КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р. Справа№ 910/16392/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання:
Петренку В.А.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
,,Страхова компанія ,,ПЗУ Україна"

на рішення господарського суду м. Києва
від 24.10.2013р.

у справі № 910/16392/13 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства ,,Страхова компанія ,,АХА
Страхування"

до Приватного акціонерного товариства
,,Страхова компанія ,,ПЗУ Україна"

про стягнення 4 589,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
,,Страхова компанія ,,АХА Страхування"
(далі - позивач) звернулося в
господарський суд м. Києва з позовом до
Приватного акціонерного товариства
,,Страхова компанія ,,ПЗУ Україна" (далі -
відповідач) про стягнення 4 589,92 грн.
страхового відшкодування в порядку
регресу.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 24.10.2013р у даній справі позов
задоволено повністю. Стягнуто з
Приватного акціонерного товариства
,,Страхова компанія ,,ПЗУ Україна" на
користь Приватного акціонерного
товариства ,,Страхова компанія ,,АХА
Страхування" 4 589,92 грн. страхового
відшкодування, 1 720,00 грн. судового
збору.

Мотивуючи своє рішення, суд першої
інстанції дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
наявність підстав для задоволення
вимог у даній справі.

Не погодившись з даним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, у
якій просить рішення господарського
суду м. Києва від 24.10.2013р. у справі

№ 910/16392/13 скасувати, прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги відповідач
посилається на те, що оскаржуване
рішення не є законним, оскільки судом
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, та не надано
оцінки тим обставинам, що позивачем не
доведено належними доказами розмір
завданих збитків.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.11.2013р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено її розгляд
на 10.12.2013р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013р.,
розгляд справи відкладено на 21.01.2014р. у
зв'язку з неявкою учасників судового
процесу на підставі ст. 77 ГПК України.

В судове засідання 21.01.2014р.
представники сторін вдруге не
з'явились, хоча повідомлені про час та
місце розгляду скарги своєчасно та
належним чином, про що свідчать
повідомлення про вручення поштового
відправлення № 676, № 684.

Заяв про відкладення розгляду справи
від позивача та відповідача не
надходило, у зв'язку з цим колегія
суддів, враховуючи процесуальні строки
розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК
України, вважає за можливе здійснювати
апеляційний перегляд за наявними у ній
матеріалами.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено,
що в апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Частиною 2 статті 101
ГПК України передбачено, що
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
та перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали
апеляційної скарги, дослідивши наявні
докази у справі, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню у зв'язку
з таким.

27.09.2012р. о 12 год. 30 хв. на автодорозі
Харків - Сімферополь, Алушта - Ялта 733 км.
+ 200м. сталося ДТП за участю автомобіля
,,Кіа" державний реєстраційний номер АЕ
3784 СМ, під керуванням водія Друцького
В.М. та автомобіля ,,Хюндай" державний
реєстраційний номер АР 1743 СЕ, під
керуванням водія Родіної К.М.

В результаті дорожньо - транспортної
пригоди пошкоджено автомобіль ,,Хюндай"
державний реєстраційний номер АР 1743 СЕ,
що підтверджується довідкою ВДАІ
Ялтинського міського управління ГУ МВС
України в АР Крим (а.с. 24).

Постановою Тернівського районного
суду м. Кривого Рогу від 29.11.2012р. у
справі № 3/441/1604/2012 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого статтею 124 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, визнано винним
Друцького Володимира Миколайовича і
накладено на винну особу штраф у сумі 340
грн. (а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи,
автомобіль ,,Хюндай" державний
реєстраційний номер АР 1743 СЕ
застрахований, що підтверджується
договором № 58957Га/11зп від 22.11.2011р.
добровільного страхування наземного
транспортного засобу (а.с. 19 - 22), який
укладений між АТ ,,СК ,,АХА Страхування"
(страховик) та Родіною Катериною
Миколаївною (страхувальник).

