ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 р.
Справа № 917/2266/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Високі аграрні
технології", 03038, м. Київ, вул.
Ямська, 28А

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Федорівка і К",
юридична адреса: 39503, Полтавська
область, Карлівський район, м. Карлівка,
вул. Полтавська, 159; поштова адреса: 39531,
Полтавська область, Карлівський район,
с. Федорівка, вул. Леніна, 54

про стягнення 35343,34 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 09.01.2014 року після
виходу з нарадчої кімнати на підставі
ст. 85 ГПК України судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення заборгованості
згідно договору купівлі-продажу товару
на умовах відстрочення платежу № 37-09-2012
Х від 07.09.2012 року в розмірі 35343,34 грн.,
25615,20 грн. основного боргу, 3129,27 грн.
пені, 51,20 грн. інфляційних витрат та 6547,67
грн. 30% річних.

Позивач уповноваженого представника в
судове засідання не направив, однак
надіслав до суду клопотання № 16/17 від
12.12.2013 року (а.с. 46-47), відповідно до якого
просить розглянути справу без його
участі та задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Клопотання про розгляд справи без
участі представника позивача судом
задовольняється.

Відповідач свого повноважного
представника в судове засідання також
не направив, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, про що свідчать
повідомлення про вручення поштових
відправлень (а.с. 44, 45), відзиву на
позовну заяву до суду не надав.

У зв'язку з тим, що необхідних для
вирішення спору доказів, наявних в
матеріалах справи, достатньо і
господарський суд повідомляв належним
чином відповідача про час, дату та
місце проведення судового засідання, а
його неявка не перешкоджає розгляду
справи по суті, справа розглядається за
наявними у ній матеріалами на підставі
ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

07.09.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Технік Енерджі"
(продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Федорівка і К"
(відповідач, покупець) був укладений
договір купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу за № 37-09-2012
Х (а.с. 13-15).

Відповідно до умов вищевказаного
договору (далі - договір) ним
визначались умови купівлі-продажу
товарів (засобів захисту рослин, та/або
мікродобрив, та/або міндобрив, та/або
насіння) на умовах відстрочення
платежу (п. 1.1. договору).

Згідно п. 2.1. договору асортимент
товару, його кількість, ціна
визначаються у додатках до договору
(а.с. 16), які є його невід'ємними
частинами, та/або накладних документах
на відпуск товару.

У відповідності до п. 2.2. договору всі
рахунки та накладні документи, що
виписані в період дії даного договору,
є його невід'ємними частинами.

Положеннями п. 2.3. договору встановлено,
що загальна сума даного договору
визначається сукупністю додатків
та/або накладних документах на відпуск
товару (видаткових накладних), які
підписані у період дії договору.

Відповідно до п. п. 3.1., 4.7. договору товар
може передаватися покупцю партіями.
Право власності на товар, а також ризик
випадкового знищення або пошкодження
товару переходить до покупця після
передачі товару та підписання
відповідних документів (накладних), що
свідчать про прийом покупцем товару.

На виконання умов договору Товариством
з обмеженою відповідальністю "Технік
Енерджі" було передано відповідачеві
товар на загальну суму 25615,20 грн., що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією видаткової накладної №
ХН/13-0057 від 13.09.2012 року (а.с. 17). Товар був
отриманий відповідачем без будь-яких
зауважень щодо якості та кількості
через уповноваженого представника
Трофименка Бориса Борисовича
(директор) на підставі довіреності №
ФДБТ0000035 від 12.09.2012 року (а.с. 18).

Згідно п. 5.1. договору покупець здійснює
оплату партії товару за ціною, вказаною
в додатках та/або накладних документах
на відпуск товару (видаткових
накладних) із врахуванням положень
п. 2.4 та розд. 5 даного договору.

У відповідності до п. 5.5. укладеного
договору оплата товару за даним
договором проводиться покупцем у строк
до 15.12.2012 року.

Разом із тим, в порушення умов договору
відповідач взяті на себе зобов'язання
не виконав.

Згідно із п. 11.1. договору цей договір
діє з моменту його підписання та
скріплення печатками обома сторонами і
до повного виконання сторонами
обов'язків по договору.

