ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
УХВАЛА

"16" січня 2014 р.
Справа № 7/126-2010

За заявою публічного акціонерного
товариства „Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк", м. Київ
від 03.12.2013р. № 107/07-05/613

Про заміну сторони у виконавчому
провадженні

У справі

За позовом Публічного акціонерного
товариства „Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк", м. Київ
в особі філії „Відділення ПАТ
Промінвестбанк в м. Хуст Закарпатської
області", м. Хуст

до Державного підприємства
„Сокирницький цеолітовий завод", с.
Бороняво Хустського району

про стягнення 95800, 00 грн.,

Суддя Ремецькі О.Ф.

Представники сторін:

від заявника - Орос В.Ю. - представник за
довіреністю №09-32/90 від 25.01.2013р.

від відповідача - Герей Р.В. - в.о.
директора

В засіданні суду взяв участь
представник ТОВ „Сокирницький
цеолітовий завод" - Феделеш М.М. -
представник за довіреністю №1/14 від
03.01.2014р., а також представник
Регіонального відділення ФДМУ по
Закарпатській області Данильченко І.С.
- представник за довіреністю №5 від
08.01.2014р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
„Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк", м. Київ
звернулось до Господарського суду
Закарпатської області з позовом до
Державного підприємства
„Сокирницький цеолітовий завод", с.
Бороняво Хустського району про
стягнення 95800, 00 грн.

Рішенням Господарського суду
Закарпатської області від 19.01.2011р.
позовні вимоги задоволено повністю та
на виконання даного рішення видано
наказ від 01.02.2011р. про стягнення з
відповідача вищевказаної суми.

Стягувач звернувся із заявою про
заміну боржника - сторони виконавчого
провадження його правонаступником у
справі Державне підприємство
„Сокирницький цеолітовий завод", с.
Бороняво Хустського району
(відповідача) - Товариство з обмеженою
відповідальністю „Сокирницький
цеолітовий завод", м. Мукачево.

Згідно Закону України від 28.11.2002, № 327-IV
«Про внесення змін до Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
вибуття однієї з сторін державний
виконавець з власної ініціативи або за
заявою сторони, а також сама
заінтересована сторона мають право
звернутися до суду з заявою про заміну
сторони її правонаступником. Для
правонаступника усі дії, вчинені до
його вступу у виконавче провадження,
обов'язкові тією мірою, в якій вони були
б обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

У відповідності до статті 25
Господарського процесуального кодексу
України, у разі смерті або оголошення
фізичної особи померлою, припинення
діяльності суб'єкта господарювання
шляхом реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, перетворення),
заміни кредитора чи боржника в
зобов'язанні, а також в інших випадках
заміни особи у відносинах, щодо яких
виник спір, господарський суд залучає
до участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до
вступу у справу правонаступника,
обов'язкові для нього так само, як вони
були обов'язкові для особи, яку
правонаступник замінив.

Про заміну або про відмову заміни
сторони чи третьої особи її
правонаступником господарський суд
виносить ухвалу.

Ухвалою суду від 06.12.2013р. дану заяву
було призначено до розгляду на 17.12.2013р.

У зв'язку з неявкою представників
сторін та невиконанням вимог суду,
ухвалою від 17.12.2013р. розгляд заяви було
відкладено на 09.01.2014р.

Ухвалою суду від 09.01.2014р. розгляд заяви
було відкладено на 16.01.2014р. та в порядку
вимог статті 30 ГПК України судом
викликано відповідального працівника
Регіонального відділення ФДМУ по
Закарпатській області, м. Ужгород для
дачі пояснень з наступних питань: - чи
підписувався між сторонами договору
№404 від 03.04.2013р. акт приймання-передачі
відчужуваного майна? - надати суду акт
інвентаризації майна підприємства
станом на 30.11.2012р. - надати суду
відомості стосовно умов договору про
передачу боргових зобов'язань,
визначених зведеним виконавчим
провадженням, покупцю (за якими
виконавчими документами та в яких
обсягах, тощо). - представити належні
докази переходу прав від ДП
„Сокирницький цеолітовий завод" за
договором купівлі-продажу до ТОВ
„Сокирницький цеолітовий завод" у
повному обсязі.

