ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2014 р.Справа № 922/4790/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Приватногопідприємства
"Лутінвест", м. Лутугине до Товариства
з обмеженою відповідальністю "Делтана",
м. Харків про стягнення 21599,22 грн. за
участю представників сторін:

позивача - Жежера С.О., за довіреністю
від 03.12.2013 року;

відповідача - Кунець С.В., за
довіреністю від 26.09.2013 року;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Лутінвест"
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Делтана" про
стягнення 21599,22 грн. Судові витрати
позивач просить суд покласти на
відповідача. Позовні вимоги
обґрунтовує тим, що відповідач в
порушення умов укладеного між
сторонами договору поставки № 07/13 від
10.06.2013 року неналежним чином виконав
свої зобов"язання щодо поставки товару.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 19 листопада 2013
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 09 грудня 2013
року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 06.12.2013 року від
представника позивача супровідним
листом (вх. № 45368) надійшли документи, на
виконання вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
19.11.2013 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 06.12.2013 року від
представника відповідача надійшов
відзив на позов (вх. № 45403) разом із
документами. В своєму відзиві
відповідач вказує на те, що неналежне
виконання відповідачем договірних
зобов'язань за договором поставки № 07/13
від 10.06.2013 року в частині недопоставки
оплаченого позивачем товару на суму
21599,22 грн., сталося внаслідок утворення
форс - мажорних обставин, які склалися
станом на 31.07.2013 року і які були
викликані внаслідок непередбачених
протиправних дій третьої сторони.
Такими обставинами відповідач вважає:
1) Проведення обшуку у приміщенні ТОВ
«Делтана», який був дозволений на
підставі ухвали винесеної 30.07.2013 р.
слідчим суддею Київського районного
суду м.Харкова - Колесник С.А.; 2)
Вилучення в ході проведення даного
обшуку заготовок та матеріалів, які
були необхідні для виготовлення
продукції за договором поставки,
готової продукції (товару) виробленої
на виконання умов договору поставки №
07/13 від 10.06.2013 року укладеного з ТОВ
«Лутінвест», а також комп'ютерної
техніки, серверів та електронних
носіїв інформації (жорстких дисків); 3)
Відкриття СУ ГУМВС України в
Харківській області кримінальних
проваджень, за фактами незаконного
використання знаків для товарів та
послуг, які зареєстровані у СРДР за №№
0000877, 0000893; 4) Накладення
ухвалою суду від 02.08.2013 року арешту на
майно вилучене в ході обшуку; 5) Після
відмови судом у задоволенні клопотання
про зняття арешту, ТОВ «Делтана» до
закінчення досудового розслідування
фактично було втрачено останній шанс
для знаття арешту та повернення
вилученого майна. Враховуючи
викладене, відповідач просить суд
відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 09.12.2013 року
розгляд справи було відкладено на
13.01.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 13.01.2014 року від
представника позивача надійшло
клопотання про перенесення розгляду
справи (вх. № 784) для отримання
відповіді від СУ ГУМВС України в
Харківській області щодо стадії
кримінального провадження.

Суд, розглянувши клопотання
представника відповідача про
відкладення розгляду справи відмовляє
в його задоволенні у зв`язку з
наступним.

Згідно ст. 77 ГПК України господарський
суд відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу,
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні. При цьому зі змісту
норми цієї статті вбачається, що
питання про те, що певні обставини
перешкоджають розгляду справи,
вирішується судом залежно від
конкретних обставин справи. Так, якщо
представники сторін чи інших учасників
судового процесу не з'явилися в судове
засідання, а суд уважає, що наявних у
справі матеріалів достатньо для
розгляду справи та ухвалення законного
і обґрунтованого рішення, він може, не
відкладаючи розгляду справи, вирішити
спір по суті.

