ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.01.2014
Справа № 905/8310/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання
Ляшенко О.І.

за участю представників

від позивача: Макотченко Л.М. -
довіреність від 06.11.2013р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український рітейл», м. Донецьк

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Слов'янськ

про стягнення 4354,96 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Український рітейл»
звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом, в якому,
посилаючись на порушення Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_2 (надалі -
ФОП ОСОБА_2, відповідач) своїх
обов'язків за договором оренди
нежитлового приміщення від 01.10.2009р.
щодо сплати орендної плати за
користування нежитловим приміщенням
загальною площею 52 кв.м. у АДРЕСА_2,
просив стягнути з відповідача на
користь позивача 4.165,10 грн - основного
боргу за період з листопада 2011р. по
лютий 2012р., 120,15 грн - 3 % річних та 69,71 грн.
- інфляційних, разом - 4.354,96 грн.

Нормативно позов обґрунтовано
статтями 193, 286, ч.2 ст.343 Господарського
кодексу України, статтями 525, 526, 530, 610, 611,
625, 629, 785 Цивільного кодексу України.

На підтвердження позовних вимог надано
суду: договір оренди нежитлового
приміщення від 01.10.2009р. з додатковими
угодами № 1 від 01.03.2010р., № 2 від 03.10.2010р.,
№ 3 від 01.09.2011р., № 4 від 02.10.2011р., акт
приймання-передачі частини
нежитлового приміщення від 02.10.2009р.,
банківські звіти, статутні документи,
копії яких долучено до матеріалів
справи.

Відповідач проти позову заперечує,
посилаючись на порушення позивачем
умов п.11.2 договору щодо строку
попередження про розірвання договору,
п.4.4 договору щодо письмового
попередження про зміну розміру
орендної плати за 10 днів до введення
нового розміру орендної плати; на
підписання додаткової угоди від
01.01.2012р. лише у лютому 2012р.; на фактичне
використання відповідачем іншого
приміщення, ніж зазначено у договорі
оренди, з січня 2010 р. З наведених
обставин відповідач просить в
задоволенні позову відмовити.

На підтвердження заперечень надано
суду: лист від 08.12.2012р., лист від 03.12.2012р.
№ 1415, банківські квитанції про оплату
рахунків, лист від 17.02.2012р. № 280, договір
оренди нежитлового приміщення від
01.10.2009р., акт приймання-передачі частини
нежитлового приміщення від 02.10.2009р.,
копії яких долучено до матеріалів
справи.

У письмових поясненнях від 31.12.2013р,
отриманих судом 08.01.2014р. за вх..№ 437/14,
відповідач додатково наголосив на
невідповідності договору оренди
нежитлового приміщення від 01.10.2009р.
нормам чинного законодавства, зокрема
ст.ст. 207, 208 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 284, 286 Господарського кодексу
України, оскільки зазначений договір
не містить істотної умови - визначення
складу, вартості та розташування
об'єкту оренди; договір підписано
позивачем з застосуванням
факсимільного відтворення підпису, що
не передбачено домовленостями між
позивачем та відповідачем.

У поясненнях, отриманих судом 21.01.2014р.
за вх.3399/14, відповідач серед іншого
зазначає, що на вимогу позивача була
вимушена звільнити об'єкт оренди за
договором від 01.10.2009р., при цьому ніяких
актів здачі приміщення не
підписувалось, як і не було письмової
вимоги позивача про звільнення
спірного приміщення. Наполягає на
відмові в задоволенні позову.

Також відповідач надав клопотання в
порядку ст.ст. 22,38 ГПК України про
витребування у ТОВ ВТФ «Арніка»
доказів - копію договору оренди
приміщення, на підставі якого з січня
2010 року спірне приміщення перебуває у
користуванні Аптека «Арніка» (83048, м.
Донецьк, пр.-т Тітова, 8б)

Розгляд справи відкладався згідно ст. 77
ГПК України.

Розглянувши клопотання відповідача
про витребування у ТОВ ВТФ «Арніка»
доказів, суд не вбачає підстав для його
задоволення, у зв'язку з не доведеністю
підстав, зокрема того, яким чином такий
доказ може підтвердити чи спростувати
обставини, на які відповідач
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень згідно з ч.2 ст.4-3, ст.ст.33,
38 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та доводи
сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно за плату на певний
строк.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що 01.10.2009р.
між позивачем, як орендодавцем, та
відповідачем, як орендарем, укладено
договір оренди нежитлового приміщення,
предметом якого є строкове платне
користування нежитловим приміщенням
за адресою: АДРЕСА_2, площею 52 кв.м. (п.1.1,
п.1.2 договору)

Передача об'єкту оренди оформлюється
актом приймання-передачі, який
підписується сторонами та
скріплюється печатками (п.2.2 договору).

