донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

14.01.2014р. справа №905/7473/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівЛомовцевої Н.В.
Принцевської Н.М., Скакуна О.А.при
секретарі судового засідання
Прилуцьких М.І.за участю представників:
від позивача: Гуц М.В. довіреність №07/07-8
від 09.01.2014р.від відповідача:Личагін І.О.
довіреність №1545 від
16.06.2013р.розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну
скаргуВідділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Петровському районі м.Донецькана
рішення господарського суду Донецької
області від13.11.2013р.по справі№905/7473/13
(суддя Левшина Г.В.)за
позовомВідділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Петровському районі м.Донецькадо
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі територіального відокремленого
без балансового відділення №10004/018
філії Донецьке обласне управління, м.
Донецькпрозобов'язання списати суму
передплати в розмірі 16094,59грн. та
перерахувати її на рахунок позивача

В С Т А Н О В И В:

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Петровському
районі м.Донецька звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовною заявою до публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі
територіального відокремленого
безбалансового відділення №10004/018
філії - Донецьке обласне управління,
м.Донецьк про зобов'язання відповідача
списати суму переплати 16094,59 грн. з
особового рахунку №17358 у відділенні
Ощадбанку №10004/018 Єгупової Лілії
Леонідівни без її розпорядження та
перерахувати її на рахунок відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Петровському
районі м.Донецька.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 13.11.2013р. у
задоволені позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим
судовим рішенням, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги з підстав порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції апелянт зазначає, що
судом першої інстанції не прийнято до
уваги, що позивачем за період з 17.12.2002р.
по 30.09.2012р. помилково були перераховані
на особовий рахунок Єгупової Л.Л.
щомісячні страхові суми в розмірі
16094,59грн. з підстав відсутності
інформації щодо її смерті. Вважає, що
переплачені грошові коти повинні бути
повернутими відповідно до приписів
частини 2 статті 1062 Цивільного кодексу
України.

Позивач у судовому засіданні підтримав
правову позицію, викладену в
апеляційній скарзі.

Відповідач проти доводів апеляційної
скарги заперечував просив оскаржуване
рішення залишити без змін.

Судове засідання апеляційної
інстанції здійснювалось за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
у порядку розгляду апеляційної скарги
встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України, на
підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає матеріали
господарської справи та викладені в
скарзі доводи щодо застосування судом
при розгляді норм матеріального та
процесуального права, що мають
значення для справи. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, заслухавши у
судовому засіданні повноважних
представників сторін, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції встановила.

30.03.2009р. між сторонами був підписаний
договір на зарахування та виплату,
згідно з умовами якого позивач (клієнт)
доручив, а відповідач (банк) взяв на
себе зобов'язання здійснювати
розрахунково-касове обслуговування
шляхом зарахування на поточні рахунки
або карткові рахунки фізичних осіб, які
відкриті в установах банку, та
здійснювати на першу вимогу виплату
власників рахунків з цих рахунків
страхових платежів на платній основі
через установи банку.

Відповідно до пункту 6.1 договору цей
договір набуває чинності з моменту
підписання сторонами і діє до 31.12.2010р.
Договір вважається продовженим на
наступний календарний рік, якщо жодна
із сторін за місяць до запланованої
дати припинення строку його дії не
попередила іншу сторону про припинення
дії цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору відділенням
банку №10004/018 було відкрито особистий
рахунок №17358 на ім'я Єгупової Лілії
Леонідівни, перерахування страхових
виплат, внаслідок виробничої травми на
виробництві, які вона отримувала від
відділення щомісячно.

Відповідно до довідки Комунального
підприємства "Керуюча компанія
Петровського району міста Донецьку"
без номеру та дати Єгупова Лілія
Леонідівна, 1929 року народження, яка
мешкала за адресою: 83061, м.Донецьк,
вул.Зеленського, 6/7, померла 16.12.2002р.

Апелянт стверджує, що у нього були
відсутні відомості про смерть Єгупової
Л.Л., тому за період з 17.12.2002р. по 30.09.2012р.
відділення Фонду на особовий рахунок
Єгупової Л.Л. помилково перерахувало
щомісячні страхові суми в розмірі 16094,59
грн.

Частиною першою статті 15 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(далі - Закон) встановлено, що
страхування від нещасного випадку
здійснює Фонд соціального страхування
від нещасних випадків - некомерційна
самоврядна організація, що діє на
підставі статуту, який затверджується
її правлінням.

Частиною 1 статті 28 Закону визначено, що
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із статтею 21 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку.

За приписами статті 40 Закону страхові
виплати провадяться щомісячно, а за
бажанням одержувачів ці суми можуть
перераховуватися на їх особові рахунки
в банку.

