ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р.
Справа № 5008/441/2012

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючого судді
Юрченка Я.О.

суддів
Давид Л.Л.

Данко Л.С.

розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 б/н
від 13.11.2013 року

на рішення Господарського суду
Закарпатської області від 30.10.13 року,

у справі №5008/441/2012

за позовом: Прокурора
Великоберезнянського району в
інтересах держави в особі

Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Закарпатській області, м. Ужгород

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2,

смт.В.Березний
Закарпатської обл.

про: стягнення неустойки у розмірі 42676,40
грн. та розірвання договору №402
купівлі-продажу об'єкта приватизації
державної власності групи Д

за участю представників:

від прокуратури: Яворський Я.Т.;

від позивача: Дутка Ю.І.;

від відповідача: не з'явилися;

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 30.10.2013 року у
справі №5008/441/2012 (суддя Ващиліна Н.М.)
позов задоволено повністю. Розірвано
договір №402 купівлі-продажу об'єкта
аукціону - незавершеного будівництва
будівлі на Ужоцькому перевалі, що
повернута за рішенням суду у державну
власність, разом з земельною ділянкою,
на якій вона розташована -
(балансоутримувач: відсутній, місце
розташування об'єкта аукціону: АДРЕСА_1)
від 04.01.12. Стягнуто з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на користь
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Закарпатській області неустойку у
розмірі 42676 грн. 40 коп. Стягнуто з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в
дохід Державного бюджету України суму
2867 грн. 50 коп. судового збору.

Відповідач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 не
погоджуючись із прийнятим рішенням,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити повністю. Обґрунтовуючи
вимоги апеляційної скарги вважає, що
місцевий господарський суд при
прийнятті оскаржуваного рішення
допустив порушенням норм
матеріального права та процесуального
права. Крім того, стверджує про
невідповідність вимогам Земельного
кодексу України та Цивільного кодексу
України спірного договору та вважає, що
позов у даній справі, заявлено в
інтересах неналежного позивача.

Позивач - регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Закарпатській області на спростування
доводів апеляційної скарги подало
відзив на неї, в якому просить в
задоволенні апеляційної скарги
відмовити, оскаржуване рішення
залишити без змін.

Прокурор правом, наданим статтею
96 Господарського процесуального
кодексу України не скористався,
відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 22.11.2013 року
колегією суддів в складі Юрченка Я.О.
(головуючий), Давид Л.Л., Данко Л.С.,
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
в судовому засіданні на 10.12.2013 року.
Цією ж ухвалою скаржника зобов'язано
подати суду належним чином оформлені
докази доплати та зарахування судового
збору.

З підстав, визначених в ухвалі
суду від 10.12.2013 року, розгляд даної
справи відкладено на 14.01.2014 року,
повторно зобов'язано скаржника
виконати вимоги ухвали суду від 22.11.2013
року в частині надання витребуваних
доказів.

11.01.2014 року скаржником подано до
суду докази доплати та зарахування
судового збору на виконання вимог
ухвали суду від 22.11.2013 року.

14.01.2014 року скаржником на
електронну пошту Львівського
апеляційного господарського суду
надіслано клопотання про зупинення
провадження у даній справі до
завершення господарським судом
Закарпатської області перегляду за
нововиявленими обставинами рішення
від 05.02.2013 року у справі №5008/1075/2012 року.
Розглянувши вказане клопотання
колегія суддів дійшла висновку про
відмову в його задоволенні, враховуючи
наступне.

Виходячи із змісту ст.79 ГПК
України, господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом, а
також у разі звернення господарського
суду із судовим дорученням про надання
правової допомоги до іноземного суду
або іншого компетентного органу
іноземної держави.

Статтею 101 ГПК України
встановлено, що у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу. Додаткові докази приймаються
судом, якщо заявник обгрунтував
неможливість їх подання суду першої
інстанції з причин, що не залежали від
нього.

