м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Національного
університету «Одеська юридична
академія» в особі Відокремленого
структурного підрозділу «Інститут
інтелектуальної власності
Національного університету «Одеська
юридична академія» в м. Києві
до Державного підприємства
«Український інститут промислової
про стягнення 554 654, 03 грн.
Суддя Ломака В.С.
Представники сторін:
від позивача: Ліпська О.С. за
довіреністю № 7 від 28.01.2013 р.;
Сердюк Г.Н. - заступник
від відповідача: Ніколаєнко Д.О. за
довіреністю № 3/1 від 08.01.2014 р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Національний університет «Одеська
юридична академія» в особі
Відокремленого структурного
підрозділу «Інститут інтелектуальної
власності Національного університету
«Одеська юридична академія» в м. Києві
(далі - позивач) звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовом до Державного підприємства
«Український інститут промислової
власності» (далі - відповідач) про
стягнення 554 654, 03 грн. основного боргу.
Крім того, позивач просить суд покласти
на відповідача витрати, понесені
позивачем, у зв'язку зі сплатою
судового збору.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував на те, що відповідно до
укладеного між сторонами Договору про
надання послуг № 49/2011 І від 20.01.2011 р.,
позивач надав відповідачу послуги у
сфері вищої освіти, пов'язані з
одержанням вищої освіти на рівні
кваліфікаційних вимог до спеціаліста,
магістра за спеціальністю 7.000002, 8.000002
«Інтелектуальна власність» та на рівні
кваліфікаційних вимог до магістра за
спеціальністю 8.000014 «Управління
інноваційною діяльністю». Оскільки
відповідач в добровільному порядку
повністю не оплатив вартості наданих
послуг, позивач вирішив звернутись до
суду з даним позовом для захисту
власних прав та законних інтересів.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 05.12.2013 р. порушено провадження
призначено на 15.01.2014 р.
26.12.2013 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли додаткові документи
у справі.
14.01.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
відповідача надійшли додаткові
документи у справі та відзив на позовну
заяву, в якому він проти позову
заперечує, вказуючи на те, що в період з
26.05.2011 р. по 05.08.2011 р.
Контрольно-ревізійним відділом в
Бородянському районі було проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності ДП «УІПВ» за 2008 - 2010 роки та
завершений звітний період 2011 року, за
результатами якої складено Акт
перевірки № 14-31/31. Вказаною ревізією, як
зазначає відповідач, встановлено, що у
2008 - 2010 роках відповідачем
перераховувались кошти за навчання
фізичних осіб, діяльність яких не
відноситься до державної системи
правової охорони інтелектуальної
власності, що призвело до покриття за
рахунок коштів відповідача витрат
сторонніх фізичних осіб та до збитків
на суму 717 031, 50 грн. Зважаючи на те, що у
списках осіб, які направлялись на
навчання до позивача за умовами
Договору також були присутні сторонні
фізичні особи (судді, працівники
органів прокуратури, СБУ, МВС, інших
центральних органів виконавчої влади),
відповідач припинив сплачувати
послуги навчання таких осіб, з метою
недопущення в майбутньому виникнення
ще більших збитків, якими було б
визнано витрати по оплаті послуг з
навчання сторонніх осіб наступною
15.01.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли додаткові документи
у справі
У судовому засіданні 15.01.2014 р. судом в
порядку ст. 77 ГПК України було
оголошено перерву до 21.01.2014 р.
У судовому засіданні 21.01.2014 р. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -
20.01.2011 р. між позивачем (виконавець),
відповідачем (замовник) та
відокремленим підрозділом позивача -
Інститутом інтелектуальної власності
Національного університету «Одеська
юридична академія» в м. Києві (Інститут)
було укладено Договір про надання
послуг № 49/2011 І, відповідно до п. 1.1.
якого виконавець в особі Інституту
зобов'язався з січня 2011 року по червень
2012 року надати замовникові послуги,
зазначені в п. 1.2. Договору, а замовник -
прийняти і оплатити такі послуги.
Згідно з п. 1.2. Договору найменування
послуг: послуги у сфері вищої освіти,
пов'язані з одержанням вищої освіти на
рівні кваліфікаційних вимог до
спеціаліста, магістра за спеціальністю
7.000002, 8.000002 «Інтелектуальна власність»
та на рівні кваліфікаційних вимог до
магістра за спеціальністю 8.000014
«Управління інноваційною діяльністю».
Кількість послуг визначено у Списку
осіб (всього - 70 студентів), які
направляються на навчання для
одержання вищої освіти на рівні
кваліфікаційних вимог до спеціаліста,
магістра за спеціальністю 7.000002, 8.000002
«Інтелектуальна власність» та на рівні
кваліфікаційних вимог до магістра за
спеціальністю 8.000014 «Управління
інноваційною діяльністю», що є
невід'ємною частиною Договору.
Пунктом 3.1. Договору сторони визначили,
що його ціна становить 1 126 600, 00 грн. без
ПДВ відповідно до Закону України «Про
податок на додану вартість».
