КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"21" січня 2014 р. Справа №910/11861/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної
Т.І.

суддів:
Доманської М.Л.

Копитової О.С.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Тюпи Михайла Івановича на
ухвалу господарського суду міста Києва
від 16.07.2013 року у справі № 910/11861/13 (суддя
Копитова О.С.) та на ухвалу
господарського суду міста Києва від
14.11.2013 року у справі № 910/11861/13 (суддя
Пасько М.В.)

за заявою публічного акціонерного
товариства «Акціонерний банк
«Експрес-Банк», м. Київ

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
Трансенерго», м. Київ

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.07.2013 року у справі №
910/11861/13 (суддя Копитова О.С.), зокрема,
порушено провадження у справі №
910/11861/13; визнано розмір вимог
ініціюючого кредитора - публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
банк «Експрес-Банк», який подав заяву
про порушення справи про банкрутство
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
Трансенерго» на загальну суму 47 903 112, 62
грн.; введено мораторій на задоволення
вимог кредиторів боржника; введено
процедуру розпорядження майном
боржника; призначено по справі
№ 910/11861/13 розпорядником майна
боржника - арбітражного керуючого
Корольова Володимира Миколайовича.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.11.2013 року у справі №
910/11861/13 (суддя Пасько М.В.) визнано
кредиторами товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
Трансенерго»:

- Публічне акціонерне товариство
«Акціонерний комерційний банк
«Експрес-Банк» на суму 45 524 108, 62 грн., з
яких: 42 454 406, 79 грн. - вимоги IV черги, 3 069
701, 83 грн. - вимоги VI черги;

- Гуленка Володимира
Володимировича на суму 4 468, 07 грн.
вимоги - І черги;

- Горкушу Миколу Васильовича на
суму 2 185, 48 грн. - вимоги І черги;

- Тюпу Михайла Івановича на суму 3
862, 87 грн. - вимоги І черги;

- Цвітайло Олену Олександрівну на
суму 134, 42 грн. - вимоги І черги;

- Черпакову Анну Євгенівну на суму
2 956, 81 грн. - вимоги І черги;

- Чутченка Сергія Олексійовича на
суму 13 265, 23 грн. - вимоги І черги.

Затверджено реєстр вимог кредиторів на
загальну суму 45 550 981, 50 грн. Зобов'язано
розпорядника майна товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
Трансенерго» арбітражного керуючого
Корольова В.М. протягом 10-ти днів
повідомити кредиторів про місце і час
проведення зборів кредиторів та
провести відповідні збори; надати суду
протокол зборів кредиторів боржника,
на яких обрано комітет кредиторів
боржника, а також протокол засідання
комітету кредиторів, на якому вирішено
питання про відкриття ліквідаційної
процедури або процедури санації
боржника, призначення ліквідатора або
керуючого санацією боржника.

Призначено дату судового засідання у
справі № 910/11861/13 на 10.12.2013.

Не погоджуючись із зазначеними
ухвалами суду першої інстанції, Тюпа
Михайло Іванович звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в прохальній частині якої,
просить суд на час розгляду даної
апеляційної скарги судом апеляційної
інстанції провадження в суді першої
інстанції зупинити; скасувати ухвалу
суду про порушення провадження у
справі про банкрутство та призначення
розпорядника майна боржника -
арбітражного керуючого Корольова
Володимира Миколайовича; скасувати
ухвалу суду від 14.11.2013 року про
затвердження вимог кредиторів у справі
№ 910/11861/13; прийняти нове рішення, яким
вимоги кредиторів першої черги
збільшити з урахуванням індексації та
компенсації, що передбачена постановою
Кабінету Міністрів України від 17.07.2003
року № 1078.

Розглянувши апеляційну скаргу та
додані до неї матеріали, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України,
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Пункт 1 ст. 2 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
встановлює, що провадження у справах
про банкрутство регулюється цим
Законом, Господарським процесуальним
кодексом України, іншими законодавчими
актами України.

Вимоги до форми і змісту апеляційної
скарги наведені в статті 94
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з частиною 3 якої до
скарги, зокрема, додаються докази
сплати судового збору.

Однією з умов прийняття апеляційної
скарги є її відповідність
ст. 94 ГПК України, якою передбачено,
зокрема, обов'язкове приєднання до
апеляційної скарги доказів сплати
судового збору (ч. 3 ст. 94).

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору визначені Законом
України «Про судовий збір» № 3674-VI від
08.07.2011р. (із змінами та доповненнями), що
набрав чинності 01.11.2011 року.

