ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
Справа № 925/1837/13

Господарський суд Черкаської області
в складі головуючого судді Пащенко А.Д.,
із секретарем судового засідання
Ковбою І.М.,

за участю представників: позивача:
Проценко М.Т. - за довіреністю,
відповідача: Бабій В.І. - за довіреністю,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні господарського
суду Черкаської області справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Черкасиобленерго" в особі
Уманських енергетичних мереж

до комунального підприємства
"Уманьводоканал" Уманської міської
ради

про стягнення 6 034 049 грн. 84 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з
відповідача 6 034 049 грн. 84 коп., зокрема 5
738 465 грн. 02 коп. заборгованості за
спожиту активну енергію, 72 501 грн. 63 коп.
заборгованості за перетоки реактивної
енергії - відповідно до укладеного між
сторонами договору № 23 від 12.11.2008 про
постачання електричної енергії, 180 239
грн. 37 коп. пені та 42 843 грн. 82 коп. три
проценти річних за прострочення
виконання зобов'язання щодо оплати
вартості спожитого газу в установлені
в договорі строки.

У відзиві на позовну заяву (а. с. 126 -128)
відповідач позов не визнав у зв'язку з
тим, що постановою ДВС від 14 березня 2012
року накладено арешт на всі рахунки
відповідача, а кошти, які надходять на
рахунки КП "Уманьводоканал", розподіляє
Уманський відділ ДВС відповідно до
Закону України "Про виконавче
провадження". 20.03.2013 набрала чинності
Постанова КМУ № 167 "Про затвердження
Порядку та умов надання у 2013 році
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах....",
якою передбачена субвенція з
державного бюджету на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення
Черкаській області в сумі 42 286 700 грн.
При отриманні коштів від держави
заборгованість перед ПАТ
"Черкасиобленерго" буде погашена в
повному обсязі. Відповідач просив
відмовити позивачу у стягненні пені та
трьох процентів річних у зв'язку з
тяжким фінансовим становищем та
невиконанням державою норм закону.

В процесі розгляду спору відповідач
подав клопотання від 22.01.2014 ( а. с. 159-160), у
якому просить зменшити розмір пені в
зв'язку з тим, що КП "Уманьводоканал" є
підприємством комунальної форми
власності, фактичні обставини
порушення підприємством грошових
зобов'язань від нього не залежать,
основною причиною заборгованості, яка
виникла перед ПАТ "Черкасиобленерго", є
не відшкодована державою різниця в
тарифах по електроенергії, яка складає
13 555 000 грн. Відповідач просив врахувати
викладене у відзиві на позовну заяву
та те, що КП "Уманьводоканал"
знаходиться в тяжкому фінансовому
становищі та має значні збитки.

У судовому засіданні оголошено перерву
з 12.12.2013 по 09.01.2014 та з 09.01.2014 по 23.01.2014 на
підставі статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

У судовому засіданні:

представник позивача підтримала
позовні вимоги у заявленій сумі з
підстав, викладених у позовній заяві,
просила позов задовольнити повністю та
пояснила, що згідно поданої суду
довідки від 22.01.2014 стан заборгованості
відповідача перед позивачем не
змінився, сума не сплачена; заперечила
проти задоволення клопотання
відповідача та зменшення суми пені,
оскільки сплата пені у разі
несвоєчасних розрахунків передбачена
п. 7 Додатку №3 до Договору, відповідач
взяв на себе відповідні зобов'язання і
повинен їх виконувати; позивач несе
значні збитки в результаті невиконання
відповідачем своїх зобов'язань;
відповідно до чинного законодавства
відсутність коштів у боржника не є
підставою для зменшення штрафних
санкцій;

представник відповідача
підтвердила наявність заборгованості
у вказаній позивачем сумі, підтримала
клопотання про зменшення суми пені,
просила його задовольнити, зменшити
розмір пені та врахувати пояснення
відповідача, викладені у відзиві на
позовну заяву.

У судовому засіданні 23.01.2014
оголошена вступна та резолютивна
частини рішення суду відповідно до
статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
клопотання відповідача про зменшення
суми пені, заслухавши пояснення та
доводи представників сторін у судовому
засіданні, суд встановив таке.

Відкрите акціонерне товариство
"Черкасиобленерго", правонаступником
якого відповідно до статуту є позивач,
філія Уманські енергетичні мережі
(Постачальник за договором) та
комунальне підприємство
"Уманьводоканал" Уманської міської
ради (Споживач за договором,
відповідач у справі) уклали Договір
про постачання електричної енергії № 23
від 12.11.2008, далі - Договір, за умовами
якого Постачальник продає електричну
енергію Споживачу для забезпечення
потреб електроустановок Споживача з
приєднаною потужністю 7268 кВт, а
Споживач оплачує Постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами цього
Договору.

