ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2014 р.
Справа № 911/4287/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «РІЧ ХАРВЕСТ»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агробонус»

про стягнення 826 001,51грн.

Суддя Горбасенко
П.В.

За участю представників:

від позивача Утін К.Ю. (дов. № 54/07 від
25.07.2013р.);

від відповідача не з'явилися.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «РІЧ ХАРВЕСТ» (далі -
позивач) звернулося з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агробонус» (далі -
відповідач) про стягнення 826 001,51грн.
заборгованості, з яких: 518 343,68грн. боргу
за поставлений на підставі видаткових
накладних № 03/05/01 від 03.05.2012р., № 11/05/02
від 11.05.2012р., № 17/05/01 від 17.05.2012р. та №
07/06/01 від 07.06.2012р. згідно договору
поставки № 0312 від 22.02.2012р. товар, 88 274грн.
договірної неустойки у вигляді штрафу,
149 247,51грн. пені, 54 917,18грн. штрафу, 2
952,21грн. інфляційних втрат та 12 266,93грн. 3
% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором
поставки № 0312 від 22.02.2012р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 15.11.2013р. порушено
провадження у справі № 911/4287/13, розгляд
справи призначено на 25.11.2013р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.11.2013р. розгляд справи
відкладено на 20.12.2013р.

13.12.2013р. до канцелярії господарського
суду Київської області від
представника відповідача надійшов
відзив на позовну заяву № 34-12/13 від
12.12.2013р. (вх. № 25590 від 13.12.2013р.). згідно
якого останній просив суд зменшити
розмір штрафних санкцій на підставі ст.
233 Господарського кодексу України та
ст. 83 Господарського процесуального
кодексу України та відмовити у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення штрафних санкцій, який
прийнято судом.

У судовому засіданні 20.12.2013р. оголошено
перерву до 13.01.2014р.

У судовому засіданні 13.01.2014р.
представник позивача підтримав позов
повністю.

Заяв чи клопотань про застосування
позовної давності до вимог позивача
відповідачем не заявлено.

Відповідач в судове засідання 13.01.2014р.
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України „Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р.
передбачено, що у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в
судове засідання не перешкоджає
розгляду спору по суті, суд вважає за
можливе здійснити розгляд справи за
наявними в ній матеріалами відповідно
до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України за
відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

22.02.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Річ Харвест»
(Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агробонус»
(Покупець) укладено договір поставки №
0312, згідно якого продавець зобов'язався
продати засоби захисту рослин (надалі -
товар), а покупець - купити товар та
оплатити його вартість згідно
специфікаціям до контракту.

Датою поставки та датою виконання
продавцем зобов'язань по передачі
партій товару вважається дата
відвантаження партій товару з складу
продавця. Право власності на товар
переходить до покупця в момент
одержання ним товару, про що свідчить
факт підписання накладної та передачі
товару (п.п. 3.3., 3.4. договору).

Згідно п. 4.2. договору загальна сума
договору складається із суми вартості
товару згідно специфікацій та/або
накладних на передачу товару
(видаткових), підписаних в рамках
договору, що є його невід'ємною
частиною.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. договору
платіж за поставлений за договором
товар здійснюється покупцем на користь
продавця згідно специфікації на кожну
партію товару, яка є невід'ємною
частиною договору. Платіж здійснюється
безготівковим перерахуванням покупцем
суми платежу в національній валюті
України на рахунок продавця.

Договір набуває чинності з моменту
його підписання і діє до 31.12.2012р., а по
оплаті і стягненню штрафних санкцій -
до повного виконання, без урахування
термінів позовної давності (п. 13.3.
договору).

16.04.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Річ Харвест»
(Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агробонус»
(Покупець) укладено додаткову угоду № 1
до договору поставки № 0312, згідно якої
сторони домовились встановити
одноразову неустойку у вигляді штрафу
у розмірі 478 274грн., у зв'язку з чим
внести зміни до договору, шляхом
додавання п. 7.8. в наступній редакції: «
7.8. Покупець зобов'язується сплатити
продавцеві одноразову неустойку у
вигляді штрафу у розмірі 478 274грн. у
строк, встановлений п. 3. Додаткової
угоди № 1».

Покупець підтверджує існування
зобов'язання перед продавцем по оплаті
за поставлений товар згідно умов
договору та підтверджує наявність
заборгованості у розмірі 5 978 427,60грн.
(п. 1. додаткової угоди № 1 від 16.04.2013р.).

Згідно п.п. 3., 4. додаткової угоди № 1 від
16.04.2013р. сторони домовились встановити
наступні умови часткової оплати товару
за договором у розмірі 1 589 503,80грн.,
включаючи одноразову неустойку у
вигляді штрафу у розмірі 478 274грн., а
всього - 2 067 777,80грн.: 1) одноразова
неустойка у вигляді штрафу в розмірі 478
274грн.- у строк до 25.04.2013р.; 2) часткове
погашення заборгованості у розмірі 850
000грн. - у строк до 30.04.2013р.; 3) часткове
погашення заборгованості у розмірі 240
000грн. - у строк до 15.05.2013р.; 4) часткове
погашення заборгованості у розмірі 240
000грн. - у строк до 15.06.2013р.; 5) часткове
погашення заборгованості у розмірі 259
503,80грн. - у строк до 15.07.2013р. Оплата
здійснюється шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
продавця згідно з банківськими
реквізитами вказаними в договорі.
Датою оплати вважається дата
зарахування грошових коштів
банківською установою на поточний
рахунок продавця. Сторони домовились
здійснити повернення товару,
поставленого у відповідності до умов
договору, на загальну вартість у розмір
4 388 923,80грн., включаючи ПДВ. Повернення
товару здійснюється тільки за умови
сплати покупцем в повному обсязі
одноразової неустойки у вигляді штрафу
у розмірі 478 274грн. та часткового
погашення заборгованості у розмірі 850
000грн. Таке повернення здійснюється
сторонами протягом п'яти робочих днів з
моменту виконання покупцем
зобов'язання щодо сплати одноразової
неустойки у вигляді штрафу в розмірі 478
274грн., а також часткового погашення
заборгованості у розмірі 850 000грн.

