ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" січня 2014 р.
Справа № 10/334

Суддя Горплюк А.М. розглянувши
матеріали справи

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1

до відповідача Об’єднання власників
гаражів «Джерело»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Великожитинська сільська
рада

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача -Колективне
сільськогосподарське підприємство
«Зірка»

про заборону здійснювати будь-яку
діяльність

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: ОСОБА_1.

Від відповідача: Осипчук І.П. (голова
правління).

Ярмольчук В.С.
(довіреність № б/н від 21.01.2014 р.).

Від третьої особи 1: не з'явився.

Від третьої особи 2: не з'явився.

Суть спору: позивач - суб'єкт
підприємницької діяльності фізична
особа ОСОБА_1 звернувся в господарський
суд Рівненської області з позовом до
відповідача - Об’єднання власників
гаражів «Джерело», в якому просить
зобов'язати відповідача звільнити
земельну ділянку, площею 2,06 га під
автостоянкою «Джерело», а також майно,
що знаходиться за адресою АДРЕСА_1;
витребувати від Об’єднання власників
гаражів «Джерело» підтверджуючі
документи про отримання ним від
власників авто гаражів, коштів за
користування послугами автостоянки
«Джерело» за період із серпня 2003р. по
жовтень 2005р..

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
станом на день подачі позову право
власності на земельну ділянку під
автостоянкою в урочищі «Джерело» було
зареєстроване за КСП «Зірка». Згідно
рішення загальних зборів осіб, які
мають паї в КСП «Зірка», від 30.12.2004р.
позивачу було виділено належні йому
майнові паї на загальну суму 48260,0 грн.,
які знаходяться на автостоянці
«Джерело» і складаються з:
асфальтового покриття на площі 2,06 га,
приміщення прохідної сторожової,
приміщення для зберігання твердого
палива, приміщення санвузла (3х6),
металевих воріт прохідної, часткової
огорожі території металевою сіткою.
Право власності на вказане майно
зареєстровано за останнім згідно
рішенням суду від 12.04.2005р.. Крім того,
між позивачем та відповідачем 01.10.1998р.
було укладено договір оренди земельної
ділянки площею 2,06 га під автостоянкою в
урочищі «Джерело» (с. Бармаки
Рівненського району) строком на 10
років.

В позовній заяві зазначено, що
відповідач безпідставно і незаконно
заволодів орендованою позивачем
земельною ділянкою, а також належним
останньому майном, відсторонив
працівників позивача від роботи.
Своїми протизаконними діями
відповідач лишив позивача можливості
здійснювати підприємницьку діяльність
з використанням земельної ділянки під
автостоянкою «Джерело» та належного
йому майна, у зв'язку з чим був змушений
звернутися з даним позовом до
господарського суду Рівненської
області.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області (суддя Юрчук М.І.)
від 04.11.2005р. вказану позовну заяву
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі.

28.11.2005р. позивач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, в порядку ст.ст. 66, 67
ГПК України, подав клопотання про
забезпечення позову.

Ухвалою суду від 28.11.2005р. заяву позивача
задоволено та вжито заходи
забезпечення позову шляхом заборони
відповідачу - Об’єднання власників
гаражів «Джерело» вчиняти дії щодо
капітального будівництва гаражів як
особисто, так і членам об'єднання, а
також проводити будь-які інші
будівельні роботи на оспорюваній
земельній ділянці, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 до винесення судового
рішення та набрання ним законної сили.

Ухвалою суду від 28.11.2005р. залучено до
участі у справі третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача
Великожитинську сільську раду.

Сільський голова Великожитинської
сільської ради 14.12.2005р. подав до суду
пояснення по справі, у яких вказав, що
вважає позовні вимоги підприємця
ОСОБА_1 до ОВГ «Джерело» законним та
такими, що підлягають задоволенню.

14.12.2005р., представник позивача, через
відділ канцелярії та документального
забезпечення суду, подав клопотання
про залучення до участі у справі третю
особу на стороні позивача Колективне
сільськогосподарське підприємство
«Зірка».

