номер провадження справи 10/81/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2014
Справа № 908/3458/13

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спектр-Агро",
Київська область, м. Обухів.

до відповідача 1: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя.

до відповідача 2: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя.

про відшкодування шкоди в розмірі 81 558
грн. 40 коп.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Суров О. Б., на підставі
довіреності № 968 від 05.06.2013 р.;

від відповідача 1: - ОСОБА_4, на підставі
угоди № 332 від 11.11.2013 р.;

від відповідача 2: - ОСОБА_5, на підставі
свідоцтва № 818 від 12.11.2010 р.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спектр-Агро" до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди в розмірі 81 558 грн.
40 коп. за договором № 0104/3 організації
транспортно-експедиторського
обслуговування від 01.04.2013 р.

Ухвалою господарського суду від 25.10.2013
р., порушено провадження у справі №
908/3458/13. Справі присвоєно № провадження
10/81/13, її розгляд було призначено на
11.11.2013 р.

Представник позивача у судовому
засіданні 11.11.2013 р. підтримав вимоги
викладені в позові. Представник
відповідача 11.11.2013 р. до суду не надав
відзив на позовну заяву.

Судом було оголошено перерву у
судовому засіданні на 02.12. 2013 р.

Представник відповідача на адресу суду
27.11.2013 р. направив заяву щодо залучення
до участі у розгляді справи іншого
відповідача.

У судовому засіданні 02.12.2013 р.
представник позивача надав суду
клопотання про залучення до участі
іншого відповідача. Суд клопотання
прийняв та задовольнив.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд
справи було відкладено до 16.12.2013 р. та
залучено до участі у справі
відповідача 2: Фізичну особу -
підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя.

Представник відповідача 2 до початку
судового засідання 16.12.2013 р. надав
відзив на позовну заяву, в якому просив
суд відмовити в задоволенні позовних
вимог. Представник позивача у судове
засідання 16.12.2013 р. не з'явився, причини
неявки суду не відомі. Про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином.

Представник відповідача 1 у судове
засідання 16.12.2013 р. не з'явився. На
адресу суду направив заяву про
продовження строку розгляду справи та
відкладення розгляду справи.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що
нез'явлення в судове засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу, є підставою для
відкладення розгляду справи в межах
строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

Виходячи з вищенаведеного, судом було
продовжено строк розгляду справи на 15
днів в порядку ст. 69 ГПК України до
09.01.2014 р. та відкладено слухання справи
на 09.01.2014 р. на 10 год. 00 хв.

09.01.2014 р., представник позивача в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги в повному обсязі та просив суд
задовольнити позов повністю.

09.01.2014 р., представник відповідача-2 в
судовому засіданні проти позову
заперечував.

У судовому засіданні 09.01.2014 р., розгляд
справи був закінчений, судом оголошено
лише вступну та резолютивну частини
рішення.

За клопотанням представників сторін
розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Спектр-Агро» та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 було укладено
договір № 0104/3 організації
транспортно-експедиторського
обслуговування.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору ТЕО від
01.04.2013 р. № 0104/3 відповідач-1 (за
договором - Виконавець) зобов'язується
організувати перевезення вантажів
позивача (за договором - Замовника) на
умовах, узгоджених сторонами у заявці,
а також надавати інші послуги.

22 серпня 2013 року ТОВ «Спектр-Агро» було
подано заявку-договір № 110 на
перевезення товарно-матеріальних
цінностей (далі - Вантаж) за маршрутом:
м. Обухів, Київська обл. - м. Запоріжжя.
На виконання зобов'язань та діючи у
відповідності до умов Договору ТЕО від
01.04.2013 р. № 0104/3 (п. 1.3 Договору),
відповідач-1 організував процес
перевезення, в результаті якого було
укладено заявку- договір на
перевезення вантажів автотранспортом
№ 293 від 22.08.2013 р. між ним ФОП ОСОБА_1 (за
новим договором - експедитор) та ФОП
ОСОБА_2 (за договором - перевізник).