Заява стягувача мотивована тим, що
Регіональним відділенням Фонду
державного майна України в
Закарпатській області, в процедурі
приватизації державного майна, було
продано Державне підприємство
«Сокирницький цеолітовий завод» як
єдиний майновий комплекс, про що
03.04.2013р. між РВ ФДМУ України по
Закарпатській області (Продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Цеоліт -Україна»
(Покупець) було укладено договір №404
купівлі-продажу об'єкта державної
власності А - єдиного майнового
комплексу державного підприємства
«Сокирницький цеолітовий завод» разом
із земельною ділянкою, посвідчений
приватним нотаріусом Ужгородського
міського нотаріального округу Кішкін
Д.В. по реєстру за №1234 (далі - Договір
купівлі-продажу). Згідно п.1.1. договору
купівлі-продажу Продавець передав у
власність Покупцю об'єкт державної
власності групи А - єдиний майновий
комплекс ДП «Сокирницький цеолітовий
завод» разом із земельною ділянкою
(далі - Об'єкт приватизації»), а Покупець
зобов'язався прийняти Об'єкт
приватизації та сплатити ціну його
продажу. Відповідно до абзацу 2 п.3.3
Договору купівлі-продажу, після
придбання Об'єкта приватизації його
новий власник стає правонаступником
прав та обов'язків приватизованого
підприємства.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЗУ «Про
приватизацію державного майна», особи,
які придбали державні підприємства як
єдині майнові комплекси, є
правонаступниками їх майнових прав
(крім права постійного користування
земельною ділянкою) і обов'язків
відповідно до умов договору між
продавцем і покупцем та законодавства
України.

Таким чином, відповідно до умов
Договору купівлі-продажу та чинного
законодавства України, Покупець -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Цеоліт Україна»
(місцезнаходження м. Мукачеве
Закарпатської області вул.Мічуріна 1/15,
) став правонаступником
прав та обов'язків державного
підприємства «Сокирницький цеолітовий
завод», в т. ч. і по зобов'язаннях перед
ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк». В
подальшому, згідно рішення засновників
від 18.06.2013р., Товариство з обмеженою
відповідальністю «Цеоліт Україна»
перейменовано в Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сокирницький
цеолітовий завод». Отже ТОВ
«Сокирницький цеолітовий завод», як
правонаступник ТОВ «Цеоліт Україна», є
правонаступником ДП «Сокирницький
цеолітовий завод», що підтверджується
листом ТОВ «Сокирницький цеолітовий
завод» №34 від 21.10.2013р.

Представником заявника в судовому
засіданні було подане усне клопотання
про витребування доказів в порядку
вимог статті 38 ГПК України, які на думку
заявника, мають суттєве значення для
всебічного та об'єктивного розгляду
заяви.

Однак, дане клопотання судом відхилено
як безпідставне з огляду на те, що
обов'язок доказування, а отже і подання
доказів відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України (далі ГПК України) покладено на
сторони та інших учасників судового
процесу. У випадку неможливості
власними силами отримати та подати
суду докази, згідно із ч. 1 ст. 38 ГПК
України, сторона або прокурор має право
клопотати перед судом про витребування
доказів, які є необхідними для
вирішення спору. Слід звернути увагу на
те, що витребування доказу є правом, а
не обов'язком суду.

Частиною 2 статті 38 ГПК України
визначені обов'язкові реквізити
клопотання про витребування доказів,
одним з яких, зокрема є обставини, що
перешкоджають наданню доказу. Особа,
яка звертається із клопотанням,
повинна надати підтвердження того, що
їй відмовлено в отриманні доказу, або
відсутності відповіді на запит про
отримання доказу.

В пункті 2.1 постави Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вказано, що у разі
неможливості самостійно подати
необхідні для розгляду справи докази
сторона, прокурор, третя особа вправі
звернутися до господарського суду, в
тому числі й апеляційної інстанції, з
клопотанням про витребування доказів;
при цьому обґрунтування такої
неможливості покладається на особу, що
заявляє відповідне клопотання.

Належність доказів - спроможність
фактичних даних містити інформацію
щодо обставин, що входять до предмета
доказування, слугувати аргументами
(посилками) у процесі встановлення
об'єктивної істини.