Ухвалою суду від 14.12.2005р. до участі у
справі залучено третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Колективне
сільськогосподарське підприємство
«Зірка».

21.12.2005р. представник третьої особи ПСП
«Зірка» (КСП «Зірка»), через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав пояснення по
справі, в яких вказав, що позовні вимоги
підприємця ОСОБА_1 до ОВГ «Джерело»
підтримує та просить їх задоволити.

Ухвалою заступника голови суду від
22.12.2005р., за заявою судді Юрчука М.І.,
строк розгляду справи продовжено до
одного місяця.

10.01.2006р. позивач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав заяву про
зміну позовних вимог, у якій свої
вимоги виклав у наступній редакції:
усунути перешкоди в користуванні
земельною ділянкою площею 2,06 га, а
також асфальтовим покриттям площею 2,06
га, приміщенням прохідної сторожової,
приміщенням для зберігання твердого
палива, приміщенням санвузла,
металевими ворітьми прохідної,
частковою огорожею металевою сіткою і
наружним освітленням земельною
ділянки площею 2,06 га, які знаходяться
за адресою АДРЕСА_1, шляхом: зняття
громадською організацією -
Об’єднанням власників гаражів
«Джерело» власної охорони із
зазначених земельної ділянки і майна
та замків з металевих воріт вказаної
прохідної; заборонити громадській
організації - Об’єднанню власників
гаражів «Джерело» в подальшому брати
під охорону зазначені земельну ділянку
і майно та закривати на замок металеві
ворота вказаної прохідної; надання
громадській організації - Об’єднанню
власників гаражів «Джерело»
підприємцю ОСОБА_1 вільного
цілодобового доступу до зазначених
земельної ділянки і майна та
можливості користування ними; не
створення громадською організацією -
Об’єднанням власників гаражів
«Джерело» в подальшому перепон
підприємцю ОСОБА_1 у вільному доступі
до зазначених земельної ділянки і
майна та в користуванні ними; заборони
використання громадською організацією
- Об’єднанням власників гаражів
«Джерело» у своїй діяльності
зазначених земельної ділянки і майна;
заборони втручання громадською
організацією - Об’єднанням власників
гаражів «Джерело» у діяльність
підприємця ОСОБА_1, що пов'язана з
використанням ним зазначених
земельної ділянки і майна.

Ухвалою суду від 25.01.2006р. (суддя Юрчук
М.І.) провадження по справі зупинено до
вирішення справи № 10/258.

За розпорядженням голови
господарського суду Рівненської
області від 11.04.2007р. справу передано на
розгляд судді Савченка Г.І., так як
суддю Юрчука М.І. обрано суддею
місцевого Рівненського окружного
адміністративного суду.

30.11.2007р. розпорядженням голови
господарського суду Рівненської
області справу передано на розгляд
судді Пєтухову М.Г..

30.12.2010р. розпорядженням голови
господарського суду Рівненської
області справу передано на розгляд
судді Василишину А.Р., у зв'язку з тим, що
суддю Пєтухова М.Г. обрано суддею
Рівненського апеляційного
господарського суду.

Розпорядженням керівника апарату суду
від 02.03.2012р. у зв'язку із обранням судді
Василишина А.Р. суддею Рівненського
апеляційного господарського суду,
справу передано судді Горплюку А.М..

Ухвалою суду від 06.11.2013р. (суддя Горплюк
А.М.) поновлено провадження по справі,
справу призначено до розгляду на
21.11.2013р..

14.11.2013р. позивач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав пояснення по
справі, в яких просить заборонити
громадській організації - Об’єднанню
власників гаражів «Джерело»
здійснювати будь-яку діяльність на
території, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 і належить суб'єкту
підприємницької діяльності фізичній
особі ОСОБА_1.

