ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

13 січня 2014 р.
Справа № 7/15-05

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Банаcька О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні заяву
№ 07-15-4231 від 25.12.2013 року ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз", м.Вінниця про розстрочку
та відстрочку виконання рішення суду
від 22.02.2005 року по справі

за позовом: Дочірньої компанії
"Укртрансгаз" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м.Київ

до: Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз", м.Вінниця

про стягнення 13 820 690 грн. 30 коп.

За участю секретаря судового
засідання: Миколюк М.Г.

За участю представників сторін:

позивача: Овдіна Ю.Б., начальник відділу
з питань виконавчого провадження та
банкрутства управління
претензійно-позовної роботи
юридичного департаменту товариства,
довіреність № 2-02 від 08.01.2014 року.

відповідача: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Дочірньою компанією "Укртрансгаз"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" подано позов до
Відкритого акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз", м. Вінниця про стягнення 13
820 690 грн. 30 коп., з яких 9 790 479,92 грн.
основного боргу, 1 731 844,48 грн. пені, 355
713,20 грн. - 3 % річних, 829 997,42 грн. - 7 %
штрафу, 1 112 655,28 грн. інфляційних збитків
в зв'язку з невиконанням відповідачем
умов договору на транспортування
природного газу за № 11-16 від 03.01.2002 року.

Ухвалою від 27.08.2004 року за вказаним
позовом порушено провадження у справі
№ 7/15-05.

22.02.2005 року у даній справі прийнято
рішення, яким позов задоволено
частково.

Після набрання рішенням законної сили
09.03.2005 року судом видано наказ на його
примусове виконання.

25.12.2013 року до господарського суду
Вінницької області надійшла заява
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" № 07-15-4231 від
25.12.2013 року з проханням розстрочити
виконання рішення суду від 22.02.2005 року
на десять років зі сплати боргу рівними
частинами протягом лютого 2014 - грудня2023
року в сумі 89 917,92 грн. та 89 917,48 грн. до 31
січня 2024 року, а також відстрочити
виконання судового рішення у справі №
7/15-05 до 01.02.2024 року.

Ухвалою від 26.12.2013 року для розгляду
вказаної заяви призначено судове
засідання на 30.12.2013 року.

27.12.2013 року до суду засобами
електронного зв'язку надійшло
клопотання позивача про відкладення
розгляду заяви про розстрочку
виконання рішення суду мотивоване
необхідністю надання обґрунтованих
пояснень щодо поданої відповідачем
заяви.

30.12.2013 року відповідачем через
канцелярію суду подано заяву № 07-15-4217
від 30.12.2013 року про уточнення
прохальної частини заяви № 07-15-4231 від
25.12.2013 року, якою заявник просить
розстрочити виконання рішення по
справі на десять років зі сплатою боргу
рівними частинами протягом лютого 2014 -
грудня 2023 років в сумі 89 917,92 грн. та 89
917,48 грн. до січня 2024 року, яку прийнято
судом до розгляду.

У зв'язку з неявкою в засідання суду
представників сторін, ненаданням ними
витребуваних документів та поданням
позивачем заяви про відкладення
розгляду заяви про розстрочку та
відстрочку виконання рішення, суд
ухвалою від 30.12.2013 року відклав розгляд
заяви до 13.01.2014 року.

В засідання суду 13.01.2014 року
представник відповідача не з'явився,
подавши через канцелярію суду
клопотання № 7-15-96 від 13.01.2014 року про
продовження строку розгляду заяви та
відкладення її розгляду на іншу дату в
зв'язку з хворобою представника
підприємства та неможливістю
направлення в засідання суду іншого
компетентного представника.

За відсутності відповідного
клопотання справа розглядається без
технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши клопотання відповідача
про відкладення розгляду заяви про
розстрочку виконання рішення суд
дійшов висновку про відхилення
останнього виходячи з наступних
міркувань.

