ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" січня 2014 р.Справа № 916/2860/13

Позивач: Фермерське господарство
"Попович"

Відповідач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕР- КОМ"

Про стягнення збитків

Суддя Рога
Н.В.

Представники:

Від позивача: Лоскутов С.П. -
довіреність від 01.10.2013р.

Від відповідача: Глух Н.А. - довіреність
від 14.11.2013р.

Суть спору: Позивач, Фермерське
господарство (далі- ФГ) "Попович",
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі-ТОВ) "ІНТЕР-КОМ"
про стягнення збитків у сумі 353 075 грн.

Представник позивача позов
підтримує, наполягає на його
задоволенні.

Відповідач проти позову заперечує
з мотивів, викладених у відзиві на
позовну заяву.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
встановив:

Згідно видаткової накладної №742 від
08.05.2013р. ФГ "Попович" придбало у
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрозахист Південь"
насіння соняшнику "Титанік" (стандарт) у
кількості 48 п.о. на загальну суму 33 840
грн.

Позивач у справі зазначає, що з
метою здійснення статутної діяльності,
протягом червня 2013р. він уклав з
фізичними особами - власниками
земельних ділянок на масивах №2 та №3,
які знаходяться на території
Новосвітівської сільської ради
Ширяєвського району Одеської області,
договори оренди земельних ділянок
загальною площею 55,34 га для вирощування
сільськогосподарської продукції,
зокрема, насіння соняшника. Але, 05.09.2013р.
комісією у складі начальника відділу
маркетингу рослинництва та
тваринництва Ширяєвського районного
управління агропромислового розвитку,
головного агронома Ширяєвського
районного управління агропромислового
розвитку та виконуючого обов'язки
голови ФГ "Попович" було встановлено, що
земельні ділянки, орендарем яких є ФГ
"Попович" самовільно засіяно
соняшником ТОВ "ІНТЕР-КОМ", про що
складено відповідний акт, затверджений
начальником Управління
агропромислового розвитку
Ширяєвського району.

За таких обставин, позивач вважає,
що відповідачем порушено його право
користування земельними ділянками з
метою отримання прибутку, що призвело
до недоотримання доходу у розмірі 353 075
грн. Розмір спричинених збитків
позивач визначив виходячи з довідки
відділу статистики у Ширяєвському
районі від 08.10.2013р. за №01-29/369, згідно
якої за статистичними спостереженнями
місячного звіту ф.№37-сг "Сівба та
збирання врожаю сільськогосподарських
культур та проведення інших польових
робіт" станом на 01.10.2013р., середня
урожайність соняшнику на зерно по
району склала 22,0 ц з 1 га, та виходячи з
довідки Одеської регіональної
торгово-промислової палати від 24.10.2013р.,
згідно якої ціна попиту та пропозицій
торговельних організацій на насіння
соняшника товарного станом на 01-21.10.2013р.
складає 2 900 грн. - 3 400 грн. за 1 тону ( з
ПДВ).

В обгрнутування позову позивач
посилається на ст..224 Господарського
кодексу України, згідно якої учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідач проти позову заперечує,
посилаючись на те, що ТОВ "ІНТЕР-КОМ"
ніколи не використовувало та не
укладало договори оренди земельних
ділянок з фізичними особами, з якими у
ФГ "Попович" укладено договори оренди.

Крім того, відповідач вважає, що
позивачем не надано належних і
допустимих доказів того, що саме ТОВ
"ІНТЕР-КОМ" самовільно захватило спірні
земельні ділянки та засіяло їх. З боку
власників земельних ділянок або
контролюючих органів жодних претензій
щодо використання спірних земельних
ділянок до ТОВ "ІНТЕР-КОМ" не надходило.
Згідно довідки начальника управління
агропромислового розвитку Ширяївської
райдержадміністрації від 10.01.2014р. за №6
під час складання акту від 05.09.2013р.
комісією у складі начальника відділу
маркетингу рослинництва та
тваринництва Ширяєвського районного
управління агропромислового розвитку,
головного агронома Ширяєвського
районного управління агропромислового
розвитку та виконуючого обов'язки
голови ФГ "Попович", встановлення факту
засівання масиву саме ТОВ "ІНТЕР-КОМ"
було здійснено лише зі слів Поповича
О.В.