Частиною 4 статті 22 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
- ГПК України) визначено, що до початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Відповідно до пунктів 3.10. та 3.11.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», ГПК, зокрема статтею
22 цього Кодексу, не передбачено права
позивача на подання заяв (клопотань)
про «доповнення» або «уточнення»
позовних вимог, або заявлення
«додаткових» позовних вимог і т.п. Тому
в разі надходження до господарського
суду однієї із зазначених заяв
(клопотань) останній, виходячи з її
змісту, а також змісту раніше поданої
позовної заяви та конкретних обставин
справи, повинен розцінювати її як:
подання іншого (ще одного) позову, чи
збільшення або зменшення розміру
позовних вимог, чи об'єднання позовних
вимог, чи зміну предмета або підстав
позову.

На підставі вищевикладеного суд
розцінює пояснення позивача як заяву
про зміну предмету позову та приймає її
до розгляду.

18.11.2013р. позивач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав заяву, в якій
просить позовну заяву залишити без
розгляду. Судом прийнято дану заяву до
розгляду.

Ухвалою суду від 21.11.2013р. розгляд справи
відкладено на 03.12.2013р..

02.12.2013р. позивач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав клопотання, в
якому підтримує предмет позову
змінений відповідно до пояснень від
13.11.2013р. (надійшли в суд 14.11.2013р.). Судом
прийнято дане клопотання до розгляду.

Ухвалою суду від 03.12.2013р. розгляд справи
відкладено на 19.12.2013р..

Ухвалою суду від 19.12.2013р., за заявою
відповідача, розгляд справи, в порядку
частини 3 статті 69 ГПК України,
продовжено на 15 днів. Розгляд справи
відкладено на 21.01.2014р..

17.01.2014р. позивач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав заяву, в якій
підтримує заяву про зміну предмету
позову та просить захистити його право
власності шляхом заборони громадській
організації - Об’єднанню власників
гаражів «Джерело» здійснювати будь-яку
діяльність на території, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і
належить суб'єкту підприємницької
діяльності фізичній особі ОСОБА_1.

21.01.2014р. відповідач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав заяву про
припинення провадження по справі, так
як господарським судом Рівненської
області вже розглядав спір між тими ж
сторонами про той же предмет і з тих же
підстав.

Розглянувши подане клопотання,
господарський суд Рівненської області
відмовляє в його задоволенні, з огляду
на таке.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що
предметом спору у справі № 10/258 за
позовом приватного підприємця ОСОБА_1
до Об’єднання співвласників гаражів
«Джерело», третя особа Великожитинська
сільська рада, є усунення перешкод з
боку відповідача в здійсненні
підприємницької діяльності на
орендованій земельній ділянці площею
2,06 га в урочищі «Джерело» с. Бармаки
Рівненського району Рівненської
області, в користуванні майном та
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 5603,15 грн..

У справі № 22а-4057/07 за позовом
Об’єднання співвласників гаражів
«Джерело» до Рівненського обласного
бюро технічної інвентаризації, третя
особа без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача фізична
особа - підприємець ОСОБА_1, предметом
розгляду є зобов'язання скасувати
реєстрацію права власності.

У справі № 14/86 за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до
Колективного сільськогосподарського
підприємства «Зірка», предметом
судового розгляду є визнання права
власності на земельну ділянку площею
2,06 га, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Предметом даної справи є заборона
відповідачу здійснювати будь-яку
діяльність на території, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, а також беручи до
уваги, що предмети та підстави розгляду
справ № 10/258, № 22а-4057/07 та № 14/86 є
відмінними від даного спору, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
заяви відповідача про припинення
провадження у справі слід відмовити.

Також, 21.01.2014р. представник відповідача,
через відділ канцелярії та
документального забезпечення суду,
подав відзив на позов, в якому
заперечує проти позовних вимог в
повному обсязі.

У судовому засіданні 21.01.2014р. позивач
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі з підстав вказаних у позовній
заяві з урахуванням заяви про зміну
предмету позову, а представники
відповідача заперечили проти позовних
вимог з підстав викладених у відзиві на
позов.

Суд вбачає, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
позовної заяви.