Належність доказів - це міра, що
визначає залучення до процесу в
конкретній справі тільки потрібних і
достатніх доказів. Під належністю
доказу розуміється наявність
об'єктивного зв'язку між змістом
судових доказів (відомості, що
містяться в засобах доказування) і
самими фактами, що є об'єктом судового
пізнання.

Виходячи зі змісту ст. 32 ГПК України,
належними слід визнавати докази, які
містять відомості про факти, що входять
у предмет доказування у справі, та інші
факти, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Проте, названі позивачем відомості не є
доказами в розумінні ст.ст. 32-38 ГПК
України.

Представник боржника та ТОВ
„Сокирницький цеолітовий завод"
заперечують з приводу доводів
стягувача з підстав, зазначених у
поданому суду письмовому поясненні та
вказують на те, що згідно умов Договору
№ 404 купівлі-продажу об'єкта державної
власності від 03.04.2013 року ТзОВ
«Сокирницький цеолітовий завод» як
покупець, прийняло на себе зобов'язання
щодо погашення окремих боргів
Державного підприємства «Сокирницький
цеолітовий завод» (далі - Державне
підприємство) перед його кредиторами.
При цьому, боржник, який є державним
підприємством та його кредитори
зберегли зобов'язальні відносини по

відношенню один до одного у вказаних
зобов'язальних правовідносинах
кредитори являються суб'єктом права, а
державне підприємство - суб'єктом
обов'язку.

Однак, хоча на Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сокирницький
цеолітовий завод» договором і
покладено обов'язок виконати окремі
зобов'язання замість боржника, воно не
являється учасником зобов'язальних
відносин, що виникли між кредиторами та
державним підприємством. Обов'язок по
виконанню окремих зобов'язань замість
боржника не базується на
правонаступництві, а є добровільним. З
правової точки зору такий обов'язок є
передорученням виконання, а не заміна
особи у зобов'язанні, оскільки умовами
договору купівлі-продажу передбачено
покладання виконання зобов'язання на
третю особу, а не правонаступництво.
Передоручення виконання не тягне за
собою заміну боржника у зобов'язанні.
Така позиція

ґрунтується на тому, що за умовами
Договору № 404 купівлі-продажу об'єкта
державної власності від 03.04.2013 року до
Товариства не перейшли сукупні валові
активи та пасиви Державного
підприємства, а відбувся продаж майна,
що відображено не шляхом оформлення
передавального (розподільчого)
балансу, а на підставі акту
приймання-передачі. При цьому, майно,
яке придбане Товариством було піддане
оподаткуванню податком на додану
вартість, що не є можливим при
правонаступництві.

Отже, згідно із рішенням суду у справі
№ 7/126-2010 Державне підприємство
зобов'язане виконати рішення суду
самостійно, оскільки жодного доказу
передачі прав та зобов'язань боржника
немає. У даному випадку заміна боржника
- ДП «Сокирницький цеолітовий завод» на
нового боржника - ТзОВ «Сокирницький
цеолітовий завод» призведе до
порушення майнових прав останнього.
відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про
приватизацію державного майна» особи,
які придбали державні підприємства як
єдині майнові комплекси, є
правонаступниками їх майнових прав
(крім права постійного користування
земельною ділянкою) і обов'язків
відповідно до умов договору між
продавцем і покупцем та законодавства
України. Тобто, в даному випадку межі
правонаступництва та відповідальності
покупця визначаються умовами

договору купівлі-продажу.

Виконання зобов'язання Товариством
щодо погашення боргу перед ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
замість Державного підприємства
«Сокирницький цеолітовий завод»
умовами договору не передбачено.
Більше того п. 1.1. Договору № 404
купівлі-продажу об'єкта державної
власності від 03.04.2013 року визначено, що
об'єкт приватизації включає в себе всі
його активи та пасиви згідно з
матеріалами інвентаризації, за

результатами якої складений зведений
акт інвентаризації майна станом на
30.11.2012 року. При цьому виконавче
провадження щодо виконання наказу
Господарського суду Закарпатської
області у справі № 7/126-2010 було відкрито
лише 27.05.2013 року, тобто після укладення
договору купівлі-продажу.

