ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2014 р.
Справа № 911/2982/13

Розглянувши матеріали справи за
позовом Редчука Олександра
Олександровича, м.Бровари

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дизайн», с.Підгірці,
Обухівський р-н

про визнання недійсними рішення
загальних зборів учасників ТОВ
«Дизайн»

від 21.09.2011 року

За участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Реєстраційної
служби Обухівського міськрайонного
управління юстиції

За участю третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача учасників ТОВ «Дизайн» Жилка
Євгенія Олеговича, Невгасимого Андрія
Олександровича, Кулакова Володимира
Володимировича.

За участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача учасника ТОВ
«Дизайн» Мірошніченка Сергія
Івановича

Головуючий суддя - А.Ю.Кошик, судді -
В.М.Бацуца, П.В. Горбасенко

Представники:

Від позивача: Григоревський В.В.

Від відповідача: Гаро Г.О. дов.

Від третіх осіб: Невгасимий В.Ф. та
Мірошніченко С.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду
Київської області перебуває справа за
позовом Редчука Олександра
Олександровича (далі - позивач) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дизайн» (далі -
відповідач) за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Реєстраційної
служби Обухівського міськрайонного
управління юстиції; за участю третіх
осіб без самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача учасників
ТОВ «Дизайн» Жилка Євгенія Олеговича,
Невгасимого Андрія Олександровича,
Кулакова Володимира Володимировича; за
участю третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача учасника ТОВ «Дизайн»
Мірошніченка Сергія Івановича про
визнання недійсними рішення загальних
зборів учасників ТОВ «Дизайн» від
21.09.2011 року.

Провадження у справі №911/2982/13 порушено
відповідно до ухвали суду від 01.08.2013
року та призначено справу до розгляду
на 15.08.2013 року.

15.08.2013 року до початку розгляду справи
від представника позивача надійшло
клопотання про зміну предмету позову
(доповнення позовних вимог), в якому
позивач просить визнати недійсним
рішення загальних зборів учасників
ТОВ «Дизайн» від 21.09.2011 року та визнати
недійсними зміни до установчих
документів, зареєстровані державним
реєстратором Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області 15.02.2012 року № 3000696.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.10.2013 року призначено
колегіальний розгляд справи №911/2982/13 та
передано справу для визначення складу
колегії суддів.

Відповідно до Розпорядження в.о.голови
Господарського суду Київської області
Т.П.Карпечкіна №272-АР «Про призначення
складу колегії суддів з розгляду
справи №911/2982/13» від 21.10.2013 року
призначено колегіальний розгляд
справи №911/2982/13 у складі трьох суддів:
А.Ю.Кошик - головуючий, судді -
В.М.Бацуца, В.А.Ярема.

Відповідно до ухвали суду від 22.10.2013
року справу №911/2982/13 прийнято до
розгляду колегією суддів у складі:
головуючий суддя А.Ю.Кошик, судді
В.М.Бацуца, В.А.Ярема та призначено
розгляд справи на 14.11.2013 року.

Крім того, 13.11.2013 року до господарського
суду надійшла позовна заява третьої
особи з самостійними вимогами на
предмет спору на стороні позивача -
учасника Кулакова В.В.

Ухвалою суду від 14.11.2013 року відповідно
до п.5 ч.1 ст.63 ГПК України позовну заяву
третьої особи з самостійними вимогами
на предмет спору на стороні позивача -
учасника Кулакова В.В. повернуто
заявнику. Розгляд справи відкладався
на 12.12.2013 року.

В судовому засіданні 12.12.2013 року строк
розгляду справи було продовжено та
відкладено розгляд справи до 09.01.2014
року.

Відповідно до Розпорядження голови
господарського суду Київської області
№03-АР від 08.01.2014 року «Про проведення
заміни у складі колегії суддів з
розгляду справи №911/2982/13» у зв'язку із
перебуванням судді В.А. Яреми у
відпустці, здійснено заміну у складі
колегії, яка розглядає справу №911/2982/13,
а саме, суддю В.А. Ярему замінено на
суддю П.В. Горбасенка.

В судовому засіданні 09.01.2014 року
позивач підтримав позовні вимоги,
вдповідач проти позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та третіх осіб, дослідивши
надані ними докази, суд встановив
наступне.

Громадянин Редчук Олександр
Олександрович (надалі за текстом -
позивач) є одним із засновників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДИЗАЙН»
(зареєстрованого 03.09.1993 року
Обухівською районною державною
адміністрацією) з часткою у розмірі 12%
від Статутного капіталу ТОВ «ДИЗАЙН»,
сформованої за рахунок його вкладу.