22.10.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Технік Енерджі"
(первісний кредитор) і Товариством з
обмеженою відповідальністю "Високі
аграрні технології" (новий кредитор)
було укладено угоду про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги) за № 9 (а.с. 20-21),
відповідно до якої первісний кредитор
відступає новому кредитору право
вимоги виконання Товариством з
обмеженою відповідальністю "Федорівка
і К" (боржник) зобов'язання щодо сплати
розміру заборгованості, набутого
первісним кредитором на підставі
договору купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу № 37-09-2012 X
від 07.09.2012 року, а також штрафних
санкцій, передбачених розд. 8 даного
договору (п. 1.1. угоди).

У відповідності до п. 4.1. вищевказаної
угоди (далі - угода) первісний кредитор
зобов'язаний передати новому кредитору
оригінали та/або копії документів, які
підтверджують право вимоги, що
оформлюється відповідним актом
приймання-передачі.

На виконання умов угоди Товариством з
обмеженою відповідальністю "Технік
Енерджі" було передано позивачеві
перелік документів, що підтверджують
право вимоги виконання відповідачем
обумовленого зобов'язання в розмірі
35343,34 грн., з яких: 25615,20 грн. - сума
основного боргу, 9728,14 грн. - сума
нарахованих 30% річних, пені та індексу
інфляції, що підтверджується наданою
до справи копією акта прийому-передачі
документів (а.с. 22).

Згідно п. 4.3. угоди первісний кредитор
зобов'язаний сповістити боржника про
уступку права вимоги за цією угодою.

31.10.2013 року, що підтверджується копіями
фіскального чеку та опису вкладення
(а.с. 23), позивачем на вказану в договорі
та угоді адресу відповідача було
надіслано повідомлення про заміну
кредитора у зобов'язанні (а.с. 19) разом
із копіями угоди та акта
прийому-передачі документів.

12.12.2013 року вказані документи були
повторно направлені позивачем на
юридичну адресу відповідача, про що
свідчать копії фіскального чеку та
опису вкладення (а.с. 54).

У позовній заяві позивач просить суд
стягнути з відповідача суму основного
боргу за переданий товар у розмірі 25615,20
грн., а також пеню за період з 16.12.2012 року
по 22.10.2013 року в розмірі 3129,27 грн.,
інфляційні витрати за період з 16.12.2012
року по 16.07.2013 року в розмірі 51,20 грн. та
30% річних за період з 16.12.2012 року по
22.10.2013 року в розмірі 6547,67 грн.

За змістом ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші угоди (правочини),
передбачені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

У відповідності до ст. ст. 655, 656 ЦК
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму. Предметом
договору купівлі-продажу може бути
товар, який є у продавця на момент
укладення договору або буде створений
(придбаний, набутий) продавцем у
майбутньому.

Згідно ст. ст. 509, 510 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
При цьому в силу положень ч. 1 ст. 513 ЦК
України правочин щодо заміни кредитора
у зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Відповідно до приписів ст. 514 ЦК України
до нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора,
новий кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

У відповідності до ст. 517 ЦК України
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, а також інформацію, яка є
важливою для їх здійснення. Боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Судом встановлено, що позивач набув
право вимагати від відповідача
виконання ним зобов'язань по сплаті
заборгованості відповідно до договору
№ 37-09-2012 Х від 07.09.2012 року на підставі
угоди про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги) № 9 від 22.10.2013 року. Дана угода,
як і первісний договір, укладена в
письмовій формі, підписана
повноважними представниками сторін та
скріплена печатками сторін. На
виконання вимог ст. ст. 516, 517 ЦК України
позивачем на адресу відповідача
надсилались повідомлення про заміну
кредитора у зобов'язанні, а також
відповідні докази переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.
Обставин, що унеможливлюють заміну
кредитора у зобов'язанні, судом в ході
розгляду справи не виявлено.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України та
ст. 193 ГК України визначено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином, в установлений строк,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається, крім випадків,
передбачених законом.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати. Покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалось, обов'язок
відповідача здійснити оплату товару в
повному обсязі в термін до 15.12.2012 року
встановлено приписами п. 5.5. договору.
Жодних змін або доповнень з цього
приводу сторонами до даного договору
не вносилось.

Відповідно до ст. ст. 610-612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Наданими до справи доказами
підтверджуються факт існування між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Технік Енерджі" та
відповідачем заснованих на договорі
правовідносин з приводу
купівлі-продажу товару, обсяги та
вартість переданого відповідачеві
товару, факт прострочення виконання
грошових зобов'язань відповідачем, а
також факт наявності між сторонами
заснованих на відповідній угоді
правовідносин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні.