30.04.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Річ Харвест»
(Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агробонус»
(Покупець) укладено додаткову угоду № 2
до договору поставки № 0312, згідно якої
сторони домовились встановити
наступні умови часткової оплати товару
за договором у розмірі 1 589 503,80грн.,
включаючи одноразову неустойку у
вигляді штрафу у розмірі 478 274грн., а
всього - 2 039 780,36грн.: 1) одноразова
неустойка у вигляді штрафу в розмірі 478
274грн.- у строк до 25.04.2013р.; 2) часткове
погашення заборгованості у розмірі 822
002,56грн. - у строк до 30.04.2013р.; 3) часткове
погашення заборгованості у розмірі 240
000грн. - у строк до 15.05.2013р.; 4) часткове
погашення заборгованості у розмірі 240
000грн. - у строк до 15.06.2013р.; 5) часткове
погашення заборгованості у розмірі 259
503,80грн. - у строк до 15.07.2013р. Оплата
здійснюється шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
продавця згідно з банківськими
реквізитами вказаними в договорі.
Датою оплати вважається дата
зарахування грошових коштів
банківською установою на поточний
рахунок продавця.

30.04.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Річ Харвест»
(Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агробонус»
(Покупець) укладено додаткову угоду № 3
до договору поставки № 0312, згідно якої
сторони домовились встановити
наступні умови часткової оплати товару
за договором у розмірі 1 098 343,68грн.,
включаючи одноразову неустойку у
вигляді штрафу у розмірі 478 274грн., а
всього - 2 039 780,36грн.: 1) одноразова
неустойка у вигляді штрафу в розмірі 478
274грн.- у строк до 25.04.2013р.; 2) часткове
погашення заборгованості у розмірі 358
839,88грн. - у строк до 30.04.2013р.; 3) часткове
погашення заборгованості у розмірі 240
000грн. - у строк до 15.05.2013р.; 4) часткове
погашення заборгованості у розмірі 240
000грн. - у строк до 15.06.2013р.; 5) часткове
погашення заборгованості у розмірі 259
503,80грн. - у строк до 15.07.2013р. Оплата
здійснюється шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
продавця згідно з банківськими
реквізитами вказаними в договорі.
Датою оплати вважається дата
зарахування грошових коштів
банківською установою на поточний
рахунок продавця.

14.03.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Річ Харвест»
(Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агробонус»
(Покупець) укладено специфікацію № 1 до
договору поставки № 0312, згідно якої
продавець зобов'язався передати у
власність покупця належні продавцю на
праві власності засоби захисту рослин
загальною вартістю 1 497 360грн. з ПДВ, а
покупець - прийняти товар та оплатити
його за ціною і на умовах зазначених в
угоді.

Згідно п. 1.5. специфікації № 1 від
14.03.2012р. специфікація є невід'ємною
частиною договору № 0312 від 27.02.2012р. і
набуває чинності з моменту її
підписання.

Відповідно до п. 2.1. специфікації № 1 від
14.03.2012р. платіж за поставлений за угодою
товар здійснюється покупцем на користь
продавця частинами, а саме: - 20 % від
загальної вартості поставки, що
складає 299 472грн. з ПДВ - до 01.04.2012р., - 80 %
від загальної вартості поставки, що
складає 1 197 888грн. з ПДВ - до 01.12.2012р.
Покупець має право достроково оплатити
товар.

14.03.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Річ Харвест»
(Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агробонус»
(Покупець) укладено специфікацію № 2 до
договору поставки № 0312, згідно якої
продавець зобов'язався передати у
власність покупця належні продавцю на
праві власності засоби захисту рослин
загальною вартістю 2 434 560грн. з ПДВ, а
покупець - прийняти товар та оплатити
його за ціною і на умовах зазначених в
угоді.

Згідно п. 2.1. специфікації № 2 від
14.03.2012р. платіж за поставлений за угодою
товар здійснюється покупцем на користь
продавця частинами, а саме: - 20 % від
загальної вартості поставки, що
складає 486 912грн. з ПДВ - до 01.04.2012р., - 80 %
від загальної вартості поставки, що
складає 1 947 648грн. з ПДВ - до 01.12.2012р.
Покупець має право достроково оплатити
товар.

14.03.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Річ Харвест»
(Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агробонус»
(Покупець) укладено специфікацію № 3 до
договору поставки № 0312, згідно якої
продавець зобов'язався передати у
власність покупця належні продавцю на
праві власності засоби захисту рослин
загальною вартістю 1 207 500грн. з ПДВ, а
покупець - прийняти товар та оплатити
його за ціною і на умовах зазначених в
угоді.