Представник Регіонального відділення
ФДМУ по Закарпатській області у
поданому суду письмовому поясненні
також зазначає про безпідставність
доводів заявника та просить суд
врахувати те, що згідно п. 5.3.6. Договору
Покупець зобов'язувався протягом 30
(тридцяти) календарних днів з дня
підписання Договору купівлі - продажу
погасити заборгованість підприємства
згідно зведеного виконавчого
провадження з виконання виконавчих
документів по стягненню
заборгованості на користь юридичних та
фізичних осіб шляхом перерахування
грошових коштів в сумі 1242450, 35 грн. на
розрахунковий рахунок відділу ДВС
Хустського МРУЮ (Лист відділу ДВС
Хустського РУЮ Закарпатської області
додається).

ТОВ «Сокирницький цеолітовий завод»
взяті на себе зобов'язання виконує з
урахуванням відстрочок наданих судом
по відповідних справах.

Крім того, зазначає, що ТОВ
«Сокирницький цеолітовий завод»
здійснено повну оплату за об'єкт
приватизації у сумі 3 672 181, 00 грн. із
врахуванням ПДВ та нарахованою
неустойкою у розмірі 20% від ціни
продажу об'єкта (734 436, 20грн.) та
добровільно сплачено пеню у розмірі 644,
32 грн., погашено заборгованість
підприємства до бюджету (податковий
борг) в сумі 76970грн., погашено
заборгованість підприємства по
заробітній платі в сумі 80806,84грн.

Розглянувши заяву про заміну сторони
виконавчого провадження, суд приходить
до висновку про те, що вона не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 25 ГПК України, у
разі смерті або оголошення фізичної
особи померлою, припинення діяльності
суб'єкта господарювання шляхом
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, перетворення), заміни кредитора
чи боржника в зобов'язанні, а також в
інших випадках заміни особи у
відносинах, щодо яких виник спір,
господарський суд залучає до участі у
справі правонаступника відповідної
сторони або третьої особи на будь-якій
стадії судового процесу. Усі дії,
вчинені в судовому процесі до вступу у
справу правонаступника, обов'язкові
для нього так само, як вони були
обов'язкові для особи, яку
правонаступник замінив.

Про заміну або про відмову заміни
сторони чи третьої особи її
правонаступником господарський суд
виносить ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, 19.01.2011 року
Господарським судом Закарпатської
області винесено рішення у справі №
7/126-2010 за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний

комерційний промислово-інвестиційний
банк» до Державного підприємства
«Сокирницький цеолітовий завод», яким
позовні вимоги ПАЇ «Промінвестбанк»
задоволено та присуджено до стягнення
з ДП «Сокирницький цеолітовий завод»
на користь Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» суму
95800грн. заборгованості (основний борг)
за кредитним договором від 09.11.2007р. №491,
а також суму

1149грн. у відшкодування судових витрат.

На виконання рішення суду,
господарським судом Закарпатської
області 01.02.2011р. було видано
відповідний наказ та надіслано
стягувачу - ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк». В зв'язку з втратою виконавчого
документа на підставі ухвали
господарського суду Закарпатської
області від 17.05.2013р. по справі №7/126-2010
було видано дублікат наказу. Заявою від
22.05.2013р. за вих. №107/07-07/308 дублікат
наказу господарського суду
Закарпатської області по справі
№7/126-2010 було направлено на примусове
виконання до ВДВС Хустського РУЮ.
Постановою від 27.05.2013р., винесеною
головним державним виконавцем ВДВС
Хустського РУЮ Потьомкіною О.М., було
відкрито виконавче провадження №38142632
з примусового виконання дублікату
наказу Господарського суду
Закарпатської області по справі
№7/126-2010.

Наказом Фонду державного майна України
№ 978 від 29.06.2011 року, відповідно до
Державної програми приватизації на
2000-2002 роки, затвердженої Законом «Про
державну програму приватизації» та ст.
7 Закону України „Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)", до переліку об'єктів
державної власності групи А, що
підлягають приватизації, включено
цілісний майновий комплекс - державне
підприємство «Сокирницький цеолітовий
завод» разом із земельною ділянкою, с.
Бороняво, вул. Гагаріна, 45, Хустського
району шляхом продажу на аукціоні.