Як наголошено в п.3.9.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Всупереч наведеним вище приписам
відповідач не надав до поданого
клопотання жодних доказів в
підтвердження перебування його
представника на лікарняному, а також
неможливості направлення в судове
засідання іншого компетентного
представника.

Розглянувши в судовому засіданні заяву
про розстрочку виконання рішення,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази судом
встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи
заява про розстрочку виконання рішення
мотивована наступним: відповідача
включено до Реєстру підприємств
паливно- енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України "Про заходи спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу", який діє до 01.01.2014 року і на
даний час відсутні зміни щодо
продовження процедури погашення
заборгованості підприємств
паливно-енергетичного комплексу; по
відношенню до відповідача порушено
провадження у справі про банкрутство №
5/75/2012/5003 за заявою ТОВ "Єврогаз-Інвест
Груп"; в зв'язку із закінченням дії
Закону України "Про заходи спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу" з
01.01.2014 року у справі про банкрутство
буде завершено попереднє засідання за
результатами якого буде винесено
ухвалу про санацію боржника чи
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, або буде винесено ухвалу про
припинення провадження у справі про
банкрутство, що призведе до поновлення
всіх наявних виконавчих проваджень, в
тому числі і виконавче провадження з
примусового виконання наказу
господарського суду Вінницької
області у справі № 7/15-05; відповідач не
має можливості вивільнити кошти з
грошового обороту підприємства для
виконання рішення суду та сплатити на
користь позивача в цілому суму боргу (в
тому рахунку єдиним платежем) згідно
рішення суду оскільки єдиним видом
діяльності товариства є постачання та
розподіл природного газу для бюджетних
установ, промислових,
комунально-побутових підприємств та
населення, а основним джерелом
фінансування товариства є кошти
отримані саме від постачання та
розподілу природного газу, однак ці
джерела не дозволяють провести
розрахунок по рішенню суду позаяк
останні обмежені складовими тарифів на
транспортування газу розподільними
трубопроводами "компенсації по ВТВ" та
"прибуток", а також необхідністю
виконання умов договору з
Міністерством енергетики та вугільної
промисловості України щодо
відновлення державного майна, яке
проводиться за рахунок власних коштів
відповідача у розмірі не меншому 100 %
амортизаційних відрахувань,
передбачених у тарифах на розподіл
природного газу та сплати податку на
прибуток; відповідач вказує на те,
товариство згідно з нормативами
перерахування коштів з поточних
рахунків з спеціальним режимом
використання від постачання та
транспортування природного газу
отримує незначний відсоток, а також те,
що криза розрахунків та брак коштів
поставить під загрозу безперебійне та
безаварійне газопостачання споживачів
області, оскільки провокує не
виділення лімітів природного газу і як
наслідок небажані наслідки в регіоні, а
саме зниження тиску в розподільчих
мережах для обмеження постачання газу,
відключення від мережі газопостачання
підприємств промисловості, що в свою
чергу може потягнути за собою нову
кризу неплатежів споживачів та
перекриє наявне джерело поповнення
кошів товариства для виконання
зобов'язань по виконанню рішень
господарського суду; відповідач
зазначає, що завчасне стягнення суми
заборгованості в примусовому порядку
може призвести до ускладнення й так
важкого фінансового становища
підприємства, зумовленого не
самоокупністю діючих тарифів,
відсутністю вільних обігових коштів на
підприємстві для виплати заробітної
плати працівникам та до того, що без
природного газу залишаться всі
споживачі Вінницької області тощо.

При цьому у заяві відповідач зазначив,
що підприємство має намір виконати
рішення суду та відшукати для цього
будь-які можливості, зокрема
підприємством проведені часткові
розрахунки та станом на дату подання
заяви до суду борг перед позивачем
складає 10 790 149,96 грн., що
підтверджується актом звірки
розрахунків станом на 30.09.2013 року.

