КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р.
справа№ 910/9391/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі:
Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача за
первісним позовом (відповідача

за зустрічним
позовом) - Самокиша В.Ю.

відповідача за
первісним позовом (позивача

за зустрічним
позовом) - Радутний О.С.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль»

на рішення господарського суду м. Києва
від 22.10.2013 р.

у справі № 910/9391/13 (судді - Котков О.В.,
Босий В.П., Стасюк С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтегрітес»

про стягнення грошових коштів

за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтегрітес»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль»

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» (далі - позивач за первісним
позовом) звернулося з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтегрітес» (далі -
відповідач за первісним позовом) про
стягнення за договором про надання
юридичних послуг № 59-LS-1/LT/11 від 12.04.2011 р.
суми передоплати у розмірі 230 252,08 грн.

В процесі розгляду справи, у серпні 2013
року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтегрітес» (далі -
позивач за зустрічним позовом)
звернулость з зустрічним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» (далі - відповідач за зустрічним
позовом) про зарахування попередньої
оплати, здійсненої за договором про
надання юридичних послуг № 59-LS-1/LT/11 від
12.04.2011 р., у розмірі 230 252,08 грн. на користь
позивача за зустрічним позовом, як
повну оплату послуг за договором.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 22.10.2013 р. у справі № 910/9391/13 в
задоволенні позовних вимог за
первісним позовом відмовлено повністю,
позовні вимоги за зустрічним позовом
задоволено повністю. Зараховано,
здійснену ТОВ «Райффайзен Лізинг
Аваль», попередню оплату договором про
надання юридичних послуг № 59-LS-1/LT/11 від
12.04.2011 р. у розмірі 230 252,08 грн. на користь
ТОВ «Інтегрітес», як повну оплату
послуг за договором.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду м. Києва від 22.10.2013
р., Товариство з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення місцевого
господарського суду та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
зустрічного позову та задоволення
первісного позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
відповідач зазначає, що місцевим судом
не було прийнято до уваги факту
відсутності між сторонами жодного акту
приймання-передачі за договором про
надання юридичних послуг № 59-LS-1/LT/11 від
12.04.2011 р. щодо сплаченої суми
передоплати у розмірі 230 252,08 грн.
Висновки суду про те, що передоплата
була набута за наявності правової
підстави та сплачена як плата за надані
послуги суперечить умовам договору,
оскільки передоплата сплачувалась за
послуги, які повинні бути надані в
майбутньому, але надані не були.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 05.12.2013 р.,
визначено наступну колегію суддів:
головуючий суддя - Буравльов С.І., судді
- Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.12.2013 р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 910/9391/13, а розгляд справи
призначено на 14.01.2014 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

12.04.2011 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» (далі - замовник) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Інтегрітес» (далі - виконавець) було
укладено договір про надання юридичних
послуг № 59-LS-1/LT/11 (далі - договір).

Згідно з п. 1.1 договору виконавець
зобов'язується надати замовнику
юридичні послуги щодо представництва
інтересів замовника у спорі, що виник
на підставі договорів фінансового
лізингу № L1232-10/07 від 23.10.2007 p., № L1233-10/07
від 20.10.2007 p., № L1509-12/07 від 20.12.2007 p., №
L1577-12/07 від 24.12.2007 p., № L2027-03/08 від 04.03.2008 p.,
№ L2190-03/08 від 19.03.2008 p., № L2204-03/08 від 19.03.2008
р. в судовому та позасудовому процесі,
включаючи провадження у справі про
банкрутство, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити послуги в порядку,
строки та на умовах, визначених
договором.

Як передбачено п. 2.1 договору, послуги
зазначені в п. 1.1 договору включають:
надання консультацій замовнику із
законодавства України щодо судового
врегулювання спору, процедури
банкрутства, аналіз комерційних
документів замовника, інформаційне
забезпечення замовника, підготовка
позовної заяви (в тому числі про
відшкодування збитку в межах
кримінальних справ) та інших
процесуальних документів; звернення до
компетентного суду з позовною заявою
замовника, представництво інтересів
замовника в компетентному суді першої
інстанції; підготовка процесуальних
документів та представництво
інтересів замовника в суді апеляційної
інстанції; підготовка процесуальних
документів та представництво
інтересів замовника в суді касаційної
інстанції; підготовка процесуальних
документів та представництво
інтересів замовника в органах
виконавчої служби щодо примусового
виконання вироків (рішень) суду;
звернення до правоохоронних органів та
порушення кримінальних справ проти
засновників дебітора по факту
здійснення засновниками неправомірних
дій та спричинення матеріальної шкоди;
підготовка, погодження та подання всіх
необхідних документів щодо порушення
кримінальних справ; супроводження
слідчих дій; представництво інтересів
замовника на стадіях досудового та
судового слідства; отримання
обвинувальних вироків суду по
відношенню до винних осіб (в тому числі
рішень щодо відшкодування збитків за
рахунок винних осіб); супроводження
процесу відшкодування збитків в межах
виконавчого провадження щодо
примусового виконання вироків (рішень)
суду за рахунок майна та грошових
коштів винних осіб.

