м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Київенерго"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євро-реконструкція"
про визнання договору
укладеним в редакції позивача
Судді Гумега О.В.
від позивача: Коцюба В.О. за
довіреністю № 91/2013/10/01-5 від 01.10.2013 р.
від відповідача: Мельник Е.О. за
довіреністю № 15 від 06.08.2013 р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
30.05.2013 р. Публічне акціонерне
товариство "Київенерго" (позивач)
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Євро-реконструкція" (відповідач) про
визнання Договору з транспортування
теплової енергії від 28.03.2013 року №
391-13 укладеним в редакції позивача.
Ухвалою Господарського суду міста
Гумега О.В.) позовну заяву Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
повернено без розгляду на підставі п. 2
ч. 1 ст. 63 ГПК України.
Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 24.07.2013 р. ухвалу
Господарського суду міста Києва від
матеріали справи повернуто до
Господарського суду міста Києва для
Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 09.08.2013 р., у зв'язку
із знаходженням судді Гумеги О.В. у
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євро-реконструкція"
про визнання договору укладеним в
редакції позивача, передано для
вчинення процесуальних дій судді
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.08.2013 р. (суддя Блажівська
О.Є.) порушено провадження у справі №
29.08.2013 р. о 15:20 год.
Розгляд справи, призначений на 29.08.2013 р.,
не відбувся у зв'язку з надходженням
касаційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Євро-реконструкція" на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 24.07.2013 р. у
справи до Київського апеляційного
господарського суду.
Ухвалою Вищого господарського суду
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Євро-реконструкція" на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 24.07.2013 р. у
За резолюцією Заступника Керівника
апарату Господарського суду міста
передано судді Блажівській О.Є.
Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
11.09.2013 р., у зв'язку із виходом судді
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Євро-реконструкція" про визнання
договору укладеним в редакції
позивача, передано для вчинення
процесуальних дій судді Гумезі О.В.
Ухвалою Господарського суду міста
прийнято до провадження судді Гумеги
О.В. та призначено розгляд справи на
14.10.2013 р. об 11:50 год.
11.10.2013 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшла
заява на виконання вимог ухвали суду
від 13.09.2013 р., якою позивач надав власне
письмове підтвердження про
відсутність аналогічного спору та
просив суд долучити копію витягу з ЄДР
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців стосовно позивача та
копію листа-пропозиції про укладання
договору до матеріалів справи.
В судове засідання, призначене на 14.10.2013
р., представники сторін з'явилися.
В судовому засіданні, призначеному на
14.10.2013 р., представник відповідача подав
пояснення у справі стосовно умов
договору на транспортування теплової
енергії від 28.03.2013 р. № 391-13. В якості
додатку до поясненнь представник
відповідача надав суду виписку з ЄДР
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців стосовно відповідача.
Письмові пояснення разом з додатками
долучені судом до матеріалів справи і
передані до відділу діловодства суду
Представник позивача в судовому
засіданні, призначеному на 14.10.2013 р.,
надав усні пояснення по суті
заявлених позовних вимог. Позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача заперечував
проти заявлених позовних вимог з
підстав, викладених у пояснення,
поданих 14.10.2013 р. в судовому засіданні,
та просив суд визнати спірний договір
укладеним в редакції відповідача.
Враховуючи положення ч. 3 ст. 77 ГПК
України, суд оголосив перерву в
судовому засіданні, призначеному на
14.10.2013 р., до 04.11.2013 р. о 09:50 год.
В судове засіданні, призначене на 04.11.2013
р., сторони з'явилися.
Представник позивача в судовому
засіданні, призначеному на 04.11.2013 р.,
подав пояснення з урахуванням
письмових пояснень відповідача,
поданих 14.10.2013 р. В якості додатків до
пояснень позивач надав суду копії
листів для долучення до матеріалів
справи.
Пояснення розом з додатками долучені
судом до матеріалів справи і передані
до відділу діловодства суду для
Представник позивача в судовому
засіданні, призначеному на 18.11.2013 р.,
надав усні пояснення по суті
заявлених позовних вимог. Позовні
вимоги підтримав з урахуванням
пояснень поданих 04.11.2013 р. в судовому
Представник відповідача заперечував
проти заявлених позовних вимог з
підстав, викладених у пояснення,
поданих 14.10.2013 р. в судовому засіданні,
та просив суд визнати спірний договір
укладеним в редакції відповідача.