В підтвердження обставин викладених у
заяві відповідач надав суду ряд
документів, серед яких матеріали
виконавчого провадження відкритого за
наказом господарського суду
Вінницької області у справі № 7/15-05,
договір № 31/19 від 22.11.2012 року укладений
з Міністерством енергетики та
вугільної промисловості України,
витяги з нормативно-правових актів
тощо.

В засіданні суду представником
позивача подано письмове заперечення
(№ 120/6 від 10.01.2014 року) на заяву
про розстрочку та відстрочку виконання
рішення суду в якому останнє просить
залучити до участі у справі № 7/15-05
правонаступника Дочірньої компанії
"Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" -
Публічне акціонерне товариство
"Укртрансгаз", а також відмовити
відповідачу у задоволенні заяви про
розстрочку виконання рішення суду.

Із змісту письмового заперечення
вбачається, що необхідність заміни
сторони правонаступником зумовлена
реорганізацією Дочірньої компанії
"Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України"
шляхом перетворення в Публічне
акціонерне товариство "Укртрансгаз".

В обгрунтування заперечень щодо
поданої відповідачем заяви про
розстрочку виконання рішення суду
позивач посилається на наступне:
заявлені відповідачем вимоги щодо
одночасного здійснення розстрочки та
відстрочки виконання рішення суду у
справі № 7/15-05 і з різними строками не
відповідають вимогам ГПК України, є
безпідставними та взаємовиключними;
відповідач всупереч нормам ст.121 ГПК
України не надав суду доказів
існування обставин, які унеможливлюють
виконання рішення суду від 22.02.2005 року;
отримання незначного відсотку від
перерахованих коштів з поточних
рахунків з спеціальним режимом
використання відноситься до звичайних
і постійних умов ведення господарської
діяльності підприємств нафтогазового
комплексу України, до яких належить
відповідач; відповідач відповідно до
положень Порядку перерахування деяких
субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам на надання пільг,
субсидій та компенсацій, затвердженого
постановою КМУ № 20 від 11.01.2005 року. а
також Порядку проведення розрахунків
за природний газ, теплопостачання і
електроенергію, затвердженого наказом
Мінпаливенерго України, НАК "Нафтогаз
України" та Держказначейства України
від 03.02.2009 року № 55/57/43 є учасником
розрахунків погашення заборгованості
за природний газ, які здійснюються
шляхом дії механізмів перерахування
субвенцій; розстрочка виконання
рішення суду на 10 років є неприйнятною
позаяк ПАТ "Укртрансгаз" несе значні
витрати через посилену експлуатацію
магістральних газопроводів у зв'язку з
транспортуванням природного газу по
всій території України та "великим
транзитом" у країни Європи; ПАТ
"Укртрансгаз" має велику дебіторську та
кредиторську заборгованість (понад 7
млрд. грн. та понад 12 млрд. грн.
відповідно), зобов'язаний щомісячно
відраховувати значні суми, що
підлягають обов'язковій сплаті до
Державного бюджету України та
державних цільових фондів, що
призводить до значного дефіциту
обігових коштів; розстрочка виконання
рішення суду на 10 років призведе до
значного знецінення сум, що підлягають
стягненню з відповідача тощо.

На підтвердження наведених у
письмовому запереченні доводів
позивачем надано правоустановчі
документи товариства (статут, виписку з
ЄДР), довідку про дебіторську та
кредиторську заборгованість, акт
звірки розрахунків станом на 31.03.2013
року тощо.

Розглянувши клопотання позивача про
залучення до участі у справі
правонаступника суд дійшов висновку
про його задоволення виходячи з
наступних міркувань.

