ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.01.2014
Справа № 905/8630/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Подколзіної Л.Д., при
секретарі судового засідання
(помічнику судді) Шабановій Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовною заявою:Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укравтозапчастина», м.Київ

до відповідача:Товариства з обмеженою
відповідальністю «Регіональна
авто-промислова компанія», м. Донецьк

про стягнення 97 928,38грн.

за участю уповноважених сторін:

від позивача - Дудка О.О. - представник
по довіреності №6334 від 10.12.13

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укравтозапчастина»,
м. Київ звернувся до господарського
суду з позовом про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Регіональна
авто-промислова компанія», м. Донецьк
основного боргу у розмірі 99 038,23грн.,
пені у розмірі 1 410,96грн. та 24% річних за
користування грошовими коштами у
розмірі 2 604,84грн. (Усього 103 054,03грн.)

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору на поставку
товару №38 на умовах відстрочення
оплати від 20.02.13р. в частині розрахунків
за поставлений товар, внаслідок чого
утворилась заборгованість.

На підтвердження своїх вимог позивачем
представлено копію вказаного
договору, копію видаткової накладної
№ДонРНк-03227 від 21.05.2013р., копію
довіреності №485 від 20.05.2013р.

20 січня 2014р. через канцелярію
господарського суду від позивача у
матеріали справи надійшла заява б/н, б/д
про зменшення розміру позовних вимог в
порядку ст.22 ГПК України, в якій просить
суд стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Регіональна
авто-промислова компанія», м. Донецьк
основний борг у розмірі 94944,78грн., пеню у
розмірі 1 048,29грн. та 24% річних за
користування грошовими коштами у
розмірі 1 935,31грн. (Усього 97 928,38грн.) Суд
розглядає позовні вимоги з урахуванням
поданої заяви.

У судовому засіданні 20.01.2014р.
представник Позивача підтримав
позовні вимоги з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
наполягаючи на вирішенні спору
незалежно від відсутності Відповідача
та вказуючи про відсутність будь-яких
додаткових доказів на їх
підтвердження.

Відповідач у судове засідання без
пояснення причин не з'явився, своєї
позиції по суті заявлених вимог до
відома суду не довів, відзиву та
доказів сплати стягуваних сум або
припинення відповідних грошових
зобов'язань у інший спосіб не надав,
хоча повідомлявся про судовий розгляд
належним чином шляхом своєчасного
надсилання ухвал за адресою
місцезнаходження.

Обізнаність відповідача про судовий
розгляд підтверджується
повідомленнями про вручення поштових
відправлень з відміткою про отримання
ухвал суду.

Суд вважає за можливе розглянути спір
за наявними в справі матеріалами в
порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки їх цілком достатньо для
правильної юридичної кваліфікації
спірних правовідносин, а неявка без
пояснення причин представника
належним чином повідомленого
Відповідача та ненадання ним певних
доказів у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33
та 77 цього Кодексу не перешкоджає
вирішенню спору та не може вважатися
підставою для відкладання розгляду
справи.

Дійсно, судом було надано достатньо
часу для формування і доведення до
відома суду позиції по суті
розглядуваного спору з
підтверджуючими доказами (у разі
наявності), а встановлення правової
визначеності довкола заявлених вимог
не може перебувати у залежності від
бажання сторони здійснювати свої
процесуальні права.

Вислухавши у судовому засіданні
представника Позивача та дослідивши
матеріали справи і оцінивши надані
суду докази в порядку ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, суд

в с т а н о в и в :

20 лютого 2013р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Укравтозапчастина», м. Київ (далі по
тексту-Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Регіональна авто-промислова
компанія», м. Донецьк (далі по
тексту-Покупець) був укладений договір
на поставку товару №38 на умовах
відстрочення оплати, згідно умов якого
Постачальник взяв на себе зобов"язання
передати у власність покупця товар в
асортименті, кількості та за ціною,
вказаними в заявці та погодженої
сторонами письмово, в тому числі за
допомогою факсимільного або
електронного зв»язку. Підтвердженням
факту узгодження сторонами
найменування, асортименту, кількості,
ціни товару є прийняття покупцем
товару за видатковою накладною або за
актом приймання-передачі, які після їх
підписання сторонами мають юридичну
силу специфікації, в розумінні ст.266 ГК
України.