Відтак, перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Закарпатської
області від 05.02.2013 року у справі
№5008/1075/2012 та результати такого
перегляду, колегія суддів не розцінює
як обставини, які мають значення для
перегляду в суді апеляційної інстанції
рішення господарського суду
Закарпатської області від 30.10.2013 року у
справі №5008/441/2012.

Скаржник явку уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, причини неявки суду не
повідомив, хоча належним чином
повідомлявся про час і місце розгляду
даної справи. Оскільки, явка
представника скаржника обов'язковою не
визнавалась, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги за його
відсутності. Більше того, наявних
матеріалів достатньо для прийняття
законного і обґрунтованого рішення у
даній справі.

В судовому засіданні прокурор та
представник позивача надали
заперечення по суті апеляційних вимог
та просили в її задоволенні відмовити,
а оскаржуване рішення залишити без
змін.

Розглянувши апеляційну скаргу та
відзив на неї, вивчивши матеріали
справи, оцінивши наявні в ній докази,
заслухавши пояснення прокурора та
представника позивача, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення місцевим
господарським судом, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що у задоволенні апеляційної
скарги слід відмовити, а рішення
господарського суду Закарпатської
області від 30.10.2013 року у справі
№5008/441/2012 залишити без змін.

Аналізом матеріалів справи
встановлено наступне.

Згідно із ст. 170 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) держава
набуває і здійснює цивільні права та
обов'язки через органи державної
влади у межах їхньої компетенції,
встановленої законом. У ст. 13
Конституції закріплено, що право
державної власності від імені
українського народу здійснюють органи
державної влади. Згідно зі ст.326 ЦК
України, від імені та в інтересах
держави Україна право власності
здійснюють відповідно органи
державної влади.

Здійснюючи зазначені функції, органи
державної влади діють не як суб'єкти
права власності, а як представники
цього суб'єкта: вони діють не від
власного імені і не в своєму інтересі, а
від імені і в інтересі держави в цілому,
носієм суверенітету та єдиним джерелом
влади в якій є її народ. Через органи
державної влади здійснюється воля не
цих органів, а самого народу, який може
висловити свою волю, здійснити свою
владу безпосередньо (ст. 5 Конституції
України).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону
України "Про особливості приватизації
об'єктів незавершеного будівництва"
сферою застосування цього закону є
визначення особливості приватизації
об'єктів незавершеного будівництва, що
перебувають у державній власності,
включаючи законсервовані об'єкти, а
також за ініціативою органів,
уповноважених управляти відповідним
державним майном об'єктів
незавершеного будівництва, що
утримуються на балансах підприємств,
які не підлягають приватизації (далі -
об'єкти незавершеного будівництва).
Згідно із ст. 3 вказаного закону продаж
об'єктів незавершеного будівництва
здійснюється на відкритих аукціонах
разом із земельними ділянками, на яких
розташовані такі об'єкти.

Статтею 4 Закону України „Про
особливості приватизації об'єктів
незавершеного будівництва"
передбачено, що рішення про
приватизацію об'єктів незавершеного
будівництва приймаються Фондом
державного майна України, його
регіональними відділеннями, органами
приватизації в Автономній Республіці
Крим (далі - органи приватизації) на
підставі переліку об'єктів, що
підлягають приватизації.

У відповідності до ст. 17-1
Земельного кодексу України державні
органи приватизації здійснюють продаж
земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації.

Таким чином, доводи апелянта про
відсутність у позивача повноважень що
розпорядження спірним майном є
безпідставними та спростовуються
нормами чинного законодавства.

Отже, Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Закарпатській області в силу норм
чинного законодавства наділене
повноваженнями щодо прийняття рішення
про його приватизацію. Враховуючи
викладене та предмет спору, колегія
суддів вважає, що Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Закарпатській області є
належним позивачем у даній справі.