Відповідно до п. 4.2 договору протягом
трьох робочих днів з моменту
підписання сторонами даного договору
замовник перераховує на поточний
рахунок виконавця передоплату в
розмірі, еквівалентному 20 000,00 євро з
врахуванням всіх податків та зборів,
належних до сплати згідно чинного
законодавства України за офіційним
курсом гривні до євро на дату
виставлення рахунку.

Вбачається, що умовами договору
сторони не передбачили строків надання
виконавцем замовнику послуг,
передбачених п. 2.1 договору.

На виконання умов договору замовник на
підставі рахунку на оплату № 142 від
18.04.2011 р., перерахував на користь
виконавця 230 252,08 грн., як передоплату за
послуги по договору, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 320449 від 20.04.2011 р. та випискою по
рахунку № з 11.04.2011 р. по 16.05.2013 р.

Позивач за первісним позовом зазначає,
що виконавцем не було надано послуги,
передбачені п. 2.1 договору, та
відповідно не досягнуто результатів,
передбачених умовами договору. Також,
між сторонами не було укладено жодного
акту приймання-передачі послуг
відповідно до п. 6.2 договору, в тому
числі щодо суми передоплати у розмірі
230 252,08 грн.

09.04.2013 р. ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль»
звернулось з листом до ТОВ
«Інтегрітіс» з вимогою повернути суму
передоплати за договором у сумі 230 252,08
грн. у зв'язку з неналежним виконанням
умов договору, а також повідомив
виконавця про відмову від послуг
останнього та про розірвання договору
з 13.05.2013 р.

Однак, як вказує позивач за первісним
позовом, виконавець відповіді на
зазначену вимогу не надав, суми
передоплати в розмірі 230 252,08 грн. не
повернув, у зв'язку із чим останній, за
переконанням позивача, безпідставно
зберігає у себе набуте майно у вигляді
сплаченої суми передоплати, а тому
виконавець повинен її повернути на
користь замовника на підставі ст. 1212 ЦК
України.

Стосовно позовних вимог за первісним
позовом про стягнення з ТОВ
«Інтегрітес» за договором про надання
юридичних послуг № 59-LS-1/LT/11 від 12.04.2011 р.
суми передоплати у розмірі 230 252,08 грн.,
колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до положень ст. 193 ГК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язань -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

За ст. 901 ЦК України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Обґрунтовуючи свої вимоги за первісним
позовом скаржник посилається на ч. 1 ст.
1212 ЦК України, відповідно до якої особа
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути майно і тоді,
коли підстава, на якій воно було набуте,
згодом відпала.

Оскільки умовами договору не
передбачено строків надання,
передбачених п. 2.1 послуг, а кошти в
розмірі 230 252,08 грн., які замовник
просить стягнути з виконавця, отримано
останнім як оплату виконаних за
договором послуг, тому такі кошти було
набуто за наявності правової підстави
та не може бути витребувано відповідно
до положень ст. 1212 ЦК України як
безпідставно набуте майно.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
22.01.2013 р. у справі № 3-69гс12.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

Згідно з ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Як передбачено ч. 2 ст. 653 ЦК України, у
разі розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

У разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняється, але
припиняються вони з моменту розірвання
договору на майбутнє, а відтак
підстава, на якій здійснювалася
позивачем попередня оплата на
виконання чинного на час перерахування
коштів договору не відпала, оскільки
договір було розірвано лише 13.05.2013 року.

Встановлено, що ні умовами договору, ні
приписами чинного законодавства
України не передбачена можливість
повернення виконавцем грошових коштів,
перерахованих в якості оплати за
надані послуги у випадку дострокового
розірвання такого договору.

