ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

21 січня 2014 р. Справа № 902/31/14

за позовом:Тульчинської районної ради
Вінницької області (23600, вул. Леніна, 1,
м. Тульчин, Вінницька область)

до:Управління агропромислового
розвитку Тульчинської РДА (23600, вул.
Леніна, 65, м. Тульчин, Вінницька область)

про стягнення 5117 грн. заборгованості по
орендній платі

Господарський суд Вінницької області у
складі:

Головуючого судді Маслія І.В.

При секретарі судового засідання
Василишеній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача: Кожем'яка Ю.В.- представник за
довіреністю;

відповідача: Зубченко Ю.О. - представник
за довіреністю.

ВСТАНОВИВ :

До господарського суду Вінницької
області звернулася Тульчинська
районна рада Вінницької області
(далі-позивач) з позовом до Управління
агропромислового розвитку
Тульчинської РДА (далі-відповідач) про
стягнення заборгованості за договором
оренди нежитлового приміщення.

Підставою звернення до суду є Акт
ревізії контрольно-ревізійного
управління у Вінницької області № 08-07/24
від 18.10.11 р., відповідно до якого
відповідач заборгував позивачу суму по
відшкодуванню витрат
балансоутримувача по охороні
приміщення за договором оренди
нежитлового приміщення від 01.01.09 р. у
сумі 5117,00 грн.

Ухвалою суду від 11.01.14 р. порушено
провадження та призначено справу до
розгляду на 21.01.14 р.

В судове засідання з'явилися
представники сторін.

Представником відповідача підтримав в
судовому засіданні обставини
викладені у відзиві на позовну заяву
від 20.01.14 р., з якого вбачається, що
відповідач з позовом незгоден та
вважає його безпідставним.

Дослідивши матеріали справи судом
встановлено наступне.

Між Тульчинською районною радою та
Управлінням агропромислового розвитку
Тульчинської РДА укладено договір
оренди приміщення від 01 січня 2009 року.

Згідно п. 1.1. Договору у порядку та на
умовах, визначених Договором,
Орендодавець зобов'язується передати
Орендареві, а Орендар зобов'язується
прийняти у строкове платне
користування приміщення та гаражі, що
належать Орендодавцю на праві
власності на підставі рішення 16 сесія
районної ради 4 скликання від 23 грудня
2004 року "Про нову редакцію рішення 9
сесії районної ради 3 скликання від 11
квітня 2000 року "Про об'єкти комунальної
власності", загальною площею 314,1 м2
приміщення та 6 гаражів загальною
площею 130Д м" розташованих за адресою: м.
Тульчин, вул. Леніна, 65, що знаходяться
на балансі Тульчинської районної ради
дня розміщення управління
агропромислового розвитку
рандержадаіністрації.

Як зазначено в п. 1.2. Договору Вартість
об'єкта: 48952,00 грн, згідно даних
бухгалтерського обліку з урахуванням
коефіцієнту індексації.

В пунктах 5.1. та 5.2. Договору визначено
розмір орендної плати в місяць який
становить, за приміщення - 0,62 грн. за 1 м2
та 1,51 грн. за 1 м2 гаража. Загальний
розмір орендної плати за Об'єкт
становить 391,19 грн. на місяць.

Відповідно до п. 4.1. Договору строк
оренди становить 1 рік з дати
підписання сторонами даного договору
оренди.

Якщо жодна зі сторін не пізніше ніж за
місяць до закінчення строку дії
Договору не заявить про намір його
розірвання, цей Договір автоматично
пролонговується (продовжується на тих
самих умовах) на строк 1 рік.

З 08.09.2011 р. по 18.10.2011 р.
контрольно-ревізійним управлінням у
Вінницької області проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
виконавчого апарату Тульчинської
районної ради за період з 1 січня 2008
року по 1 вересня 2011 року та складено
Акт № 08-07/24 від 18.10.2011 р.., відповідно до
якого відповідач заборгував позивачу
суму на відшкодування втрат, пов'язаних
з наданими послугами по охороні
орендованих приміщень в сумі 5117,00 грн.

В судовому засіданні представник
позивача заявлений позов підтримав у
повному обсязі та посилаючись на
підстави викладені в позовній заяві
просив суд його задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечив вказавши
зокрема на те, що відповідно до
Методики розрахунку орендної плати за
державне майно та пропорції її
розподілу, до сплати за оренду
індивідуально визначеного майна не
включаються витрати на утримання
орендованого майна та плата за послуги,
а також договором оренди не
передбачено плату за надання послуг з
охорони орендованих приміщень, що у
свою чергу не дає підстав для звернення
до суду з відповідним позовом.

Так, заслухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи та надавши їм правову оцінку,
суд дійшов висновку що позов
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна», орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ч.1 ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Статтею 627 ЦК України передбачено
свобода договору, а саме відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладені договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними.

В силу ст. 629 ЦК України зазначено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У визначених
законом випадках застосовуються ціни
(тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Розмір орендної плати за орендовані
приміщення визначається сторонами у
договорі, в тому числі може визначатися
шляхом встановлення відсоткового
відношення до нормативної грошової
оцінки орендованих приміщень.

Як вбачається з матеріалів справи, в
договорі укладеному між сторонами
визначено орендна плата за об'єкти
оренди, плати за забезпечення
орендодавцем охорони орендованих
приміщень умовами договору не
передбачено.

Пунктом 6.1.3 розділу 6 Договору
передбачено право орендодавця сприяти
орендарю в укладені договорів про
надання комунальних послуг та в інших
питаннях щодо утримання та
використання об'єкта.

В підпункті 7.1.5 пункту 7.1 Договору
встановлено зобов'язання орендаря
забезпечити охорону орендованих
приміщень.

Як зазначено в судовому засіданні
представником відповідача та не
спростовано представником позивача,
між сторонами окремого договору чи
додаткової угоди щодо забезпечення
охорони орендованого приміщення не
укладалось.

Суд погоджується з твердженнями
відповідача зазначеними у відзиві на
позовну заяву, а саме договір про
здійснення сторожової охорони
орендованих приміщень з позивачем не
укладався, а тлумачення п. 7.1.5 Договору
оренди від 01.01.2009 року є не вірним, так
як зазначений пункт передбачає
забезпечення охорони орендованих
приміщень як обов'язок Орендаря, а не як
послугу, що надається Орендодавцем по
охороні орендованих приміщень, і як
таку що підлягає відшкодуванню.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази в підтвердження здійснення
позивачем охорони орендованих
приміщень та понесених ним витрат.

Акт ревізії контрольно-ревізійного
управління у Вінницької області № 08-07/24
від 18.10.11 р. на який посилається позивач
як на підставу позову, суд не приймає як
доказ, оскільки викладені у ньому
обставини спростовуються наведеними
вище нормами закону.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення, а також інші обставини,
які мають значення для правильного
вирішення спору.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку, що заявлений позов про
стягнення з відповідача 5117,00 грн.
втрат, пов'язаних з наданими послугами
по охороні орендованих приміщень за
договором оренди від 01.01.2009 р.
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-2 - 4-4, 32 - 34, 43, 49, 82, 84, 85,
115, 116 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Повний текст рішення суду оформлено і
підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК
України 23 січня 2014 р.

Суддя Маслій
І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (23600, вул. Леніна, 1, м.
Тульчин, Вінницька область)

3 - відповідачу (23600, вул. Леніна, 65, м.
Тульчин, Вінницька область)