Позивач в позові зазначив, що 09.04.2012
року ним було отримано витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, з якого
з'ясувалося, що він вже не є учасником
Товариства, а його частку розподілено
між іншими учасниками Товариства.

Після ознайомлення з матеріалами
реєстраційної справи Товариства,
позивач дізнався, що 21.09.2011 року
відбулися загальні збори учасників
Товариства, на яких його було виключено
зі складу учасників Товариства та
зареєстровано зміни до установчих
документів Товариства, якими його
частку розподілено між іншими
учасниками.

Позивач вважає рішення загальних
зборів учасників Товариства від 21.09.2011
року та зміни до установчих документів
Товариства, якими його виключено зі
складу учасників Товариства, а його
частку розподілено між іншими
учасниками незаконними та такими, що
підлягають визнанню недійсними.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що загальними зборами
учасників Товариства було задоволено
заяву позивача про вихід зі складу
учасників Товариства, яку ним було
відкликано в тій же формі, в якій було
зроблено заяву про вихід, ще за два
місяці до проведення загальних зборів.

Позивач пояснив, що 24.03.2008 року ним
через матеріальні ускладнення та
потребу в грошових коштах, було
направлено заяву на ім'я загальних
зборів учасників ТОВ «ДИЗАЙН» про
вихід зі складу учасників Товариства.
Вказану заяву позивачем було
засвідчено 24.03.2008 року у приватного
нотаріуса Обухівського нотаріального
округу Іванціва В.П., про що в
реєстровій книзі було зроблено запис
за № 2278.

Однак, позивач зазначив, що більше ніж 3
років вказану заяву Товариством
розглянуто не було.

В другій половині 2011 року, беручи до
уваги, що заяву про вихід зі складу
учасників так і не було розглянуто
загальними зборами Товариства і
позивач весь цей час залишався
учасником Товариства та враховуючи
певне поліпшення свого матеріального
становища, позивачем була написана
заява на ім'я загальних зборів
учасників Товариства про анулювання
попередньо поданої 24.03.2008 року заяви
про вихід зі складу учасників
Товариства. Вказана заява була
засвідчена 14.07.2011 року приватним
нотаріусом Обухівського нотаріального
округу Київської області Іванцівим
В.П., про що було зроблено запис реєстрі
за № 1919. Зазначену заяву позивачем
особисто було доставлено в офіс
Товариства 18.07.2011 року та вручено під
розпис та печатку відповідальній особі
Товариства - інспектору відділу кадрів.

Таким чином, позивач стверджує, що
незважаючи на те, що на момент
проведення загальних зборів 21.09.2011 року
Товариству було відомо, що заява про
вихід позивачем була відкликана,
виключення зі складу учасників
позивача відбулося безпідставно.

Також, позивач стверджує, що спірні
Загальні збори учасників Товариства
було проведено без дотримання кворуму
загальних зборів учасників Товариства,
встановленого статтею 60 Закону України
«Про господарські товариства»,
оскільки ні позивач, ні учасники Жилко
Є.О. та Кулаков В.В. (яким в сукупності
належить 56% Статутного капіталу
Товариства) не приймали участі в
загальних зборах учасників Товариства
від 21.09.2011 року. Таким чином, збори були
проведені за відсутності кворуму
загальних зборів, оскільки, в них могли
приймати участь тільки учасники, яким
належить в сукупності лише 44%
Статутного капіталу Товариства, що є
порушенням вимог статті 60 Закону
України «Про господарські товариства».

Також, позивач зазначив, що його було
виключено зі складу учасників
Товариства з підстави не передбаченої
чинним законодавством, оскільки заява
про вихід зі складу учасників
товариства не є підставою для
виключення учасника з огляду на ст. 64
Закону України «Про господарські
товариства».

При цьому було порушено вимоги абзацу 2
статі 59 Закону України «Про
господарські товариства» щодо
необхідності кваліфікованої більшості
при голосуванні з питань щодо внесення
змін до установчих документів
товариства з обмеженою
відповідальністю, а саме прийняття
рішення лише за умови, що за нього
проголосують учасники, що володіють у
сукупності більш як 50 відсотками
загальної кількості голосів учасників
товариства, тоді як учасникам, які що
проголосували належало лише 44% від
загальної кількості голосів учасників
Товариства.

Також, в обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що рішення про
виключення позивача зі складу
учасників ТОВ «ДИЗАЙН» від 21.09.2011 року
та зміни до Статуту ТОВ «ДИЗАЙН», якими
позивача виключено зі складу учасників
Товариства суперечать одне одному,
складені в простій письмовій формі та
підписані особою, яка не мала на це
права.

