ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14.01.14р. Справа № 904/196/14

Суддя господарського суду Крижний О.М.,
розглянувши матеріали

за позовом Дніпропетровської
обласної спілки споживчих товариств, м.
Дніпропетровськ

до Виконавчого комітету Покровської
селищної ради, смт. Покровське
Дніпропетровської області

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Покровська районна
спілка споживчих товариств, смт.
Покровське Дніпропетровської області

про визнання актів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровська обласна спілка
споживчих товариств звернулася до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Виконавчого
комітету Покровської селищної ради, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Покровської
районної спілки споживчих товариств, в
якому просить суд:

- визнати недійсними рішення
Виконавчого комітету Покровської
селищної ради №81 від 26.06.2002 року "Про
розгляд повторного подання
Покровської райспоживспілки про
оформлення права власності на
приміщення Покровського продовольчого
критого ринку" та №125 від 29.08.2003 року
"Про розгляд подання Покровської
райспоживспілки про внесення змін до
рішення виконкому Покровської
селищної ради №81 від 26.06.2002 року";

- судові витрати покласти на
відповідача.

Позовна заява підлягає поверненню з
наступних підстав.

1) Відповідно до п. 4 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

У відповідності з п. 3 ст. 57 ГПК України,
до позовної заяви додаються документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановлених порядку і розмірі

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, що судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно, до прийняття Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" мінімальна заробітна плата
визначена у розмірі 1218,00 грн., що був
встановлений станом на 01.12.2013 р. Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік".

Відповідно до абз. 1 п. 2.11 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 року №7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України": якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

При зверненні до суду з позовом,
позивач заявив дві вимоги немайнового
характеру - про визнання недійсними
двох рішень відповідача, однак у якості
доказу сплати судового збору додано
оригінал платіжного доручення №32 від
13.01.2014 року про сплату судового збору
лише у розмірі 1218,00 грн., хоча судовий
збір за подання даної позовної заяви
складає 2436,00 грн. (1218,00 грн. х 2).

Таким чином, додане до позову платіжне
доручення №32 від 13.01.2014 року не може
бути прийняте судом у якості належного
доказу сплати судового збору за
подання позовних заяв до
господарського суду Дніпропетровської
області у відповідному порядку та
розмірі.

2) Відповідно до п.2 ч.2 ст.54 ГПК України
позовна заява повинна містити у тому
числі ідентифікаційні коди суб'єкта
господарської діяльності.

У той же час, позовна заява не містить
ідентифікаційного коду відповідача.

Відповідно до п.3.5. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції": недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК.

3) Згідно з п.6 ч.1 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву та додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

При чому, відповідно до законодавчої
техніки, використаної при
конструюванні ст.63 Господарського
процесуального кодексу України,
повернення позовної заяви без розгляду
у вказаному випадку є не правом, а
обов'язком суду.

Відповідно до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Належним доказом направлення на адресу
відповідача копії позовної заяви та
доданих до неї документів є
розрахунковий документ (касовий чек,
розрахункова квитанція) та опис
вкладення, який відповідає
спеціалізованій формі бланків №107.

За змістом п. 61 "Правил надання послуг
поштового зв'язку", затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 05.03.2009р. №270 у разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові.

Тобто для здіснення перевірки
працівниками поштового відділення
відповідності вкладення опису
останній має містити докладний перелік
предметів.

У той же час у описах вкладення від
13.01.2014 року, поданих до суду у якості
доказу направлення на адресу
відповідача та третьої особи копії
позовної заяви з доданими документами
зазначено: "Додатки до позовної заяви
№12-02/2 від 10.01.2014р.", при цьому перелік
додатків відсутній, що унеможливлює
перевірити, які саме додатки
направлялися на адресу відповідача та
третьої особи. Таким чином, описи
вкладення від 13.01.2014 року не можуть бути
прийняті судом, у якості належного
доказу в підтвердження направлення на
адресу відповідача та третьої особи
копії позовної заяви та доданих до неї
документів.

Крім того, відповідно до ст. 6 Конвенції
про захист прав людини та
основоположних свобод від 04.11.1950 року
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом. Згідно практики Європейського
суду з прав людини, яка є джерелом права
згідно ст.17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", - право на справедливий суд
охоплює не лише стадію розгляду справи
по суті, але також дотримання всіх
процедур, що передбачені національним
законодавством і повинні відбуватися
до порушення провадження у справі.

Суд зазначає, що національним
законодавством України (ст.56 ГПК
України) передбачено забезпечення
права відповідача на інформацію про
подану позовну заяву та ознайомлення з
її змістом і доданими документами, а
також передбачено механізм реалізації
такого права - шляхом встановлення
обов'язку позивача надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів до порушення провадження у
справі.

Таким чином, право на справедливий суд,
передбачене ст. 6 Конвенції, включає в
себе обов'язок позивача належним чином
інформувати відповідача про подання
позову до суду шляхом направлення на
його адресу копії позовної заяви з
додатками. Отже, порушення провадження
у справі до виконання позивачем
вказаного обов'язку, не буде
відповідати ст. 6 Конвенції.

4) Суд звертає увагу позивача на те, що
відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України
письмові докази подаються в оригіналі
або в належним чином засвідченій копії.
Якщо для вирішення спору має значення
лише частина документа, подається
засвідчений витяг з нього.

Відповідно до п. 5.27 Національного
стандарту України "Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги до оформлення
документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого
наказом Держспоживстандарту України
від 07.04.2003 року № 55, відмітку про
засвідчення копії документа складають
із слів "Згідно з оригіналом", назви
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціалів та
прізвища, дати засвідчення копії.

Позивачем в якості додатків до
позовної заяви надані документи, які не
засвідчені належним чином, тому вони не
можуть бути прийняті господарським
судом як належні докази по справі.

Також суд зазначає, що згідно правової
позиції Вищого господарського суду
України, викладеної, зокрема, у
Постанові від 04.12.2012 року по справі №
5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог
процесуального законодавства, які він
зобов'язаний вчиняти до подання позову,
не може здійснюватися після порушення
провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти
позовну заяву до розгляду, а потім
зобов'язувати позивача усувати вказані
недоліки.

На підставі викладеного, керуючись ст.6
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, п.п. 3, 4, 6 ч.1 ст.63,
ст.86 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Додаток: позовна заява з додатками, в
т.ч. оригінал платіжного доручення №32
від 13.01.2014 року про сплату судового
збору у розмірі 1218,00 грн.

Суддя О.М. Крижний