Враховуючи викладене колегія судів
погоджується з висновком місцевого
суду про те, що вимоги ТОВ «Райффайзен
Лізинг Аваль» про стягнення з ТОВ
«Інтегрітес» за договором про надання
юридичних послуг № 59-LS-1/LT/11 від 12.04.2011 р.
суми передоплати у розмірі 230 252,08 грн. є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Стосовно зустрічних позовних вимог ТОВ
«Інтегрітес» про зарахування
попередньої оплати здійсненої за
договором про надання юридичних послуг
№ 59-LS-1/LT/11 від 12.04.2011 р. у розмірі 230 252,08
грн. на користь позивача за зустрічним
позовом, як повну оплату послуг за
договором, колегія суддів зазначає
наступне.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні
вимоги ТОВ «Інтегрітес» вказує, що
грошові кошти у розмірі 230 252,08 грн. є
оплатою за надані послуги на виконання
умов договору, неможливість виконання
якого виникла саме з вини відповідача
за зустрічним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 2.3 договору результатом
надання послуг, визначених в п. 2.1
даного договору, є повний або частковий
перерахунок грошових коштів на користь
замовника в рахунок погашення
дебіторської заборгованості чи
погашення дебіторської заборгованості
іншим шляхом (майном), що
підтверджується платіжним дорученням,
товарною/транспортною накладною, актом
приймання-передачі, довіреністю
суворої звітності, складською
квитанцією чи іншим належним
документом.

Таким чином, вказаним пунктом договору
сторонами було визначено результат
наданих послуг, зокрема повний або
частковий перерахунок грошових коштів
на користь замовника в рахунок
погашення дебіторської заборгованості
чи погашення дебіторської
заборгованості іншим шляхом (майном),
однак визначеного строку досягнення
такого результату умовами договору
передбачено не було.

За ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Наведена норма матеріального права
пов'язує обов'язок з оплати послуги
замовником з обов'язковим наданням
йому такої послуги. При цьому, за
договором щодо надання послуг
оплачується не сам результат певної
діяльності, а вчинені виконавцем дії.

Стосовно доводів скаржника про те, що
між сторонами не було підписано
жодного акту приймання-передачі послуг
за договором щодо сплаченої суми
передоплати у розмірі 230 252,08 грн. судова
колегія зазначає наступне.

У відповідності до п. 6.2 договору після
надання послуг згідно кожного з етапів,
визначених ст. 2 та 4 договору, сторони
укладають відповідний акт
приймання-передачі наданих послуг.

Проте колегія суддів зазначає, що
відсутність підписаного акта
приймання-передачі такої роботи не є
перешкодою для захисту суб'єктивного
матеріального права у випадку, якщо суд
на підставі зібраних у справі та
оцінених у сукупності доказів
встановить факт виконання позивачем за
зустрічним позовом відповідних
зобов'язань щодо виконання певної
роботи на відповідну суму коштів.

Доказом виконання позивачем за
зустрічним позовом зобов'язання за
договором є направлення електронних
повідомлень на адресу замовника, а
також отримання зворотних повідомлень,
що підтверджується витягами та
довідкою провайдера Інтернет послуг по
обслуговуванню електронної пошти.

Як встановлено в ч. 1 ст. 614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Так, розірвання договору про надання
юридичних послуг № 59-LS-1/LT/11 від 12.04.2011 р.
відбулося внаслідок дій відповідача за
зустрічним позовом, що підтверджується
направленням листа №741-04/13 від 09.04.2013 р.
до ТОВ «Інтегрітес» про односторонню
відмову від договору.

Також, п. 11.3 договору передбачено, що
замовник може відмовитися від послуг
виконавця в будь-який час за попереднім
письмовим повідомленням за 1 місяць до
дати розірвання за умови сплати
вартості фактично наданих послуг
виконавцем до моменту припинення
договору включно та відшкодування
понесених ним під час виконання
договору документально підтверджених
витрат.

У відповідності до ч. 2 ст. 903 ЦК України
у разі неможливості виконати договір
про надання послуг, що виникла не з вини
виконавця, замовник зобов'язаний
виплатити виконавцеві розумну плату.
Якщо неможливість виконати договір
виникла з вини замовника, він
зобов'язаний виплатити виконавцеві
плату в повному обсязі, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Таким чином, замовник зобов'язаний
виплатити виконавцеві плату в повному
обсязі, якщо неможливість виконати
договір виникла з його вини.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду про те, що зустрічні позовні
вимоги про зарахування попередньої
оплати здійсненої за договором про
надання юридичних послуг № 59-LS-1/LT/11 від
12.04.2011 р. у розмірі 230 252,08 грн. на користь
ТОВ «Інтегрітес», як повну оплату
послуг за договором, є доведеними та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги
наведеного не спростовують та
відхиляються колегією суддів як
необґрунтовані.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що рішення
Господарського суду м. Києва від 22.10.2013
р. прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга ТОВ «Райффайзен
Лізинг Аваль» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
ГПК України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Райффайзен Лізинг Аваль» залишити без
задоволення, рішення господарського
суду м. Києва від 22.10.2013 р. у справі №
910/9391/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/9391/13 повернути
до господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя
С.І. Буравльов

Судді
В.В. Андрієнко

В.В. Шапран