Відповідно до п.п. 2.3.3., 2.3.4. Договору
Споживач зобов'язався оплачувати
Постачальнику вартість електричної
енергії згідно з умовами додатків
"Порядок розрахунків" та "Графік зняття
показів засобів обліку електричної
енергії" та здійснювати оплату за
послуги з компенсації перетікання
реактивної електричної енергії між
електромережею Постачальника та
електроустановками Споживача згідно з
додатком "Порядок розрахунків за
перетікання реактивної
електроенергії"

Згідно п. 4.2.1 Договору за внесення
платежів, передбачених пунктами 2.2.3 -
2.2.4 цього Договору, з порушенням
термінів, визначених додатком,
Споживач сплачує Постачальнику пеню у
розмірі подвійної величини облікової
ставки Національного банку України від
суми не виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення платежу за споживання
електроенергії, враховуючи день
фактичної оплати. Сума пені
зазначається у розрахунковому
документі окремим рядком.

У Порядку розрахунків, що є Додатком №
3 до Договору (далі - Додаток № 3),
передбачено, зокрема, таке:

- розрахунковим періодом за активну і
реактивну електричну енергію та інші
платежі вважається період часу з 20
числа минулого місяця по 20 число
поточного місяця за який визначається
обсяг спожитої електроенергії (п. 4);

- установи та організації, які
фінансуються з державного бюджету
відповідного рівня, підприємства
житлово-комунального господарства та
підприємства, які надають послуги щодо
забезпечення комунально-побутових
потреб населення, в межах наданих
населенню послуг здійснюють повну
оплату вартості обсягу спожитої
електричної енергії один раз за
фактичними показами засобів обліку
електричної енергії протягом п'яти
днів після закінчення розрахункового
періоду (абзац 3 п. 5);

- плата за надання послуг з компенсації
перетікання реактивної електричної
енергії здійснюється Споживачем
згідно виставленого рахунку протягом
п'яти днів після закінчення
розрахункового періоду (п. 6).

Відповідно до п. 6 Додатку 5 до Договору
"Порядок розрахунків плати за перетоки
реактивної електроенергії"
встановлено, що контроль споживання та
генерації реактивної електроенергії
здійснюється приладами облік.

В період з липня 2012 року по жовтень 2013
позивач поставив Споживачу електричну
енергію на загальну суму 5 738 465 грн. 02. та
за перетоки реактивної електричної
енергії в період з 01.04.2012 по 01.10.2012
створився борг в сумі 72 501 грн. 63 коп., що
підтверджується актами зняття
поточних показників лічильників
електроенергії за вказаний період і
розрахунками боргу за активну
електричну енергію та за перетоки
реактивної електричної енергії.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд вважає позовні вимоги
підлягаючими до задоволення, з огляду
на таке.

Згідно статті 2 Закону України "Про
електроенергетику" відносини, що
виникають у зв'язку з виробництвом,
передачею, постачанням і використанням
енергії, регулюються цим Законом.
Статтею 26 Закону встановлено, зокрема,
що споживання енергії можливе лише на
підставі договору з
енергопостачальником.

Договір про постачання електричної
енергії № 23 від 12.11.2008, на підставі
якого виникли зобов'язання сторін,
підписаний повноважними
представниками сторін, підписи яких
скріплені печатками, він містить всі
істотні умови для договорів даного
виду, відповідачем не оспорюється.

В результаті невиконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань за Договором
в останнього виникла заборгованість за
спожиту активну електричну енергію за
період з 01.07.2012 по 31.10.2013 в сумі 5 738 465 грн.
02 коп. та за перетоки реактивної
електричної енергії за період з 01.04.2013
по 01.10.2013 в сумі 72 501 грн. 63 коп.

В силу частини 1 статті 179
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і
негосподарюючими суб'єктами -
юридичними особами на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Згідно зі статтями 193, 202 Господарського
кодексу України, статтями 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства; одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом. Відповідно до
статті 202 Господарського кодексу
України, статті 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

За приписом частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи і не
спростовано відповідачем, останній не
виконав взяті на себе зобов'язання за
Договором, не перерахував позивачу
кошти в установлені Договором строки.
Наявність заборгованості відповідача
в заявленій позивачем сумі
підтверджена матеріалами справи та в
акті звіряння взаємних розрахунків,
підписаному повноважними
представниками сторін та скріпленими
їх печатками.

Відповідач в установленому законом
порядку обставини, які повідомлені
позивачем, не спростував, розміру
позовних вимог не оспорив та не довів
суду належними і допустимими доказами
належного виконання ним своїх
зобов'язань за Договором про
постачання електричної енергії № 23 від
12.11.2008.