Відповідно до п. 2.1. специфікації № 3 від
14.03.2012р. платіж за поставлений за угодою
товар здійснюється покупцем на користь
продавця частинами, а саме: - 20 % від
загальної вартості поставки, що
складає 241 500грн. з ПДВ - до 01.04.2012р., - 80 %
від загальної вартості поставки, що
складає 966 000грн. з ПДВ - до 01.12.2012р.
Покупець має право достроково оплатити
товар.

14.03.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Річ Харвест»
(Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агробонус»
(Покупець) укладено специфікацію № 4 до
договору поставки № 0312, згідно якої
продавець зобов'язався передати у
власність покупця належні продавцю на
праві власності засоби захисту рослин
загальною вартістю 2 386 020грн. з ПДВ, а
покупець - прийняти товар та оплатити
його за ціною і на умовах зазначених в
угоді.

Відповідно до п. 2.1. специфікації № 3 від
14.03.2012р. платіж за поставлений за угодою
товар здійснюється покупцем на користь
продавця частинами, а саме: - 20 % від
загальної вартості поставки, що
складає 477 204грн. з ПДВ - до 25.05.2012р., - 80 %
від загальної вартості поставки, що
складає 1 908 816грн. з ПДВ - до 01.12.2012р.
Покупець має право достроково оплатити
товар.

На виконання п. 1.1. договору поставки №
0312 від 22.02.2012р. позивач поставив
відповідачу товар на загальну суму 7 525
440грн., що підтверджується видатковими
накладними № 03/05/01 від 03.05.2012р. на суму 3
532 610,40грн., № 11/05/02 від 11.05.2012р. на суму 827
750,40грн., № 17/05/01 від 17.05.2012р. на суму 1 231
147,20грн. та № 07/06/01 від 07.06.2012р. на суму 1 933
932грн. (а.с. 39-42), підписаними та
скріпленими печатками обох сторін
договору.

Відповідач на виконання додаткових
угод до договору поставки № 0312 від
22.02.2012р. повернув позивачеві товар на
загальну суму 4 880 083,92грн., що
підтверджується накладними на
повернення товару (а.с. 50-62).

Відповідач свій обов'язок,
передбачений договором поставки №
01-04/10 від 01.04.2010р., з оплати отриманого
згідно договору товару, виконав
частково, сплативши позивачеві 2 086
440,40грн., що підтверджується
банківськими виписками (а.с. 43-49, 63-74,
126-129) та довідкою АБ «Український
комунальний банк» № 2603/321 від 19.12.2013р.
(а.с. 125), внаслідок чого борг
відповідача перед позивачем на момент
порушення провадження у справі
(15.11.2013р.) склав 558 915,68грн. (7 525 440грн. - 4
880 083,92грн. - 2 086 440,40грн.), що
підтверджується банківськими
виписками (а.с. 43-49, 63-74, 126-129) та довідкою
АБ «Український комунальний банк» №
2603/321 від 19.12.2013р. (а.с. 125).

Крім того, суд встановив, що після
порушення провадження у справі
(15.11.2013р.) відповідач 20.12.2013р. сплатив на
рахунок позивача 5 000грн., що
підтверджується банківською випискою
(а.с. 143), внаслідок чого борг
відповідача перед позивачем за
поставлений на підставі видаткових
накладних № 03/05/01 від 03.05.2012р., № 11/05/02
від 11.05.2012р., № 17/05/01 від 17.05.2012р. та №
07/06/01 від 07.06.2012р. згідно договору
поставки № 0312 від 22.02.2012р. товар на
момент судового розгляду справи склав
553 915,68грн. (7 525 440грн. - 4 880 083,92грн. - 2 086
440,40грн. - 5 000грн.), що підтверджується
банківськими виписками (а.с. 43-49, 63-74,
126-129, 143) та довідкою АБ «Український
комунальний банк» № 2603/321 від 19.12.2013р.
(а.с. 125).

Також, судом встановлено, що сторони в
якості способу захисту майнового
права кредитора додатковими угодами №
1, № 2, № 3 до договору поставки № 0312 від
22.02.2012р., керуючись принципом свободи
договору, передбачили обов'язок
покупця сплатити продавцеві
одноразову неустойку у вигляді штрафу
у розмірі 478 274грн. у строк до 25.04.2013р.

Відповідач, в порушення додаткових
угод № 1, № 2, № 3 до договору поставки №
0312 від 22.02.2012р. свій обов'язок зі сплати
одноразової неустойки у вигляді штрафу
в розмірі 478 274грн. виконав частково,
сплативши позивачеві 390 000грн., що
підтверджується банківськими
виписками (а.с. 63-64) та довідкою АБ
«Український комунальний банк» № 2603/321
від 19.12.2013р. (а.с. 125), внаслідок чого борг
відповідача перед позивачем зі сплати
одноразової неустойки у вигляді штрафу
станом на момент прийняття судового
рішення склав 88 274грн., що
підтверджується банківськими
виписками (а.с. 63-64) та довідкою АБ
«Український комунальний банк» № 2603/321
від 19.12.2013р. (а.с. 125).