Пунктами 1.8 та 1.9 Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат, затвердженого постановою № 24
від 27.04.2007 року також передбачено
спосіб одержання суми страхових виплат
шляхом їх перерахування на особові
рахунки в банку, а також, що повернення
зайво виплачених сум проводиться на
підставі постанови робочих органів
виконавчої дирекції фонду, якщо
потерпілі або особи, які мають на це
право, не заперечують проти підстав і
розміру відрахування.

За приписами статті 1066 Цивільного
кодексу України за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних
сум з рахунка та проведення інших
операцій за рахунком. Банк має право
використовувати грошові кошти на
рахунку клієнта, гарантуючи його право
безперешкодно розпоряджатися цими
коштами. Банк не має права визначати та
контролювати напрями використання
грошових коштів клієнта та
встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд.

За вимогами пункту 7.1.2 статті 7 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" банк на
договірній основі повинен здійснювати
зберігання коштів, проводити
розрахунково-касові операції за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов договору та вимог
законодавства України.

Пунктом 1.39 статті 1 цього Закону
встановлено, що примусовим списанням є
списання коштів, що здійснюється
стягувачем без згоди платника на
підставі встановлених законом
виконавчих документів у випадках,
передбачених законом.

Згідно з приписами статті 1071
Цивільного кодексу України банк може
списати грошові кошти з рахунка
клієнта на підставі його
розпорядження. Грошові кошти можуть
бути списані з рахунка клієнта без його
розпорядження на підставі рішення
суду, а також у випадках, встановлених
законом чи договором між банком і
клієнтом.

Отже, зазначена норма передбачає
списання коштів з рахунку клієнта на
підставі рішення суду, тобто, як
обов'язок виконати рішення суду, яким
стягуються грошові кошти з клієнта
банку на користь іншої особи.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком
господарського суду, що за відсутності
такого рішення суду у позивача
відсутні підстави посилатися в
обґрунтування свого позову на
положення статті 1071 Цивільного кодексу
України.

В силу статті 1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців), за статтею 1219
Цивільного кодексу України не входять
до складу спадщини права та обов'язки,
що нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця, зокрема, право на
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, право на пенсію, допомогу або
на інші виплати встановлені законом.

Посилання скаржника на ті обставини, що
сума страхових виплат не включається
до складу спадщини, а тому відповідач
мав списати кошти з особового рахунку
Єгупової Л.Л. судова колегія вважає
необґрунтованими, оскільки до
компетенції та повноважень
відповідача, як банківської установи
законом не віднесено повноваження щодо
відокремлення грошових коштів, що
обліковуються на рахунку клієнта тих,
що включаються до складу спадщини від
тих, що не включаються до її складу.

Отже, твердження апелянта про те, що
відповідач наділений повноваженнями
за власним розумінням того, чи
відносяться грошові кошти до складу
спадщини чи не відносяться,
розпоряджатися рахунками своїх
клієнтів, виконуючи волевиявлення
осіб, за розпорядженням яких частина
таких коштів зараховувалася на ці
рахунки, є помилковими, оскільки з
моменту зарахування цих коштів на
рахунки клієнтів вони стають їх
власністю та наступне ними
розпорядження здійснюються банком
виключно у межах угод, укладених ними з
клієнтами або у бездоговірний спосіб -
на підставі рішення суду, що
приймається по відношенню до власників
рахунків щодо примусового стягнення з
них грошових коштів.

Згідно з приписами статті 33
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про відмову у
задоволенні позовних вимог щодо
зобов'язання списати суму передплати в
розмірі 16094,59грн. та перерахувати її на
рахунок позивача у зв'язку з їх
недоведеністю.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд вважає, що судом
першої інстанції повно, всебічно і
об'єктивно з'ясовано обставини справи,
винесено рішення у відповідності до
норм матеріального і процесуального
права, тому апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення
господарського суду Донецької області
від 13.11.2013р. у справі №905/7473/13 підлягає
залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків викладених у
рішенні суду першої інстанції.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті держаного мита за
подання апеляційної скарги
покладаються на заявника. Проте,
виходячи з того, що апелянт в порядку
статті 5 Закону України "Про судовий
збір" звільнений від сплати судового
збору, враховуючи відмову в
задоволенні позовних вимог, судовий
збір у цій справі не стягується.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Петровському
районі м.Донецька на рішення
господарського суду Донецької області
від 13.11.2013р. у справі №905/7473/13 залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 13.11.2013р. у справі №905/7473/13 -
залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з набрання постановою
апеляційного господарського суду
законної сили.

Головуючий
Н.В. Ломовцева

Судді:
Н.М. Принцевська

О.А.Скакун

Надруковано 5 прим.:

1. Позивачу;

2. Відповідачу;

3. У справу,

4. ДАГС,

5. ГСДО