Згідно поданої позивачем довідки від
22.01.2014 (а.с. 158) заборгованість
відповідача перед позивачем не
змінилася і є несплаченою.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача 5 738 465 грн. 02
коп. боргу за активну електричну
енергію та 72 501 грн. 63 коп. боргу за
перетоки реактивної електричної
енергії є законною та обґрунтованою,
підтвердженою належними доказами, вона
не спростована відповідачем, отже,
підлягає задоволенню.

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. За приписом статті 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Згідно статті 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором. Одним із видів
господарських санкцій, які відповідно
до статті 217 ГК України можуть
застосовуватися у сфері
господарювання, є штрафні санкції, що
можуть застосовуватися у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня)
відповідно до умов договору між
сторонами.

В частині 6 статті 231 ГК України вказано,
що штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

В пункті 4.2.1. Договору сторони
передбачили, що за внесення платежів,
передбачених пунктами 2.2.3 - 2.2.4 цього
Договору, з порушенням термінів,
визначених додатком, Споживач сплачує
Постачальнику пеню у розмірі подвійної
величини облікової ставки
Національного банку України від суми
не виконаного грошового зобов'язання
за кожен день прострочення платежу за
споживання електроенергії, враховуючи
день фактичної оплати. Сума пені
зазначається у розрахунковому
документі окремим рядком.

Перевіривши виконаний позивачем
розрахунок пені, суд приходить до
висновку, що він виконаний вірно,
відповідно до умов Договору та вимог
чинного законодавства.

Клопотання відповідача про зменшення
розміру пені не підлягає задоволенню,
з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
83 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд,
приймаючи рішення, має право, зокрема,
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання. Тобто,
застосування вказаної норми є правом
суду.

Згідно частини 3 статті 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

В частині 1 статті 233 ГК України
також вказано, що у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Відповідно ж до
ч. 2 вказаної статті, якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Згідно п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого
Господарського Суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вирішуючи питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Згідно статті 617 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, звільняється
від відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, недодержання своїх
обов'язків контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
потрібних для виконання зобов'язання,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Відповідач не вказав виняткових
підстав для зменшення суми пені, не
довів, що заявлена позивачем до
стягнення пеня є надмірно великою та
що у позивача відсутні збитки.

Відповідно до статті 617 ЦК України
непроведення розрахунків із
відповідачем його контрагентами за
договорами та державою не може бути
підставою для часткового звільнення
відповідача від відповідальності за
порушення виконання грошового
зобов'язання. Тим більше, що заявлена
позивачем заборгованість виникла в
період з липня 2012 по жовтень 2013 року, а
відповідач в обґрунтування клопотання
про зменшення пені подав протоколи
засідання територіальної комісії з
погашення заборгованості підприємств
паливно-енергетичного комплексу за
грудень 2013 року.

З огляду на викладене, суд вважає
клопотання відповідача про зменшення
пені не підлягаючим задоволенню, тому з
відповідача підлягає стягненню пеня в
заявленій позивачем сумі 180 239 грн. 37
коп. за прострочення розрахунку за
спожиту електричну енергію по 31.10.2013.

Вимога позивача про стягнення з
відповідача трьох процентів річних
підлягає задоволенню в заявленій сумі
42 843 грн. 82 коп., оскільки, відповідно до
припису статті 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Розрахунок трьох
процентів річних позивачем виконаний
вірно, відповідачем не спростований.

Відповідно до статті 49 ГПК
України з відповідача підлягають
відшкодуванню позивачу понесені
останнім витрати на сплату судового
збору в сумі 68 820 грн.

З огляду на викладене, керуючись
ст.ст. 49, 82- 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з комунального підприємства
"Уманьводоканал" Уманської міської
ради (20300, Черкаська область, м. Умань,
вул. Залізняка, 16, ідентифікаційний код
03357174) на користь публічного
акціонерного товариства
"Черкасиобленерго", Уманські
енергетичні мережі (20300, Черкаська
область, м. Умань, вул. Енергетична, 14,
ідентифікаційний код 05434625) - 5 738 465 грн. 02
коп. (п'ять мільйонів сімсот тридцять
вісім тисяч чотириста шістдесят п'ять
гривень 02 копійки) боргу за активну
електроенергію, 72 501 грн. 63 коп.
(сімдесят дві тисячі п'ятсот одну
гривню 63 копійки) боргу за перетоки
реактивної електроенергії, 42 843 грн. 82
коп. (сорок дві тисячі вісімсот сорок
три гривні 82 копійки) три проценти
річних, 180 239 грн. 37 коп. (сто вісімдесят
тисяч двісті тридцять дев'ять гривень 37
копійок) пені, 68 820 грн. (шістдесят вісім
тисяч вісімсот двадцять гривень)
судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду в порядку та
строки, передбачені розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено 28.01.2014

Суддя
А.Д. Пащенко