Предметом позову є вимоги про
стягнення 518 343,68грн. боргу за
поставлений на підставі видаткових
накладних № 03/05/01 від 03.05.2012р., № 11/05/02
від 11.05.2012р., № 17/05/01 від 17.05.2012р. та №
07/06/01 від 07.06.2012р. згідно договору
поставки № 0312 від 22.02.2012р. товар, 88 274грн.
договірної неустойки у вигляді штрафу,
149 247,51грн. пені, 54 917,18грн. штрафу, 2
952,21грн. інфляційних втрат та 12 266,93грн. 3
% річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли
правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст.
175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193
Господарського кодексу України та
статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства (ст. 530
ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Суд встановив, що позивач на виконання
п. 1.1. договору поставки № 0312 від 22.02.2012р.
поставив відповідачу товар на загальну
суму 7 525 440грн., що підтверджується
видатковими накладними № 03/05/01 від
03.05.2012р. на суму 3 532 610,40грн., № 11/05/02 від
11.05.2012р. на суму 827 750,40грн., № 17/05/01 від
17.05.2012р. на суму 1 231 147,20грн. та № 07/06/01
від 07.06.2012р. на суму 1 933 932грн. (а.с. 39-42),
підписаними та скріпленими печатками
обох сторін договору; відповідач на
виконання додаткових угод до договору
поставки № 0312 від 22.02.2012р. повернув
позивачеві товар на загальну суму 4 880
083,92грн., що підтверджується накладними
на повернення товару (а.с. 50-62) та
сплатив позивачеві 2 086 440,40грн., що
підтверджується банківськими
виписками (а.с. 43-49, 63-74, 126-129) та довідкою
АБ «Український комунальний банк» №
2603/321 від 19.12.2013р. (а.с. 125), внаслідок чого
борг відповідача перед позивачем на
момент порушення провадження у справі
(15.11.2013р.) склав 558 915,68грн. (7 525 440грн. - 4
880 083,92грн. - 2 086 440,40грн.), що
підтверджується банківськими
виписками (а.с. 43-49, 63-74, 126-129) та довідкою
АБ «Український комунальний банк» №
2603/321 від 19.12.2013р. (а.с. 125); після
порушення провадження у справі
(15.11.2013р.) відповідач 20.12.2013р. сплатив на
рахунок позивача 5 000грн., що
підтверджується банківською випискою
(а.с. 143), внаслідок чого борг
відповідача перед позивачем за
поставлений на підставі видаткових
накладних № 03/05/01 від 03.05.2012р., № 11/05/02
від 11.05.2012р., № 17/05/01 від 17.05.2012р. та №
07/06/01 від 07.06.2012р. згідно договору
поставки № 0312 від 22.02.2012р. товар на
момент судового розгляду справи склав
553 915,68грн. (7 525 440грн. - 4 880 083,92грн. - 2 086
440,40грн. - 5 000грн.), що підтверджується
банківськими виписками (а.с. 43-49, 63-74,
126-129, 143) та довідкою АБ «Український
комунальний банк» № 2603/321 від 19.12.2013р.
(а.с. 125).

Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
„Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р.
господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК України),
зокрема, у випадку припинення
існування предмета спору (наприклад,
сплата суми боргу, знищення спірного
майна, скасування оспорюваного акта
державного чи іншого органу тощо), якщо
між сторонами у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань.
Визнання боржником претензії
кредитора не є способом припинення
зобов'язання і не свідчить про
відсутність спору; особа, претензія
якої визнана боржником, вправі
звернутися до господарського суду з
позовом про стягнення визнаної суми
коштів. Припинення провадження у
справі на підставі зазначеної норми
ГПК України можливе в разі, коли
предмет спору існував на момент
виникнення останнього та припинив
існування в процесі розгляду справи.
Якщо ж він був відсутній і до порушення
провадження у справі, то зазначена
обставина тягне за собою відмову в
позові, а не припинення провадження у
справі.

З огляду на те, що після порушення
провадження у справі (15.11.2013р.)
відповідач 20.12.2013р. сплатив на рахунок
позивача 5 000грн., що підтверджується
банківською випискою (а.с. 143), суд
вважає, що провадження у справі в
частині позовної вимоги про стягнення 5
000грн. боргу за поставлений на підставі
видаткових накладних № 03/05/01 від
03.05.2012р., № 11/05/02 від 11.05.2012р., № 17/05/01 від
17.05.2012р. та № 07/06/01 від 07.06.2012р. згідно
договору поставки № 0312 від 22.02.2012р.
товар підлягає припиненню на підставі
п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України за
відсутністю предмету спору.

Враховуючи, що борг відповідача перед
позивачем на час прийняття судового
рішення у розмірі 553 915,68грн. не
погашено, розмір вказаного боргу
відповідає фактичним обставинам
справи, припинення провадження у
справі в частині вимоги про стягнення 5
000грн. боргу за поставлений на підставі
видаткових накладних № 03/05/01 від
03.05.2012р., № 11/05/02 від 11.05.2012р., № 17/05/01 від
17.05.2012р. та № 07/06/01 від 07.06.2012р. згідно
договору поставки № 0312 від 22.02.2012р.
товар та те, що суд, при прийнятті
рішення, не може вийти за межі позовних
вимог, вимога позивача про стягнення з
відповідача 513 343,68грн. (518 343,68грн. - 5
000грн.) боргу за поставлений на підставі
видаткових накладних № 03/05/01 від
03.05.2012р., № 11/05/02 від 11.05.2012р., № 17/05/01 від
17.05.2012р. та № 07/06/01 від 07.06.2012р. згідно
договору поставки № 0312 від 22.02.2012р.
товар є обґрунтованою, підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами
і відповідно підлягає задоволенню.