З урахуванням вищенаведеного позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача 25615,20 грн. боргу є
правомірними та обгрунтованими,
внаслідок чого підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Відповідно до п. 8.5. договору сторони
дійшли згоди, що покупець у випадку
прострочення оплати товару сплачує на
користь продавця 30% річних.

Перевіривши за допомогою ІАЦ "Ліга"
правильність нарахування інфляційних
витрат, а також 30% річних, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в цій
частині також підлягають задоволенню.

За змістом положень ст. ст. 216, 218, 229, 230, 231
ГК України боржник несе
господарсько-правову відповідальність
за невиконання ним грошового
зобов'язання шляхом застосування до
нього господарських санкцій.

Згідно ст. ст. 546, 549, 550 ЦК України
зобов'язання може забезпечуватися,
зокрема, неустойкою (штрафом або пенею)
- грошовою сумою або іншим майном, яке
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 547-548 ЦК України
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вичиняється у письмовій
формі. Виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

У відповідності до п. 8.2. договору за
прострочення виконання зобов'язання
покупець сплачує на користь продавця
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від вартості неоплаченого
товару за кожен день прострочення. При
цьому відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
сторони домовились, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язань за договором
здійснюється протягом 5 років з моменту
підписання даного договору.

За результатами перевірки за допомогою
ІАЦ "Ліга" правильності нарахування
позивачем суми пені суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в цій
частині так само підлягають
задоволенню.

Клопотання про витребування
додаткових доказів по справі в порядку
ст. 38 ГПК України від сторін не
надходили.

У відповідності до п. 4 ст. 129
Конституції України, ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Сторони вільні у наданні до суду своїх
доказів та у доведенні перед судом їх
переконливості.

Таким чином, господарський суд,
застосовуючи основні конституційні
засади судочинства, принцип
верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у спорі, чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спорів, дійшов висновку про
задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Приписами ч. 2 ст. 44 ГПК України
встановлено, що розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

За змістом ст. 2 Закону України "Про
судовий збір" (№ 3674-VI від 08.07.2011 року)
судовий збір за подання до
господарського суду позовних заяв
майнового характеру встановлюється у
розмірі 2 відсотків ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати і не більше 60 розмірів
мінімальних заробітних плат.

Відповідно до приписів ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року,
в якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
Державний бюджет на 2013 рік" (№ 5515-VI від
06.12.2012 року) з 01.01.2013 року розмір
мінімальної заробітної плати було
встановлено на рівні 1147,00 грн. (у
місячному розмірі).

Таким чином, позивач при зверненні до
суду з даним позовом повинен був
сплатити судовий збір в розмірі 1750,50
грн., тоді як фактично позивачем було
сплачено 1730,00 грн. судового збору, про
що свідчить платіжне доручення № 1308
від 29.10.2013 року (а.с. 9).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про судовий збір" сплачена
сума судового збору повертається,
зокрема, в разі внесення судового збору
в більшому розмірі, ніж встановлено
законом.

З урахуванням наведеного вище
надлишково сплачений судовий збір у
розмірі 9,50 грн. підлягає поверненню
позивачеві.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, п. 1 ч. 1 ст. 7
Закону України "Про судовий збір", суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Федорівка і К"
(юридична адреса: 39503, Полтавська
область, Карлівський район, м. Карлівка,
вул. Полтавська, 159; поштова адреса: 39531,
Полтавська область, Карлівський район,
с. Федорівка, вул. Леніна, 54, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Високі аграрні
технології" (03038, м. Київ, вул. Ямська, 28А,
) - 25615,20 грн. основного
боргу, 3129,27 грн. пені, 51,20 грн.
інфляційних витрат, 6547,67 грн. 30% річних
та 1720,50 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. Повернути з державного бюджету
України Товариству з обмеженою
відповідальністю "Високі аграрні
технології" ()
надлишково сплачений платіжним
дорученням № 1308 від 29.10.2013 року судовий
збір в сумі 9,50 грн. (оригінал платіжного
доручення міститься у справі).

Повне рішення складено 14.01.2014 року.

Суддя
Гетя Н.Г.