Наказом Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Закарпатській області № 00142 від 26.03.2012
року прийнято рішення про проведення
приватизації шляхом продажу на
аукціоні об'єкта державної власності
групи А - цілісного майнового комплексу
- державного підприємства
«Сокирницький цеолітовий завод», разом
із земельною ділянкою.

За результатами повторного аукціону,
між Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Закарпатській області та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Цеоліт
Україна», як єдиним учасником аукціону,
було укладено Договір № 404
купівлі-продажу об'єкта державної
власності групи А - єдиного майнового
комплексу державного підприємства
«Сокирницький цеолітовий завод» разом
із земельною ділянкою від 03.04.2013р (копія
договору та Акту передачі об'єкта
державної власності групи А - єдиного
майнового комплексу державного
підприємства «Сокирницький цеолітовий
завод» разом із земельною ділянкою
додаються).

Згідно рішення від 18.06.2013р. загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю «Цеоліт
Україна» змінено найменування
Товариства з «Цеоліт Україна» на
«Сокирницький цеолітовий завод» та
відповідно проведено державну
реєстрацію внесення змін до статуту
Товариства

Згідно п. 5.3.6. Договору Покупець
зобов'язувався протягом 30 (тридцяти)
календарних днів з дня підписання
Договору купівлі - продажу погасити
заборгованість підприємства згідно
зведеного виконавчого провадження з
виконання виконавчих документів по
стягненню заборгованості на користь
юридичних та фізичних осіб шляхом
перерахування грошових коштів в сумі
1242450,35грн. на розрахунковий рахунок
відділу ДВС Хустського МРУЮ (Лист
відділу ДВС Хустського РУЮ
Закарпатської області додається).

У відповідності до вимог статті 27
Закону України „Про приватизацію
державного майна" до договору
купівлі-продажу повинні включатися
передбачені бізнес-планом чи планом
приватизації зобов'язання або
зобов'язання сторін, які були визначені
умовами аукціону, конкурсу чи викупу,
щодо: збереження основних видів
діяльності підприємства; технічного
переозброєння, модернізації
виробництва; виконання встановлених
мобілізаційних завдань; погашення
боргів із заробітної плати та перед
бюджетом, простроченої кредиторської
заборгованості підприємства, тощо.

В свою чергу, статтею 28 цього Закону
передбачено, що особи, які придбали
державні підприємства як єдині майнові
комплекси, є правонаступниками їх
майнових прав (крім права постійного
користування земельною ділянкою) і
обов'язків відповідно до умов договору
між продавцем і покупцем та
законодавства України.
Правонаступництво щодо акцій (часток,
паїв), придбаних в процесі
приватизації, які належали державі в
майні суб'єктів підприємницької
діяльності, створених за участю
державних підприємств,
підтверджується договором
купівлі-продажу.

Виходячи з контекстного аналізу норм
чинного законодавства та обставин
справи, суд констатує наступне.

Стаття 33 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" встановлює, що
юридична особа припиняється в
результаті передання всього свого
майна, прав та обов'язків іншим
юридичним особам - правонаступникам у
результаті злиття, приєднання, поділу,
перетворення (реорганізації) або в
результаті ліквідації за рішенням,
прийнятим засновниками (учасниками)
юридичної особи або уповноваженим ними
органом.

Відповідно до частини третьої статті 7
Закону України "Про приватизацію
державного майна" державні органи
приватизації у межах своєї компетенції
змінюють у процесі приватизації
організаційну форму підприємств, що
перебувають у державній власності, та
здійснюють повноваження власника
державного майна у процесі
приватизації.

З огляду на наведене вище, рішення про
припинення державного підприємства, що
приватизується шляхом продажу його
цілісного майнового комплексу, має
приймати відповідний державний орган
приватизації після одержання функцій з
управління майном цього підприємства
згідно зі статтею 12 Закону України "Про
приватизацію державного майна".

У результаті продажу цілісний майновий
комплекс підприємства, що
приватизується, не руйнується, а лише
змінює свого власника, приєднуючись
при цьому до його майна та майнових
прав і зобов'язань.

Особи, які придбали державні
підприємства як цілісні майнові
комплекси, є правонаступниками їх
майнових прав і обов'язків відповідно
до умов договору між продавцем і
покупцем та законодавства України
(стаття 28 Закону України "Про
приватизацію державного майна" та
стаття 22 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)").