Відповідно до ст. 4 названого Закону
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 4 Закону України «Про судовий
збір» встановлені ставки судового
збору, зокрема, за подання апеляційних
та касаційних скарг у справі про
банкрутство - 0,5 розміру мінімальної
заробітної плати.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги,
зокрема її прохальної частини,
скаржник оскаржує ухвалу
господарського суду міста Києва від
16.07.2013 та ухвалу господарського суду
міста Києва від 14.11.2013, тобто два
процесуальних документи прийнятих
господарським судом міста Києва.

Враховуючи той факт, що апелянтом
оскаржується два процесуальних
документи, прийнятих господарським
судом міста Києва, то відповідно і
судовий збір підлягає сплаті за кожну
оскаржену ухвалу.

Згідно доданого до апеляційної скарги
платіжної квитанції № 728.298.1 від 18.12.2013
скаржником сплачено судовий збір у
меншому розмірі.

Отже, суд апеляційної інстанції
встановив, що скаржником в порушення
ч. 3 ст. 94 ГПК України, до апеляційної
скарги не додані належні докази сплати
судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України
апеляційна скарга не приймається до
розгляду і повертається апеляційним
господарським судом, якщо до неї не
додано документів, що підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку та розмірах.

При цьому колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що об'єднання в
одному документі апеляційних скарг,
поданих на різні ухвали прийняті
господарським судом в ході розгляду
справи про банкрутство діючим
законодавством не передбачено. В
даному випадку доцільним є подання
окремих апеляційних скарг на кожний
прийнятий судом першої інстанції
процесуальний документ з дотриманням
порядку та строків встановлених
господарським процесуальним кодексом
України.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 91
Господарського процесуального кодексу
України, сторони у справі, прокурор,
треті особи, особи, які не брали участь
у справі, якщо господарський суд
вирішив питання про їх права та
обов'язки, мають право подати
апеляційну скаргу на рішення місцевого
господарського суду, яке не набрало
законної сили. Ухвали місцевого
господарського суду оскаржуються в
апеляційному порядку окремо від
рішення господарського суду лише у
випадках, передбачених статтею 106
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 93
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційна скарга подається
на рішення місцевого господарського
суду протягом десяти днів, а на ухвалу -
протягом п'яти з дня їх оголошення
місцевим господарським судом.

В ст. 53 Господарського процесуального
кодексу України встановлено, що за
заявою сторони, прокурора чи з своєї
ініціативи господарський суд може
визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального
строку поважною і відновити пропущений
строк.

Так, ухвали господарського суду міста
Києва було винесено 16.07.2013 та 14.11.2013
року.

Всупереч нормам Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна скарга була направлена
скаржником до господарського суду
міста Києва лише 26.12.2013 року, тобто з
порушенням строку передбаченого ч. 1 ст.
93 Господарського процесуального
кодексу України.

В апеляційній скарзі апелянт просить
поновити пропущений строк на
апеляційне оскарження ухвал
господарського суду міста Києва від
16.07.2013 та 14.11.2013 року у справі № 910/11861/13
та прийняти апеляційну скаргу до
розгляду, що за своєю суттю є
клопотанням про відновлення
пропущеного строку. Причину пропуску
апелянт мотивує тим, що про існування
оскаржуваних ухвал дізнався при
отриманні апеляційної скарги Чутченка
С.О., лише 17.12.2013 року, а з повним текстом
оскаржуваних ухвал, звернувшись за
правовою допомогою, юристи
ознайомились в Єдиному державному
реєстрі судових рішень 25.12.2013 року.

Згідно ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Відповідно до ст. 53 ГПК України
відновлення пропущеного строку
здійснюється господарським судом за
наявності поважної причини його
пропуску.

Виходячи зі змісту ст. 53 ГПК України,
поважними причинами визнаються лише
такі обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення сторони та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами у справі процесуальних дій
та підтверджені належними доказами.

Клопотання про відновлення строку
подання апеляційної скарги з огляду на
приписи статті 53 ГПК повинно містити
обґрунтування поважності причин
пропуску такого строку (за
необхідності - з посиланням на
відповідні докази, які подаються
апеляційному господарському суду на
загальних підставах). При цьому
своєчасне (у межах встановленого
строку) подання первісної апеляційної
скарги і невідкладне (одразу після
одержання відповідної ухвали) усунення
скаржником недоліків, які стали
причиною повернення останньої,
враховуються апеляційним
господарським судом у вирішенні
питання про відновлення строку подання
апеляційної скарги разом з іншими
обставинами, на які посилається
скаржник у зазначеному клопотанні.
Відповідна позиція відображена в п. 4
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
17.05.2011 року.