У результаті розгляду матеріалів
справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення районної Ради
народних депутатів № 87 від 30.04.1996р.
Колективному сільськогосподарському
підприємству «Зірка» (далі - КСП
«Зірка») виділено землі площею 2165,8 га в
межах згідно з планом, в тому числі на
території Великожитинської сільської
ради - 2149,6 га, Новоукраїнської
сільської ради - 16,2 га для
сільськогосподарського використання.

Право власності КСП «Зірка» на вказані
землі підтверджується Державним актом
на право колективної власності на
землю серії РВ № 00019 (т. 1 а.с. 12-14).

01.10.1998р. між КСП «Зірка» (орендодавець)
та суб'єктом підприємницької
діяльності фізичною особою ОСОБА_1
(орендар) укладено договір оренди (т. 1
а.с. 15-17), предметом якого є земельна
ділянка, що знаходиться в с. Бармаки
Рівненського району урочище «Джерело»,
загальною площею 2,06 га.

Згідно п. 1.1. договору предмет оренди
передається орендарю в користування
строком на 10 років для використання під
автомобільну стоянку.

Факт передачі земельної ділянки, що є
предметом договору оренди
підтверджується актом від 01.10.1998р. (т. 1
а.с. 18-19).

28.12.2001р. Великожитинською сільською
радою прийнято рішення № 186 «Про
вилучення та передачу земельних
ділянок постійного користування та
земель загального користування
колективної власності КСП «Зірка»» (т. 1
а.с. 151), згідно якої земельну ділянку
під автостоянкою «Джерело» віднесено
до земель запасу Великожитинської
сільської ради.

У зв'язку із прийняттям нового
Земельного Кодексу України, 30.07.2003р. між
Великожитинською сільською радою та
підприємцем ОСОБА_1 укладено договір
оренди земельної ділянки в урочищі
«Джерело» с. Бармаки Рівненського
району загальною площею 2,06 га.

Договір від 30.07.2003р. затверджений
рішенням Великожитинської сільської
ради № 88 від 30.07.2003р..

Рішенням загальних зборів осіб, які
мають право на майнові паї в КПС
«Зірка» від 30.12.2004р., виділено суб'єкту
підприємницької діяльності фізичній
особі ОСОБА_1 на належні йому майнові
паї на суму 48260 грн. 00 коп. майно, яке
складається з: асфальтового покриття
на площі 2,06 га, приміщення прохідної
сторожової, приміщення для зберігання
твердого палива, приміщення санвузла
розміром 6х3 м., металевих воріт
прохідної, часткової огорожі території
металевої сіткою.

У відповідності до рішення
Рівненського районного суду
Рівненського області від 12.04.2005р. (т. 1
а.с. 35) за ОСОБА_1 визнано право
власності на майно, придбане в рахунок
майнових паїв співвласників, що
знаходиться на земельній ділянці
площею 2,06 га, на якій розташована
автостоянка «Джерело» в с. Бармаки
Великожитинської сільської ради
Рівненського району Рівненської
області, що складається з асфальтового
покриття на площі 2,06 га, приміщення
прохідної сторожової, приміщення для
зберігання твердого палива, приміщення
санвузла розміром 6х3 м., металевих
воріт прохідної, часткової огорожі
території металевої сіткою, а також
обладнання зовнішнього
електроосвітлення території
автостоянки «Джерело».

На виконання вказаного рішення суду
комунальним підприємством «Рівненське
обласне бюро технічної
інвентаризації» зареєстровано право
власності на зазначене майно за ОСОБА_1.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 02.09.2008р. у
справі № 14/86 визнано право власності
суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1 на земельну
ділянку площею 2,06 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

31.08.2009р. постановою Львівського
апеляційного господарського суду, що
залишена без змін постановою Вищого
господарського суду України від
20.01.2010р., рішення господарського суду
Рівненської області від 02.09.2008р. у
справі № 14/86 скасовано та прийнято нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
представників відповідача,
встановивши обставини справи і давши
їм оцінку, господарський суд вважає, що
в задоволенні позову слід відмовити
виходячи з наступного.

