ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.01.14р. Справа № 904/6603/13

За позовом Комунального підприємства
"Міськсвітло" Дніпропетровської
міської ради, м. Дніпропетровськ

до Комунального підприємства
"Міськзеленбуд" Дніпропетровської
міської ради, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 16645,52 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: Домальчук С.В.,
довіреність від 08.01.2014 року,
представник;

від відповідача: Біленко М.С.,
довіреність від 08.01.2014 року,
представник.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Місксвітло"
Дніпропетровської міської ради
звернулося до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом
про стягнення з Комунального
підприємства "Міськзеленбуд"
Дніпропетровської міської ради 16645,52
грн. заборгованості за надані
автотранспортні послуги та судового
збору у сумі 1720,50 грн.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
№02/01/09 від 02.01.2009 року про надання
послуг спеціального автотранспорту.
Заявлену до стягнення суму
заборгованості позивач обгрунтовує
частковою оплатою відповідачем актів
здачі-приймання робіт (наданих послуг)
№№ 14 від 30.01.2009 року, № 34 від 27.02.2009 року,
№ 72 від 31.03.2009 року, № 94 від 30.04.2009 року,
№ 133 від 30.06.2009 року, № 147 від 31.07.2009 року,
№ 173 від 28.08.2009 року, на підтвердження
чого позивачем додані до позову
складений ним в односторонньому
порядку акт звірки взаємних
розрахунків від 01.08.2013 року № 1/09/12,
банківські виписки та частково акти
здачі-приймання робіт (наданих послуг).

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, наведених у позові.

У відзиві на позов відповідач
заперечує проти позову. Визнає
підписання з позивачем лише п'яти актів
здачі-приймання виконанних робіт
(наданих послуг), а саме: №№ 14 від 30.01.2009
року, № 34 від 27.02.2009 року, № 72 від 31.03.2009
року, № 94 від 30.04.2009 року, № 173/1 від 28.08.2009
року, але з огляду на умови укладеного з
позивачем договору №02/01/09 від 02.01.2009
року щодо оплати послуг протягом
десяти днів з моменту їх підписання та
звернення позивача до суду у серпні 2013
року, стверджує про пропуск позивачем
строку позовної давності та просить
застосувати його і відмовити позивачу
у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав заперечення
проти позову з наведених у відзиві
підстав.

Провадження у справі було порушено
ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області (суддя Панна
С.П.) від 30.08.2013 року.

У зв'язку з перебуванням судді Панни
С.П. на лікарняному і закінченням
процесуального строку розгляду справи
за розпорядженням в.о. керівника
апарату від 12.11.2013 року, відповідно до
пункту 3.1.13 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду призначений повторний
автоматичний розподіл справи за
результатом якого справу № 904/6603/13
передано на розгляд судді Коліснику
І.І.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 15.11.2013
року справу №904/6603/13 прийнято до свого
провадження суддею Колісником І.І. з
призначенням її до розгляду у судовому
засіданні на 05.12.2013 року, після чого
вона призначалася до розгляду на 19.12.2013
року та 10.01.2014 року.

У судовому засіданні 10.01.2014 року
проголошені вступна та резолютивна
частини рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між Державним комунальним
Дніпропетровським підприємством
електромереж зовнішнього освітлення
"Місксвітло" (далі - Виконавець,
Позивач), правонаступником якого
відповідно до статуту у новій редакції,
зареєстрованого державним
реєстратором 07.06.2012 року (номер запису
7008214, є Комунальне підприємство
"Міськсвітло" Дніпропетровської
міської ради та Комунальним
підприємством "Міськзеленбуд"
Дніпропетровської міської ради (далі -
Замовник, Відповідач) був укладений
договір №02/01/09 від 02.01.2009 року про
надання послуг спеціального
автотранспорта (далі - Договір).

За пунктом 1.1. договору виконавець
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених у цьому договорі, надати
замовнику за його заявкою послуги
автотранспорту, а саме направити у
розпорядження замовника автомобіль з
водієм на об'єкт, а замовник
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених у цьому договорі, прийняти і
оплатити надані послуги.

Оплата за цим договором проводиться
шляхом перерахування замовником
грошових коштів на банківський рахунок
виконавця після підписання талона
замовника, виставлення рахунку та акту
виконаних робіт (п. 3.1. договору).

Замовник зобов'язаний оплатити
послуги, надані виконавцем протягом 10
днів з моменту підписання акту
виконаних робіт, як це передбачено п. 3.1.
договору (п. 3.2. договору).