Пунктом 2.2 укладеного договору
передбачено, що покупець повинен
здійснити оплату вартості товару у
термін 14 календарних днів з моменту
отримання замовленого товару від
постачальника.

Цей договір набрав чинності з моменту
його підписання та діє до 31.12.2013р.
Закінчення строку дії договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору (п.11.1 договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями, громадянами в усіх
сферах господарської діяльності,
виконуються на підставі договорів.

За своїм змістом та правовою природою
договір на поставку товару №38 на
умовах відстрочення оплати від 20.02.13р.,
на який позивач посилається як на
підставу своїх вимог, є договором
поставки та підпадає під правове
регулювання норм статті 712 ЦК України
та статей 264-271 ГК України. В частині, що
не суперечить Договору, до вказаного
правочину також застосовуються норми
ЦК України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК
України).

Враховуючи вищезазначене, договір, на
який посилається позивач, вважається
судом укладеним, так як в ньому
сторонами передбачені всі істотні
умови.

За умовами статті 193 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону і
укладеного договору.

Господарським судом встановлено, що по
видатковій накладній №ДонРНк-03227 від
21.05.2013р. позивач передав, а повноважна
особа відповідача, зазначена у
довіреності №485 від 20.05.2013р. на
отримання товарно-матеріальних
цінностей, отримали товар на загальну
суму разом на загальну суму 161 087,40грн.

Пунктом 5.1 договору, сторони
встановили, що у випадку порушення
строків оплати товару покупець, в першу
чергу, зобов»язаний сплатити
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України від простроченої суми за кожен
день прострочення оплати та відповідно
до ст.625 ЦК України, відсотки за
користування грошовими коштами у
розмірі 24% річних від простроченої суми
боргу за весь період прострочення, а
потім сплатити суму основного боргу.

Позивач користуючись наданим йому
правом викладеним у вказаному пункті
договору, зараховував грошові кошти,
які надійшли від відповідача 27.06.2013р.,
02.07.2013р., 26.07.2013р., 11.09.2013р., 30.09.2013р.,
08.10.2013р., 21.10.2013р., 30.10.2013р., в першу чергу в
рахунок погашення пені та 24% річних від
простроченої суми боргу за весь період
прострочення, а потім в рахунок
погашення основного боргу.

Таке право узгоджується із свободою
договору, встановленою статтею 627 ЦК
України, коли сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Таким чином, дії позивача не суперечать
умовам договору, оскільки сторонами
самостійно визначений такий порядок
черговості погашення боргу, а також
позивачем доведений факт прострочення
строків оплати товару.

Отже, за розрахунком позивача борг
відповідача перед ним складає 94944,78грн.

Оскільки відповідачем отриманий товар
у позивача без будь-яких зауважень,
оплата повинна здійснюватись в термін,
передбачений сторонами у договорі, так
як відповідно до загальних умов
виконання зобов'язання викладених в
ст.ст. 526,530 ЦК боржник повинен сплатити
одержаний товар в строки, передбачені
умовами договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Статтею 692 ЦК зазначено, що отриманий
товар повинний бути оплачений у
повному обсязі за встановленою ціною.

Матеріалами справи доведено, що в
порушення п.2.2 договору, відповідач
отриманий товар не сплатив у повному
обсязі.

Таким чином, на час звернення з позовом,
сума заборгованості складає 94944,78грн.

Приймаючи до уваги, що позивачем
доведені факти передачі товару
відповідачу та його несплати у
встановлені договором терміни,
господарський суд задовольняє вимогу
позивача щодо стягнення суми
заборгованості в повному обсязі.

