ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 р. Справа № 909/1442/13

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Неверовська Л.
М. , при секретарі судового засідання
Озарко Л. Р., розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу

за позовом: Чернівецького міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави в особі Державного
агентства лісових ресурсів України в
особі Державного підприємства
"Спеціалізоване лісогосподарське
агропромислове підприємство
"Карпатський Держспецлісгосп", вул.
Українська, 216, смт. Путила, Путильський
район, Чернівецька область, 59100;

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Смерека Сервіс",
вул. І. Франка, 8, смт. Верховина,
Верховинський район, Івано-Франківська
область, 78700;

про стягнення 26250 грн.

за участю представників сторін:

Від прокуратури: Гарасимик Т.О. -
прокурор відділу прокуратури м.
Івано-Франківська, (службове
посвідчення № 011571, видане 26.10.12);

Від позивача: не з'явились;

Від відповідача: не з'явились.

ВСТАНОВИВ: Чернівецьким міжрайонним
прокурором з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави в особі Державного
агентства лісових ресурсів України в
особі Державного підприємства
"Спеціалізоване лісогосподарське
агропромислове підприємство
"Карпатський Держспецлісгосп" подано
позов до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Смерека Сервіс" про
стягнення 26250 грн.

Представник прокуратури в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримав з підстав викладених в
позовній заяві, просить суд позов
задовольнити.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надіслав суду
клопотання (вх. №41/14 від 08.01.14) про
розгляд справи без участі представника
та долучення документів до матеріалів
справи, в якому також зазначає про
підтримання позовних вимог у повному
обсязі та просить суд позов
задовольнити.

Відповідач явку представника в судове
засідання не забезпечив, відзив на
позов не подав, про причини своєї
неявки суд не повідомив. Враховуючи ту
обставину, що відповідача було
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду справи, останнього не
було позбавлено конституційного права
на захист охоронюваних законом
інтересів. У разі неможливості
забезпечення явки представника в
судове засідання, сторона у справі не
позбавлена права надавати свої вимоги
і заперечення у письмовому вигляді.
Разом з тим, у відповідності із
ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами, вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.

З огляду на те, що явка сторін не
визнавалась обов'язковою, будь-яких
клопотань про відкладення розгляду
справи не надходило, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
прокуратури, всебічно та повно
з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши в сукупності всі докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач передав у власність
відповідачу лісопродукцію, що
підтверджується товарно-транспортними
накладними № 014878 від 06.02.12, № 014879 від
07.02.12 на загальну суму 26250 грн.: на
підставі довіреності серії СС № 29 від
06.02.12 по наряду № 050157 на відпуск
лісопродукції від 06.02.12 відповідачем
отримано пиломатеріал обрізний - 15 м.
куб. на суму 15750 грн., та на підставі
довіреності серія СС № 30 від 07.02.12 по
наряду № 050178 на відпуск лісопродукції
від 07.02.12 - пиломатеріал обрізний - 10 м.
куб. на суму 10500 грн.

Відповідач за отриману лісопродукцію
не розрахувався, внаслідок чого
утворився борг відповідача перед
позивачем в сумі 26250 грн.

Позивач звертався до відповідача з
претензіями №558 від 05.07.12, № 541 від 07.06.13
з вимогою здійснити оплату боргу.
Однак, вказана вимога залишилися без
належного реагування з боку
відповідача.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України та ст. 174 Господарського
кодексу України цивільні права і
обов'язки виникають, крім угод, також
внаслідок інших дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права
та обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Згідно до ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України, що визначено ст. 175
Господарського кодексу України.

На підставі положень Цивільного
Кодексу України суд робить висновок
про те, що між сторонами виникло
цивільно-правове зобов'язання.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених Цивільним Кодексом,
зокрема з договорів та інших
правочинів.

Відпуск товару позивачем відповідачу
та одержання відповідачем
лісопродукції свідчать про існування
між сторонами зобов'язань з приводу
поставки товару.