Згідно з пунктом 9.5. договору він
набуває чинності з моменту його
підписання і діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за цим
договором.

Строк дії договору з 02.01.2009 року по
31.12.2009 року.

За наданим позивачем актом звірки
взаємних розрахунків від 01.08.2013 року
№1/09/12, складеним ним в односторонньому
порядку і який по суті є розрахунком
суми позову, вбачається, що відповідно
до актів здачі-приймання робіт (наданих
послуг) позивач нарахував відповідачу
оплату за автопослуги у наступному
обсязі: за актом № 14 від 27.01.2009 року - на
суму 6847,86 грн.; за актом № 34 від 27.02.2009
року - на суму 14169,85 грн.; за актом № 72 від
31.03.2009 року - на суму 14020,15 гнн.; за актом
№ 94 від 30.04.2009 року - на суму 10187,24 грн.; за
актом № 133 від 30.06.2009 року - на суму 880,03
грн.; за актом № 147 від 31.07.2009 року - на
суму 943,01 грн.; за актом № 173 від 28.08.2009
року - на суму 1597,38 грн. Всього - на суму
48645,52 грн.

Станом на 01.08.2013 року відповідачем
сплачено всього 32000,00 грн. за наступними
платіжними дорученнями: № 356 від 26.07.2011
року - 5000,00 грн.; № 471 від 30.08.2011 року - 5000,00
грн.; № 574 від 04.10.2011 року - 10000,00 грн.; № 632
від 25.10.2011 року - 5000,00 грн.; № 680 від 08.11.2011
року - 5000,00 грн.; № 714 від 11.11.2011 року - 1000,00
грн.; № 1137 від 21.06.2012 року - 1000,00 грн.

Таким чином, за твердженням позивача
заборгованість відповідача складає
16645,52 грн. (48645,52 грн. - 32000,00 грн. = 16645,52
грн.), яка ним не сплачена, що і є
причиною виникнення спору.

Відповідно до статті 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (частина
1 статті 193 Господарського кодексу
України).

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства
(частина 2 статті 530 Цивільного кодексу
України).

За результатом юридичної оцінки
наявних у справі доказів підстави для
вирішення спору між сторонами в
частині стягнення заборгованості з
оплати послуг за актами № 14 від 27.01.2009
року на суму 6847,86 грн., № 34 від 27.02.2009
року на суму 14169,85 грн., № 72 від 31.03.2009
року на суму 14020,15 грн., № 94 від 30.04.2009
року на суму 10187,24 грн. відсутні з огляду
на таке.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 11.12.2009
року (cуддя Подобєд І.М.) у справі № 9/334-09,
яка набрала законної сили з моменту її
прийняття, була затверджена мирова
угода сторін від 11.12.2009 року щодо
стягнення з Комунального підприємства
«Міськзеленбуд» Дніпропетровської
міської ради на користь Державного
комунального Дніпропетровського
підприємства електромереж зовнішнього
освітлення «Міськсвітло»
заборгованості у загальній сумі 48613,41
грн., з яких: 45225,10 грн. - заборгованість
за актами № 14 від 27.01.2009 року на суму
6847,86 грн., № 34 від 27.02.2009 року на суму
14169,85 грн., № 72 від 31.03.2009 року на суму
14020,15 грн., № 94 від 30.04.2009 року на суму
10187,24 грн.; 1644,69 грн. - інфляційні втрати
за період з лютого 2009 року по вересень
2009 року; 750,12 грн. - 3% річних за період з
06.02.2009 року по 16.10.2009 року; 757,50 грн. -
державне мито; 236,00 грн. - витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

За умовами мирової угоди відповідач
зобов'язався сплачувати вказану
заборгованість по 4051,32 грн. до 30 числа
серпня, вересня, жовтня, листопада 2010
року та 4048,89 грн. - до 30 грудня 2010 року.

Порушення відповідачем зобов'язань за
цієї мировою угодою сталою підставою
для звернення позивача до суду з
позовом про стягнення з відповідача
боргу у сумі 48613,41 грн., за результатом
розгляду якого ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області (cуддя
Боділовська М.М.) у справі № 5005/3385/2011,
яка набрала законної сили у день її
прийняття, було знову затверджено
мирову угоду сторін від 26.05.2011 року на
умовах розстрочки сплати боргу рівними
платежами по 4113,97 грн. до 30.06.2011 року, до
31 липня 2011 року, до 31 серпня 2011 року, до 30
вересня 2011 року, до 31 жовтня 2011 року, до
30 листопада 2011 року, до 31 грудня 2011 року,
до 31 січня 2012 року, до 29 лютого 2012 року,
до 31 березня 2012 року, до 30 квітня 2012
року, до 31 травня 2012 року.