У відповідності до вищевказаних норм
законодавства наказом ФДМУ від 23.07.07р.
№1224 об'єкт незавершеного будівництва -
будівлю на Ужоцькому перевалі,
включено в перелік об'єктів
приватизації, повернутих у державну
власність, які підлягають подальшому
продажу.

На виконання наказу Фонду
державного майна України від 23.07.07 №1224
Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Закарпатській області прийнято
рішення та видано наказ від 04.09.07№09-01/163
про продаж на аукціоні об'єкта
незавершеного будівництва - будівлі на
Ужоцькому перевалі, що повернута за
рішенням суду у державну власність,
разом з земельною ділянкою, на якій
вона розташована.

На підставі вказаних прийнятих рішень
та за результатами аукціону з
повторного продажу об'єкта аукціону у
складі об'єкта приватизації - об'єкта
незавершеного будівництва - будівлю на
Ужоцькому перевалі, що повернута за
рішенням суду у державну власність
разом з земельною ділянкою, на якій
вона розташована (балансоутримувач -
відсутній, місце розташування об'єкта
аукціону: АДРЕСА_1), між Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Закарпатській області та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
укладено та посвідчено договір
купівлі-продажу №402 від 04.01.12.

В силу вимог ст.ст. 11, 626 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України), ст.
174 Господарського кодексу України (далі
- ГК України) договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань,
які мають виконуватись належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору (ст.526 ЦК України, ст. 193
ГК України), і одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(ст.525 ЦК України, п.7 ст.193 ГК України).

На момент розгляду даної справи в
суді першої інстанції договір
купівлі-продажу №402 від 04.01.12 недійсним
не визнаний та його невідповідність
вимогам закону не встановлено. Докази,
що спростовують викладене в матеріалах
справи відсутні, а сторонами суду не
надано.

Разом з тим, покликання скаржника
в апеляційній скарзі на
невідповідність спірного договору
вимогам пп. «г» ч.2 ст.132 Земельного
кодексу України та вимогам ст.ст. 638, 658
ЦК України спростовуються наступним.

Так згідно із ст.638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п.п. «г» ч.2 ст.132
Земельного кодексу України угоди про
перехід права власності на земельні
ділянки повинні містити документ, що
підтверджує право власності на
земельну ділянку. Проте, в даному
випадку, предметом спірного договору є
майно, розташоване на земельній
ділянці державної власності, що
підтверджується матеріалами справи та
апелянтом не заперечується. А тому,
відсутність у спірному договорі
відомостей про документ, на який
покликається апелянт не може бути
підставою для визнання такого договору
недійним, оскільки, право державної
власності на відповідно майно та
земельну ділянку встановлено
законодавством.

При цьому, не розцінюється колегією
суддів як такі, що мають значення для
вирішення даної справи доводи апелянта
про відсутність у позивача державного
акта на право власності на земельну
ділянку, оскільки, відповідно до ст. 13
Закону України "Про особливості
приватизації об'єктів незавершеного
будівництва" право власності на
земельну ділянку, на якій розташований
об'єкт незавершеного будівництва,
виникає після одержання державного
акта на право власності на землю, який
видається покупцеві за умови сплати
ним ціни продажу земельної ділянки.
Тобто, при належному виконанні умов
спірного договору та за відсутності
даного спору, відповідач був вправі
звернутись у встановленому порядку до
органів уповноважених видавати акти на
право власності на землю та отримати
відповідний акт на право власності
земельною ділянкою.

З аналізу умов оспорюваного договору
вбачається, що сторонами при укладенні
даного договору узгоджено всі його
істотні умови, зокрема, щодо предмету
договору - Об'єкт аукціону (пункт 2.1
договору - незавершене будівництво
будівлі на Ужоцькому перевалі, що
повернута за рішенням суду у державну
власність, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1) - об'єкт приватизації, разом із
земельною ділянкою державної
власності площею 050га, на якій
розташований об'єкт приватизації),
вартість об'єкту продажу (пункт 2.3
договору), строки сплати та
відповідальність за невиконання умов
договору, права та обов'язки сторін
правочину, порядок переходу права
власності на об'єкт продажу, зміну умов
договору та його розірвання.

