ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.01.14р. Справа № 904/8802/13

За позовом Дочірнього підприємства
"Формаг-Київ" Товариства з обмеженою
відповідальністю "Формаг", м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атлантіс",
Дніпропетровська обл., м.Синельникове

про стягнення 28420,10 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: Марченко Р.В., дов. № б/н,
від 01.06.2012 року, представник;

від відповідача: Ковальчук Н.В., дов. №
б/н, від 05.12.2013 року, представник;

Голик М.О., дов. № б/н, від 13.08.2013 року.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірне підприємство "Формаг-Київ"
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Формаг" звернулось
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атлантіс" про
стягнення заборгованості у сумі 28420,10
грн. за договором № ТЕ 020113-2 від 02.01.2013
року транспортного експедирування.
Судовий збір у сумі 1720,50 грн., а також
судові витрати у сумі 2005,80 грн. з оплати
проїзних квитків для забезпечення
участі представника у судових
засіданнях позивач просить покласти на
відповідача.

Позовні вимоги вмотивовані
невиконанням відповідачем прийнятих
на себе зобов'язань за договором № ТЕ
020113-2 від 02.01.2013 року транспортного
експедирування в частині щодо оплати
виставленого йому рахунку № 37397 від
07.06.2013 року в порядку відшкодування
сплаченого позивачем демереджу у
загальній сумі 15520,58 грн., на яку позивач
нарахував та просить стягнути пеню у
сумі 436,70 грн. за період з 20.08.2013 року по
06.11.2013 року, штрафну санкцію - 12261,26 грн.,
що складає 1% від загальної суми
заборгованості за період з 20.08.2013 року
по 06.11.2013 року, а також 3% річних за
подвійною ставкою за той же період у
сумі 201,56 грн.

У письмових поясненнях № 1 від 27.11.2013
року (а.с. 35 том 1), № 4 від 08.01.2014 року (а.с.
108-109 том 1), № 5 від 17.01.2014 року (а.с. 120 том
1) позивач зазначає про те, що заявка між
сторонами про надання послуг у вигляді
єдиного документа не складалася,
замовлення відповідачем послуг
відбувалось шляхом видачі відповідних
довіреностей та електронної і
факсимільної переписки, заявлений до
стягнення демередж був попередньо
сплачений позивачем власнику
контейнерного обладнання - ТОВ "МШК
Україна" відповідно до встановлених
ним тарифів.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі і додатково пояснив, що
транспортно-експедиторські послуги
надавались відповідачу в порядку
організації перевезення вантажу, що
прибув у контейнері № TRIU8886710, 1x40 HC зa
коносаментом MSCUAR580216 із Одеського
морського торгового порту до місця
призначення: митний пост м.
Новомосковськ, вул. Сучкова, 115.
Можливість доставки вантажу
автомобільним транспортом шляхом його
перевантаження з контейнеру не
виключалась, але вимагала додаткових
узгоджень з митним органом, під
контролем якого знаходився вантаж.

У письмовому відзиві на позов
відповідач проти позову заперечує. При
цьому вказує на те, що позивач не
обгрунтував строки, підстави,
обізнаність та згоду відповідача про
нарахування демереджу, наявності вини
останнього у його сплаті. Також
стверджує, що позивач всупереч
побажанням відповідача про умови
доставки вантажу, не забезпечив його
перевантаження з контейнера до
автомобільного транспортного засобу,
що й призвело до сплати демереджу.
Вважає, що позивач як експедитор
порушив інтереси відповідача під час
організації перевезення вантажу (а.с. 54
- 58 том 1).

У судовому засіданні представники
відповідача підтримали заперечення
проти позову з підстав, наведених у
відзиві, а також пояснили, що
електронна переписка щодо умов
організації перевезення вантажу
велась між менеджерами сторін і не була
оформлена окремим письмовим
документом, узгодженим його
повноважними представниками.

Провадження у справі порушено ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області від 14.11.2013 року. Справа
призначалась до розгляду на 03.12.2013 року,
17.12.2013 року, 10.01.2014 року та 23.01.2014 року
після продовження строку розгляду
спору на 15 календарних днів до 28.01.2014
року відповідно до ухвали суду від
10.01.2014 року.