Представники сторін в судовому
засіданні, призначеному на 04.11.2013 р.,
подали спільне клопотання про
продовження строку вирішення спору.
Клопотання судом задоволене і передане
до відділу діловодства суду для
Враховуючи клопотання сторін про
продовження строку вирішення спору,
необхідність витребування нових
доказі, положення ч. 3 ст. 69 та п. 3 ч. 1 ст.
77 ГПК України, суд прийшов до висновку
про неможливість вирішення справи по
суті в судовому засіданні,
призначеному на 04.11.2013 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.11.2013 р. продовжено строк
розгляду спору та відкладено розгляд
справи на 18.11.2013 р. о 10:20 год.
В судове засіданні, призначене на 18.11.2013
р., представники сторін з'явилися.
Представник позивача в судовому
засіданні, призначеному на 18.11.2013 р.,
надав усні пояснення по суті
заявлених позовних вимог. Позовні
вимоги підтримав з урахуванням
Представник відповідача заперечував
проти заявлених позовних вимог з
підстав, викладених у раніше поданих
поясненнях та просив суд визнати
спірний договір укладеним в редакції
Відповідно до ч. 1 ст. 4-6 Господарського
процесуального кодексу України справи
у місцевих господарських судах
розглядаються суддею одноособово.
Будь-яку справу, що відноситься до
підсудності цього суду, залежно від
категорії і складності справи, може
бути розглянуто колегіально у складі
трьох суддів.
За таких обставин, суд прийшов до
висновку про необхідність розгляду
трьох суддів, у зв'язку із складністю
справи, відповідно до ч. 1 ст. 4-6 ГПК
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.11.2013 р. було ухвалено
колегіально у складі трьох суддів.
Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 18.11.2013 р. для
здійснення колегіального розгляду
суддів: Гумега О.В. (головуючий),
Картавцева Ю.В., Полякова К.В.
Ухвалою Господарського суду міста
прийнято до провадження колегії суддів
у складі: Гумега О.В. (головуючий),
Картавцева Ю.В., Полякова К.В. та
призначено розгляд справи на 05.12.2013 р. о
04.12.2013 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшли
пояснення щодо спірних положень
договору. Відповідно до зазначених
пояснень позивач просив суд визнати
договір з транспортування теплової
енергії від 28.03.2013 р. № 391-13 укладеним в
В судове засідання, призначене на 05.12.2013
р., представники позивача та
відповідача з'явилися.
Представник позивача в судовому
засіданні, призначеному на 05.12.2013 р.,
надав усні пояснення по суті
заявлених позовних вимог. Позовні
вимоги підтримав з урахуванням
пояснень поданих 04.11.2013 р. та 04.12.2013 р. в
судовому засіданні.
Представник відповідача заперечував
проти заявлених позовних вимог з
підстав, викладених у поясненнях,
поданих 14.10.2013 р. в судовому засіданні,
та просив суд визнати спірний договір
укладеним в редакції відповідача.
Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача в судовому
засіданні, призначеному на 05.12.2013 р., суд
прийшов до висновку про необхідність
витребування додаткових доказів.
Враховуючи положення ч. 3 ст. 77 ГПК
України, суд оголосив перерву в
судовому засіданні до 17.12.2013 р. о 13:45 год.
13.12.2013 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшла
заява про уточнення позовних вимог,
відповідно до якої позивач просив суд
прийняти заяву про уточнення позовних
вимог та визнати спірний договір
укладеним в редакції, викладеній у
заяві. В якості додатків до заяви
позивач надав суду докази відправлення
відповідачу копії заяви про уточнення
позовних вимог (опис вкладення у цінний
13.12.2013 р. через відділ діловодства суду
від представника відповідача надійшли
пояснення у справі стосовно
обов'язковості передачі на розгляд
суду спору про укладання договору на
транспортування теплової енергії від
28.09.2013 р. № 391-13 та щодо повноважень суду
на вирішення спору про вартість
16.12.2013 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшли
пояснення стосовно обов'язковості
укладання договору на транспортування
теплової енергії; стосовно підстав
вжиття судового захисту та розгляду
справи судом по суті. Позивач надав
суду докази звернення щодо
затвердження тарифу на
транспортування теплової енергії та
просив суд задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі. В якості додатків до
пояснень позивач надав суду копію
ліцензії серії АД № 041823 від 20.09.2012 р. та
копії листів за 2012 - 2013 рр.