Як зазначено вище, постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 31.08.2009р. у
справі №14/86, залишеною без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 20.01.2010р., встановлено
преюдиційний факт того, що договір
оренди земельної ділянки у АДРЕСА_1,
укладений 30.07.2003р. між Великожитинською
сільською радою та підприємцем ОСОБА_1
був припинений.

Так, суд апеляційної інстанції вказав,
що 08.02.2005р. Великожитинська сільська
рада рішенням № 204 скасувала своє
рішення № 88 від 30.07.2003 року щодо згоди
на передачу земельної ділянки площею
2,06 га в урочищі «Джерело» підприємцю
ОСОБА_1 та затвердження договору
оренди, що мало своїм наслідком
припинення вказаного договору оренди.

Окрім того, рішенням господарського
суду Рівненської області від 14.03.2005р. по
справі №10/258, яке залишене без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 14.09.2005р.
відмовлено в задоволенні позову
суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1 до об'єднання
власників гаражів «Джерело» про
усунення перешкод в здійсненні
підприємницької діяльності на
орендованій земельній ділянці площею
2,06 га в користуванні майном та
відшкодуванні матеріальної шкоди.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що
земельна ділянка перейшла до земель
запасу Великожитинської сільської
ради, а суб'єкт підприємницької
діяльності фізична особа ОСОБА_1 не
набув права на оренду спірної
земельної ділянки, на якій розміщені
гаражі, а відтак відсутні підстави її
використання для здійснення
підприємницької діяльності.

У відповідності до ч. 2 ст. 35 ГПК України
факти, встановлені судовим рішення
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарський спір) під
час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Таким чином, під час розгляду справи
№10/334 не потребує доведенню
встановлений у постановах Львівського
апеляційного господарського суду від
14.09.2005р. у справі №10/258 та від 31.08.2009р. у
справі №14/86 факт того, що земельна
ділянка в урочищі «Джерело» АДРЕСА_1
суб'єкту підприємницької діяльності
фізичній особі ОСОБА_1 не передавалась
у власність чи користування в
установленому чинним законодавством
порядку та обліковується як земля
запасу Великожитинської сільської
ради.

При цьому, із матеріалів справи
вбачається, що позивачу на праві
власності належить лише асфальтове
покриття та приміщення санвузла,
приміщення для зберігання твердого
палива та приміщення прохідної, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується витягами про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (т. 1 а.с. 20, 25, 30), а не земельна
ділянка площею 2,06 га за тією ж адресою.

У той же час, звертаючись із даним
позовом до суду суб'єкт
підприємницької діяльності фізична
особа ОСОБА_1 просить заборони
громадській організації - Об’єднанню
власників гаражів «Джерело»
здійснювати будь-яку діяльність на
території, що належить позивачу та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Однак позивачем не конкретизовано саме
поняття «територія» та чітко не
зазначено, де саме просить заборонити
відповідачу здійснювати діяльність: чи
на земельній ділянці, площею 2,06 га у
АДРЕСА_1, Рівненського району; чи на
асфальтовому покритті на площі 2,06 га; у
приміщенні прохідної сторожової, у
приміщенні для зберігання твердого
палива, у приміщенні санвузла розміром
6х3 м., у межах металевих воріт прохідної
та часткової огорожі території
металевої сітки, з використанням
обладнання зовнішнього
електроосвітлення території
автостоянки «Джерело».

У контексті викладеного, слід
врахувати, що поняття «територія» не є
тотожним поняттю «земельна ділянка».

Так, в Земельному кодексі України
використовуються обидва поняття:
«земельна ділянка» та «територія».

Визначення поняття «земельної
ділянки» дано в ст. 79 Земельного
кодексу України - частина земної
поверхні з установленими межами,
певним місцем розташування, з
визначеними щодо неї правами.

Тлумачення поняття «території»
Земельний кодекс не містить, проте його
визначення міститься в ст. 1 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» від 17.02.2011р.
№3038-VI - частина земної поверхні з
повітряним простором та розташованими
під нею надрами у визначених межах
(кордонах), що має певне географічне
положення, природні та створені в
результаті діяльності людей умови і
ресурси.