Повернення об'єкту оренди здійснюється
протягом трьох днів від дати
припинення дії цього договору та
оформлюється актом прийому-передачі,
який підписується представниками
сторін (п.6.1 договору)

За пунктом 4.1 договору, орендна плата
складає 500 грн. з ПДВ на місяць за весь
об'єкт оренди.

Орендна плата за перші 7 календарних
днів оренди (починаючи з дати
підписання акту прийому-передачі) не
нараховується та не сплачується
орендарем. Починаючи з 8 календарного
дня оренди всі розрахунки по договору
здійснюються щомісячно до 10-го числа
поточного місяця шляхом
безготівкового перерахування на
рахунок орендодавця. Днем оплати
вважається день зарахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок
орендодавця (п.4.2 договору).

Згідно п.4.8 договору сторони
домовились, що на момент підписання
акту приймання-передачі, буде
визначено грошовий еквівалент
орендної плати відносно офіційного
курсу гривні до євро та орендна плата
починаючи з другого місяця тимчасового
користування об'єктом оренди буде
індексуватися на коефіцієнт зміни
офіційного курсу української гривні до
євро на перше число місяця за який
сплачується орендна плата.
Індексація передбачена цим пунктом
договором не буде застосовуватись у
разі, коли офіційний курс (за даними
НБУ) української гривні до євро
зміниться менш, ніж на 0,5 грн. відносно
офіційного курсу гривні до євро,
зафіксованого на момент підписання
акту приймання-передачі.

Факт надання послуг оренди сторони
фіксують двостороннім актом, в якому
зазначається сума орендної плати (п.4.9
договору).

У пункті 11.4 договору (в редакції
додаткової угоди № 4 від 02.10.2011р.)
сторони встановили строк дії договору
до 02.09.2012р. з дня його підписання.

Додатковою угодою № 4 від 02.10.2011р. до
договору оренди сторони внесли зміни
до пункту 4.1 договору та визначили, що з
01.11.2011р. орендна плата складає 3000 грн. з
ПДВ на місяць за весь об'єкт оренди.

Договір від 01.10.2009р. разом з додатковими
угодами підписаний обома сторонами без
заперечень.

Згідно частини другої статті 640
Цивільного кодексу України, якщо
відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії.

Передання наймачеві будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) оформляється відповідним
документом (актом), який підписується
сторонами договору. З цього моменту
починається обчислення строку
договору найму, якщо інше не
встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору
найму оформляється відповідним
документом (актом), який підписується
сторонами договору. З цього моменту
договір найму припиняється (ст. 795
Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач передав, а відповідач прийняв у
користування частину нежитлового
приміщення за адресою: АДРЕСА_2, площею
52 кв.м., про що свідчить підписаний
обома сторонами відповідний акт
прийняття-передачі від 02.10.2009р.

З огляду на умови договору оренди від
01.10.2009р. та приписи ст.ст. 640, 795
Цивільного кодексу України зазначений
договір є укладеним та є належною
підставою для виникнення у сторін прав
та обов'язків.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача на порушення позивачем
умов договору щодо строків та порядку
підписання додаткових угод до
договору, оскільки додаткові угоди від
01.03.2010р. № 1, від 03.10.2010р. № 2, від 01.09.2011р.
№ 3 та від 02.10.2011р. № 4 не містять дати
підписання цих додаткових угод,
зазначені додаткові угоди підписані
сторонами без зауважень, тому у
господарського суду відсутні підстави
вважати, що ці додаткові угоди
підписані у іншу дату ніж дата їх
складання. Протилежного відповідачем
належними доказами не спростовано.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Аналогічна норма міститься у
п.7 статті 193 Господарського кодексу
України. Договір є обов'язковим до
виконання (ст.629 ЦК України).
Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст.599 ЦК
України). Згідно ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Статтею 610
Цивільного кодексу України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За твердженням позивача, відповідач
має заборгованість з орендної плати за
період з листопада 2011 р. по лютий 2012р. у
сумі 4165,10 грн.

Відповідач зазначену заборгованість
заперечує, посилаючись на фактичне
використання відповідачем іншого
приміщення, ніж зазначено у договорі
оренди, з січня 2010 р. через вимоги
позивача про звільнення спірного
приміщення.