Згідно з п. 4.2.1 Договору ТЕО № 0104/3 від
01.04.2013 р. укладеного між позивачем та
відповідачем 1 відповідач несе
матеріальну відповідальність в
повному обсязі за втрату, недостачу,
розкрадання чи пошкодження прийнятого
до доставки і супроводженню Товару та
відшкодовує Позивачу вартість
недопоставленого, втраченого,
розкраденого чи пошкодженого товару в
повному обсязі. За заявкою - договором
№ 293 від 22.08.2013 р. між ФОП ОСОБА_1 (за
договором - експедитор) та ФОП ОСОБА_2
(за договором - перевізник) також
зазначено про відповідальність
перевізника, яку він несе за збереження
вантажу в розмірі вартості довіреного
йому вантажу, відповідно до
супровідних документів.

27.11.2013 р. відповідачем-1 на адресу суду
було направлено заяву про залучення до
участі у справі іншого відповідача. В
обґрунтування своєї заяви відповідач-1
зазначає, що на виконання своїх
зобов'язань за договором відповідачем-1
було залучено субвиконавця, яким
безпосередньо було виконано
перевезення вантажу.

Відповідно до п. 1.3 Договору ТЕО № 0104/3
від 01.04.2013 р. відповідач-1 набув право
для виконання покладених на нього
обов'язків укладати договори із іншими
особами.

Згідно ст. 23 Господарського кодексу
України позов може бути подано
кількома позивачами чи до кількох
відповідачів. Кожний з позивачів або
відповідачів щодо іншої сторони
виступає в судовому процесі
самостійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ГПК України
господарський суд за наявністю
достатніх підстав має право до
прийняття рішення залучити за
клопотанням сторони або за своєю
ініціативою до участі у справі іншого
відповідача.

Відповідач- 2 ФОП ОСОБА_2 відповідно до
заявки- договору № 293 від 22.08.2013 р.,
здійснив перевезення довіреного йому
вантажу за договором автомобілем
Мерседес, державний номер
транспортного засобу - НОМЕР_2, водій
ОСОБА_6, про що свідчить акт здачі -
прийняття виконаних робіт № ОУ-0000703 від
24.08.2013 р.

Під час перевезення товару
відповідачем - 2, було здійснено
розкрадання частини товару, а саме:

1. Вінцит Форте - 22 коробки ємністю 20
літрів (4 каністри по 5 літрів), разом 440
літрів. Номенклатура та кількість
викраденого товару підтверджується
актом від 24.08.2013 р.

У відповідності до довідки № 327 від
27.08.2013 р., вартість 1 літра Вінцит Форте
складає 185, 36 грн., в т.ч. ПДВ 30, 90 грн.,
тобто вартість викраденого товару з
ПДВ становить: 185, 36 грн. х 440 л. = 81 558, 40
грн.

Отже, у зв'язку з тим, що умовами заявки -
договору 293 від 22.08.2013 р. між ФОП ОСОБА_1
(за договором - експедитор) та ФОП
ОСОБА_2 (за договором - перевізник)
передбачено обов'язок ФОП ОСОБА_2
здійснити перевезення вантажу у
відповідності до заявки-договору», і
ФОП ОСОБА_2 виступає в цих
правовідносинах як перевізник і
відповідно на нього покладено
обов'язок виконати послуги з
перевезення вантажу замовника по
території України, тому відповідно до
ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу
України відповідач-2 зобов'язаний був
доставити ввірений йому відповідачем-1
вантаж до пункту призначення, в
установлений законодавством чи
договором строк та видати його особі,
уповноваженій на одержання вантажу
особі, а також виконання інших
зобов'язань, пов'язаних з перевезенням,
у тому числі зобов'язання зі зберігання
вантажу під час перевезення.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши
матеріали справи та заслухавши
пояснення представників сторін, суд
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги повністю, виходячи з
наступного.

Відповідно до стаття 614 Цивільного
кодексу України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Ч. 2. ст. 614 Цивільного кодексу України
зазначено, що відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Частиною 3 ст. 314 Господарського кодексу
України, передбачається, що за шкоду,
заподіяну при перевезенні вантажу,
перевізник відповідає: у разі втрати
або нестачі вантажу - в розмірі
вартості вантажу, який втрачено або
якого не вистачає, в даному випадку ця
сума становить 81 558, 40 грн.