Матеріалами справи доведено, що строки
виконання грошового зобов'язання
відповідачем порушені, так як до
пред'явлення позивачем позову щодо
стягнення 24% річних фактично
залишилось невиконаним грошове
зобов'язання відповідача перед
кредитором.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не
звільняє боржника від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, що прострочив виконання
грошового зобов'язання, за вимогою
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь період
прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Таким чином, відповідно до частини 1
статті 625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Положення цієї статті застосовуються
до боржника у разі порушення ним
грошового зобов'язання в не залежності
від наявності вини в його діях.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК
України відсотки річних та інфляційні
витрати підлягають нарахуванню до
моменту фактичного виконання
грошового зобов'язання.

Пунктом 5.1 договору сторони збільшили
розмір річних до 24 відсотків.

Враховуючи, що матеріалами справи
доведений факт порушення відповідачем
строків оплати товару, нарахування 24%
річних за періоди з 21.10.2013р.-29.11.2013р.
проведене позивачем з дотриманням
загальних правил (методики)
нарахування та з урахуванням строків
оплати, визначених в п.2.2 договору,
наданий арифметично обґрунтований
розрахунок 24 % річних, господарський
суд, задовольняє вимоги позивача щодо
стягнення 1 935,31грн. 24% річних в повному
обсязі.

Порушення відповідачем строків оплати
отриманого товару явилось підставою
для нарахування позивачем 1 048,29грн.
пені за прострочення оплати товару
відповідно до п. 5.1 договору.

Оцінюючи вимоги позивача в цій частині
господарський суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Факт прострочення виконання грошового
обов'язку з оплати вартості
поставленого товару підтверджений
матеріалами справи та відповідачем не
спростований.

В силу статей 610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Під неустойкою (штрафом, пенею),
відповідно до статті 549 ЦК України
розуміється грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Позивачем здійснений вірний
розрахунок пені за вищевказаний
період, а також доведено факт
прострочки виконання боржником
грошового зобов'язання, господарський
суд задовольняє вимоги позивача в
частині стягнення 1 048,29грн. пені за
вищевказаний період в повному обсязі,
оскільки вона розрахована в розмірі, що
не суперечить вимогам Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання",
тобто з урахуванням шестимісячного
терміну та розміру подвійної облікової
ставки НБУ.

При поданні позову до суду позивачем
сплачено судовий збір у розмірі
2061,08грн. У заяві б/н, б/д позивач зменшив
розмір позовних вимог.

За приписами ч.1 п.1 ст.7 Закону України
„Про судовий збір" сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі зменшення розміру позовних
вимог або внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом.

Згідно рекомендацій Вищого
господарського суду України
викладених у інформаційному листі від
21.11.2011р. №01-06/1625/2011 „Про деякі питання
практики застосування Закону України
Про судовий збір" зміст пов"язаної з цим
ухвали може бути наведено в
резолютивній часині судового рішення,
прийнятого по суті справи.

Таким чином, позивачу підлягає
поверненню з державного бюджету
судовий збір у розмірі 102,51грн.

В решті судові витрати відповідно до
ст. 49 ГПК України, підлягають
віднесенню на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.7 ЗУ „Про судовий збір", ст. ст. 526, 546,
549, 610, 625 ЦК України, ст.193 ГК України,
ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укравтозапчастина»,
м.Київ до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Регіональна
авто-промислова компанія», м. Донецьк
про стягнення 97 928,38грн. задовольнити
повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Регіональна
авто-промислова компанія», м. Донецьк
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укравтозапчастина»,
м.Київ основний борг у розмірі 94944,78грн.,
пеню у розмірі 1 048,29грн., 24% річних за
користування грошовими коштами у
розмірі 1 935,31грн., витрати по сплаті
судового збору у сумі 1958,57грн.

Повернути з Державного бюджету
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Укравтозапчастина»,
(02088, м.Київ, вул.Першого Травня, 1а,
) судовий збір у розмірі
102,51грн. відповідно до ч.1 п.1 ст.7 Закону
України „Про судовий збір"
перерахованого платіжним дорученням
№1350 від 29.11.2013р., у зв»язку зі
зменшенням розміру позовних вимог
позивачем.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 20.01.2014р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 27.01.2014р.

Суддя
Л.Д. Подколзіна