Щодо обґрунтування відповідача про
відкладання розгляду справи для
повного та об'єктивного розгляду
справи для отримання відповіді від СУ
ГУМВС України в Харківській області
щодо стадії кримінального провадження,
то суд вважає за необхідне зазначити
наступне. Як вбачається з матеріалів
справи 09.12.2013 року розгляд справи було
відкладено до 13.01.2014 року, також з
матеріалів справи вбачається, що
відповідач в продовж місяця з 09.12.2013
року не звертався до СУ ГУМВС України в
Харківській області з запитом, а
звернувся до СУ ГУМВС України в
Харківській області з запитом щодо
стадії кримінального провадження лише
10.01.2014 року. Термін розгляду справи
закінчується 18.01.2014 року. В даному разі
на думку суду обставини справи
свідчать про наявність у справі
матеріалів достатніх для розгляду
справи та ухвалення законного і
обґрунтованого рішення. Крім того, суд
приймає до уваги, що судом сторонам
були створені належні умови для
надання усіх необхідних доказів
(надано достатньо часу для підготовки
до судового засідання, надати нові
докази тощо).

Суд також зазначає, що згідно ч.3 ст. 22
ГПК України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Подача клопотань
спрямованих на штучне затягування
судового процесу, суперечить, зокрема,
вимогам статті 6 Конвенції про захист
праві людини і основоположних свобод
1950 року, учасником якої є Україна,
стосовно права кожного на розгляд його
справи судом упродовж розумного
строку.

Представник позивача в судовому
засіданні 13.01.2014 року позовні вимоги
підтримав повністю, просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 13.01.2014 року проти позову
заперечував, просив суд в задоволенні
позову відмовити.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

10.06.2013 року між Приватним підприємством
"Лутінвест" (позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Делтана"
(відповідач) було укладено договір
поставки № 07/13, у відповідності до умов
якого відповідач зобов"язується
виготовити та передати у власність
позивача, в обумовлений строк плівку
для упакування (далі - товар), а позивач
зобов"язується прийняти та оплатити
товар.

Відповідно до п. 2.1 договору поставка
здійснюється партіями. Виготовлення
відповідачем кожної окремої партії
товару, передбаченої договором,
оформлюється специфікаціями на
підставі замовлень позивача, які є
невід"ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.3 договору вартість
переддрукованої підготовки
вказується в специфікаціях та
сплачується позивачем у розмірі 100%
вартості переддрукованої підготовки
передбаченої специфікацією не пізніше
3 календарних днів з моменту підписання
специфікації.

Відповідно до п. 4.1 договору оплата
товару здійснюється у 2 етапи: 1-й етап -
попередня оплата у розмірі 50% вартості
партії товару передбаченої
відповідною специфікацією не пізніше 3
календарних днів з дня підписання
специфікації; 2-й етап - оплата
залишкової суми від вартості партії
товару передбаченої відповідною
специфікацією протягом 3 календарних
днів, з моменту повідомлення про
готовність товару, направленого
відповідачем позивачу, але не пізніше
дня відвантаження товару.

Відповідно до п. 6.2 договору строк
виготовлення товару складає 30
календарних днів при новому замовленні
з моменту затвердження сторонами
оригінал - макету та підписанні
специфікації, при повторному
замовленні 20 календарних днів з
моменту підписання сторонами
специфікації.

Відповідно до п.9 специфікації № 1 від
27.07.2013 року до договору, строк поставки:
попередньо - поставка частинами до
15.07.2013 року.

Відповідно до п. 10 специфікації № 1 до
договору умови оплати: 1-й етап -
попередня оплата у розмірі 50% вартості
партії товару передбаченої
відповідної специфікації не пізніше 3
календарних днів з дня підписання
специфікації; 2-й етап - оплата
залишкової суми від вартості партії
товару передбаченої відповідною
специфікацією протягом 3 календарних
днів з моменту повідомлення про
готовність товару, направленого
відповідачем позивачу, але не пізніше
дня відвантаження товару.

На виконання умов вищезазначеного
договору, відповідачем було виставлено
позивачу рахунок - фактуру на оплату
товару: № 631 від 02.07.2013 року на суму 7500,02
грн. та рахунок - фактуру № 630 від 02.07.2013
року на суму 42759,02 грн. (а.с.16-17).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач взяті на себе зобов"язання за
договором виконав та перерахував на
рахунок відповідача кошти в сумі 50259,04
грн., що підтверджується випискою з
особового рахунку позивача (а.с.21).

Також з матеріалів справи вбачається,
що відповідач здійснив часткову
поставку товару на суму 28659,82 грн., що
підтверджується актом здачі -
приймання робіт № 124 від 05.08.2013 року на
суму 7500,02 грн. та видатковою накладною
№ 617 від 05.08.2013 року на суму 21159,80 грн., в
яких зазначена підстава договір
поставки № 07/13 від 10.06.2013 року.