У судовому засіданні 23.01.2014 року
проголошені вступна та резолютивна
частини рішення.

Заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2013 року в Одеський морський
торговий порт на адресу відповідача
надійшов за СMR 32183 та коносаментом №
MSCUAR580216 концентрат виноградного соку у
контейнері TRIU8886710 (а.с. 149 - 151 том 1).

З метою доставки зазначеного вантажу
до місця призначення - митний пост
м.Новомосковськ, вул. Сучкова, 115,
відповідачем була видана Товариству з
обмеженою відповідальністю "ФОРМАГ"
відповідна довіреність від 22.04.2013 року
(а.с. 114, 127 том 1).

На підставі цієї довіреності 30.04.2013
року вантаж у контейнері TRIU8886710 був
прийнятий ТОВ "ФОРМАГ", поставлений під
митний контроль Південної митниці і
07.05.2013 року доставлений за місцем
призначення у зону діяльності
Дніпропетровської митниці (а.с. 153 том 1).
Повернення порожнього контейнера
TRIU8886710 до Іллічівського морського
торгового порту відбулося 09.05.2013 року,
що підтверджується завантажувальним
ордером № 18744 (а.с. 96 том 1).

Платіжним дорученням № 1023 від 15.05.2013
року позивач сплатив демередж на
користь ТОВ "МШК Україна" - судноплавної
лінії, власника контейнерного
обладнання у сумі 15520,58 грн. згідно
рахунків останнього № 3696/2013 від 07.05.2013
року та №3876/2013 від 14.05.2013 року, а також
відповідних актів від 07.05.2013 року і
14.05.2013 року (а.с. 16 - 20 том 1).

У порядку відшкодування понесених
витрат позивач сформував та виставив
відповідачу до оплати рахунок № 37397 від
07.06.2013 року на суму 15520,58 грн. та акт №37397
від 07.06.2013 року про надання послуг щодо
оплати демереджу, супутніх витрат за
період з 29.04.2013 року по 09.05.2013 року (а.с.
21-22 том 1).

Відсутність оплати за вказаним
рахунком стала підставою для
направлення позивачем на адресу
відповідача претензії від 06.08.2013 року
про сплату заборгованості у сумі 15520,58
грн., що підтверджується описом
вкладення до цінного листа та
фіскальним чеком про надання поштових
послуг від 08.08.2013 року.

Несплата відповідачем демереджу і є
причиною виникнення спору.

Згідно зі статтею 149 Кодексу
торговельного мореплавства України
угодою сторін можуть бути встановлені
додатковий після закінчення терміну
навантаження (розвантаження) час
очікування судном закінчення
вантажних робіт (контрсталійний час) і
розмір плати перевізнику за простій
судна протягом контрсталійного часу
(демередж), а також винагорода за
закінчення навантаження
(розвантаження) до закінчення
сталійного часу (диспач).

Таким чином, демередж - це встановлений
угодою сторін розмір плати перевізнику
за простій судна протягом
встановленого угодою сторін
додаткового часу очікування судном
закінчення вантажних робіт
(контрсталійний час) після закінчення
терміну навантаження (розвантаження).

У межах договору про надання
транспортно-експедиторських послуг
можливість сплати демереджу в
інтересах замовника послуги
допускається, але за певних умов.

Так, відповідно до частин першої -
третьої статті 929 Цивільного кодексу
України за договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного
експедирування може бути встановлено
обов'язок експедитора організувати
перевезення вантажу транспортом і за
маршрутом, вибраним експедитором або
клієнтом, зобов'язання експедитора
укласти від свого імені або від імені
клієнта договір перевезення вантажу,
забезпечити відправку і одержання
вантажу, а також інші зобов'язання,
пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного
експедирування може бути передбачено
надання додаткових послуг, необхідних
для доставки вантажу (перевірка
кількості та стану вантажу, його
завантаження та вивантаження, сплата
мита, зборів і витрат, покладених на
клієнта, зберігання вантажу до його
одержання у пункті призначення,
одержання необхідних для експорту та
імпорту документів, виконання митних
формальностей тощо).