Зокрема, як вбачається зі Змін до
Статуту ТОВ «ДИЗАЙН», якими позивача
виключено зі складу учасників
Товариства, частка позивача була
розподілена між іншими учасниками
пропорційно їх внескам в статутному
капіталі, в той час, як в спірному
рішенні про виключення позивача зі
складу учасників ТОВ «ДИЗАЙН» від
21.09.2011 року, постановлено розподілити
частку порівну між учасниками.

Відповідач надав відзив на позов, в
якому проти позовних вимог
заперечував. Пояснив, що заява про
вихід позивача з Товариства була
подана ним після виплати йому грошової
компенсації за Договором від 27.04.2007
року одним з учасників Товариства
Мірошніченком С.І., яку решта учасників
зобов'язались компенсувати.

Про відсутність фінансових та майнових
претензій до учасників Товариства
позивач зазначив в поданій ним заяві
про вихід зі складу учасників
товариства.

Також, відповідач зауважив, що подана
позивачем заява про вихід зі складу
учасників товариства свідчить про
припинення участі в товаристві, відтак,
питання щодо діяльності товариства
після виходу позивача не стосуються
його прав та обов'язків.

Відповідно до статті 148 Цивільного
кодексу України учасник товариства з
обмеженою відповідальністю має право
вийти з товариства, повідомивши
товариство про свій вихід не пізніше
ніж за три місяці до виходу, якщо інший
строк не встановлений статутом.

Згідно з п. «в» ст. 10 Закону України
«Про господарські товариства» учасник
господарського товариства має право
вийти в установленому порядку з
товариства.

Таким чином, вихід учасника з
товариства здійснюється шляхом
подання заяви про вихід, тобто шляхом
вчинення одностороннього правочинну.

Як передбачено п. 28 Постанови Пленум
Верховного Суду України від 24.10.2008 року
№ 13 «Про практику розгляду судами
корпоративних спорів», при вирішенні
спорів, пов'язаних із виходом учасника
з товариства, господарські суди
повинні керуватися тим, що відповідно
до ЦК та Закону про господарські
товариства учасник ТОВ чи ТДВ вправі у
будь-який час вийти з товариства
незалежно від згоди інших учасників та
самого товариства. Вихід зі складу
учасників товариства не пов'язується
ні з рішенням зборів учасників, ні з
внесенням змін до установчих
документів товариства. У зв'язку з цим
моментом виходу учасника з товариства
є дата подачі ним заяви про вихід
відповідній посадовій особі
товариства або вручення заяви цим
особам органами зв'язку. Положення
установчих документів, які обмежують
чи забороняють право на вихід учасника
з товариства, є незаконними.

У разі, якщо товариство не вчиняє дії у
зв'язку з поданням учасником заяви про
вихід з товариства (не вирішується
питання про внесення змін до
установчих документів товариства, про
їх державну реєстрацію), учасник
товариства вправі звернутися до
господарського суду з позовом про
зобов'язання товариства до державної
реєстрації змін в установчих
документах товариства у зв'язку зі
зміною у складі учасників товариства
на підставі статті 7 Закону про
господарські товариства.

Крім того, згідно з п. 3.5. Рекомендацій
Вищого господарського суду від 28.12.2007
року № 04-5/14 «Про практику застосування
законодавства у розгляді справ, що
виникають з корпоративних відносин»
відповідно до статей 126, 135, 148, 151 ЦК
України учасники повних товариств,
створених на невизначений строк,
командитних товариств, товариств з
обмеженою та додатковою
відповідальністю мають право вийти з
цих товариств.

Згідно зі статтями 126, 135 ЦК України
учасники повних товариств та повні
учасники командитних товариств
повинні повідомити товариство про свій
вихід не менше ніж за три місяці.

Учасники товариств з обмеженою та
додатковою відповідальністю повинні
повідомити товариство про свій вихід
не пізніше, ніж за три місяці або у
інший передбачений статутом строк.

Подання заяви про вихід з товариства є
дією, спрямованою на припинення
корпоративних прав та обов'язків
учасника товариства. Право учасника
товариства на вихід з товариства не
залежить від згоди товариства чи інших
його учасників. Враховуючи викладене,
учасник вважається таким, що вийшов з
товариства з обмеженою або з
додатковою відповідальністю з моменту
прийняття загальними зборами рішення
про виключення учасника з товариства
на підставі його заяви про вихід, а у
випадку відсутності такого рішення - з
дати закінчення строку, встановленого
законом або статутом товариства для
повідомлення про вихід з товариства.