05.11.2013 року позивачем було направлено
на адресу відповідача вимогу (а.с.19) про
повернення передплати в сумі 21599,22 грн.,
у зв"язку з частковим виконанням
відповідачем умов договору щодо
поставки товару.

Крім того, факт неналежного виконання
відповідачем своїх зобов"язань за
договором підтверджується актом
звірки взаємних розрахунків (а.с.14),
який підписаний обома сторонами та
скріплений печатками.

Відповідач відповіді на вимогу не
надав, передплату позивачу в сумі 21599,22
грн. не повернув, що і стало підставою
останньому для звернення до суду з
відповідним позовом.

В обґрунтування своїх заперечень
відповідач посилається на те, що
неналежне виконання відповідачем
договірних зобов'язань за договором
поставки № 07/13 від 10.06.2013 року в частині
недопоставки оплаченого позивачем
товару на суму 21599,22 грн., сталося
внаслідок утворення форс - мажорних
обставин, які склалися станом на 31.07.2013
року і які були викликані внаслідок
непередбачених протиправних дій
третьої сторони. Такими обставинами
відповідач вважає: 1) Проведення обшуку
у приміщенні ТОВ «Делтана», який був
дозволений на підставі ухвали
винесеної 30.07.2013 р. слідчим суддею
Київського районного суду м.Харкова -
Колесник С.А.; 2) Вилучення в ході
проведення даного обшуку заготовок та
матеріалів, які були необхідні для
виготовлення продукції за договором
поставки, готової продукції (товару)
виробленої на виконання умов договору
поставки № 07/13 від 10.06.2013 року
укладеного з ТОВ «Лутінвест», а також
комп'ютерної техніки, серверів та
електронних носіїв інформації
(жорстких дисків); 3) Відкриття СУ ГУМВС
України в Харківській області
кримінальних проваджень, за фактами
незаконного використання знаків для
товарів та послуг, які зареєстровані у
СРДР за №№ 0000877, 0000893; 4)
Накладення ухвалою суду від 02.08.2013 року
арешту на майно вилучене в ході обшуку.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у
відповідності до ст. 617 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання,
звільняється від відповідальності за
порушення зобов'язання, якщо вона
доведе, що це порушення сталося
внаслідок випадку або непереборної
сили. Не вважається випадком, зокрема,
недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника, відсутність на
ринку товарів, потрібних для
виконання зобов'язання, відсутність у
боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч.2 ст. 218 ГК України
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе,
що належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних
умов здійснення господарської
діяльності. Не вважаються такими
обставинами, зокрема, порушення
зобов'язань контрагентами
правопорушника, відсутність на ринку
потрібних для виконання зобов'язання
товарів, відсутність у боржника
необхідних коштів.

На підтвердження відповідності закону
змішування в одному переліку обставин
непереборної сили та обставин, що
залежать від волі людей, свідчить також
позиція Вищого господарського суду
України, викладена у листі від 09
вересня 2001 року №01-2.2/279 (п.30). Так, суд
критикуючи сучасні теоретичні підходи
до нормативного регулювання даного
питання статтею 218 Господарського
кодексу України зазначає наступне.
Визначення категорії форс-мажорних
обставин у частині 2 цієї статті може
охоплювати не тільки події суспільного
життя, тобто неможливість виконання
зобов'язань у результаті
цілеспрямованих дій осіб, які
перебувають поза межами зобов'язання
(наприклад, ембарго на
експортно-імпортні операції, воєнні
дії, страйки, масові безладдя), але й
стихійні природні явища, які
ставляться до іншої категорії
обставин, що звільняють від
відповідальності, а саме непереборної
сили. Ототожнення цих принципово
різних по своїй природі причин для
звільнення від відповідальності є
юридично неправильним. Категорія
непереборної сили втілює в собі лише
стихійні природні явища, які внаслідок
їхньої винятковості, невідворотності й
непередбачуваності визначають
обмеження відповідальності за
заподіяння шкоди у випадках,
визначених законом. Причому
непереборна сила як підстава для
обмеження відповідальності може мати
місце лише в позадоговірних (деліктних)
правовідносинах й у випадках порушення
договірних зобов'язань, якщо це прямо
передбачено законом (наприклад, у
випадках, передбачених статтею 418 ГК). У
той же час категорія форс-мажору
охоплює лише виняткові події
суспільного життя, які сторони самі на
диспозитивних підставах визначають у
договорі як право на звільнення від
подальшого виконання зобов'язання за
згодою, якщо такі події будуть
відбуватися в період дії договору.
Сторони можуть передбачити в договорі
безвинну відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань, але обмежити її випадками
передбачених у договорі форс-мажорних
обставин. Загальним для обставин
непереборної сили й форсу-мажору є лише
їхній зовнішній