Згідно з п. 20.1 договору страховик бере
на себе зобов'язання компенсувати
страхувальнику прямі збитки та
додаткові витрати, що відшкодовуються
згідно з умовами п. 29.7, 29.8 цього
договору, які є наслідком настання
певних подій за страховими ризиками, що
наведені у п. 20.2, які носять ознаки
ймовірності та випадковості.

Відповідно до п. 20.2 до страхових
ризиків, зокрема, відносяться збитки
внаслідок ДТП.

Згідно рахунку № 141 від 18.10.2012р., розмір
відновлювального ремонту пошкодженого
внаслідок ДТП автомобіля ,,Хюндай"
державний реєстраційний номер АР 1743 СЕ,
який зроблено відповідно до
калькуляції № 02511 від 10.10.2012р.
становить 5 607,67 грн. (а.с. 26).

На підставі страхового акту №
1.001.12.02511/VESKO28481 від 22.10.2012р. (що складений
на підставі рахунку СТО № 141 від
18.10.2012р.), у відповідності до розрахунку
суми страхового відшкодування
визначеним вказаним актом, позивач,
виконуючи свої зобов'язання за
договором, сплатив страхове
відшкодування у розмірі 4 589,92 грн. (5 607,67
(рахунок СТО) - 1 017,75 грн. франшизи (п.10.2
договору № 58957Га/11зп від 22.11.2011р.) на СТО,
що підтверджується платіжним
дорученням № ДП00010002 від 23.10.2012р. (а.с. 12).

Згідно з положеннями ст. 25 Закону
України ,,Про страхування" здійснення
страхових виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Статтею 27 Закон України ,,Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до статті 993 Цивільного
кодексу України до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, сплативши страхову
виплату за завдану внаслідок ДТП шкоду
автомобілю ,,Хюндай" державний
реєстраційний номер АР 1743 СЕ, до
позивача перейшло право вимоги до
особи, відповідальної за завданий
збиток.

Цивільно - правова відповідальність
винної у ДТП особи - Друцького
Володимира Миколайовича за шкоду,
завдану майну третіх осіб під час ДТП
за участю автомобіля ,,КІА" державний
реєстраційний номер АЕ 3784 СМ, згідно
полісу обов'язкового страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/8533735, застрахована у
відповідача - Приватного акціонерного
товариства ,,Страхова компанія ,,ПЗУ
Україна" (а.с. 37).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного
кодексу України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог договору
страхування цивільно - правової
відповідальності №АВ/8533735
забезпечувальний транспортний засіб є
автомобіль ,,Кіа", ліміт
відповідальності за заподіяну шкоду
майну становить 50 000,00 грн., розмір
франшизи 00,00 грн.

Спеціальним законом, що регулює
питання виплати страхового
відшкодування за полісом обов'язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів є Закон України
,,Про обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів".

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України ,,Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті дорожньо -
транспортної пригоди життю, здоров'ю,
майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України ,,Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів" у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач листом вих. № 1574/26/ЦВ від
19.03.2013р. звернувся до відповідача з
заявою про відшкодування в порядку
регресу 4 589,92 грн. сплаченого
страхового відшкодування. Доказів
сплати відповідачем вказаної суми
матеріали справи не містять.

З врахуванням вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог та правомірності
стягнення з відповідача на користь
позивача страхового відшкодування в
розмірі 4 589,92 грн.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, відповідач посилається на ст. 7
Закону України ,,Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні", наголошуючи на
тому, що калькуляція надана позивачем
не може бути належним доказом розміру
завданих збитків, та позивач на
підтвердження розміру страхового
відшкодування мав би надати
відповідачу висновок експертного
автотоварознавчого дослідження та
фото пошкодженого транспортного
засобу.

Колегія суддів вважає дані твердження
відповідача безпідставними з огляду на
таке.