Відповідно до ст.25 ГПК України у разі
смерті або оголошення фізичної особи
померлою, припинення діяльності
суб'єкта господарювання шляхом
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, перетворення), заміни кредитора
чи боржника в зобов'язанні, а також в
інших випадках заміни особи у
відносинах, щодо яких виник спір,
господарський суд залучає до участі у
справі правонаступника відповідної
сторони або третьої особи на будь-якій
стадії судового процесу. Усі дії,
вчинені в судовому процесі до вступу у
справу правонаступника, обов'язкові
для нього так само, як вони були
обов'язкові для особи, яку
правонаступник замінив. Про заміну або
про відмову заміни сторони чи третьої
особи її правонаступником
господарський суд виносить ухвалу.

В абзаці 3 п.1.4 постанови від 26.12.2011 року
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" пленум Вищого
господарського суду України роз'яснив,
що за приписом статті 25 ГПК у разі,
зокрема, реорганізації суб'єкта
господарювання у відносинах, щодо яких
виник спір, господарський суд залучає
до участі у справі його
правонаступника. При цьому статтею 25
ГПК передбачено процесуальне
правонаступництво у зв'язку не лише зі
смертю (оголошенням померлою) фізичної
особи та реорганізацією суб'єкта
господарювання, а й в інших
передбачених законом випадках, у тому
числі заміни кредитора або боржника у
зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520
Цивільного кодексу України). У разі
заміни кредитора в зобов'язанні не в
повному обсязі (у подільному
зобов'язанні; в разі передачі новому
кредитору права на стягнення неустойки
окремо від передачі прав вимоги за
основним зобов'язанням тощо) новий
кредитор є правонаступником
первісного кредитора лише в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
відповідних прав якщо інше не
встановлено договором або за законом
(стаття 514 Цивільного кодексу України);
при цьому якщо правонаступником
заявляються відповідні вимоги, то
вважається, що позов подано кількома
позивачами (стаття 23 ГПК). Процесуальне
правонаступництво в розумінні статті 25
ГПК допускається на будь-якій стадії
судового процесу, включаючи стадію
виконання судового рішення, і
здійснюється господарським судом без
виклику сторін у справі, якщо їх явка не
зумовлена необхідністю з'ясування
судом певних обставин, але з
повідомленням сторін, оскільки інше
суперечило б приписам частини другої
статті 22 ГПК стосовно прав сторін у
судовому процесі.

Із змісту п.п.1.1, 1.2 статуту Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
вбачається, що останнє створене
відповідно до розпорядження КМ України
"Про реорганізацію дочірніх компаній
НАК "Нафтогаз України" від 13.06.2012 року №
360-р, наказу Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України "Про
реорганізацію дочірньої компанії
"Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" від
18.07.2012 року № 530 внаслідок
реорганізації шляхом перетворення у
піблічне акціонерне товариство
Дочірньої компанії "Укртрансгаз" НАК
"Нафтогаз України", а також те, що
останнє являється правонаступником
усіх майнових та немайнових прав та
обов'язків ДК "Укртрансгаз" НАК
"Нафтогаз України".

Наведене є підставою для
процесуального правонаступництва на
стадії виконання судового рішення з
огляду на що клопотання ПАТ
"Укртрансгаз" про залучення до участі
правонаступника у даній справі є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

При розгляді заяви про розстрочку
виконання рішення суду судом враховано
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

В п.7.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
року № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" наголошено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, вищезазначена стаття не
обмежує право господарського суду
певними обставинами, при наявності
яких господарський суд може
відстрочити чи розстрочити виконання
прийнятого ним рішення, проте
визначальним фактором при наданні
відстрочки або розстрочки є
підставність цих випадків та їх
об'єктивний вплив на виконання
судового рішення.

Разом з тим законодавець у будь-якому
випадку пов'язує розстрочення
виконання судового рішення у судовому
порядку з об'єктивними, непереборними,
іншими словами - виключними
обставинами, що ускладнюють вчасне
виконання судового рішення.