Враховуючи викладене, доводи апелянта
про порушення позивачем при укладенні
спірного договору вимог чинного
законодавства колегія суддів вважає
безпідставними.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

У відповідності до п. 2.6.
вищезазначеного договору
купівлі-продажу №402 від 04.01.12. вказаний
об'єкт продано за 213382,00 грн., які
покупець (відповідач) зобов'язаний
сплатити протягом 30-ти днів з моменту
нотаріального посвідчення та
державної реєстрації договору (п. 3.1.).

Грошові кошти в розмірі 10% початкової
ціни продажу об'єкта зараховуються
покупцеві при остаточному розрахунку
за придбаний об'єкт (п. 3.2 договору).

Договором (п. п. 4.1, 4.2.) також
передбачено, що передача об'єкта
аукціону здійснюється продавцем
покупцеві у 3-денний строк після сплати
повної вартості об'єкта аукціону.

Однак відповідач (покупець) не виконав
умови договору щодо сплати повної суми
за придбаний об'єкт у строк,
встановлений п. 3.1. договору сторін, що
відповідачем не спростовано.

У відповідності до п. 8.2. договору №402
від 04.01.12 у разі, якщо покупець не
сплатив повну суму за об'єкт аукціону
протягом 60-ти днів з дня нотаріального
посвідчення та державної реєстрації,
він зобов'язаний сплатити неустойку в
розмірі 20% ціни продажу об'єкта
аукціону; при цьому договір підлягає
розірванню.

П. 13.3. вказаного договору передбачено,
що у разі невиконання однією з сторін
умов договору він може бути розірваний
на вимогу сторони за рішенням суду; при
цьому об'єкт аукціону повертається у
державну власність у порядку,
встановленим чинним законодавством
України.

П. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір може бути
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком місцевого
господарського суду про те, що позовні
вимоги про розірвання договору №402
купівлі-продажу об'єкта аукціону -
незавершеного будівництва будівлі на
Ужоцькому перевалі, що повернута за
рішенням суду у державну власність,
разом з земельною ділянкою, на якій
вона розташована - (балансоутримувач:
відсутній, місце розташування об'єкта
аукціону: АДРЕСА_1) від 04.01.12 підлягають
задоволенню.

При цьому, виходячи із змісту п. 8.2
договору та встановлені обставини
даної справи - відповідач не сплатив
повну суму за об'єкт аукціону протягом
60-ти днів з дня нотаріального
посвідчення та державної реєстрації,
позовна вимога про стягнення 42
676,40 грн. неустойки, нарахованої на
підставі п. 8.2 договору (20% від 213382,00
грн.), задоволена судом першої
інстанції обґрунтовано.

За таких обставин, колегія суддів
вважає доводи апелянта про порушення
місцевим господарським судом норм
чинного законодавства при прийнятті
оскаржуваного рішення безпідставними.

Отже, колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що рішення господарського суду
Закарпатської області від 30.10.2013 року
відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на чинному законодавстві і
підстав для його скасування немає,
зазначені в апеляційній скарзі інші
доводи скаржника не відповідають
матеріалам справи, документально
необґрунтовані, не базуються на
законодавстві, що регулює спірні
правовідносини, а тому не визнаються
такими, що можуть бути підставою згідно
ст. 104 ГПК України для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні апеляційної
скарги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 б/н від 13.11.2013 року відмовити.

2. Рішення господарського суду
Закарпатської області від 30.10.13 року у
справі №5008/441/2012 залишити без змін.

3. Постанова може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи скеровуються в
господарський суд Закарпатської
області.

Повний текст постанови складено 15.01.2014
року

Головуючий-суддя
Юрченко Я.О.

Суддя
Давид Л.Л.

Суддя
Данко Л.С.