Відповідно до п. 3.1.1. Договору замовник
сплачує виконавцю в особі Інституту
вартість наданих послуг у разі
наявності та в межах відповідних
коштів підприємства, затверджених
Пунктом 3.1.2. Договору його сторони
встановили, що замовник не несе
відповідальність перед виконавцем в
особі інституту за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань у разі
відсутності відповідних коштів.
Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки
здійснюються шляхом безготівкового
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок виконавця в особі
інституту за рахунками виконавця в
особі інституту, щомісячно рівними
частинами, що розраховуються за кожним
освітньо-кваліфікаційним рівнем на
весь строк навчання згідно з Плановим
кошторисом вартості навчання, що є
невід'ємною частиною Договору (Додаток
Згідно з п. 4.2. Договору до рахунка на
оплату додається підписаний
виконавцем в особі інституту список
осіб, які навчаються в періоді, за який
проводиться оплата із зазначенням
ідентифікаційних номерів цих осіб.
Рахунки виконавця в особі інституту
сплачуються замовником протягом 5
робочих днів після їх отримання (п. 4.3.
Відповідно до п. 4.6. Договору по
закінченню навчання осіб окремо за
кожним освітньо-кваліфікаційним
рівнем «Спеціаліст» та «Магістр»
виконавець в особі інституту надає
замовнику акт наданих послуг, додавши
до нього наказ про вручення студентам
дипломів за відповідним
освітньо-кваліфікаційним рівнем за
зразками, що встановлені чинним
законодавством України.
Згідно з п. 10.1. Договору він набирає
чинності з дати його підписання і діє
до припинення прав і обов'язків, які з
нього виникли. Закінчення строку дії
цього Договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії цього
Сторони підписали Додаток № 1 до
Договору «Список осіб, які
направляються на навчання для
одержання вищої освіти на рівні
кваліфікаційних вимог до спеціаліста,
магістра за спеціальністю 7.000002, 8.000002
«Інтелектуальна власність» та на рівні
кваліфікаційних вимог до магістра за
спеціальністю 8.000014 «Управління
інноваційною діяльністю».
Як вбачається зі змісту вказаного
Списку, до складу осіб, направлених на
навчання за умовами Договору, увійшли
фахівці Державного департаменту
інтелектуальної власності, працівники
ДП «Український інститут промислової
власності», судді господарських судів,
працівники Служби безпеки України,
працівники Фонду державного майна
України, працівники Антимонопольного
комітету України, працівники
Міністерства юстиції України,
працівники митних органів України,
працівники Ради національної безпеки і
оборони України, працівники Державної
податкової адміністрації України.
08.08.2011 р. сторони підписали Додаткову
угоду № 1 до Договору, якою виключили зі
Списку осіб з 01.04.2011 р. працівника ДП
«Український інститут промислової
власності» Котенко М.А., та з 01.06.2011 р.
працівника ДП «Український інститут
промислової власності» Книша А.О., а
також внесли зміни до п. 3.1. Договору,
виклавши його в редакції, відповідно до
якої ціна Договору становить 1 104 235, 00
грн. без ПДВ відповідно до Закону
України «Про податок на додану
вартість». При цьому, скориговано
Плановий кошторис вартості навчання
згідно Додатку 1, та Плановий графік
оплати за навчання студентів у 2011/2012
роках згідно Додатку 2, що є
невід'ємними частинами цієї Додаткової
15.07.2011 р. позивач видав Наказ № 1603-5 по
особовому складу студентів денної
форми навчання Інституту
інтелектуальної власності
Національного університету «Одеська
юридична академія» в м. Києві «Про
випуск студентів денної форми
навчання», до переліку студентів за
яким увійшли в тому числі працівники
установ, визначені у Додатку № 1 до
01.03.2012 р. сторони підписали Акт
приймання-здачі послуг № 1 до Договору,
відповідно до якого визначили, що з
урахуванням обсягу наданих позивачем
послуг, а також зважаючи на суму коштів,
вже перерахованих за Договором, до
перерахування відповідачем підлягає
сума в розмірі 265 375, 00 грн.
30.01.2012 р. позивач видав Наказ № 232-5 та
28.05.2012 р. Наказ № 1017-5 по особовому
складу студентів денної форми навчання
Інституту інтелектуальної власності
Національного університету «Одеська
юридична академія» в м. Києві «Про
випуск студентів денної форми
навчання», до переліку студентів за
яким увійшли в тому числі працівники
установ, визначені у Додатку № 1 до
Позивачем було складено Акт
приймання-здачі послуг № 2 за
Договором, яким визначено, що з
урахуванням сплаченого відповідачем
авансу за Договором, відповідачем має
бути перераховано в оплату наданих
освітніх послуг відносно осіб,
зазначених у такому Акті, - 544 643, 00 грн.
Відповідач від підписання вказаного
Акту № 2 відмовився.
Позивач звернувся до відповідача з
Листом за № 321-01 від 14.01.2013 р., в якому
виклав вимогу оплатити надані послуги.
