ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року Справа № 927/365/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді:Мирошниченка
С.В.,суддів:Барицької Т.Л., Картере
В.І.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Заступника прокурора міста Києвана
постанову та на рішенняКиївського
апеляційного господарського суду від
05.09.2013 р. господарського суду
Чернігівської області від 09.04.2013 р.у
справі№ 927/365/13 господарського суду
Чернігівської областіза
позовомЗаступника прокурора
Чернігівської області в інтересах
держави в особі Аграрного
фондудоЗакритого акціонерного
товариства науково-виробничого
об'єднання "Чернігівеліткартопля"про
стягнення 671 758, 60 грн.

За участю представників:позивача:не
з'явився;відповідача:Коростецького
Ю.В.;прокурора: Гудименко Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

20.03.2013 р. Заступник прокурора
Чернігівської області в інтересах
держави в особі Аграрного фонду (далі
за текстом: позивач) звернувся до
господарського суду Чернігівської
області з позовною заявою до Закритого
акціонерного товариства
науково-виробниче об'єднання
"Чернігівеліткартопля" (далі за
текстом: відповідач) про стягнення з
останнього 226 782, 00 грн. авансового
платежу та штрафних санкцій у сумі 444 976,
60 грн. у зв'язку з неналежним виконанням
умов форвардного біржового контракту.

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 09.04.2013 р.
(суддя Фетисова І.А.) позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з
Закритого акціонерного товариства
Науково-виробниче об'єднання
"Чернігівеліткартопля" на користь
Аграрного фонду 226 782, 00 грн. авансового
платежу, 85 804, 74 грн. штрафу та 109 094, 60 грн.
пені. В решті позовних вимог про
стягнення 3 % річних в сумі 4 920, 86 грн. та
20 % штрафу в сумі 245 156, 40 грн. відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 05.09.2013 р.
(колегія суддів у складі: головуючого -
Новікова М.М., суддів Мартюк А.І.,
Рєпіної Л.О.) апеляційну скаргу
Закритого акціонерного товариства
Науково-виробниче об'єднання
"Чернігівеліткартопля" задоволено
частково. Рішення господарського суду
Чернігівської області від 09.04.2013 р.
змінено в частині стягнення штрафу та
пені, зменшивши розмір штрафу та пені,
що підлягають стягненню з відповідача
втричі, відповідно з 85 804, 74 грн. до 28 601, 58
грн. та з 109 094, 60 грн. до 36 364, 87 грн. В
іншій частині рішення залишено без
змін. Резолютивну частину рішення
викладено в наступній редакції:
"Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Закритого акціонерного
товариства Науково-виробниче
об'єднання "Чернігівеліткартопля" на
користь Аграрного фонду 226 782, 00 грн.
авансового платежу, 28 601, 00 грн. штрафу
та 36 364, 87 грн. пені. В решті позовних
вимог відмовити."

Не погоджуючись з постановою
апеляційного господарського суду та
рішенням місцевого господарського
суду в частині відмови у стягненні 20 %
штрафу у сумі 245 156, 40 грн., а
також в частині зменшення розміру 7 %
штрафу з 85 804, 74 грн. до 28 601, 58
грн. та пені з 109 094, 60 грн. до 36 364, 87 грн.,
Заступник прокурора міста Києва
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить прийняті судові рішення у
вказаній частині скасувати та
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції; в решті позову
рішення залишити без змін.

Заслухавши пояснення прокурора та
представника відповідача,
ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм господарськими судами попередніх
інстанцій належної юридичної оцінки та
повноти встановлення обставин справи,
дотримання норм матеріального та
процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 04.04.2012 р. Аграрним фондом
(покупець) та Закритим акціонерним
товариством науково-виробничим
об'єднанням "Чернігівеліткартопля"
(продавець) укладено форвардний
біржовий контракт № 97 Ф на закупівлю
Аграрним фондом зерна, відповідно до
умов якого продавець передає покупцю у
власність товар - пшеницю м'яку 3 класу,
а покупець зобов'язується прийняти
товар та оплатити його. Кількість тон -
1110. Місяць поставки - в термін до 01.11.2012
р. Ціна за одиницю товару (тону)
поставки - 1800 грн. Вартість всього
товару - 1 998 000 грн. в т.ч. ПДВ 333 000
грн.