Крім того, суд встановив, що сторони в
якості способу захисту майнового
права кредитора додатковими угодами №
1, № 2, № 3 до договору поставки № 0312 від
22.02.2012р., керуючись принципом свободи
договору, передбачили обов'язок
покупця сплатити продавцеві
одноразову неустойку у вигляді штрафу
у розмірі 478 274грн. у строк до 25.04.2013р.;
відповідач, в порушення додаткових
угод № 1, № 2, № 3 до договору поставки №
0312 від 22.02.2012р., свій обов'язок зі сплати
одноразової неустойки у вигляді штрафу
в розмірі 478 274грн. виконав частково,
сплативши позивачеві 390 000грн., що
підтверджується банківськими
виписками (а.с. 63-64) та довідкою АБ
«Український комунальний банк» № 2603/321
від 19.12.2013р. (а.с. 125), внаслідок чого борг
відповідача перед позивачем зі сплати
договірної неустойки у вигляді штрафу
станом на момент прийняття судового
рішення склав 88 274грн., що
підтверджується банківськими
виписками (а.с. 63-64) та довідкою АБ
«Український комунальний банк» № 2603/321
від 19.12.2013р. (а.с. 125).

Враховуючи те, що борг відповідача
перед позивачем зі сплати договірної
неустойки у вигляді штрафу на час
прийняття судового рішення не
погашено, розмір вказаного боргу
відповідає фактичним обставинам
справи, вимога позивача про стягнення з
відповідача 88 274грн. договірної
неустойки у вигляді штрафу є
обґрунтованою, підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами
і відповідно підлягає задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем грошового зобов'язання за
договором поставки № 0312 від 22.02.2012р.,
позивачем за період з 30.04.2013р. по 11.11.2013р.
нарахована пеня в сумі 149 247,51грн.,
зокрема: 5 382,60грн. за період з 30.04.2013р. по
14.05.2013р. на суму боргу 358 839,88грн., 4
790,72грн. за період з 15.05.2013р. по 22.05.2013р. на
суму боргу 598 839,88грн., 3 981,88грн. за
період з 22.05.2013р. по 28.05.2013р. на суму
боргу 568 839,88грн., 9 699,12грн. за період з
28.05.2013р. по 14.06.2013р. на суму боргу 538
839,88грн., 23 365,20грн. за період з 15.06.2013р. по
14.07.2013р. на суму боргу 778 839,88грн., 30
111,97грн. за період з 15.07.2013р. по 12.08.2013р. на
суму боргу 1 038 343,68грн., 4 691,72грн. за
період з 12.08.2013р. по 16.08.2013р. на суму
боргу 938 343,68грн., 33 533,75грн. за період з
16.08.2013р. по 24.09.2013р. на суму боргу 838
343,68грн., 10 336,81грн. за період з 24.09.2013р. по
07.10.2013р. на суму боргу 738 343,68грн., 2
753,37грн. за період з 07.10.2013р. по 10.10.2013р. на
суму боргу 688 343,68грн., 3 191,72грн. за
період з 10.10.2013р. по 14.10.2013р. на суму
боргу 638 343,68грн., 10 001,84грн. за період з
14.10.2013р. по 30.10.2013р. на суму боргу 588
343,68грн., 1 705,03грн. за період з 30.10.2013р. по
01.11.2013р. на суму боргу 568 343,68грн. та 5
701,78грн. за період з 01.11.2013р. по 11.11.2013р. на
суму боргу 518 343,68грн.

Частинами першою і третьою ст. 549
Цивільного кодексу України визначено,
що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові в разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217
та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються
господарські санкції, зокрема, штрафні
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 3 Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Сторони домовились, що у випадку
порушення покупцем строків оплати,
передбачені підпунктами 2-5 п. 3
додаткової угоди № 1 покупець сплачує
продавцю пеню у розмірі 0,1 % за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 10 календарних днів,
з покупця додатково стягується штраф у
розмірі 5 % від несплаченої суми (п. 5.
додаткової угоди № 1 від 16.04.2013р.).

Відповідно до п. 1.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013р.
день фактичної сплати суми
заборгованості не включається в період
часу, за який здійснюється стягнення
інфляційних нарахувань та пені. Якщо у
договорі виконання грошового
зобов'язання визначається до настання
певного терміну, наприклад, до 1 серпня
2014 року (частина друга статті 252 ЦК
України), то останнім днем виконання
такого зобов'язання вважається день, що
передує цьому терміну (в даному
прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас
коли у тексті договору виконання
грошового зобов'язання визначено "по 1
серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня
2014 року", то останнім днем виконання
такого зобов'язання буде 1 серпня 2014
року.

Пунктом 2.9. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» № 14
від 17.12.2013р. передбачено, що за приписом
статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частини другої статті 343 ГК України
розмір пені за прострочку платежу не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Якщо в укладеному сторонами
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки.