Аналізуючи викладене, суд враховує, що
земельна ділянка в урочищі «Джерело»
АДРЕСА_1 суб'єкту підприємницької
діяльності фізичній особі ОСОБА_1 не
належить, а тому не є предметом даного
спору.

Натомість, вирішуючи спір про заборону
відповідачу здійснювати діяльність на
території асфальтового покриття та у
приміщеннях належних позивачу, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, суд
бере до уваги наступне.

Так, згідно із ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 ГПК України
господарський суду порушує справи за
позовними заявами підприємств, та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права та інтересу у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання; право звернутися до суду
за їх захистом відповідно до
встановлених способів захисту
цивільних прав та інтересів судом.

Під час розгляду будь-якого спору судам
необхідно встановлювати на захист яких
прав подано позов та ким і яким чином
вони порушені.

Відтак, розглядаючи спір,
господарський суд повинен встановити
об'єктивну наявність порушення чи
оспорювання цивільного права позивача
та відповідність обраного ним способу
захисту порушеного права способам,
визначеним законодавством, а за
наслідками прийняття рішення про
задоволення позову повинно
відбуватися реальне поновлення чи
захист порушених прав позивача.

У поданій позовній заяві, суб'єкт
підприємницької діяльності фізична
особа ОСОБА_1 вказує, що відповідач без
будь-яких правових підстав заволодів
орендованою ним земельною ділянкою
площею 2,06 га під автостоянкою
«Джерело», а також належним йому
майном, що знаходиться на ній, силою
відсторонивши його від роботи.

Проте, звернувшись до суду з вимогою
про заборону Об’єднанню власників
гаражів «Джерело» здійснювати будь-яку
діяльність на території, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, тобто,
обравши саме такий спосіб захисту,
позивач повинен довести вчинення
відповідачем дій, що перешкоджають
йому володіти чи користуватися
належним майном.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Однак, у порушення приписів ст.ст. 32, 33, 34
ГПК України, позивачем не подано, а
матеріали справи не містять належних
та допустимих доказів того, що
Об’єднанням власників гаражів
«Джерело» було порушено чи оспорено
права і охоронювані законом інтереси
суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1 щодо володіння
чи користування належного йому майном.

На підставі вищевикладеного в
сукупності вбачається, що вимога
позивача до відповідача про заборону
громадській організації - Об’єднанню
власників гаражів «Джерело»
здійснювати будь-яку діяльність на
території, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 і належить суб'єкту
підприємницької діяльності фізичній
особі ОСОБА_1 спростовується
матеріалами справи, є безпідставною та
необґрунтованою, а відтак не підлягає
задоволенню.

На підставі ч. 1 ст. 49 ГПК України,
витрати по сплаті судового збору
(державного мита) покладаються на
позивача.

Ухвалою суду від 28.11.2005р. заяву позивача
задоволено та вжито заходи
забезпечення позову шляхом заборони
відповідачу - Об’єднання власників
гаражів «Джерело» вчиняти дії щодо
капітального будівництва гаражів як
особисто, так і членам об'єднання, а
також проводити будь-які інші
будівельні роботи на оспорюваній
земельній ділянці, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 до винесення судового
рішення та набрання ним законної сили.

Відповідно до ст. 68 ГПК України, питання
про скасування забезпечення позову
вирішується господарським судом, що
розглядає справу, із зазначенням про це
в рішенні чи ухвалі.

На підставі вищевикладеного, суд
скасовує заходи забезпечення позову,
вжиті згідно ухвали господарського
суду Рівненської області від 28.11.2005р..

Керуючись ст.ст. 49, 80, 81-1, 82 - 85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Скасувати заходи забезпечення
позову, вжиті згідно ухвали
господарського суду Рівненської
області від 28.11.2005р.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення підписане суддею "27" січня 2014р.

Суддя
Горплюк А.М.