ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
У Х В А Л А

"20" січня 2014 р. Справа № 926/1273/13

За позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до відповідача Чернівецької міської
ради

про визнання договору недійсним та
стягнення безпідставно отриманих
коштів

Суддя Тинок О.С.

Секретар судового засідання Дарчук
О.І.

Представники:

від позивача - ОСОБА_3 (довіреність № 480
від 12.01.2014 року)

від відповідача - Баланецький О.Д.
(довіреність № 01/02-18/1174 від 19.11.2013 року)

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Чернівецької міської ради про визнання
договору недійсним та стягнення
безпідставно отриманих коштів у сумі
5823,00 грн.

Ухвалою від 11 грудня 2013 року суд
прийняв позовну заяву до розгляду і
порушив провадження у справі, справу
призначив до розгляду в засіданні 23
грудня 2013 року, відмовив позивачу у
задоволенні клопотання про
відстрочення сплати судового збору, а
також зобов'язав позивача у п'ятиденний
строк з дня отримання даної ухвали
подати суду докази сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі, а відповідача відзив на позов
та докази в його обґрунтування.

Сторони у судове засідання 23 грудня 2013
року не з'явились, а також не виконали
вимоги суду, які викладені в ухвалі від
11 грудня 2013 року, а тому, суд ухвалою від
23 грудня 2013 року розгляд справи відклав
на 20 січня 2013 року та повторно
зобов'язав позивача подати суду докази
сплати судового збору у встановлених
порядку та розмірі, а також повторно
зобов'язав відповідача подати суду
відзив на позов та докази в його
обґрунтування.

20 січня 2014 року сторони забезпечили
явку своїх представників у засідання
суду. При цьому, позивач не виконав
вимог суду, які викладені в ухвалах від
11 грудня 2013 року та від 23 грудня 2013 року,
а саме, не подав суду докази сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі.

Як вбачається з прохальної частини
позовної заяви, фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 просить суд
визнати недійсним укладений між
сторонами договір про пайову участь у
розвитку інфраструктури м. Чернівці №
429 від 16 вересня 2013 року, а також
стягнути з відповідача безпідставно
отримані кошти в розмірі 5823,00 грн.

Тобто, подана фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 позовна
заява містить дві позовні вимоги.

Так, сплата судового збору
здійснюється в порядку і розмірі,
встановленому Законом України «Про
судовий збір».

Статтями 2, 3, 4, 9 Закону України «Про
судовий збір» встановлено, що
платниками судового збору є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.
Судовий збір справляється за подання
до суду позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством. Судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Судовий збір
сплачується за місцем розгляду справи
та зараховується до спеціального фонду
Державного бюджету України.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2
статті 4 Закону України «Про судовий
збір» за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру сплачується судовий збір в
розмірі 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат,
а також за подання до господарського
суду позовної заяви немайнового
характеру сплачується судовий збір в
розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Пунктом 3 статті 6 Закону України «Про
судовий збір» встановлено, що за
подання позовної заяви, що має
одночасно майновий і немайновий
характер, судовий збір сплачується за
ставками, встановленими для позовних
заяв майнового та немайнового
характеру.

В пункті 2.10 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від 21
лютого 2013 року «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» вказано, що у випадках
об'єднання в одній позовній заяві вимог
як майнового, так і немайнового
характеру судовий збір згідно з
пунктом 3 статті 6 Закону України «Про
судовий збір» підлягає сплаті як за
ставками, встановленими для позовів
майнового характеру, так і за ставками,
встановленими для розгляду позовних
заяв зі спорів немайнового характеру.

Подана фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 позовна заява містить одну
позовну вимогу майнового характеру та
одну позовну вимогу немайнового
характеру, а тому судовий збір слід
сплатити як за ставкою, встановленою
для позовів майнового характеру, так і
за ставкою, встановленою для розгляду
позовних заяв зі спорів немайнового
характеру.

Таким чином, фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 судовий збір
повинно бути сплачено у розмірі 2867,50
грн., а саме: 1720,50 грн. за позовні вимоги
майнового характеру та 1147,00 грн. за
позовні вимоги немайнового характеру.

Однак, фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 не подано доказів сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі.

Пунктом 3 частини 1 статті 57
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують сплату судового збору у
встановлених порядку і розмірі.

Не подання позивачем належних доказів
сплати судового збору у встановлених
порядку та розмірі, є недодержанням
вимог статті 57 Господарського
процесуального кодексу України.

Так, суд ухвалами від 11 грудня 2013 року
та від 23 грудня 2013 року зобов'язував
позивача подати докази сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Також, у вищевказаних ухвалах суд
попереджав позивача, що у випадку
неподання витребуваних судом доказів,
позов буде залишено без розгляду.

Однак, позивач не виконав вимог суду, а
саме не подав суду докази сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі.

Пунктом 2.23 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від 21
лютого 2013 року «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» передбачено, що якщо факт
недоплати судового збору з'ясовано
господарським судом у процесі розгляду
прийнятої заяви (скарги), суд у
залежності від конкретних обставин
справи може зобов'язати позивача
(заявника, скаржника) доплатити належну
суму судового збору і подати суду
відповідні докази у встановлений ним
строк та за необхідності відкласти
розгляд справи або оголосити перерву в
засіданні (стаття 77 ГПК); при цьому у
разі неподання доказів оплати -
залишити позов (заяву, скаргу) без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 названого Кодексу.

Пунктом 5 частини 1 статті 81
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що господарський
суд залишає позов без розгляду, якщо
позивач без поважних причин не подав
витребувані господарським судом
матеріали, необхідні для вирішення
спору, або представник позивача не
з'явився на виклик у засідання
господарського суду і його нез'явлення
перешкоджає вирішенню спору.

Отже, враховуючи те, що позивач без
поважних причин не подав витребувані
господарським судом докази сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі, суд дійшов висновку
залишити позов без розгляду.

Одночасно, суд роз'яснює, що після
усунення обставин, які зумовили
залишення позову без розгляду, позивач
має право знову звернутись з ним до
господарського суду в загальному
порядку.

Керуючись пунктом 5 частини 1 статті 81,
статтею 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Залишити позов без розгляду.

Суддя
О.С. Тинок