За таких обставин, суд дійшов до
висновку, що у даному випадку має місце
постачання товару без укладення
договору поставки у письмовій формі.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачені загальні умови виконання
зобов'язання, а саме зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Господарського Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до Цивільного кодексу
України до правовідносин поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Враховуючи те, що між сторонами мають
місце позадоговірні правовідносини -
відсутнім є визначення строку
здійснення відповідачем оплати за
отриманий товар, а отже покупець
(відповідач) зобов'язаний був оплатити
товар після його прийняття.

У пункті 1.7. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" від
17.12.2013 р. № 14, якою надано роз'яснення
щодо загальних питань застосування
господарськими судами законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань, зазначено
наступне.

Якщо у договорі або законі не
встановлено строку (терміну), у який
повинно бути виконано грошове
зобов'язання, судам необхідно виходити
з приписів частини другої статті 530 ЦК
України. Цією нормою передбачено, між
іншим, і можливість виникнення
обов'язку негайного виконання; такий
обов'язок випливає, наприклад, з
припису частини першої статті 692 ЦК
України, якою визначено, що покупець за
договором купівлі-продажу повинен
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього; відтак якщо
договором або актами цивільного
законодавства не встановлено інший
строк оплати товару, відповідна оплата
має бути здійснена боржником негайно
після такого прийняття, незалежно від
того, чи пред'явив йому кредитор
пов'язану з цим вимогу. При цьому
передбачена законом відповідальність
за невиконання грошового зобов'язання
підлягає застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту частини
другої статті 530 ЦК України.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Таким чином, позивачем відпущено
позивачу продукцію, що підтверджується
наявними у справі матеріалами, проте
відповідач прийняті на себе
зобов'язання щодо оплати не виконав,
доводи позивача щодо наявності такого
боргу не спростував. З огляду на
вказане позивачем правомірно заявлено
позовну вимогу про стягнення боргу у
сумі 26250 грн.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Вказаною нормою обов'язок доказування
покладений на сторони процесу.
Доказування полягає у поданні доказів
сторонами та доведенні їх
переконливості суду.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Станом на день розгляду справи,
відповідач не надав суду будь-яких
документальних доказів, які б
спростовували доводи позивача.

З огляду на викладене, позовні вимоги
про стягнення боргу в сумі 26250 грн.
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

У відповідності до ч. 3 статті 49 ГПК
України, судовий збір, від сплати якого
позивач у встановленому порядку
звільнений, стягується з відповідача в
доход бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи те, що позовні вимоги
задоволено, судові витрати по оплаті
судового збору прокладаються на
відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 509, 526, 525, 530,
610, 612, 692 Цивільного кодексу України, 174,
175 Господарського кодексу України,
ст.ст. 33, 43, 49, 75, ст. 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Чернівецького міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави в особі Державного
агентства лісових ресурсів України в
особі Державного підприємства
"Спеціалізоване лісогосподарське
агропромислове підприємство
"Карпатський Держспецлісгосп" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Смерека Сервіс" про
стягнення 26250 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Смерека Сервіс",
вул. І. Франка, 8, смт. Верховина,
Верховинський район, Івано-Франківська
область, 78700 (ідентифікаційний код 35293621)
на користь Державного підприємства
"Спеціалізоване лісогосподарське
агропромислове підприємство
"Карпатський Держспецлісгосп", вул.
Українська, 216, смт. Путила, Путильський
район, Чернівецька область, 59100
(ідентифікаційний код 05398473) 26250 грн.
боргу, про що видати наказ після
набирання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Смерека Сервіс",
вул. І. Франка, 8, смт. Верховина,
Верховинський район, Івано-Франківська
область, 78700 (ідентифікаційний код 35293621)
в доход бюджету (одержувач: УДКСУ у м.
Івано-Франківську; код класифікації
доходів бюджету: 22030001; МФО одержувача:
836014; р/р 3002; код ЄДРПОУ одержувача:
37952250; назва рахунку - Державний м.
Івано-Франківськ 22030001, назва коду
класифікації доходів: Судовий збір
(Державна судова адміністрація
України, 050); найменування суду:
господарський суд Івано-Франківської
області) 1720 грн. (одну тисячу сімсот
двадцять) грн. 50 коп. судового збору, про
що видати наказ після набрання
рішенням законної сили

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.01.14

Суддя
Неверовська Л. М.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Озарко Л. Р. 20.01.14