Враховуючи положення вищезазначених
норм, а також період нарахування пені,
що вказаний позивачем в поданому ним
розрахунку пені (а.с. 14), суд обмежив
розмір пені подвійною обліковою
ставкою НБУ, а період нарахування пені
обмежив періодами існування боргу (з
урахуванням часткових проплат
відповідача). Відтак, арифметично
вірний розмір пені, нарахованої за
період з 30.04.2013р. по 11.11.2013р. загалом
становить 53 222,37грн., зокрема: 2 212,03грн.
за період з 30.04.2013р. по 14.05.2013р. на суму
боргу 358 839,88грн., 1 722,69грн. за період з
15.05.2013р. по 21.05.2013р. на суму боргу 598
839,88грн., 1 402,62грн. за період з 22.05.2013р. по
27.05.2013р. на суму боргу 568 839,88грн., 3
912,13грн. за період з 28.05.2013р. по 14.06.2013р. на
суму боргу 538 839,88грн., 8 961,99грн. за
період з 15.06.2013р. по 14.07.2013р. на суму
боргу 778 839,88грн., 11 151,53грн. за період з
15.07.2013р. по 11.08.2013р. на суму боргу 1 038
343,68грн., 1 362,53грн. за період з 12.08.2013р. по
15.08.2013р. на суму боргу 938 343,68грн., 11
644,94грн. за період з 16.08.2013р. по 23.09.2013р. на
суму боргу 838 343,68грн., 3 418,63грн. за
період з 24.09.2013р. по 06.10.2013р. на суму
боргу 738 343,68грн., 735,49грн. за період з
07.10.2013р. по 09.10.2013р. на суму боргу 688
343,68грн., 909,42грн. за період з 10.10.2013р. по
13.10.2013р. на суму боргу 638 343,68грн., 3
352,75грн. за період з 14.10.2013р. по 29.10.2013р. на
суму боргу 588 343,68грн., 404,85грн. за період
з 30.10.2013р. по 31.10.2013р. на суму боргу 568
343,68грн. та 2 030,77грн. за період з 01.11.2013р.
по 11.11.2013р. на суму боргу 518 343,68грн. Отже,
вимога про стягнення 149 247,51грн. пені
підлягає частковому задоволенню у
розмірі 53 222,37грн. пені.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача 54 917,18грн. штрафу у
розмірі 5 % від суми невиконаного
зобов'язання на підставі п. 5.
додаткової угоди № 1 від 16.04.2013р. за
порушення строків оплати.

Суд встановив, що зазначений в п. 5.
додаткової угоди № 1 від 16.04.2013р. 5
відсотків від суми простроченого
платежу за своєю правовою природою є
штрафом (господарсько-правовою санкцію
у зв'язку з неналежним виконанням
боржником грошового зобов'язання).

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. При цьому, штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно кваліфікуючими ознаками
штрафу є: а) можливість встановлення за
майже будь-яке порушення зобов'язання:
невиконання або неналежне виконання
(порушення умов про кількість, якість
товарів, робіт (послуг), виконання
зобов'язання неналежним способом тощо);
б) обчислення у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

У відповідності до ч. 4 ст. 213
Господарського кодексу України штраф,
як різновид неустойки, може бути
встановлений договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Отже, пеня і штраф є різновидами
неустойки.

Враховуючи те, що, відповідач не
розрахувався за отриманий товар
протягом більше ніж 10-ти календарних
днів з моменту виникнення обов'язку з
оплати отриманого товару, штраф у
розмірі 5 % від суми простроченого
платежу (погоджений сторонами п. п. 5.
додаткової угоди № 1 від 16.04.2013р.) у
загальному розмірі 54 917,18грн., з яких: 17
941,99грн. (5 % від 358 839,88грн. (вартість
неоплаченого товару понад 10
календарних днів)), 12 000грн. (5 % від 240
000грн. (вартість неоплаченого товару
понад 10 календарних днів)), 12 000грн. (5 %
від 240 000грн. (вартість неоплаченого
товару понад 10 календарних днів)), 12
975,19грн. 5 % від 259 503,80грн. (вартість
неоплаченого товару понад 10
календарних днів)) відповідачем на час
прийняття судового рішення не
сплачено, розмір вказаного штрафу
відповідає фактичним обставинам
справи, вимога позивача про стягнення з
відповідача 54 917,18грн. штрафу є такою,
що підлягає задоволенню судом.

Аналогічна правова позиція міститься у
постанові Верховного Суду України від
27.04.2012р. у справі № 06/5026/1052/2011 та
постанові Вищого господарського суду
України від 19.12.2012р. у справі № 5019/1287/12.

Посилання відповідача на неможливість
притягнення двічі до юридичної
відповідальності шляхом стягнення
пені і штрафу не приймається судом,
оскільки застосування іншого виду
неустойки - штрафу до грошового
зобов'язання законом не передбачено,
що, втім, не виключає можливості його
встановлення в укладеному сторонами
договорі (наприклад, за необґрунтовану
відмову від переказу коштів за
розрахунковими документами отримувача
коштів), притому і як самостійний захід
відповідальності, і як такий, що
застосовується поряд з пенею. В
останньому випадку не йдеться про
притягнення до відповідальності
одного виду за одне й те саме
правопорушення двічі, тому що
відповідальність настає лише один раз -
у вигляді сплати неустойки, яка включає
у себе і пеню, і штраф як лише форми її
сплати (абз. 2 п. 2.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013р.).

Судом критично оцінюються посилання
відповідача на те, що позивачем при
здійсненні розрахунку штрафу не
враховано часткову сплату
відповідачем позивачеві 60 000грн.,
22.05.2013р. - 30 000грн. та 28.05.2013р. - 30 000грн.,
оскільки вказані проплати були
включені відповідачеві в рахунок
часткового погашення, передбаченого
підпунктом 2 пункту 3 Додаткової угоди
№ 1, часткове погашення заборгованості
у розмірі 358 839,88грн. - у строк до 30.04.2013р.,
а не в рахунок часткового погашення
заборгованості у розмірі 240 000грн. - у
строк до 15.05.2013р., як хибно вважає
відповідач.