Так, судами встановлено, що
відповідачем не виконано у повному
обсязі зобов'язання з поставки
вказаного товару, вартість
недопоставленого в обумовлений
контрактом строк становить 1 225 782, 00
грн., що і стало підставою звернення
Аграрного фонду з позовом про
стягнення вартості недопоставленого
товару та штрафу, нарахованого на його
вартість.

Приймаючи рішення від 09.04.2013 р. та
частково задовольняючи заявлені
позовні вимоги, місцевий господарський
суд виходив з того, що заборгованість
відповідача з повернення суми
авансового платежу у розмірі 226 782, 00
грн. підтверджена належним чином
матеріалами справи. Однак, вказав на
неправомірність стягнення з
відповідача штрафу, визначеного п. 7.2 та
7.5 договору, оскільки фактично
вказаними положеннями передбачено
відповідальність одного виду за одне і
те ж правопорушення, що суперечить ст. 61
Конституції України, тому дійшов
висновку про те, що оскільки позивач є
підприємством державного сектору
економіки, штрафні санкції можуть бути
застосовані на підставі ст. 231
Господарського кодексу України та п. 7.5
договору, тому задовольнив вимоги про
стягнення 85 804, 74 грн. штрафу та 109 094, 60
грн. пені. Водночас, зазначив, що за п. 7.2
договору штрафні санкції застосуванню
не підлягають, у зв'язку з чим відмовив
у стягненні 245 156, 40 грн. штрафу,
нарахованого за умовами зазначеного
пункту. В частині заявленої вимоги про
стягнення з відповідача 4 920, 86 грн. 3 % за
період 11.05.2012 р. по 30.01.2013 р., суд
зазначив, що вимога про повернення суми
авансу оформлена позивачем як позовна
заява, однак, позов подано 20.03.2013 р., що
не збігається з періодом нарахування 3 %
річних, а тому відмовив у цій частині.

Змінюючи рішення місцевого
господарського суду від 09.04.2013 р.,
апеляційний господарський суд у
постанові 05.09.2013 р. визнав правомірним
та обгрунтованим висновок місцевого
господарського суду про наявність
підстав для часткового задоволення
позовних вимог, однак, скориставшись
правом, наданим п. 3 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, втричі зменшив розмір штрафу
та пені, що підлягали стягненню з
відповідача за рішенням місцевого
господарського суду, - з 85 804, 74 грн. до 28
601, 58 грн. та з 109 094, 60 грн. до 36 364,
87 грн. відповідно.

Однак, суд касаційної інстанції не може
погодитись з вказаними висновками
місцевого та апеляційного
господарських судів, вважає їх
передчасними та такими, що прийняті за
неповного з'ясування та надання
правової оцінки усім обставинам справи
у їх сукупності, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Між тим, приймаючи рішення та постанову
про часткове задоволення позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій не надали правової оцінки
форвардному біржовому контракту № 92 Ф
від 04.04.2012 р., як підставі виникнення у
сторін даного спору прав та обов'язків,
пов'язаних з його виконанням.

Так, судами не перевірено
правомірність укладення вказаного
контракту, у відповідності до вимог ч. 1
ст. 237 Цивільного кодексу України, за
якою представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.

За ст. 239 Цивільного кодексу України
правочин, вчинений представником,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки особи, яку він
представляє.

Вбачається, що поза увагою та вивченням
місцевого та апеляційного
господарських судів залишилось
з'ясування тієї обставини, ким фактично
укладено спірний контракт, не
перевірено та не підтверджено
повноважень у таких осіб на вчинення
вказаного правочину та наявності їх
меж.

Однак, вказані обставини є істотними
для з'ясування дійсних прав та
обов'язків сторін даного спору та
прийняття правильного рішення по суті
спору.

Оскільки передбачені процесуальним
законом межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази, рішення та постанова у справі
підлягають скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд до
місцевого господарського суду.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно перевірити доводи, на
яких ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін, і в залежності від установлених
обставин вирішити спір у відповідності
з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Враховуючи неповне з'ясування обставин
справи, що є порушенням норм
процесуального права, які не можуть
бути виправлені касаційною інстанцією,
з огляду на визначені ст. ст. 1115, 1117 ГПК
України повноваження, рішення
господарського суду Чернігівської
області та постанова Київського
апеляційного господарського суду
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Заступника прокурора
міста Києва задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 05.09.2013 р. та
рішення господарського суду
Чернігівської області від 09.04.2013 у
справі № 927/365/13 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Головуючий суддя
С.В. Мирошниченко

Судді:
Т.Л. Барицька

В.І. Картере