача (позивача у справі)
із заявою про видачу дублікату наказу
процедура погашення заборгованості
підприємствами паливно-енергетичного
комплексу діяла вже до 01.01.2014 року (п. 3.4
Закону), отже в силу вимог ст.ст. 22,23
Закону України «Про виконавче
провадження», які регламентують строки
пред'явлення виконавчого документу до
виконання, переривання строку
пред'явлення виконавчого документу до
виконання та його поновлення, на момент
звернення заявника із заявою про
видачу дублікату наказу та видачі
такого, строк пред'явлення Наказу № 5/507
до виконання не сплив, оскільки у разі
повернення виконавчого документу
стягувачу у зв'язку із встановленою
законом забороною щодо стягнення на
майно та кошти боржника, строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання поновлюється з моменту
закінчення такої заборони (з 01.01.2014 року
на один рік).

Враховуючи приписи ст. 124 Конституції
України, ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України в силу
яких рішення, ухвали та постанови суду,
що набрали законної сили є
обов'язковими для виконання на всій
території України, колегія суддів
апеляційної інстанції визнає
правомірним висновок місцевого
господарського суду про задоволення
заяви стягувача про видачу дублікату
наказу від 04.04.2002 року господарського
суду міста Києва по справі № 5/507.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду вважає, що
місцевим господарським судом належним
чином досліджено обставини справи та
надано цим обставинам відповідну
правову оцінку, тому ухвала
господарського суду міста Києва від
27.11.2013 року у справі № 5/507 відповідає
фактичним обставинам справи та не
суперечить чинному законодавству
України, а відтак передбачених законом
підстав для скасування оскаржуваної
ухвали місцевого господарського суду
не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати за перегляд ухвали в
апеляційній інстанції покладаються на
апелянта.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 та 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі в особі відокремленого
підрозділу «Хмельницька атомна
електрична станція» на ухвалу
господарського суду міста Києва від
27.11.2013 року у справі № 5/507 залишити без
задоволення.

2. Ухвалу господарського суду
міста Києва від 27.11.2013 року у справі №
5/507 залишити без змін.

3. Справу № 5/507 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку відповідно до
вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя
Г.А. Жук

Судді
О.В. Агрикова

А.О. Мальченко