ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2014 р.Справа № 922/5175/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання
Васильєва Л.О.

розглянувши справу

за позовом ДП "Конотопське лісове
господарство", с. Бочечки до
Український ордена "Знак Пошани" НДІ
лісового господарства та
агролісмеліорації ім. Г. Н. Висоцького
м. Харків про стягнення коштів в сумі
12 300 грн. за участю сторін:

позивача - не з*явився

відповідача - Цимбалюк С.В.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року до суду звернулось
Державне підприємство "Конотопське
лісове господарство" ( надалі - позивач)
та просить стягнути з Українського
ордена "Знак Пошани" науково -
дослідного інституту лісового
господарства та агролісомеліорації
ім. Г.М. Висоцького ( надалі - відповідач)
кошти набуті без достатньої правової
підстави.

В обгрунтування позовних вимог
позивач посилається на приписи статті
121-2 Цивільного кодексу України та акт
№ 06-08-08/87 від 16.11.2011 року ревізії
фінансово - господарської діяльності
державного підприємства "Конотопське
лісове господарство " за період з 01.01.2009
року по 30.09.2011 року проведеної
Контрольно - ревізійним управлінням в
Сумській області .

В судовому засіданні оголошувалася
перерва з 20.01.2014 року до 27.01.2014 року до 10
год. 15 хв.

Відповідач проти позову заперечує про
що докладніше викладено у відзиві на
позовну заяву та просить суд
застосувати до вимог позивача строк
позовної давності.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення сторін, судом
встановлено наступне, для застосування
приписів статей 121-2, 121-3 Цивільного
кодексу України, за якими особа, яка
набула майно за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно набуте, згодом відпала. Набувач
зобов'язаний повернути потерпілому
безпідставне майно в натурі.

Так, судом встановлено наступне, що
Державне підприємство "Конотопське
лісове господарство " створене на
підставі наказу Міністерства лісового
господарства України від 31.10.1991 року за
№ 133 і здійснює свою діяльність
відповідно до Статуту, затвердженого
наказом Державного комітету лісового
господарства України від 20.09.2007 року №
558, Галузевої угоди між Державним
комітетом лісового господарства
України і профспілкою лісового
господарства України та Колективного
договору.

Державне підприємство "Конотопське
лісове господарство " засноване на
державній власності і належить до
сфери управління Державного комітету
лісового господарства України та
входить до сфери управління Сумського
обласного управління лісового та
мисливського господарства.

Підприємство створене з метою : а)
ведення лісового господарства,
охорони, захисту, раціонального
використання та відтворення лісів; б)
охорони, відтворення та раціонального
використання мисливських угідь
наданих у використання підприємству.

В 2011 році ході перевірки фінансово -
господарської діяльності позивача,
спеціалістами контрольно -
ревізійного управління в Сумській
області, надання спонсорської
допомоги ( 2009 - 2011 роки) визнано
незаконною на підставі п.п.1,9, ст. 75
Господарського кодексу України та п.п.2
в п.13 Постанови Кабінету Міністрів
України від 16.01.2003 року № 1673 "Про стан
фінансово - бюджетної дисципліни,
заходи щодо посилення боротьбі з
корупцією та контролю за використанням
державного майна і фінансових
ресурсів", про що свідчить акт КРВ в
Сумській області № 06-08-08/87 від 16.11.2011
року).

Так, у відповідності 2009 році гранично
допустимий обсяг сум витрат на
благодійну допомогу становить 2 100 грн.,
однак, фінансовим планом на 2009 рік
передбачено витрат на благодійну
допомогу на суму 24200 грн..

Позивач з жовтня 2009 року по травень
2011 року надав благодійну допомогу
відповідачу, про що свідчать платіжні
доручення № 773 від 07.10.2009 року на суму 5
000 грн. ( а.с.18), № 1126 від 30.12.2009 року на
суму 2 000 грн. (а.с.17), № 586 від 03.06.2010 року
на суму 2 000 грн. ( а.с.19), № 931 від 26.08.2010
року на суму 2800 грн. ( а.с.20), № 601 від
1105.2011 року на суму 500 грн. ( а.с.21) всього
на суму 12 300 грн.

На підставі акту перевірки КРУ в
Сумській області на адресу позивача
було надіслано лист - вимогу "Про
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з фінансових питань " (
а.с.44-45).

06.08.2013 року Сумським окружним
адміністративним судом у справі за №
2а-1870/1871/12 прийнята постанова якою
адміністративний позов Державної
фінансової інспекції в Сумській
області до позивача по даній справ
зобов*язано виконати лист - вимогу "Про
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з фінансових питань від
30.11.2011 року за № 18-06-1ё4-14/7928, а саме :

п.2 провести позовну роботу з
одержувачами благодійної допомоги
щодо повернення коштів на суму 104 682,18
грн., в іншому випадку стягнути з осіб,
винних у безпідставному наданні
благодійної допомоги на суму 104 682,18
грн., шкоду у порядку та розмірі,
встановленому ст.ст.130-136 КЗОТ.( а.с.46-47).

Дана постанова набула законної сили та
не оскаржена .