За змістом частини другої та третьої
статті 9 Закону України від 01.07.2004 р. №
1955-IV (із змін. і доп.) "Про
транспортно-експедиторську
діяльність" договір транспортного
експедирування укладається у
письмовій формі.

Істотними умовами договору
транспортного експедирування є:

відомості про сторони договору;

вид послуги експедитора;

вид та найменування вантажу;

права, обов'язки сторін;

відповідальність сторін, у тому числі в
разі завдання шкоди внаслідок дії
непереробної сили;

розмір плати експедитору;

порядок розрахунків;

пункти відправлення та призначення
вантажу;

порядок погодження змін маршруту, виду
транспорту, вказівок клієнта;

строк (термін) виконання договору;

а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Серед прав експедитора та клієнта,
визначених статтею 10 Закону України
від 01.07.2004 року № 1955-IV (із змін. і доп.)
"Про транспортно-експедиторську
діяльність", передбачено права
експедитора на відшкодування в
погоджених з клієнтом обсягах
додаткових витрат, що виникли в нього
при виконанні договору транспортного
експедирування, якщо такі витрати
здійснювалися в інтересах клієнта, та
право клієнта визначати маршрут
прямування вантажу та вид транспорту.

Відповідно до частини першої статті 11
Закону України від 01.07.2004 р. № 1955-IV (із
змін. і доп.) "Про
транспортно-експедиторську
діяльність" експедитор зобов'язаний
надавати транспортно-експедиторські
послуги згідно з договором
транспортного експедирування і
вказівками клієнта, погодженими з
експедитором у встановленому
договором порядку.

02.01.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "АТЛАНТІС" (далі -
Відповідач, Замовник, Клієнт) та
Дочірнім підприємством "Формаг-Київ"
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Формаг" (далі -
Позивач, Експедитор) був укладений
договір № ТЕ 020113-2 транспортного
експедирування (далі - Договір) за
пунктом 1.1. якого експедитор за
дорученням, за плату та за рахунок
Клієнта організовує та забезпечує
перевезення експортних, імпортних,
транзитних або інших вантажів клієнта
при транспортному експедируванні
усіма видами транспорту, крім
трубопровідного.

У разі необхідності експедитор надає
клієнту додаткові послуги, необхідні
для доставки вантажу та виконання
цього договору (п. 1.3. договору).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що на
кожне окреме
перевезення/експедирування вид та
найменування вантажу узгоджується
клієнтом і експедитором у вигляді
заявки на перевезення/експедирування
або інших додатків (листи, доручення,
протоколи тощо), які є невід'ємною
частиною даного договору.

Відповідно до пункту 3.1. договору
клієнт інформує експедитора про обсяг
необхідних
транспортно-експедиторських послуг не
пізніше ніж за 5 (п'ять) робочих днів до
заявленої дати готовності вантажу або
до початку перевезення. Інформація
передається у вигляді заявки, яка
містить наступну інформацію: дати і
точні адреси місця навантаження і
розвантаження вантажу; найменування
вантажовідправника, вантажоодержувача
та їх адреси, із зазначенням номерів
телефонів контактних осіб; прізвище,
ім'я, по батькові відповідального за
відвантаження/прийом вантажу;
представника
вантажовідправника/вантажоодержувача
та засоби зв'язку з ним; маршрут
перевезення; необхідний рухомий склад;
відомості про вантаж (вага, вид,
вартість тощо); адреси проведення
митного оформлення при навантаженні і
розвантаженні вантажу; терміни
доставки вантажу одержувачу, сума
фрахту, форма і строки оплати за ТЕП;
митниці перетину кордонів; особливості
перевезення конкретного вантажу; вид і
спосіб упаковки; кількість вантажних
місць, розміри і вага одного вантажного
місця; інструкції з оформлення
товарно-транспортної документації;
інші додаткові та необхідні
інструкції. Даний перелік даних, не є
вичерпним і може бути доповнений
експедитором на його розсуд. Клієнт
несе юридичну відповідальність за
достовірнцість інформації,
ззазначеної у заявці.

За пунктом 3.2. договору надання і
підтвердження заявки може проводитись
за допомогою електронної пошти або
факсимільного зв'язку, що має юридичну
силу оригіналу.