Отже, форс-мажорною обставиною є
зовнішня обставина, яку можна
передбачити під час укладання
договору, запобігти її виникненню,
проте яку не можна уникнути, або ж
попередити її наслідки, і яка не
викликана з вини жодної зі сторін і
створює неможливість виконання
договору, його частини або конкретного
зобов'язання, але теоретично можливо
уявити. Також, треба зазначити, що
форс-мажорні обставини можуть містити
декілька типів подій, такі як стихійні
природні явища, обставини соціального
характеру та дії влади (юридичний
форс-мажор).

Також, відповідно до ч.4 ст.219
Господарського кодексу України,
сторони зобов'язання можуть
передбачити певні обставини, які через
надзвичайний характер є підставою для
звільнення їх від господарської
відповідальності у випадку порушення
зобов'язання через дані обставини, а
також порядок засвідчення факту
виникнення таких обставин.

Як вбачається з матеріалів справи,
пунктом 10.1 договору перебіг строку
виконання зобов"язань за даним
договором може бути призупинено тільки
у разі настання обставин непереборної
сили, а саме: пожежі, повені, землетрусу,
сніжних заметів та ін. стихійних лих,
війни, або військових конфліктів і т.д.
які виникли після підписання даного
договору.

Отже, суд дійшов висновку, що як
вбачається зі змісту укладеного між
сторонами договору, порушення
кримінальної справи по відношенню до
посадових осіб контрагентів за
договором не є підставою для
звільнення від відповідальності за
неналежне виконання зобов"язань за
даним договором.

Також суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до ст. 42
Господарського кодексу України
передбачено, що підприємство - це
самостійна ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання з метою досягнення
економічних і соціальних результатів
та одержання прибутку.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що порушення кримінальної
справи не може бути підставою для
відмови від виконання зобов"язань за
договором та жодним чином не може
перешкодити своєчасному виконанню
зобов"язань, оскільки порушення
кримінальної справи не підпадає під
поняття "непереборної сили" та поняття
"форс - мажор".

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

За вимогами ч. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України, до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю - продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю
оплатити товар до його передання
продавцем (попередня оплата), покупець
повинен здійснити оплату в строк,
встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк
не встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 693 ЦК України,
якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526
ЦК України та ст. 193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватись
сторонами у встановлених договором або
законом порядку і строках, приймаючи до
уваги те, що факт перерахування коштів
позивачем підтверджується належними
доказами, (а.с.21), враховуючи те, що
відповідач не виконав свої
зобов'язання щодо поставки продукції в
повному обсязі, чим суттєво порушив
умови укладеного між сторонами
договору, суд дійшов висновку про те, що
позовна вимога позивача щодо стягнення
з відповідача передплати в сумі 21599,22
грн., які було перераховано відповідачу
в якості передплати правомірна та
обґрунтована, тому підлягає
задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, судовий збір у даній справі
покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України;
ст.ст. 11, 525, 526, 629, 693, 712 Цивільного
кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст.42, 193
Господарського кодексу України; ст.ст.
1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Делтана" (61177, м.
Харків, вул. Золочівська, №4-А, р/р 2
в АТ "Райффайзенбанк "Аваль" м. Київ, МФО
380805, Код ) на користь
Приватного підприємства "Лутінвест"
(92000, Луганська область, м. Лутугіно,
проспект Миру, буд. № 14, р/р 0000 в
ПАТ "УкрСиббанк" м. Луганськ, МФО 351005,
Код ) 21599,22 грн. передплати за
товар та 1720,50 грн. витрат зі сплати
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 17.01.2014 р.

Суддя Добреля Н.С.

922/4790/13