Господарський суд такі заперечення
відхиляє, оскільки матеріали справи
свідчать і відповідачем не
заперечується, що будь-яких актів здачі
приміщення між сторонами не
підписувалось, як і не було письмової
вимоги позивача про звільнення
спірного приміщення. Крім того, як вже
зазначалось, згідно п.6.1 договору та ст.
795 Цивільного кодексу України
повернення наймачем предмета договору
оренди оформляється відповідним
документом (актом), який підписується
сторонами договору. З цього моменту
договір найму припиняється. Отже, до
моменту повернення відповідачем
об'єкта оренди позивачу за актом
прийому-передачі, спірний об'єкт оренди
вважається таким, що знаходиться у
користуванні відповідача. Крім того,
наявні у матеріалах справи звіти
Відділення ПУМБ «РЦ в м.Донецьк» та
надані Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 рахунки та квитанції ПАТ
«ПриватБанк» свідчать про здійснення
відповідачем орендних платежів (повних
чи часткових) починаючи з жовтня 2009
року по січень 2012 року включно, та
підтверджує факт користування об'єктом
оренди за спірним договором.

Як встановлено судом, у п.4.2 договору
сторони домовились про те, що починаючи
з 8 календарного дня оренди всі
розрахунки по договору здійснюються
щомісячно до 10-го числа поточного
місяця шляхом безготівкового
перерахування на рахунок орендодавця.
Днем оплати вважається день
зарахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок орендодавця.
Додатковою угодою № 4 від 02.10.2011р. до
договору оренди сторони визначили, що з
01.11.2011р. орендна плата складає 3000 грн. з
ПДВ на місяць за весь об'єкт оренди.
Згідно п.4.8 договору сторони
домовились, що на момент підписання
акту приймання-передачі, буде
визначено грошовий еквівалент
орендної плати відносно офіційного
курсу гривні до євро та орендна плата
починаючи з другого місяця тимчасового
користування об'єктом оренди буде
індексуватися на коефіцієнт зміни
офіційного курсу української гривні до
євро на перше число місяця за який
сплачується орендна плата.
Індексація передбачена цим пунктом
договором не буде застосовуватись у
разі, коли офіційний курс (за даними
НБУ) української гривні до євро
зміниться менш, ніж на 0,5 грн. відносно
офіційного курсу гривні до євро,
зафіксованого на момент підписання
акту приймання-передачі.

Матеріали справи свідчать, що
відповідачем орендна плата вносилась з
порушенням умов та строків,
встановлених договором оренди, у тому
числі зобов'язання за листопад 2011 року
оплачені відповідачем частково 21.11.2011р.
на суму 1497,00 грн. замість 3000 грн., як
передбачено додатковою угодою № 4 від
02.10.2011р. та п.4.8 договору; відповідно за
грудень 2011 року на суму 2762,02 грн.
оплачено 23.12.2011р.; за січень 2012р. на суму
2653,16 грн. - 15.02.2012р.; за лютий 2012р. на суму
2712,20 грн. не оплачено.

Суд враховує, що умови договору не
ставлять у залежність строки і порядок
розрахунків від отримання орендарем
відповідного рахунку чи складання акту
виконаних робіт.

За письмовими поясненнями позивача,
отриманими канцелярією суду 16.01.2014р.,
станом на 01.02.2012р. курс гривні до євро за
даними НБУ складав 10,527229 гривні за 1
євро, тому орендна плата за лютий 2012
року з урахуванням умов 4.8 договору
оренди склала 2712,20 грн.

На час прийняття рішення у цій справі
відповідачем не надано доказів
погашення заборгованості за листопад
2011 р. у розмірі 1452,90 грн. та за лютий 2012
року у розмірі 2712,20 грн., тому вимоги
позивача про стягнення з відповідача
суми основного боргу з орендної плати у
розмірі 4 165,10 грн. є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, зобов'язаний на
вимогу кредитора сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми; боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові; отже, інфляційні
нарахування на суму боргу та проценти
річних входять до складу грошового
зобов'язання.

Позивач нарахував та просить стягнути
з відповідача 3% річних у розмірі 120,15
грн. та 69,71 грн. - інфляційних.

Перевіривши наданий розрахунок 3 %
річних та інфляційних з урахуванням
умов договору, кінцевої дати
розрахунку та здійснених проплат
відповідача, суд вважає цей розрахунок
обґрунтованим, а вимоги такими, що
підлягають задоволенню у визначеному
позивачем розмірі.

На підставі наведеного, суд вважає, що
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український рітейл»
підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати покладаються на
відповідача згідно ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд,-

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український рітейл»
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
про стягнення 4354,96 грн., задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український рітейл»
(83058, м. Донецьк, вул. Арктики, 1В, ) основний борг у сумі 4.165,10 грн.,
120,15 грн. - 3 % річних, 69,71 грн. -
інфляційних та 1720,50 грн. - судовий збір.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької
області набирає законної сили через
десять днів з дня його підписання та
може бути оскаржене до Донецького
апеляційного господарського суду в
порядку, передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

Повний текст підписано 23.01.2014р.

Суддя
Н.В. Величко

надруковано 3 прим.

1- у справу

2 - сторонам

381-91-20