За таких обставин, на думку
відповідача, позивачем не надано
доказів наявності всіх елементів
складу правопорушення, а саме:
протиправної поведінки, дії чи
бездіяльності особи; шкідливого
результату такої поведінки (збитків),
наявності та розміру понесених
збитків; причинного зв'язку між
протиправною поведінкою та збитками;
вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі
ж відсутності хоча б одного з елементів
відповідальність у вигляду
відшкодування збитків не наступає.

Розглянув матеріали справи суд
доходить до такого висновку:

Статтею 22 Цивільного кодексу
України визначено поняття збитків, яке
поділяється на дві частини (види):
реальні збитки і упущена вигода.
Реальні збитки - це втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також втрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права.
Упущена вигода - це доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене.

Визначення поняття збитків
наводяться також у ч. 2 ст. 224
Господарського кодексу України,
відповідно до якої під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Отже, відшкодування збитків є одним із
видів цивільно-правової
відповідальності і для застосування
такої міри відповідальності необхідна
наявність всіх елементів складу
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки, дії чи бездіяльності особи;
шкідливого результату такої поведінки
(збитків), наявності та розміру
понесених збитків; причинного зв'язку
між протиправною поведінкою та
збитками; вини особи, яка заподіяла
шкоду. У разі відсутності хоча б одного
з елементів відповідальність у вигляду
відшкодування збитків не наступає.

Пред'явлення вимоги про відшкодування
неодержаних доходів (упущеної виголи)
покладає на кредитора обов'язок
довести , що ці доходи (вигода) не є
абстрактними, а дійсно були б ним
отримані в разі правомірної поведінки
відповідача та не вчинення ним певних
дій або бездіяльності. Позивач повинен
також довести, що він міг і повинен був
отримати визначені доходи, і тільки
неправомірні дії відповідача стали
єдиною і достатньою причиною, яка
позбавила його можливості отримати
прибуток.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для подачі даного позову
позивач вважає порушення відповідачем
прав ФГ "Попович" як належного
користувача земельних ділянок на
масивах №2 та №3, які знаходяться на
території Новосвітівської сільської
ради Ширяєвського району Одеської
області, загальною площею 55,34 га, право
користування якими виникло у ФГ
"Попович" на підставі укладених з
власниками земельних ділянок
договорів оренди земельних ділянок, та
спричинення у зв'язку з цим збитків у
сумі 353 075 грн., які є неодержаним
прибутком .

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

З матеріалів справи та пояснень
представника в ході розгляду справи
вбачається, що єдиними доказом того, що
відповідач у справі - ТОВ "ІНТЕР-КОМ"
самовільно зайняв та засіяв соняшником
земельні ділянки на масивах №2 та №3,
які знаходяться на території
Новосвітівської сільської ради
Ширяєвського району Одеської області,
право користування на які з червня 2013р.
виникло у ФГ "Попович", є Акт від 05.09.2013р.,
складений комісією у складі начальника
відділу маркетингу рослинництва та
тваринництва Ширяєвського районного
управління агропромислового розвитку,
головного агронома Ширяєвського
районного управління агропромислового
розвитку та виконуючого обов'язки
голови ФГ "Попович", згідно якого
земельні ділянки, орендарем яких є ФГ
"Попович" самовільно засіяно
соняшником ТОВ "ІНТЕР-КОМ". Але, даний
документ не можна вважати належним та
допустимим доказом, адже згідно
довідки начальника управління
агропромислового розвитку Ширяївської
райдержадміністрації від 10.01.2014р. за №6
під час складання Акту від 05.09.2013р.
встановлення факту засівання масиву
саме ТОВ "ІНТЕР-КОМ" було здійснено лише
зі слів Поповича О.В. Будь-яких інших
доказів самовільного використання ТОВ
"ІНТЕР-КОМ" зазначених земельних
ділянок та засіву їх соняшником
позивачем до матеріалів справи не
надано.

Отже, позивачем у справі не надано
належних та допустимих доказів
протиправної поведінки, дій чи
бездіяльності відповідача у справі,
які могли б спричинити позивачу збитки.

Крім того, позивачем до матеріалів
справи не надано доказів того, що він
міг і повинен був отримати визначені
доходи.

За таких обставин, на думку суду,
позов ФГ "Попович" є необґрунтованим,
матеріалами справи не підтверджений,
тому не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову
Фермерського господарства "Попович" -
відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 20 січня 2014р.

.

Суддя
Рога Н. В.