В п. 1 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році» від 15.03.2007 № 01-8/123
зазначено: «Згідно з частиною першою
статті 53 ГПК за заявою сторони,
прокурора чи з своєї ініціативи
господарський суд може визнати причину
пропуску встановленого законом
процесуального строку поважною і
відновити пропущений строк».

Отже, наведена норма пов'язує
можливість відновлення процесуального
строку з обов'язковою наявністю
поважної причини (чи причин) пропуску
відповідного строку. Це стосується й
тих випадків, коли таке відновлення
здійснюється з ініціативи
господарського суду, що має зазначити
відповідну причину (причини) в судовому
рішенні, в якому йдеться про
відновлення строку. Якщо відновлення
процесуального строку здійснюються за
заявою сторони чи прокурора, заявник
повинен обґрунтувати поважність
причини (причин) пропуску строку, в разі
необхідності - з поданням доказів цього
за загальними правилами розділу V ГПК.

Виходячи з положень ст. 53 та ч. 2 ст. 93 ГПК
України, апеляційний суд при розгляді
клопотання про відновлення строку
подання апеляційної скарги має
враховувати, що відповідно до норм ст. 53
ГПК України суд може відновити
пропущений строк у разі наявності
поважних причин пропуску строку.

Приймаючи до уваги, що Господарський
процесуальний кодекс України не
пов'язує право суду відновити
пропущений процесуальний строк лише з
певним колом обставин, що спричинили
пропуск строку, доводи та обставини, що
наведені на обґрунтування клопотання
про відновлення строку мають бути
підтверджені належними доказами у
справі відповідно до вимог ст.ст. 33, 34
ГПК України та оцінюватись відповідно
до норм ст. 43 ГПК України.

Відповідна позиція викладена в
постанові Вищого господарського суду
України від 14.03.2012 року у справі № 50/206-б.

Таким чином, апеляційний господарський
суд приходить до висновку про те, що у
скаржника не існувало жодних
об'єктивно непереборних, що не залежали
від його волевиявлення та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами обставин для своєчасного
вчинення такої процесуальної дії, як
звернення до суду з апеляційною
скаргою, оскільки скаржником не надано
доказів існування поважних причин
неподання у встановлені процесуальні
строки апеляційної скарги; не наведено
жодної з поважних причин неможливості
подання апеляційної скарги в
передбачені законодавством строки, а
отримання ухвали суду з запізненням не
є поважною причиною пропуску строку,
так як ст. 87 ГПК України не передбачає
направлення процесуальних документів
сторонам, що брали участь в судовому
засіданні.

При наведених обставинах, апеляційний
господарський суд вважає, що в
клопотанні про поновлення строку на
подання апеляційної скарги слід
відмовити.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
апеляційним господарським судом, якщо
скаргу подано після закінчення строку,
встановленого для її подання, без
клопотання про відновлення цього
строку або таке клопотання відхилено.

За даних обставин апеляційна скарга не
приймається судом до розгляду і
повертається скаржнику у зв'язку з тим,
що скарга подана після закінчення
строку, встановленого для її подання, а
клопотання про його поновлення
відхилено, а також тому, що до скарги не
додано документів, що підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку та розмірі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 53, 86, 87, 91, 93, 94 пп. 3, 4 ч. 1 ст. 97
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

УХВАЛИВ:

Відхилити клопотання Тюпи Михайла
Івановича про поновлення строку на
подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу Тюпи Михайла
Івановича на ухвалу господарського
суду міста Києва від 16.07.2013 року та на
ухвалу господарського суду міста Києва
від 14.11.2013 року у справі № 910/11861/13
повернути скаржнику з доданими
документами.

Повернути Тюпі Михайлу Івановичу
(адреса: 04116, м. Київ, вул.
Кирило-Мифодіївська, 14/2 кв. 8, паспорт
серії СО № 654730 виданий Залізничним РУ
ГУ МВС України в місті Києві 18 вересня
2001 року) з Державного бюджету України
судовий збір, сплачений за подання
апеляційної скарги згідно з квитанцією
№ 728.298.1 від 18.12.2013 у сумі 573 грн. 50 коп.

Головуючий суддя
Т.І. Разіна

Судді
М.Л. Доманська

О.С. Копитова