17.12.2013 р. через відділ діловодства суду
від представника відповідача надійшли
пояснення у справі. На підтвердження
викладеного у поясненнях відповідач
надав суду копію листа № 7154/17/17-10 від
10.11.2010 р.; копію договору на
транспортування теплової енергії від
21.12.2009 р. № 199-10 з додатками та копію
договору купівлі-продажу від 22.05.2012 р.
В судове засідання, призначене на 17.12.2013
р., представники позивача та
відповідача з'явилися.
В судовому засіданні, призначеному на
17.12.2013 р., здійснювався розгляд заяви
позивача, поданої 13.12.2013 р. через відділ
діловодства суду, про уточнення
Представник позивача в судовому
засіданні підтримав подону ним 13.12.2013 р.
через відділ діловодства суду заяву.
Дослідивши в судовому засіданнні умови
Договору № 393-13 з транспортування
теплової енергії від 28.03.2013 р., текст
якого подано розам з заявою про
уточнення позовних вимог, суд прийшов
до висновку про прийняття до розгляду
зазначеної заяви позивача та розцінює
її як заяву про уточнення позовних
вимог, оскільки, відповідно до позовної
заяви № 42/92ПЗ/3482 від 24.05.2013 р. позивач
просить суд визнати спірний договір
укладеним в його редакції, а відповідно
до вищезазначеної заяви, позивач надає
текст такого договору і просить суд
визнати його укладеним саме в такій
Представник позивача в судовому
засіданні, призначеному на 17.12.2013 р.,
надав усні пояснення по суті
заявлених позовних вимог. Позовні
вимоги підтримав з урахуванням
пояснень поданих 04.11.2013 р., 04.12.2013 р. та
Представник відповідача заперечував
проти заявлених позовних вимог з
підстав, викладених у поясненнях,
поданих 14.10.2013 р. та 17.12.2013 р.
Представники сторін в судовому
засіданні, призначеному на 17.12.2013 р.,
подали спільне клопотання про
продовження строку вирішення спору.
Клопотання судом задоволене та
передане до відділу діловодства суду
Враховуючи клопотання сторін про
продовження строку вирішення спору,
необхідність витребування додаткових
доказів та положення ч. 1 ст. 77 ГПК
України, суд прийшов до висновку про
неможливість вирішення справи по суті
в судовому засіднні, призначеному на
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.12.2013 року продовжено строк
вирішення спору, відкладено розгляд
справи на 21.01.2014 о 12:30 год. та
зобов'язано Національну комісію, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг, в термін до 16.01.2014 р.
надати докази затвердження тарифу на
транспортування теплової енергії
Публічним акціонерним товариством
В судове засідання, призначене на
27.01.2014 року, з'явилися представники
позивача та відповідача.
Позивач позовні вимоги підтримав
Відповідач проти задоволення
позовних вимог заперечував.
Після виходу суду з нарадчої кімнати, в
судовому засіданні 27.01.2014 р. було
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення та повідомлено, що
повне рішення буде складено у термін,
передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи докази, оглянувши в судових
засіданнях оригінали документів, копії
яких знаходяться в матеріалах справи,
Господарський суд міста Києва
Листом від 28.03.2013 року № 391-13 позивач
направив на адресу відповідача два
примірники підписаного позивачем
Договору з транспортування теплової
енергії, яка виробляється
відповідачем та постачається
споживачам зони постачання
відповідача, тепловими мережами, що
утримуються на балансі відповідача
для підписання (далі - Договір, Договір
з транспортування теплової енергії
від 28.03.2013 року № 391-13).
Судом встановлено, що укладання
такого Договору є обов'язковим для
позивача, як суб'єкта господарювання,
який здійснює діяльність з
транспортування теплової енергії,
відповідно до положень ч. 4 ст. 19
Закону України «Про теплопостачання»,
якою встановлено, що теплогенеруюча
організація має право постачати
вироблену теплову енергію
безпосередньо споживачу згідно з
договором купівлі-продажу. У разі
якщо така організація не є
теплотранспортуючою, то
теплотранспортуюча організація не
має права відмовити теплогенеруючій
організації у транспортуванні
теплової енергії, якщо це дозволяють
технічні можливості системи.
Листом від 29.04.2013 року № 29/04
відповідач повернув позивачу Договір
разом з протоколом розбіжностей.