На виконання мирової угоди від 26.05.2011
року у справі № 5005/3385/2011 відповідачем
було сплачено на користь позивача 32000,00
грн. за наступними платіжними
дорученнями: № 356 від 26.07.2011 року - 5000,00
грн.; № 471 від 30.08.2011 року - 5000,00 грн.; № 574
від 04.10.2011 року - 10000,00 грн.; № 632 від 25.10.2011
року - 5000,00 грн.; №680 від 08.11.2011 року - 5000,00
грн.; № 714 від 11.11.2011 року - 1000,00 грн.; № 1137
від 21.06.2012 року - 1000,00 грн., що
підтверджується наявними у матеріалах
справи банківськими виписками (а.с. 85 - 92
том 1).

За таких обставин очевидна наявність
судового рішення господарського суду
між сторонами в частині спору про
стягнення заборгованості за актами № 14
від 27.01.2009 року на суму 6847,86 грн., № 34 від
27.02.2009 року на суму 14169,85 грн., № 72 від
31.03.2009 року на суму 14020,15 грн., № 94 від
30.04.2009 року на суму 10187,24 грн. на загальну
суму 45225,10 грн. у рахунок сплати якої
відповідачем перераховано 32000,00 грн.

Залишок несплаченої суми складає 13225,10
грн. (45225,10 грн. - 32000,00 грн. = 13225,10 грн.),
який заявлений позивачем до стягнення
у складі 16645,52 грн. у справі, що
розглядається.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 80 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Таким чином, провадження у справі в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача 13225,10 грн. підлягає
припиненню.

Згідно зі статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

За змістом пункту 3.1, 3.2. договору
доказом надання транспортних послуг є
талон замовника, рахунок, акт виконаних
робіт, а підставою для оплати -
зазначений акт.

Позивачем не надано суду жодного
доказу на підтвердження надання
відповідачу транспортних послуг та
виникнення підстав для оплати за
актами здачі-приймання виконаних робіт
(наданих послуг) № 133 від 30.06.2009 року на
суму 880,03 грн. та № 147 від 31.07.2009 року на
суму 943,01 грн.

Тому, позовні вимоги в частині
стягнення 1823,04 грн. за актами № 133 від
30.06.2009 року на суму 880,03 грн. та № 147 від
31.07.2009 року на суму 943,01 грн. задовленню
не підлягають.

Позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача 1597, 38 грн. обґрунтовані
позивачем наданими суду талонами
замовника 02 ААЦ № 091510 до подорожнього
листа № 329114 від 06.08.2009 року на суму 999,36
грн., № 02 ААЦ № 091511 до подорожнього
листа 329146 від 08.08.2009 року на суму 598,02
грн., актом № 173/1 від 28.08.2009 року
здачі-приймання робіт (наданих послуг)
на суму 1597,38 грн., рахунком № 173/1 від
28.08.2009 року на суму 1597,38 грн. (а.с. 46-47 том
1).

Згідно з пунктом 3.2. договору строк
оплати за надані послуги - протягом
десяти днів після підписання акту
виконаних робіт.

Отже, за актом № 173/1 від 28.08.2009 року
строк оплати наданої транспортної
послуги у сумі 1597,38 грн. - до 08.09.2009 року.

Відповідно до умов укладеного договору
строк оплати наданих послуг є таким, що
настав. Доказів оплати зазначеної суми
відповідач не надав, проте заявив про
застосування строку позовної давності,
який на його думку закінчився 07.09.2012
року.

Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк,у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 261
Цивільного кодексу України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Отже, за актом № 173/1 від 28.08.2009 року
початок перебігу строку позовної
давності - з 08.09.2009 року, який
закінчився 08.09.2012 року.

Позивач звернувся до суду з позовом у
цій справі 22.08.2013 року, тобто з
пропуском строку позовної давності про
застосування якого і заявляє
відповідач.

За частиною третьою - п'ятою статті 267
Цивільного кодексу України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Позивач не надав суду доказів на
підтвердження поважності пропуску
строку позовної давності.

За викладеного, позовні вимоги в
частині стягнення боргу у сумі 1597,38 грн.
за актом № 173/1 від 28.08.2009 року
задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43- 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в
частині стягнення 13225,10 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 15.01.2014 року.

Суддя І.І. Колісник