Враховуючи зазначене, Фонд державного
майна України розглядає продаж
цілісних майнових комплексів
державних підприємств, як складову
реорганізації державних підприємств
шляхом приєднання їх майна та майнових
зобов'язань до нових власників.

У зв'язку з цим державна реєстрація
припинення державних підприємств, що
приватизуються шляхом продажу їх
цілісного майнового комплексу,
відбувається в порядку, визначеному
статтею 37 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців".

Відповідно до цього державні органи
приватизації після укладання та
державної реєстрації договорів
купівлі-продажу цілісних майнових
комплексів державних підприємств
мають приймати рішення про припинення
таких підприємств та у встановлені
законом терміни мають затверджувати
передавальні акти, що складені
комісіями з припинення.

У свою чергу нові власники
приватизованого майна державних
підприємств відповідно до взятих ними
на себе зобов'язань за укладеними
договорами купівлі-продажу та чинного
законодавства з питань державної
реєстрації мають вживати необхідних
заходів щодо створення за погодженням
з реєструючими органами комісій з їх
припинення, архівації документів,
узгодження з органами державної
податкової служби планів
реорганізації цілісних майнових
комплексів, складання та затвердження
передавальних актів, зняття
підприємства з обліку в органах
Пенсійного фонду та відповідних
органах соціального страхування, а
також виконувати інші передбачені
законодавством дії щодо подання до
реєструючого органу документів,
необхідних для проведення державної
реєстрації припинення юридичної особи
в результаті реорганізації
(приєднання) та забезпечити внесення
змін до своїх установчих документів
або створення на базі майна цього
підприємства нового суб'єкта
господарювання (Лист, Фонд державного
майна, від 01.02.2005, № 10-18-1011 "Щодо
припинення державних підприємств, що
приватизуються шляхом продажу їх
цілісного майнового комплексу").

В свою чергу, умовами договору
купівлі-продажу від 03.04.2013р. сторонами
чітко узгоджено розмір заборгованості
державного підприємства, майно якого є
предметом продажу та обсяг боргових
зобов'язань, які у відповідності до
вимог чинного законодавства та умов
договору передаються покупцю такого
об'єкту.

Згідно умов Договору № 404
купівлі-продажу об'єкта державної
власності від 03.04.2013 року ТзОВ
«Сокирницький цеолітовий завод» як
покупець, прийняло на себе зобов'язання
щодо погашення окремих боргів
Державного підприємства «Сокирницький
цеолітовий завод» (далі - Державне
підприємство) перед його кредиторами.
При цьому, боржник, який є державним
підприємством та його кредитори
зберегли зобов'язальні відносини по
відношенню один до одного у вказаних
зобов'язальних правовідносинах
кредитори являються суб'єктом права, а
державне підприємство - суб'єктом
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про
приватизацію державного майна» особи,
які придбали державні підприємства як
єдині майнові комплекси, є
правонаступниками їх майнових прав
(крім права постійного користування
земельною ділянкою) і обов'язків
відповідно до умов договору між
продавцем і покупцем та законодавства
України. Тобто, в даному випадку межі
правонаступництва та відповідальності
покупця визначаються умовами договору
купівлі-продажу.

Виконання зобов'язання Товариством
щодо погашення боргу перед ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
замість Державного підприємства
«Сокирницький цеолітовий завод»
умовами договору не передбачено.
Більше того п. 1.1. Договору № 404
купівлі-продажу об'єкта державної
власності від 03.04.2013 року визначено, що
об'єкт приватизації включає в себе всі
його активи та пасиви згідно з
матеріалами інвентаризації, за

результатами якої складений зведений
акт інвентаризації майна станом на
30.11.2012 року. При цьому виконавче
провадження щодо виконання наказу
Господарського суду Закарпатської
області у справі № 7/126-2010 було відкрито
лише 27.05.2013 року, тобто після укладення
договору купівлі-продажу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 25, 86 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви публічного
акціонерного товариства „Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк", м. Київ від 03.12.2013р. № 107/07-05/613 про
заміну сторони виконавчого
провадження відмовити.

Суддя
О.Ф. Ремецькі