ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2014
Справа №917/2421/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", вул.
Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01001

до Публічного акціонерного товариства
"Кременчукгаз", вул. Героїв Бресту, 46,
м.Кременчук, Полтавська область, 39601

про стягнення грошових коштів в сумі 8
122,86 грн.

Суддя Плотницька Н.Б.

Представники:

від позивача: Лемещак О.В. дов. №14-343 від
16.03.2012,

від відповідача: Фесянова І.В. дов.
№19/3064 від 18.10.2013.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення згідно
статті 85 ГПК України.

Суть справи: розглядається позовна
заява стягнення 3% річних та штрафних
санкцій за неналежне виконання
грошового зобов'язання за договором
купівлі-продажу природного газу
№1823-21-ВТВ від 30.03.2012 в розмірі 8 122,86 грн.

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 9 грудня 2013
року порушено провадження у справі
№917/2421/13 та призначено до розгляду в
засіданні на 09.01.2014 року на 11:30 год. у
приміщені господарського суду
Полтавської області.

9 січня 2014 року відповідач через
канцелярію суду надав відзив на
позовну заяву (вх. №81 від 09.01.2014), в якому
відповідач просить суд зменшити розмір
стягуваної пені на 50%. Представник
позивача проти даного клопотання
заперечував. Розгляд справи відкладено
на 21.01.2014.

21.01.2014 позивач надав суду письмові
заперечення на відзив (вх. №609).

В судовому засіданні судом оглянуто
оригінали документів доданих до
позовної заяви.

Представник позивача виклав зміст
позовних вимог та наполягає на їх
задоволення.

Відповідач просить суд зменшити розмір
заявленої до стягнення пені на 50%.

Суд не вбачає за необхідне відкладати
розгляд справи, обставин, які б
перешкоджали чи не дозволяли
розглянути спір у даному судовому
засіданні судом не встановлено.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив:

30 березня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(надалі - Позивач, Продавець) та
Публічним акціонерним товариством
"Кременчукгаз" (надалі - Відповідач,
Покупець) був укладений договір
№1823-21-ВТВ купівлі-продажу природного
газу (надалі - Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору
Продавець зобов'язався передати у
власність Покупцю у 2012 році природний
газ, виключно для
виробничо-технологічних витрат та
нормованих втрат Покупця, а Покупець
зобов'язався прийняти та оплачувати
газ на умовах цього Договору.

На виконання умов Договору Позивач
поставив протягом березня 2012 року, а
Відповідач прийняв природний газ в
обсязі 710,268 тис. куб. м. на загальну суму
2 736 080,18 грн., що підтверджуються актом
приймання - передачі природного газу
від 31.03.2012 за березень на суму 2 736 080,18
грн.

Відповідач свої зобов'язання за
договором щодо оплати природного газу
виконав повністю. Але при цьому
Відповідач порушив строки оплати,
встановлені пунктом п. 6.1 та 6.2 Договору.

Пунктами 6.1 та 6.2 договору встановлено,
що оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки. Остаточний розрахунок за
фактично переданий газ здійснюється до
20 числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у
разі невиконання Покупцем умов пункту
6.1 та 6.2 цього Договору Покупець
зобов'язується сплатити Продавцю крім
суми заборгованості, пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу. Пеня
нараховується з наступного дня після
закінчення строку остаточного
розрахунку за звітний місяць (тобто, з 21
числа наступного за місяцем поставки
газу).

За прострочення оплати природного газу
Позивач нарахував Відповідачу та
заявив до стягнення 3 % річних у розмірі
1 353,81 грн. та пеню в сумі 6 769,05 грн. за
період з 21.04.12 по 27.04.12.

Отже, на підставі п. 7.1, 7.2 договору,
статей 526, 625 Цивільного кодексу
України, статей 22, 231, 232 Господарського
кодексу України Позивач просить
стягнути з Відповідача 1 353,81 грн. 3 %
річних та 6 769,05 грн. пені.

При прийнятті рішення суд виходить з
наступного.

Згідно статті 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(стаття 629 ЦК України). Відповідно до
статті 631 ЦК України, строком договору є
час, протягом якого сторони можуть
здійснити свої права та виконати
обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, статті 193
Господарського кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відмові, до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно статті 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором не встановлено інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За статтею 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язань настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.

У відповідності до статей 547-548 ЦК
України правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі. Виконання
зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(стаття 549 ЦК).

Посилаючись на пункт 7.2 Договору
Позивач правомірно нарахував
Відповідачу пеню в сумі 6 769,05 грн. за
період з 21.04.12 по 27.04.12.

Відповідач у відзиві (вх. №81 від 09.01.2014)
просить зменшити розмір нарахованої
пені, посилаючись на наявність значної
за розміром, зустрічної заборгованості
Позивача, яка призвела до браку
обігових коштів на підприємстві та
спричинила неможливість Відповідача
своєчасно здійснити розрахунки з
Позивачем за договором №1823-21-ВТВ від
30.03.2012.

Господарський суд відповідно до п. 3
статті 83 ГПК України, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки.

Відповідно до ч. 3 статті 551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно з ч. 1 статті 233 Господарського
кодексу України, у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей
свідчить, що вони не є імперативними та
застосовуються за визначених умов на
розсуд суду.

В абзаці 1 п. 3.17.4 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011
зазначено, що вирішуючи, в тому числі й
з власної ініціативи, питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач посилається на важкий
фінансовий стан підприємства, а саме на
ту обставину, що перед підприємством
неповністю розраховуються остаточні
споживачі та непогашенням різниці в
тарифах, яка передбачена Постановою
Кабінету Міністрів України.

Висновок суду щодо необхідності
зменшення розміру пені, яка підлягає
стягненню з Відповідача, повинен
ґрунтуватися, крім викладеного, на
загальних засадах цивільного
законодавства, якими є, зокрема,
справедливість, добросовісність та
розумність (п. 6 статті 3 ЦК України).

Оскільки, зменшення розміру пені є
правом суду, враховуючи майновий стан
сторін, оцінивши співвідношення
розміру заявлених штрафних санкцій,
зокрема, із розміром збитків кредитора,
врахувавши інтереси обох сторін суд не
вбачає підстав для зменшення пені (6
769,05грн.).

Частина друга статті 625 ЦК України
передбачає, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахував встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Посилаючись на положення статті 625 ЦК
України Позивач, враховуючи періоди
виникнення заборгованості за
договором, правомірно нарахував
Відповідачу 1 353,81 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. В
силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 ГПК України).

Частиною 1 статті 43 ГПК України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж
статті ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів
справи суд дійшов висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані, підтверджуються
наявними доказами і підлягають
задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем,
відповідно до статті 49 ГПК України
підлягають відшкодуванню за рахунок
відповідача.

На підставі матеріалів справи та
керуючись статтями 33, 43, 49, 82-85 ГПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Кременчукгаз" (вул. Героїв
Бресту, 46, м. Кременчук, Полтавська
область, 39601, код 03351734) Публічного
акціонерного товариства Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, код
20077720) 6 769,05 грн. пені, 1 353,81 грн. 3 % річних
та 1720,50 грн. судового збору.

Видати наказ із набранням цим рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 23.01.2014.

Суддя
Плотницька Н.Б.

Примітка : Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. Рішення може
бути оскаржено протягом десяти днів з
дня прийняття рішення, а у разі якщо у
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
- з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 ГПК України. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією.