ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2014 р.
Справа № 911/4520/13

Господарський суд Київської
області у складі судді Лилака Т.Д.,
розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Укргазвидобування» в
особі філії - Газопромислового
управління «Полтавагазвидобування», м.
Полтава до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Надра-Геоцентр»,
Київська обл., м. Миронівкапро
стягнення 2 097 974,55 грн.,за участю
представників:

позивача:Перець Б.О., довіреність № 2-54д
від 17.12.2013 року; Юхно В.І., довіреність №
2-55д від 17.12.2013 року;відповідача:Шляхтун
А.П., довіреність № 3 від 10.01.2014 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
господарського суду Київської області
з позовною заявою до відповідача про
стягнення 2 097 974,55 грн. боргу у зв'язку з
неналежним виконанням останнім
зобов'язань з оплати виконаних робіт за
договором підряду на виконання робіт з
капітального ремонту свердловини № 65
Західно-Солохівського ГКР від 04.07.2013
року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 06.12.2013 року порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 19.12.2013 року.

19.12.2013 року через канцелярію суду
відповідач подав відзив на позовну
заяву, в якому проти позову
заперечував, та просив суд припинити
провадження у справі у зв'язку із
сплатою боргу у повному обсязі.

Через канцелярію суду 19.12.2013 року
позивач подав письмові пояснення у
справі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.07.2013 року між позивачем (виконавець)
та відповідачем (замовник), було
укладено договір підряду на виконання
робіт з капітального ремонту
свердловини № 65 Західно-Солохівського
ГКР № б/н, за умовами якого виконавець
зобов'язується виконати капітальний
ремонт свердловини № 65
Західно-Солохівського родовища, згідно
основних та додаткових планів робіт та
проектно-кошторисної документації на
капітальний ремонт даної свердловини,
що є невід'ємною частиною договору, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити вказану роботу.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
31.12.2013 року.

Відповідно до п. 2.1 договору вартість
робіт визначається динамічно
договірною ціною. Попередня вартість
робіт становить - 201 946,80 грн., в т.ч. ПДВ 20%
- 33 657,80 грн.

Додатковою угодою № 1 від 29.10.2012 року до
договору сторони погодили, що вартість
додаткових робіт складає 60 000,00 грн.

Згідно п. 4.1 договору замовник після
підписання договору перераховує
підряднику 30% від договірної суми 60 584,04
грн.

Кінцеві розрахунки між замовником та
підрядником на протязі п'яти днів після
підписання акту прийому передачі
виконаних робіт (п. 4.3 договору).

На виконання умов договору позивач
виконав всі роботи передбачені
договором, на загальну суму 261 946,80 грн.,
що підтверджується актами приймання
виконаних будівельних робіт, копії
яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна
договору складається з сукупних
вартостей виконання всіх видів робіт,
передбачених проектно-кошторисною
документацією (приблизним кошторисом)
на ремонт свердловини і на час
підписання сторонами договору складає
3 638 411,00 грн. в т.ч. ПДВ 606 402,00 грн. Ціна
договору змінюється у разі зміни
(уточнення) обсягів робіт, зміною
розцінок і тарифів, подорожчання проти
кошторисної вартості матеріалів,
хімреагентів, паливно-мастильних
матеріалів (ПММ) по фактичній вартості
їх закупівлі, перевищення вартості
фактичних витрат на експлуатацію машин
і механізмів на підставі представленої
бухгалтерської довідки, а також зміни
чинного законодавства України.

Згідно п. 2.3 договору замовник оплачує
фактичні витрати, понесені виконавцем,
на підставі акту виконаних робіт (форма
2) та довідки (форма 3), що є підставою для
здійснення розрахунків.

У відповідності до п. 3.5 договору
розрахунки за даним договором
проводяться в національній валюті
України шляхом перерахування
замовником грошових коштів на
розрахунковий рахунок виконавця
протягом 10-ти календарних днів від дати
підписання акту виконаних робіт,
зазначеного в п 3.2 цього договору.

На виконання умов договору позивач
виконав всі роботи передбачені
договором, на загальну суму 2 097 974,55 грн.,
що підтверджується актами
здвання-приймання виконаних робіт,
довідками про кошторисну вартість
виконаних робіт, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Проте, відповідач всупереч умов
договору за виконані роботи суму 2 097
974,55 грн. послуги в строк визначений
договором не розрахувався, і мав
заборгованість перед позивачем у сумі 2
097 974,55 грн.

Однак, до порушення провадження у
справі відповідач перерахував на
користь позивача суму боргу в розмірі 2
097 974,55 грн., що підтверджується випискою
банку по рахунку позивача, копія якої
міститься в матеріалах справи та
платіжними дорученнями № 35 від 28.11.2013
року на суму 1 949 000,00 грн., № 36 від 29.11.2013
року на суму 148 974,55 грн.

Відповідно до п. 4.4 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» Господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань. При цьому
господарському суду слід мати на увазі,
що оскільки відповідний орган не має
права скасовувати та вносити зміни до
раніше прийнятих ним індивідуальних
правових рішень, тобто ненормативних
правових актів, що є актами
одноразового застосування і
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання (стосовно відповідних актів
органів місцевого самоврядування про
це зазначено також у Рішенні
Конституційного Суду України від 16.04.2009
N 7-рп/2009 у справі N 1-9/2009), то такі дії не
свідчать про припинення існування
предмета спору. Водночас юридична
оцінка актів державних та інших
органів, прийнятих з питань скасування
та внесення змін до згаданих
індивідуальних правових рішень, має
здійснюватися господарським судом з
урахуванням частини другої статті 4
ГПК.

Визнання боржником претензії
кредитора не є способом припинення
зобов'язання і не свідчить про
відсутність спору; особа, претензія
якої визнана боржником, вправі
звернутися до господарського суду з
позовом про стягнення визнаної суми
коштів.

Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК можливе
в разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розгляду
справи. Якщо ж він був відсутній і до
порушення провадження у справі, то
зазначена обставина тягне за собою
відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи що сума основного боргу
була сплачена відповідачем до
порушення провадження у справі, суд
відмовляє у задоволенні позову в
частині стягнення основного боргу з
урахуванням частини 3 пункту 4.4.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції».

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Згідно п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог; при задоволенні позову
в повному обсязі відшкодування витрат
позивача, що пов'язані зі сплатою
судового збору, покладається на
відповідача; в разі відмови у позові
повністю ці витрати покладаються на
позивача. Такі правила розподілу
судового збору застосовуються у спорах
як майнового, так і немайнового
характеру.

Таким чином, судовий збір, що сплачений
позивачем при поданні позову у розмірі
41 959,49 грн. відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 21.01.2014 р.

Суддя
Т.Д. Лилак