Відповідно до положень ст. 181
Господарського кодексу України проект
договору може бути запропонований
будь-якою з сторін. У разі якщо проект
договору викладено як єдиний документ,
він надається другій стороні у двох
примірниках. За наявності заперечень
щодо окремих умов договору сторона,
яка одержала проект договору,
складає протокол розбіжностей, про що
робиться застереження у договорі, та
у двадцятиденний строк надсилає
другій стороні два примірники
протоколу розбіжностей разом з
підписаним договором. Сторона, яка
одержала протокол розбіжностей до
договору, зобов'язана протягом
двадцяти днів розглянути його, в цей же
строк вжити заходів для врегулювання
розбіжностей з другою стороною та
включити до договору всі прийняті
пропозиції, а ті розбіжності, що
залишились неврегульованими, передати
в цей же строк до суду, якщо на це є
згода другої сторони.
Якщо сторона, яка одержала протокол
розбіжностей щодо умов договору,
заснованого на державному замовленні
або такого, укладення якого є
обов'язковим для сторін на підставі
закону, або сторона - виконавець за
договором, що в установленому порядку
визнаний монополістом на певному ринку
товарів (робіт, послуг), яка одержала
протокол розбіжностей, не передасть у
зазначений двадцятиденний строк до
суду розбіжності, що залишилися
неврегульованими, то пропозиції
другої сторони вважаються
Не погоджуючись із запропонованими
відповідачем розбіжностями, позивач
звернувся до суду з позовною заявою
про визнання Договору з
транспортування теплової енергії
від 28.03.2013 року № 391-13 укладеним в
Зібрані у справі докази свідчать, що
у позивача та відповідача виникли
розбіжності, зокрема, щодо вартості
послуг позивача з транспортування
теплової енергії відповідача (п. 4.2.1.
та п. 4.2.2. договору). Згідно пропозиції
позивача, до моменту затвердження
уповноваженим органом тарифу на
транспортування теплової енергії
сторони погоджують, що розрахункова
вартість витрат позивача з
транспортування теплової енергії
відповідача з 01 січні по 31 грудня 2013
року включно орієнтовно становить 30 969
616,32 грн., в тому числі ПДВ. Згідно
пропозиції відповідачача,
розрахункова вартість витрат
позивача за надання цих послуг за
той же період має складати 29 460 360,46
грн., в тому числі ПДВ (п. 4.2.1.
Також у сторін виникли розбіжності
щодо сплати місячної вартості
витрат з транспортування до
затвердження уповноваженим органом
тарифу на транспортування теплової
енергії. Позивач вважає, що відповідач
ПДВ), а на думку відповідача сплаті
тепломереж (в тому числі ПДВ 2 100,6 грн.)
(п. 4.2.2. договору).
Стаття 5 Закону України «Про
природні монополії» встановлює, що
відповідно до цього закону
регулюється діяльність суб'єктів
природних монополій, зокрема, у сфері
транспортування теплової енергії.
Відповідно до положень ст. 20 Закону
України «Про теплопостачання», тарифи
на теплову енергію, реалізація якої
здійснюється суб'єктами
господарювання, що займають
монопольне становище на ринку, є
регульованими. Тарифи на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії, крім тарифів на
виробництво теплової енергії для
суб'єктів господарювання, що
здійснюють комбіноване виробництво
теплової і електричної енергії та/або
використовують нетрадиційні та
поновлювані джерела енергії,
затверджуються національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері комунальних послуг, та органами
місцевого самоврядування в межах
повноважень, визначених
Відповідно до положень статті 16 Закону
України «Про теплопостачання» та
статті 6 Закону України «Про державне
регулювання у сфері комунальних
послуг» до повноважень національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних
послуг відноситься встановлення
тарифів на теплову енергію суб'єктам
природних монополій у сфері
теплопостачання, ліцензування
діяльності яких здійснюється
Зібрані у справі докази свідчать, що
позивач звертався до Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних послуг
з приводу затвердження відповідних
тарифів, однак такі тарифи
затверджені не були, що не
заперечується представниками
позивача та відповідача.
На запит суду щодо надання доказів
затвердження тарифу на
транспортування теплової енергії
Публічним акціонерним товариством
"Київенерго", Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг відповіді не
Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу (надалі -ГПК
України) України підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні),
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.
Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу
України передбачено, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання
Відповідно до ст. 21 Господарського
процесуального кодексу України,
позивачами є підприємства та
організації, що подали позов або в
інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Частиною другою цієї
статті визначено способи захисту
цивільних прав та інтересів. Суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.
З огляду на положення зазначеної норми
та принцип диспозитивності у
господарському судочинстві, позивач
має право вільно обирати способи
захисту порушеного права чи інтересу.
Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу
України, право на захист особа здійснює
на свій розсуд.
Відповідно до ст. 12 ГПК України,
господарським судам підвідомчі справи
у спорах, що виникають при укладанні,
зміні, розірванні і виконанні
господарських договорів, у тому числі
щодо приватизації майна, та з інших
підстав, крім: спорів про встановлення
цін на продукцію (товари), а також
тарифів на послуги (виконання робіт),
якщо ці ціни і тарифи відповідно до
законодавства не можуть бути
встановлені за угодою сторін.
За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що спір про визнання
Договору укладеним в редакції
позивача, в частині п. 4.2.1. та п. 4.2.2. не
підвідомчий господарським судам,
оскільки є спором про встановлення
тарифів на послуги, які відповідно до
чинного законодавства не можуть
бути встановлені за угодою сторін.
Відповідно до п. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.
За таких обставин, провадження у
справі в частині позовних вимог про
визнання Договору з транспортування
теплової енергії від 28.03.2013 року №
391-13 укладеним в редакції позивача
щодо п. 4.2.1. та п. 4.2.2. підлягає
припиненню на підставі п. 1 ст. 80 ГПК
України, оскільки є спором про
встановлення тарифів на послуги, які
відповідно до чинного законодавства
не можуть бути встановлені за угодою
Стаття 179 ГК України визначає
загальні умови укладання договорів, що
породжують господарські зобов'язання.
Ч. 3 ст. 179 ГК України визначає, що
укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін, якщо він
заснований на державному замовленні,
виконання якого є обов'язком для
суб'єкта господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує
пряма вказівка закону щодо
обов'язковості укладення договору для
певних категорій суб'єктів
господарювання чи органів державної
влади або органів місцевого
Господарські договори укладаються
за правилами, встановленими
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом,
іншими нормативно-правовими актами
щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179
Зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові
умови договору відповідно до
Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
Ціна у господарському договорі
визначається в порядку, встановленому
цим Кодексом, іншими законами, актами
Кабінету Міністрів України. За згодою
сторін у господарському договорі може
бути передбачено доплати до
встановленої ціни за продукцію
(роботи, послуги) вищої якості або
виконання робіт у скорочені строки
порівняно з нормативними (ст. 180 ГК
Відповідно до положень статті 187 ГК
України, спори, що виникають при
укладанні господарських договорів за
державним замовленням, або договорів,
укладення яких є обов'язковим на
підставі закону та в інших випадках,
законом, розглядаються судом.
Оцінивши зібрані у справі докази, суд
прийшов до висновку про наявність у
позивача прав та підстав для
звернення до суду з позовом про
визнання договору укладеним.
В той же час, судом враховано, що
ціна договору є його істотною
умовою, без погодження або
визначення якої договір не може
вважатися укладеним.
Судом встановлено, що тарифи на
транспортування теплової енергії
позивачем, в установленому законом
порядку, уповноваженим на це органом
не затверджені, сторонами не
погоджені, а спір про встановлення
тарифів на транспортування теплової
енергії не підвідомчий
господарським судам.
З огляду на наведене, позовні вимоги
про визнання Договору з
транспортування теплової енергії
від 28.03.2013 року № 391-13 укладеним в
редакції позивача задоволенню не
підлягають, оскільки в силу положень
ст. 180 ГК України, ціна договору є
обов'язковою умовою договору.
Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Відповідно до ст. 44 ГПК України
судові витрати складаються, зокрема,
з судового збору.
Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України при відмові в позові судовий
збір покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 59, п. 1 ст.
80, 82-85, 87 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
1. Припинити провадження у справі про
визнання Договору з транспортування
теплової енергії від 28.03.2013 року №
391-13 укладеним в редакції позивача в
частині п. 4.2.1. та п. 4.2.2. цього Договору,
у зв'язку з тим, що спір в цій
частині не підлягає вирішенню в
господарських судах України.
2. В задоволенні решти позовних вимог
Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 28.01.2014 р.

Судді
Гумега О. В.
(головуючий)

Картавцева Ю.В.

Полякова К.В.