Заява про вихід учасника з товариства є
формою реалізації передбаченого
законом права учасника на припинення
корпоративних відносин шляхом виходу з
товариства, а не правочином. Враховуючи
це, не підлягають задоволенню позовні
вимоги про визнання заяви про вихід з
товариства недійсною, оскільки законом
не передбачено застосування такого
способу захисту права.

Таким чином, моментом виходу позивача з
Товариства є дата закінчення строку,
встановленого законом або статутом
товариства для повідомлення про вихід
з товариства. Враховуючи, що заява про
вихід з Товариства подана позивачем
24.03.2008 року, і статутом не передбаченого
іншого строку, ніж визначений ст. 148
Цивільного кодексу України, позивач
вважається таким, що вибув зі складу
учасників товариства з 25.06.2008 року і з
цього часу його корпоративні права є
припиненими.

Пунктами 11, 19 Постанови Пленум
Верховного Суду України від 24.10.2008 року
№ 13 «Про практику розгляду судами
корпоративних спорів» визначено, що
акціонери (учасники) господарського
товариства не вправі звертатися до
суду за захистом прав та інтересів
інших акціонерів (учасників)
господарського товариства та самого
товариства поза відносинами
представництва, а також обґрунтовувати
свої вимоги порушенням прав інших
акціонерів (учасників) товариства.

При вирішенні корпоративного спору
господарський суд повинен встановити
наявність в особи, яка звернулася з
позовом, суб'єктивного матеріального
права або законного інтересу, на захист
якого подано позов, а також з'ясувати
питання про наявність чи відсутність
факту їх порушення або оспорювання.

Суди мають враховувати, що для визнання
недійсним рішення загальних зборів
товариства необхідно встановити факт
порушення цим рішенням прав та
законних інтересів учасника
(акціонера) товариства. Якщо за
результатами розгляду справи факт
такого порушення не встановлено,
господарський суд не має підстав для
задоволення позову.

Право на звернення до суду з позовом
про визнання недійсними рішень органів
управління товариства мають лише ті
його акціонери (учасники), які були
акціонерами (учасниками) на дату
прийняття рішення, що оскаржується.

Таким чином, враховуючи, що позивач
вважається таким, що вибув зі складу
учасників товариства з 25.06.2008 року і з
цього часу його корпоративні права є
припиненими, рішення про його
виключення зі складу учасників
Товариства на підставі поданої ним
заяви не порушує його корпоративні
права.

Крім того, відповідне рішення було
прийнято з метою реалізації права
позивача на вихід з Товариства та
реалізації зустрічного права
Товариства на внесення відповідних
змін до установчих документів.

Згідно з частиною 3 статті 29 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців», у разі внесення змін до
установчих документів, які пов'язані із
зміною складу засновників (учасників)
юридичної особи, зокрема, подається або
копія рішення про вихід юридичної
особи із складу засновників
(учасників), завірена в установленому
порядку, або нотаріально посвідчена
копія заяви фізичної особи про вихід зі
складу засновників (учасників), або
нотаріально посвідчена копія
документа про перехід частки учасника
у статутному капіталі товариства, або
нотаріально посвідчений документ про
передання права засновника (учасника)
іншій особі, або рішення
уповноваженого органу юридичної особи
про примусове виключення засновника
(учасника) зі складу засновників
(учасників) юридичної особи, якщо це
передбачено законом або установчими
документами юридичної особи.

Оскільки, позивач вийшов зі складу
Товариства і для проведення реєстрації
відповідних змін до установчих
документів, які пов'язані із зміною
складу засновників (учасників)
юридичної особи, достатньо було
надання його нотаріально посвідченої
заяви, проведені відповідачем зміни до
установчих документів, які
оскаржуються позивачем, не порушують
права і охоронювані законом інтереси
останнього. Крім того, позивач станом
на момент прийняття спірного рішення
та внесення змін до установчих
документів Товариства вже не був
учасником Товариства.

Наведені позивачем порушення порядку
проведення та прийняття спірних
рішення та внесення змін до установчих
документів не підлягають розгляду в
межах заявленого позивачем позову,
оскільки на момент їх прийняття
позивач реалізував передбачене право
виходу з Товариства шляхом подання
відповідної заяви і вже не був
учасником Товариства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
позивачем не доведені та не
обґрунтовані, відповідачем
спростовані, тому не підлягають
задоволенню.

Оскільки в задоволенні позову
відмовлено в повному обсязі, з огляду
на ст.ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, понесені позивачем судові
витрати (в тому числі на адвокатські
послуги) не підлягають відшкодуванню
за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Головуючий суддя
Кошик А.Ю.

Суддя
Бацуца В.М.

Суддя
Горбасенко П.В.