Cторони також домовились про те, що за
фактом організації та надання ТЕП,
сторони складають акт про надання
послуг, який одночасно є звітом
експедитора. Акт про надання послуг
ініціюється експедитором та надається
клієнту. Клієнт протягом десяти
робочих днів підписує та повертає
експедитору акт про надання послуг або
надає вмотивовану відмову від
прийняття наданих послуг. У випадку
ненадання клієнтом вказаних
документів, послуги вважаються
прийняттими без застережень, а акт про
надання послуг - підписаним (а.с. 3.4.
договору).

Відповідно до договору експедитор
прийняв на себе, серед іншого, також
такі зобов'язання:

- обирати або змінювати вид транспорту,
маршрут перевезення, порядок
перевезення вантажу, а також порядок
надання послуг, діючи в інтересах
клієнта (п. 4.3.3. договору);

- підтвердити прийом заявки до
виконання (п. 4.4.1. договору);

- забезпечити якісну організацію ТЕП з
перевезення вантажів клієнта по
території України та за її межами
відповідно до заявки, з урахуванням
реальних термінів на таку доставку (п.
4.4.2. договору);

- за рахунок клієнта здійснювати
розрахунки з портами, аеропортами,
складами, транспортними та іншими
організаціями за перевезення,
перевалку, зберігання вантажів та
виступати платником тарифів,
додаткових зборів, інших платежів при
перевезенні вантажів клієнта (п. 4.4.6.
договору);

- виставити клієнту рахунок-фактуру на
оплату ТЕП та додаткових витрат (п. 4.4.8.
договору);

- надати клієнту акт наданих послуг
(виконаних робіт) (п. 4.4.9. договору).

У свою чергу відповідач як замовник за
договором прийняв на себе, серед
іншого, такі зобов'язання:

- давати вказівки експедитору, якщо
вони не суперечать документам, наданим
експедитору (п. 4.1.3. договору);

- своєчасно надати експедитору заявку,
гарантійний лист на оплату ТЕП та
довіреність, якщо вона є необхідною для
виконання цього договору (п. 4.2.1.
договору);

- у випадку огляду вантажу або затримки
вантажу в портах, аеропортах,
терміналах або місцях відвантаження,
перевалки, прибуття, на прикордонних
переходах на вимогу митних, інших
офіційних контролюючих, наглядових і
правоохоронних органів відшкодувати
експедитору витрати з оплати вантажних
операцій, зберігання вантажу, простою
транспортних засобів, інші витрати, а
також (при морському перевезенні)
демередж/детеншн судноплавної
контейнерної лінії - власника
контейнерного обладнання (п. 4.2.5.
договору);

- оплатити експедитору загальну суму
вартості експедирування та
транспортування відповідно до умов
платежів цього договору, а також
додаткові платежі та збори, не
враховані при узгодженні вартості
перевезення, необхідність яких виникла
на шляху проходження вантажу та
додаткові витрати, які виникли в
результаті зберігання, оголошення
цінності вантажу та ін. (п. 4.2.9.
договору).

Строк дії цього договору сторони
встановили з моменту його підписання
та до кінця календарного року. Якщо
жодна із сторін за 30 днів до закінчення
терміну дії договору не повідомить
іншу сторону в письмовій формі про
розірвання даного договору, то термін
його дії автоматично продовжується на
кожний наступний календарний рік на
тих самих умовах (п.п. 9.1., 9.2. договору).

Усі зміни, додатки та доповнення до
цього договору є його невід'ємною
частиною і дійсні у разі, якщо вони
вчинені у письмовій формі і підписані
представниками обох сторін (п. 11.5.
договору).

Договір, зміни, додатки та доповнення,
які підписані, пропечатані та передані
з використанням засобів факсимільного
або електронного зв'язку, мають силу
оригіналу (п. 11.6. договору).

Отже, враховуючи зазначені нормативні
положення, в контексті спору між
сторонами щодо сплати демереджу як
додаткових витрат, сплачених під час
транспортно-експедиторських послуг,
правове значення має досягнення між
сторонами у встановленій законом формі
згоди щодо таких істотних умов, як
особливості доставки вантажу з
Одеського морського торгового порту до
місця призначення - митний пост
м.Новомосковськ, вул. Сучкова, 115, а саме:
вид транспортного засобу, строк
доставки, можливі додаткові витрати та
їх обсяг.

Судом встановлено, що письмова заявка
відповідачем за змістом та у порядку,
передбаченому пунктом 3.1. укладеного
між сторонами договору, позивачу не
направлялась. Електронна переписка між
менеджерами сторін щодо здійснення
доставки спірного вантажу (а.с. 45 - 51, 155 -
192 том 1) не відображена у формі,
достатній вважати дотримання
сторонами вимог пунктів 3.1, 3.2. договору
щодо надання і підтвердження заявки їх
повноважними представниками та
досягнення згоди щодо сплати можливих
додаткових витрат - демереджу та його
обсягу. Доказів стосовно узгодження
між повноважними представниками
сторін доставки вантажу певним видом
транспорту, у певні строки та сплати
можливих при цьому додаткових витрат, у
тому числі демереджу, його обсягу
позивач не надав.

Наявний у справі лист менеджера з
поставок ТОВ "АТЛАНТІС" від 30.04.2013 року
№15, що був направлений електронною
поштою на адресу позивача, містить
прохання доставити вантаж не в
контейнері, а у тентованій машині з
метою запобігання сплати за простій
контейнера (а.с. 65 том 1), яке не виконане.
Подальша електронна переписка, у тому
числі й після здійснення доставки
вантажу за місцем призначення, не
свідчить про зміну інтересу
відповідача щодо цього питання.

Крім того, довіреність від 22.04.2013 року
на право здійснення від імені ТОВ
"АТЛАНТІС" усіх необхідних дій,
пов'язаних із
транспортно-експедиторським
обслуговуванням, отриманням і
доставкою імпортного вантажу у
контейнері №TRIU8886710 згідно коносаменту
MSCUAR580216, була видана відповідачем не
позивачу, а його засновнику -
Товариству з обмеженою
відповідальністю "ФОРМАГ", яке є
самостійною юридичною особою (а.с. 38 том
1). Докази щодо будь-яких претензій ТОВ
"ФОРМАГ" до відповідача за результатом
наданих послуг відсутні.

Таким чином, у межах укладеного між
сторонами договору позивач не мав
повноважень на сплату додаткових
витрат щодо демереджу та його обсягу.
Здійснена позивачем оплата демереджу у
сумі 15520,28 грн. на користь власника
контейнерного обладнання - ТОВ "МШК
Україна" на порушення статті 10 Закону
України від 01.07.2004 року № 1955-IV (із змін. і
доп.) "Про транспортно-експедиторську
діяльність" не була узгоджена з
відповідачем, у тому числі й щодо його
обсягу, а відтак не відповідає
інтересам відповідача і не може бути
відшкодована за рахунок останнього.

Зазначений висновок збігається з
правовою позицією Вищого
господарського суду України,
викладеній у постанові від 13.01.2010 року у
справі № 49/112(49/73).

Згідно з частиною першою статті 614
Цивільного кодексу України особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Враховуючи ту обставину, що за змістом
статті 11 Цивільного кодексу України
обов'язки можуть виникати тільки з
договору чи законодавчих актів, а
доказів щодо виникнення між сторонами
зобов'язань щодо сплати демереджу та
його обсягу позивач не надав, суд
доходить висновку про відсутність вини
відповідача у понаднормативному
використанні контейнера № TRIU8886710, а
відтак і у відсутності підстав для
задоволення позову про стягнення з
відповідача витрат зі сплати демереджу
у сумі 15520,58 грн.

За викладених обставин позовні вимоги
в частині стягнення пені у сумі 436,70
грн., штрафних санкцій у сумі 12261,26 грн.
та 3% річних за подвійною ставкою у сумі
201,56 грн. задоволенню не підлягають,
оскільки за змістом статей 549, 625
Цивільного кодексу України останні
підлягають сплаті лише за порушення
грошових зобов'язань, які за
встановлених обставин справи з боку
відповідача відсутні.

Згідно зі статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 4, 32 - 34, 36, 43 - 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 28.01.2014 року.

Суддя
І.І.
Колісник