Стосовно твердження відповідача про
необхідність застосування до даного
спору Закону України ,,Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні" щодо проведення
оцінки, колегія суддів зазначає, що
Закон України ,,Про страхування" не
покладає на страховика за договором
добровільного страхування обов'язок
здійснювати таку оцінку, а згідно з ч. 2
статті 14 Цивільного кодексу України
особа не може бути примушена до дій,
вчинення яких не є обов'язковим для неї.
При цьому ч.2 ст.7 Закону України ,,Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні", яка визначає випадки, коли
проведення оцінки майна є обов'язковим,
такого обов'язку щодо оцінки, на
страховика, що уклав договір
добровільного страхування, також не
покладає.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України у справі №5011-50/17047-2012 від 15.05.2013
року.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами ті іншими
учасниками судового процесу.

Крім цього, колегія суддів бере до
уваги, що відповідно до ст. 34 Закону
України ,,Про обов'язкове страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик зобов'язаний
протягом двох робочих днів з дня
отримання повідомлення про настання
події, що містить ознаки страхового
випадку, розпочати її розслідування, у
тому числі здійснити запити щодо
отримання відомостей, необхідних для
своєчасного здійснення страхового
відшкодування. Протягом 10 робочих днів
з дня отримання повідомлення про
дорожньо - транспортну пригоду
страховик (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
зобов'язаний направити свого
представника (працівника, аварійного
комісара або експерта) на місце
настання страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків.
Якщо представник страховика (у
випадках, передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений
строк, потерпілий має право самостійно
обрати аварійного комісара або
експерта для визначення розміру шкоди.
У такому разі страховик (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати
потерпілому витрати на проведення
експертизи (дослідження). Для
визначення причин настання страхового
випадку та розміру збитків страховиком
та МТСБУ залучаються їх працівники.
Страховиком, МТСБУ та потерпілими
також можуть залучатися аварійні
комісари, експерти або юридичні особи,
у штаті яких є аварійні комісари чи
експерти.

Зі змісту наведених норм вбачається, що
страхова компанія (у даному випадку -
відповідач) зобов'язана самостійно
здійснювати заходи для встановлення
розміру збитків. Проте, відповідачем не
надано доказів, що ним вчинялись дії
встановленні ст. 34 Закону України ,,Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів".

Приписами вказаних норм Закону України
,,Про обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів"
встановлено, що обов'язки пов'язані із
оцінкою шкоди, стосуються не позивача,
оскільки за встановлених обставин
справи його дії не регулюються цим
Законом, а тому у відповідача відсутні
правові підстави перекладати свої
обов'язки на позивача, оскільки
відповідач є страховиком за вказаним
вище полісом обов'язкового страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Матеріалами справи підтверджено, що
вартість відновлювального ремонту
автомобіля ,,Хюндай" державний
реєстраційний номер АР 1743 СЕ становить
5 607, 67 грн., а до позивача перейшло право
зворотної вимоги в межах суми 4 589,92 грн.
(розмір виконаного зобов'язання по
виплаті страхового відшкодування).

Таким чином, колегія суддів встановила,
що обставини, на які посилається
скаржник, не можуть бути підставою для
зміни або скасування рішення
господарського суду м. Києва від
24.10.2013р. у справі №910/16392/13, тому
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

З огляду на викладене вище, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
місцевий господарський суд, виконавши
всі вимоги процесуального закону і
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права, в рішенні
місцевого господарського суду повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, рішення
господарського суду м. Києва від
24.10.2013р. у справі № 910/16392/13 відповідає
обставинам справи, є законним та
обґрунтованим, підстави, передбачені
ст. 104 ГПК України для його скасування
або зміни, відсутні. У зв'язку з цим
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення суду слід залишити
без змін.

Судові витрати за подання апеляційної
скарги відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва
від 24.10.2013р. у справі №
910/16392/13 залишити без змін, а апеляційну
скаргу Приватного акціонерного
товариства ,,Страхова компанія ,,ПЗУ
Україна" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Головуючий суддя
В.Г. Суховий

Судді
О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз

Повний текст складено та підписано
23.01.2014р.