Згідно п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

У разі якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій. При цьому
повинно бути взято до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій (ст. 233 Господарського
кодексу України).

Відповідно до абз. 1, 2, 3 п. 3.17.4. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України „Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р.
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо. У
зазначеній нормі ГПК йдеться про
можливість зменшення розміру саме
неустойки (штрафу, пені), а тому вона не
може застосовуватися у вирішенні
спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум
збитків та шкоди (стаття 22, глава 82
Цивільного кодексу України). Крім того,
ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551 Цивільного
кодексу України і статтею 223
Господарського кодексу України. Якщо
відповідні санкції застосовуються не у
зв'язку з порушенням зобов'язання, а з
інших передбачених законом підстав
(наприклад, за порушення вимог
конкурентного законодавства), їх
розмір не може бути зменшено судом.

Суд встановив, відповідачем, належними
та допустимими доказами у розумінні ст.
34 Господарського процесуального
кодексу України, не доведено суду
наявності виняткових обставин, за яких
підлягають зменшенню штрафні санкції.
Зокрема, відповідачем не надано
жодного доказу, який би підтверджував
тяжкий майновий стан відповідача, у
зв'язку з чим було допущено
прострочення виконання договірних
зобов'язань.

Враховуючи вищевикладене, положення п.
3 ст. 83 ГПК України, норми Цивільного
кодексу України, Господарського
кодексу України, суд вирішив відмовити
відповідачеві у задоволенні
клопотання про зменшенні пені.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що
у відповідності до ст. 83 ГПК України
зменшення пені у виняткових випадках є
правом, а не обов'язком суду.

Посилання відповідача на форс-мажорні
обставини згідно п. 9.1. договору
поставки № 0312 від 22.02.2012р. (сторони
звільняються від відповідальності за
часткове або повне невиконання
зобов'язань за договором, якщо це
невиконання стало наслідком обставин
непереборної сили, що виникли після
укладення договору, в результаті подій
надзвичайного характеру, настання яких
сторона, що не виконала зобов'язання,
повністю чи частково не змогла ні
передбачити, ні запобігти різними
методами. Такими є стихійні лиха, акти
влади, збройні конфлікти та
інтервенції, епідемії, а так само
надзвичайні економічні зміни, які
впливають на виконання зобов'язань
сторонами), які виникли у зв'язку з
неналежним виконанням кінцевими
споживачами засобів захисту рослин,
які відповідач як дистриб'юторська
компанія, купувала у позивача,
зобов'язань з оплати отриманих від
відповідача товарів не приймаються
судом, оскільки за загальним правилом,
закріпленим у частині першій статті 625
ЦК України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
через відсутність у нього необхідних
коштів, оскільки згадане правило
обумовлено замінністю грошей як їх
юридичною властивістю. Тому у випадках
порушення грошового зобов'язання суди
не повинні приймати доводи боржника з
посилання на неможливість виконання
грошового зобов'язання через
відсутність необхідних коштів (стаття
607 ЦК України) або на відсутність вини
(статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК
України).

Вказана правова позиція міститься у п.
1.10. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» № 14
від 17.12.2013р.

Також пунктом 9.2. договору поставки №
0312 від 22.02.2012р. сторони передбачили, що
сторона, яка посилається на будь-які з
обставин, зазначених у п. 9.1. договору,
зобов'язана протягом трьох днів у
письмовій формі сповістити іншу
сторону про настання і припинення дії
цієї обставини. Сторона, яка
постраждала від цієї обставини, і
своєчасно не повідомила про це, не може
посилатися на неї, хіба що сила цієї
обставини перешкоджала відправленню
такого повідомлення.

Відповідач, належних та допустимих
доказів, у розумінні ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, письмового сповіщення
позивача про настання обставин
непереборної сили суду не надав.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем грошового зобов'язання за
договором поставки № 0312 від 22.02.2012р.,
позивачем за період з 30.04.2013р. по 11.11.2013р.
нараховано 2 952,21грн. інфляційних втрат
та 12 266,93грн. 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013р.
інфляційні нарахування на суму боргу,
сплата яких передбачена частиною
другою статті 625 ЦК України, не є
штрафною санкцією, а виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення в їх сплаті. Зазначені
нарахування здійснюються окремо за
кожен період часу, протягом якого діяв
відповідний індекс інфляції, а
одержані таким чином результати
підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про
індексацію грошових доходів населення"
індекс споживчих цін (індекс інфляції)
обчислюється спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади в
галузі статистики і не пізніше 10 числа
місяця, що настає за звітним,
публікується в офіційних періодичних
виданнях. На даний час індекс інфляції
розраховується Державною службою
статистики України і щомісячно
публікується, зокрема, в газеті
"Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені
друкованими засобами масової
інформації з посиланням на зазначений
державний орган відповідні показники
згідно з статтями 17, 18 Закону України
"Про інформацію" є офіційними і можуть
використовуватися господарським судом
і учасниками судового процесу для
визначення суми боргу. Індекс інфляції
- це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць. Розмір боргу з урахуванням
індексу інфляції визначається
виходячи з суми боргу, що існувала на
останній день місяця, в якому платіж
мав бути здійснений, помноженої на
індекс інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