При цьому, господарський суд повинен
враховувати можливі негативні
наслідки для боржника при виконанні
рішення у встановлений строк чи
попередньо встановленим способом, але
перш за все повинен враховувати такі ж
наслідки і для стягувача при затримці
виконання рішення та не допускати їх
настання.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення, а також інші обставини,
які мають значення для правильного
вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

Здійснивши оцінку поданої
відповідачем заяви про розстрочку
виконання рішення суду в сукупності із
наведеними вище приписами
господарського процесуального
законодавства суд дійшов наступних
висновків.

Наведені заявником в заяві № 07-15-4231 від
25.12.2013 року обставини, а саме включення
його до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України "Про заходи спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу", порушення провадження у
справі про банкрутство №
5/75/2011/5003 за заявою ТОВ "Єврогаз-Інвест
Груп", відсутність коштів для
проведення розрахунку по рішенню суду,
важке фінансове становище товариства
не є тими виключними обставинами, які б
давали підстави для розстрочення
виконання судового рішення, оскільки
вони носять не особливий і
надзвичайний характер, а свідчать про
негативні явища в поточній діяльності
відповідача, яка за приписами статті 42
ГК України є самостійною, ініціативною,
систематичною, на власний ризик
господарською діяльністю, відтак, не є
підставою вважати збиткову фінансову
діяльність відповідача винятковим
випадком у розумінні суті статті 121 ГПК
України, що зумовлював би ускладнення
чи відсутність можливості виконати
судове рішення.

Слід зауважити, що твердження заявника
про важке фінансове становище,
відсутність необхідних коштів на
сплату боргу за рішенням суду від 22.02.2005
року, а також проведення часткових
розрахунків не підтверджено жодними
первинними бухгалтерськими,
фінансовими та статистичними
документами.

Відсутність документів в
підтвердження фінансового стану
підприємства (баланс, звіт про
фінансові результати, довідок про рух
коштів та їх залишок в банківських
установах, відомостей про нерухоме та
рухоме майно, яке перебуває у власності
заявника, довідок про розмір
дебіторської заборгованості тощо)
обумовлює неможливість об'єктивної
оцінки платоспроможності заявника.

Не може слугувати підставою для
розстрочки виконання рішення суду
посилання відповідача на намір
виконати рішення суду та відшукати для
цього будь- які можливості позаяк на
підтвердження вказаного заявником не
надано жодного доказу.

До того ж з моменту видачі наказу у
справі № 7/15-05 (09.03.2005 року) на загальну
суму 11 102 751,92 грн. згідно з актом звірки
станом на 30.09.2013 року заборгованість
відповідача за даним наказом становить
9 790 479,92 грн. (сума основного боргу, яка
залишилась незмінною) та 999 670,04 грн.
(штрафні санкції), що разом складає 10 790
149,96 грн..

Таким чином на протязі понад 8 років
відповідачем було проведено погашення
заборгованості лише на суму 312 601,96 грн.
при тому, що рішенням від 22.02.2005 року у
справі 7/15-05 вже було розстрочено його
виконання з березня 2005 року по січень
2007 року включно, що свідчить про
неналежність виконання рішення суду та
низький рівень фінансової дисципліни
відповідача.

Посилання заявника на можливість
поновлення всіх наявних виконавчих
проваджень, в тому числі і виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу господарського суду Вінницької
області у справі № 7/15-05 в зв'язку із
подальшим рухом справи про банкрутство
№ 5/75/2012/5003 грунтується лише на
припущенні останнього позаяк
відповідно до ухвали від 29.12.2013 року у
вказаній вище справі введено мораторій
на задоволення вимог кредиторів, що є
підставою для зупинення виконавчих
проваджень, що і було здійснено органом
ДВС у відношенні наказу у даній справі
(постанова від 11.02.2013 року).

На момент проведення судового
засідання у даній справі згідно
інформації наявної в БД "Діловодство
спеціалізованого суду" вбачається, що у
справі № 5/75/2012/5003
ухвалою від 15.01.2014 року призначено
судове засідання на 04.02.2014 року, при
цьому мораторій накладений ухвалою від
29.12.2013 року є чинним, що свідчить про
необгрунтованість твердження заявника
про можливість відновлення виконавчих
проваджень.