У відповідь відповідач направив
позивачу Листа за № 216/12 від 05.02.2013 р.,
яким повідомив про те, що у 2011 році
Контрольно-ревізійним відділом в
Бородянському районі було проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності ДП «УІПВ» за 2008 - 2010 роки та
завершений звітний період 2011 року, за
результатами якої складено Акт
перевірки № 14-31/31. Вказаною
ревізією, встановлено, відповідачем
перераховувались кошти за навчання
фізичних осіб, діяльність яких не
відноситься до державної системи
правової охорони інтелектуальної
власності. Зважаючи на те, що у списках
осіб, які направлялись на навчання до
позивача є судді, працівники органів
прокуратури, СБУ, МВС, інших
центральних органів виконавчої влади,
відповідач запропонував звернутись
позивачу до керівників таких органів
для відшкодування ними понесених
Вважаючи таку позицію відповідача
протиправною, позивач звернувся з
даним позовом до суду, вказуючи в тому
числі на те, що Список осіб, які
направляються на навчання для
одержання вищої освіти на рівні
кваліфікаційних вимог до спеціаліста,
магістра за спеціальністю 7.000002, 8.000002
«Інтелектуальна власність» та на рівні
кваліфікаційних вимог до магістра за
спеціальністю 8.000014 «Управління
інноваційною діяльністю», було
затверджено Наказом Державного
департаменту інтелектуальної
власності № 94б від 19.08.2010 р.
Так, як вбачається зі змісту вказаного
Наказу № 94б, директору ДП «Український
інститут промислової власності» було
доручено здійснити відповідно до
Закону України «Про здійснення
державних закупівель» закупівлю
послуг у сфері вищої освіти, пов'язаних
з одержанням вищої освіти на рівні
кваліфікаційних вимог до спеціаліста,
магістра за спеціальністю 7.000002, 8.000002
«Інтелектуальна власність» та на рівні
кваліфікаційних вимог до магістра за
спеціальністю 8.000014 «Управління
інноваційною діяльністю»; за
результатами проведеної процедури
закупівлі укласти договір; проводити
розрахунки за Договором за рахунок
коштів, спрямованих на розвиток
Державної системи правової охорони
інтелектуальної власності.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором про
Так, згідно з ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Як встановлено ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних випадках ставляться.
Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка з
мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано
Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем були надані послуги,
замовлені відповідачем, у повній
відповідності до визначених сторонами
умов укладеного між ними Договору.
Відмовляючись приймати частину таких
послуг та проводити їх оплату,
відповідач вказує не на порушення
позивачем будь-яких умов Договору, а на
те, що до списку осіб, направлених на
навчання, ввійшли працівники установ,
які не відносяться до державної
системи правової охорони
інтелектуальної власності, проте як
саме відповідачем на виконання Наказу
Державного департаменту
інтелектуальної власності № 94б від
19.08.2010 р. було укладено спірний Договір
відносно вказаного списку осіб.
Більше того, саме вказаним Наказом було
доручено відповідачу проводити
розрахунки за Договором за рахунок
коштів, спрямованих на розвиток
Державної системи правової охорони
інтелектуальної власності.
Укладаючи спірний Договір та надаючи
відповідні послуги, позивач мав
законне право розраховувати на те, що
вони будуть оплачені на умовах,
визначених Договором.
Оскільки такий Договір не визнаний у
встановленому законом порядку
недійсним, обставин про порушення
процедури його укладення не
встановлено, суд приходить до висновку
про безпідставність заперечень
відповідача, у зв'язку з чим,
відповідний борг має бути стягнутий з
нього в судовому порядку.
Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
Відповідачем не надано суду належних
та допустимих доказів на підтвердження
відсутності основного боргу, як і не
доведено відсутності відповідних
грошових коштів для розрахунків з
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом
встановлено, що відповідач неналежним
чином виконував взяті на себе за
Договором обов'язки щодо оплати
наданих йому послуг, позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати, пов'язані з розглядом
справи, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного
підприємства «Український інститут
промислової власності» (04212, місто Київ,
Оболонський район, вулиця Маршала
Тимошенко, будинок 9; ) на
користь Національного університету
«Одеська юридична академія» (65009,
Одеська область, місто Одеса,
Приморський район, Фонтанська дорога,
будинок 23; ) в особі
Відокремленого структурного
підрозділу «Інститут інтелектуальної
власності Національного університету
«Одеська юридична академія» в м. Києві
(03035, місто Київ, Солом'янський район,
вулиця Урицького, будинок 45;
ідентифікаційний код 37009826) 554 643 (п'ятсот
п'ятдесят чотири тисячі шістсот сорок
три) грн. 00 коп. основного боргу та 11 092
(одинадцять тисяч дев'яносто дві) грн. 86
коп. витрат на сплату судового збору.

3. Після вступу рішення в законну
силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 27.01.2014 р.

Суддя
В.С. Ломака