У порядку ст. 6 ГПК України на адресу
Відповідача було надіслано претензії
№ 907 від 24.07.2013, № 908 від 24.07.2013, № 428 від
02.04.2013 та № 427 від 02.04.2013 з метою
досудового врегулювання спору. У
відповідь на претензію від Відповідача
надійшли листи вих. №411 від 22.05.2013, вих..
№ 315 від 12.04.2013, вих. № 314 від 12.04.2013, в
яких Відповідач вказує на те, що
претензії задоволенню не підлягають. (
а. с.14- 16).

Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним,
позивач звернувся до суду та просить
стягнути з відповідача 12 300 грн. набутих
без достатньої правової підстави.

Надаючи правову кваліфікацію доказам
які надані сторонами та викладеним
обставинам з урахуванням фактичних та
правових підстав позовних вимог і
заперечень проти них суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Слід зазначити, що зобов'язання із
набуття або збереження майна без
достатньої правової підстави має місце
за наявності таких умов:

По-перше, повинно існувати набуття або
збереження майна. Це означає, що особа
набуває нові цінності, збільшує
кількість та вартість належного їй
майна або зберігає майно, яке неминуче
мало б вибути із її володіння.

По-друге, повинно існувати набуття або
збереження майна за рахунок іншої
особи. Тобто збільшення або збереження
майна у особи є наслідком втрати або
недоотримання цього майна іншою
особою.

По-третє, обов'язково має бути
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи. Тобто мала місце
помилка, обман, випадковість або інші
підстави набуття або збереження майна,
які не можна віднести до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків (ст. 11 ЦК). До відсутності
правової підстави відноситься також і
ситуація, коли підстава, на якій було
набуте або збережене майно, на момент
набуття або збереження існувала, але
згодом відпала.

В даному випадку надана благодійна
допомога здійснена на законній
підставі, оскільки відсутня третя
обов'язкова складова, яка притаманна
статті 1212 ЦК України, а саме відсутня
безпідставність одержання майна. Ані
помилки, ані обману при перерахуванні
позивачем спонсорської допомоги судом
не виявлено. Враховуючи вищенаведене,
посилання позивача на статтю 1212 ЦК
України, як на підставу стягнення
перерахованих коштів з відповідача є
неприйнятними. Тобто, застосування
даної статті до ситуації, у разі коли
гроші були перераховані для завершення
відповідачем капітального ремонту
водовідведення 5-ти поверхового
гуртожитку навчального закладу, є
таким, що суперечить положенням статті
1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
благодійництво та благодійні
організації" (від 16.09.1997р. № 531/97-ВР з
наступними змінами і доповненнями)
благодійництво - добровільна
безкорислива пожертва фізичних та
юридичних осіб у поданні набувачам
матеріальної, фінансової,
організаційної та іншої благодійної
допомоги; специфічними формами
благодійництва є меценатство і
спонсорство.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
благодійництво та благодійні
організації" (від 16.09.1997р. № 531/97-ВР з
наступними змінами і доповненнями)
благодійництво, благодійна діяльність
здійснюються на засадах законності,
гуманності, спільності інтересів і
рівності прав її учасників, гласності,
добровільності та самоврядування.

Відповідно до статті 55 Конституції
України, статей 15, 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
або відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем було у добровільному
порядку здійснено перерахування
благодійної допомоги, цільовим
призначенням якої були: ремонт
гуртожитку, спонсорська допомога та
благодійна допомога, у зв`язку з чим,
суд не вбачає законних підстав для
задоволення позовних вимог позивача
шляхом повернення 12 300 грн., як коштів,
набутих без достатньої правової
підстави, а тому відмовляє в
задоволенні позову.

Що клопотання відповідача про
застосування строку позовної давності.

Так, у відповідності до постанови ВГСУ
України за № 10 від 29.05.2013 року "Про
деякі питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів " встановлено, що
позовна давність, за визначенням
статті 256 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Отже, позовна
давність є інститутом цивільного права
і може застосовуватися виключно до
вимог зі спорів, що виникають у
цивільних відносинах, визначених у
частині першій статті 1 ЦК України, та у
господарських відносинах (стаття 3
Господарського кодексу України, далі -
ГК України).

З урахуванням приписів частини другої
статті 1 ЦК України правила позовної
давності, передбачені цим Кодексом, не
застосовуються (якщо інше не
встановлено законом) до правовідносин,
які виникають у зв'язку із
застосуванням державними органами
щодо підприємств, установ, організацій
та громадян-суб'єктів підприємницької
діяльності встановленої
законодавством відповідальності за
вчинення протиправних дій, у тому числі
за порушення правил здійснення
підприємницької діяльності (зокрема, й
вимог конкурентного законодавства).

З огляду на вищевикладене , суд не
вбачає підстав для застосування строку
позовної давності .

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, - на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, судові витрати залишаються за
позивачем.

Щодо заяви позивача про повернення
зайво сплаченого судового збору, суд
зазначає, що його буде повернено
позивачу ухвалою господарського суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України;
ст.1212 Цивільного кодексу України; ст.ст.
1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Повне рішення складено 28.01.2014 р.

Суддя Лаврова Л.С.