В доповнення до вказаного суд зауважує,
що як вказувалось вище, підставою для
розстрочки можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом, тобто
обставини які об'єктивно існують на
момент подачі відповідної заяви в той
час як заявник у своїй заяві, з поміж
іншого, посилається на обставини
виникнення яких лише припускається в
подальшому останнім, що свідчить про
передчасність твердження заявника в
наведеній вище частині.

При розгляді заяви відповідача про
розстрочку виконання рішення суду
судом враховано також майновий стан
позивача, який як вбачається із довідки
про загальний стан дебіторської та
кредиторської заборгованості станом
на 30.09.2013 року є негативним, позаяк з
останнього слідує, що кредиторська
заборгованість підприємства значно
перевищує дебіторську (на суму близько
5 млрд. грн.).

Також приймає до уваги наступні
положення законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Обов'язковість
рішень суду є однією з основних засад
судочинства.

Необґрунтовано тривала затримка у
виконанні обов'язкового для виконання
судового рішення може становити
порушення вимог статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, учасником якої є
Україна, стосовно права на доступ до
суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б
ілюзорним, якби національна правова
система Високої Договірної Сторони
дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове
для виконання судове рішення
залишалося невиконаним на шкоду
будь-якій зі сторін (рішення у справі
"Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від
19.03.1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions
1997-II). Ефективний доступ до суду включає
право на виконання судового рішення
без невиправданих затримок (рішення у
справі "Іммобільяре Саффі" проти
Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66,
ECHR 1999-V).

З врахуванням викладеного вище суд
приходить до висновку про те, що
наведені заявником обставини та надані
документи в якості підстави для
розстрочки виконання рішення на 10
років є непереконливими, не
підтверджують неможливості чи
ускладнення виконання рішення суду і
даний випадок не може розцінюватись як
винятковий, що є підставою для відмови
у задоволенні заяви про відстрочку
виконання рішення.

Таким чином, заява № 07-15-4231 від 25.12.2013
року Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз", м.Вінниця про
розстрочку виконання рішення суду
задоволенню не підлягає.

Залишаючи без задоволення заяву
відповідача суд принагідно зазначає,
що відповідно до положень п.7.1
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
року № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" право господарського суду
розстрочкурішення суду не обмежене
певним строком, воно може бути
реалізоване у будь-який час після
набрання рішенням законної сили і до
його фактичного повного виконання, в
межах строку пред'явлення наказу до
виконання. Також не обмежується право
заявника на повторне звернення з
відповідною заявою, якщо вона вже
розглядалася судом.

Розглядаючи заяву відповідача судом
враховано, що ухвалою від 17.02.2011 року у
даній справі замінено боржника -
Відкрите акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" на правонаступника -
Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" (а.с.158, т.3).

Керуючись ст.ст.25, 86, 87, 115, 121 ГПК України,
суд-

У Х В А Л И В :

1. Клопотання Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" про залучення
до участі правонаступника позивача
задовольнити.

2. Замінити позивача (стягувача) -
Дочірню компанію "Укртрансгаз"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", м.Київ
(ідентифікаційний код - 30019801) на його
правонаступника - Публічне акціонерне
товариство "Укртрансгаз", вул.Кловський
узвіз, 9/1, м.Київ, 01021 (ідентифікаційний
код - 30019801).

3. Заяву № 07-15-4231 від 25.12.2013 року
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" про розстрочку виконання
рішення суду відхилити повністю.

4. Копію ухвалу надіслати відповідачу
рекомендованим листом з поштовим
повідомленням про вручення поштової
кореспонденції.

Суддя
Банасько О.О.

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи.

2 - відповідачу - пров.Щорса, 24,
м.Вінниця, 21012.