Враховуючи вищевикладене, а також
періоди нарахування інфляційних втрат
та 3 % річних, що вказані позивачем в
поданих ним розрахунку інфляційних
втрат та 3 % річних (а.с. 14-15), суд обмежив
період нарахування інфляційних втрат
та 3 % річних періодами існування боргу
(з урахуванням часткових проплат
відповідача). Відтак, арифметично
вірний розмір інфляційних втрат,
нарахованих за період з 30.04.2013р. по
11.11.2013р. складає 1 913,87грн. інфляційних
втрат, з яких: 598,84грн. за період з
15.05.2013р. по 21.05.2013р. на суму боргу 598
839,88грн.; - 1 038,34грн. за період з 15.07.2013р.
по 11.08.2013р. на суму боргу 1 038 343,68грн. та 2
353,37грн. за 14.10.2013р. по 29.10.2013р. на суму
боргу 588 343,68грн., а арифметично вірний
розмір 3 % річних, нарахованих за період
з 30.04.2013р. по 11.11.2013р. загалом становить 11
674,79грн., зокрема: 442,41грн. за період з
30.04.2013р. по 14.05.2013р. на суму боргу 358
839,88грн., 344,54грн. за період з 15.05.2013р. по
21.05.2013р. на суму боргу 598 839,88грн., 280,52грн.
за період з 22.05.2013р. по 27.05.2013р. на суму
боргу 568 839,88грн., 797,19грн. за період з
28.05.2013р. по 14.06.2013р. на суму боргу 538
839,88грн., 1 920,43грн. за період з 15.06.2013р. по
14.07.2013р. на суму боргу 778 839,88грн., 2
389,61грн. за період з 15.07.2013р. по 11.08.2013р. на
суму боргу 1 038 343,68грн., 308,50грн. за
період з 12.08.2013р. по 15.08.2013р. на суму
боргу 938 343,68грн., 2 687,29грн. за період з
16.08.2013р. по 23.09.2013р. на суму боргу 838
343,68грн., 788,92грн. за період з 24.09.2013р. по
06.10.2013р. на суму боргу 738 343,68грн., 169,73грн.
за період з 07.10.2013р. по 09.10.2013р. на суму
боргу 688 343,68грн., 209,87грн. за період з
10.10.2013р. по 13.10.2013р. на суму боргу 638
343,68грн., 773,71грн. за період з 14.10.2013р. по
29.10.2013р. на суму боргу 588 343,68грн., 93,43грн.
за період з 30.10.2013р. по 31.10.2013р. на суму
боргу 568 343,68грн. та 468,64грн. за період з
01.11.2013р. по 11.11.2013р. на суму боргу 518
343,68грн. Отже, вимоги про стягнення 2
952,21грн. інфляційних втрат та 12 266,93грн. 3
% річних підлягають частковому
задоволенню у розмірі 1 913,87грн.
інфляційних втрат та 11 674,79грн. 3 %
річних.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги про стягнення 513 343,68грн.
боргу за поставлений на підставі
видаткових накладних № 03/05/01 від
03.05.2012р., № 11/05/02 від 11.05.2012р., № 17/05/01 від
17.05.2012р. та № 07/06/01 від 07.06.2012р. згідно
договору поставки № 0312 від 22.02.2012р.
товар, 88 274грн. договірної неустойки у
вигляді штрафу, 53 222,37грн. пені, 54
917,18грн. штрафу, 1 913,87грн. інфляційних
втрат та 11 674,79грн. 3 % річних є
обґрунтованими, підтверджуються
наявними в матеріалах справи доказами
і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статей 44, 49 ГПК України,
покладаються судом на сторін
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 80, 82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі в частині вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «РІЧ ХАРВЕСТ» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агробонус» про
стягнення 5 000 (п'яти тисяч гривень) 00
коп. боргу за поставлений на підставі
видаткових накладних № 03/05/01 від
03.05.2012р., № 11/05/02 від 11.05.2012р., № 17/05/01 від
17.05.2012р. та № 07/06/01 від 07.06.2012р. згідно
договору поставки № 0312 від 22.02.2012р.
товар припинити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агробонус» (08296,
Київська обл., м. Ірпінь, смт. Ворзель,
вул. Крупської, буд. 18; )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «РІЧ ХАРВЕСТ» (01054, м.
Київ, Шевченківський р-н., вул.
Гоголівська, буд. 22-24, офіс 1106; ) 513 343 (п'ятсот тринадцять
тисяч триста сорок три гривні) 68 коп.
боргу за поставлений на підставі
видаткових накладних № 03/05/01 від
03.05.2012р., № 11/05/02 від 11.05.2012р., № 17/05/01 від
17.05.2012р. та № 07/06/01 від 07.06.2012р. згідно
договору поставки № 0312 від 22.02.2012р.
товар, 88 274 (вісімдесят вісім тисяч
двісті сімдесят чотири гривні) 00 коп.
договірної неустойки у вигляді штрафу,
53 222 (п'ятдесят три тисячі двісті
двадцять дві гривні) 37 коп. пені, 54 917
(п'ятдесят чотири тисячі дев'ятсот
сімнадцять гривень) 18 коп. штрафу, 1 913
(одну тисячу дев'ятсот тринадцять
гривень) 87 коп. інфляційних втрат, 11 674
(одинадцять тисяч шістсот сімдесят
чотири гривні) 79 коп. 3 % річних та 14 566
(чотирнадцять тисяч п'ятсот шістдесят
шість гривень) 92 коп. судового збору.

4. У задоволенні решти позову -
відмовити.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 15.01.2014р.

Суддя
П.В. Горбасенко