Згідно товарно-транспортної накладної
серія 23/08/038 від 23 серпня 2013 р. ФОН ОСОБА_2
здійснив перевезення вантажу
автомобілем Мерседес, державний номер
транспортного засобу - НОМЕР_2, водій
ОСОБА_6

Згідно умов договору перевезення,
укладеного між Відповідачем-1 та ФОП
ОСОБА_2 перевізник несе
відповідальність за втрату вантажу в
розмірі, його вартості, що зазначена в
товарно - супровідних документах.

За умовами договору перевезення
передбачено обов'язок ФОП ОСОБА_2
організувати доставку вантажу у
відповідності до заявки - договору від
22 серпня 2013 р. за № 293.

В зазначених правовідносинах ФОП
ОСОБА_2 є перевізником і відповідно на
нього покладено обов'язок здійснити
перевезення вантажу позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського
кодексу України за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату.

Частиною 1 ст. 314 Господарського кодексу
України встановлено, що перевізник
несе відповідальність за втрату,
нестачу та пошкодження прийнятого до
перевезення вантажу.

Дослідивши заявку-договір № 293 від
22.08.2013 р. на перевезення вантажів
автотранспортом, який було укладено
між перевізником ФОП ОСОБА_2 з однієї
сторони та експедитором ФОП ОСОБА_1 з
другої на перевезення вищезазначеного
вантажу за маршрутом: м. Обухів,
Київська обл. - м. Запоріжжя, умовами
даної заявки-договору було зазначено,
що перевізник (ФОП ОСОБА_2) несе
відповідальність за збереження
вантажу у розмірі вартості вантажу,
згідно супровідних документів.

Отже відповідальність за порушення
умов договору та за втрату вантажу
наданого для перевезення позивачу за
заявкою-договором № 293 від 22.08.2013 р.
повністю покладається на перевізника
ФОП ОСОБА_2

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України договори та інші
правочини відносяться до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно статті 193 Господарського
кодексу України (загальні умови
виконання господарських зобов'язань)
"Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться ".

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитор) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 173 Господарського
Кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформації тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 193,
Господарського кодексу України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальнодержавного інтересу.

Крім того, відповідно до ст. 611
Цивільного кодексу України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Таким чином, шкода, заподіяна позивачу
під час перевезення вантажу
відповідачем-2 за заявкою-договором №
293 від 22.08.2013 р. становить 81 558, 40 грн.

Факт порушення відповідачем-2 умов
заявки - договору № 293 від 22.08.2013 р на
перевезення вантажів автотранспортом.,
а також факт заподіяної шкоди під час
перевезення на суму 81 558, 40 грн., за
заявкою - договором, підтверджується
матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі
позивачем були підтверджені належними
доказами.

Письмові заперечення відповідача-2 суд
до уваги не приймає, так як вони не
знайшли свого підтвердження під час
розгляду справи по суті. Відповідачем-2
не було надано до суду належних доказів
того, що ним було вжито всіх залежних
від нього заходів щодо належного
виконання зобов'язання за договором.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Враховуючи вищевикладене,
проаналізувавши надані докази, суд
задовольняє позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Спектр-Агро" до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 та до Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди в розмірі 81 558 грн. 40 коп. за
договором на перевезення вантажу
автотранспортом, стягнувши 81 558 грн. 40
коп. з відповідача-2: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2.

В задоволенні позовних вимог до
відовідача-1: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» - судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подасться до суду; ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру встановлюється 2 % від ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається повністю на
відповідача-2, внаслідок неправильних
дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 44, 49, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спектр-Агро" до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_3 в АТ
«Укрсиббанк», МФО 351005, ІПН НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спектр-Агро" (08700, м.
Обухів, Київська область, р/р 6402 в
Обухівському відділенні ПАТ
«Укрсоцбанк», МФО 300023, ) -
майнову шкоду у розмірі 81 558
(вісімдесят одна тисяча п'ятсот
п'ятдесят вісім) грн. 40 коп. та суму
судового збору в розмірі 1 720 (одна
тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.

Видати наказ.

В задоволенні позовних вимог до
відовідача-1: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Суддя
Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 13.01.2014 р.