ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2014 р.Справа № 916/3280/13

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Сомової Т.Г.

За участю представників сторін:

Від позивача: Дикарьова Т.В. за
довіреністю від 01.11.2013р.

Від відповідача: не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю „РДО
Україна" до сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю „Агрофірма
Чорноморська" про стягнення 76 565,15 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „РДО Україна" (далі
по тексту - ТОВ „РДО Україна")
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
„Агрофірма Чорноморська" (далі по
тексту - СТОВ „Агрофірма Чорноморська")
про стягнення заборгованості в
загальному розмірі 76 565,15 грн., яка
складається з суми основного боргу в
розмірі 68 544,14 грн., пені в сумі 2 837,73 грн.
та відсотків за користування чужими
грошовими коштами в розмірі 5 183,28 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані фактом
неналежного виконання відповідачем
прийнятих на себе зобов'язань за
договором поставки запасних частин до
сільськогосподарської техніки на
умовах розстрочення платежу №
109-ОД/ЗЧ-Вд-Т від 10.06.2013р. щодо здійснення
своєчасної та в повному обсязі оплати
вартості придбаного товару.

Відповідач належним чином
повідомлявся про час та місце розгляду
даної справи, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
повідомленням про вручення поштових
відправлень суду під розписку, проте
жодного разу його повноважний
представник в судові засідання не
з'явився та про поважні причини неявки
суд не повідомив. Оскільки СТОВ
„Агрофірма Чорноморська" не було
надано суду відзиву на позов, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами згідно зі ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи та пояснення
представника позивача, суд встановив
наступне.

10.06.2013р. між ТОВ „РДО Україна"
(Постачальник) та СТОВ „Агрофірма
Чорноморська" (Покупець) було укладено
договір поставки запасних частин до
сільськогосподарської техніки на
умовах розстрочення платежу №
109-ОД/ЗЧ-Вд-Т, у відповідності до п.п. 1.1,
1.2 якого Постачальник на умовах цього
договору зобов'язався передати у
власність Покупця запасні частини до
сільськогосподарської техніки (далі по
тексту - товар), а Покупець зобов'язався
прийняти товар і оплатити його ціну,
сплативши за нього визначену договором
грошову суму. Найменування товару, його
кількість, номенклатура, асортимент,
ціна товару в гривнях та її еквівалент
в іноземній валюті, строк оплати та
строк передачі товару Покупцю, базис
поставки, а також інші умови, визначені
крім тексту цього договору також і в
відповідних додатках до договору, які є
невід'ємною частиною цього договору.

Підписанням додатків № /ЗП-00002-00881 від
10.06.2013р., № /ЗП-00002-00922 від 14.06.2013р., №
/ЗП-00002-01005 від 25.06.2013р., № /ЗП-00002-01113 від
08.07.2013р., сторони погодили асортимент,
кількість та вартість товару, який є
предметом договору поставки запасних
частин до сільськогосподарської
техніки на умовах розстрочення платежу
№ 109-ОД/ЗЧ-Вд-Т від 10.06.2013р.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Виходячи з положень п. 4.1 договору
поставки запасних частин до
сільськогосподарської техніки на
умовах розстрочення платежу №
109-ОД/ЗЧ-Вд-Т від 10.06.2013р. приймання
товару по кількості та якості
проводиться Покупцем в день його
отримання від Постачальника. Покупець
зобов'язаний перевірити комплектність,
цілісність тари, пломб на ній (при їх
наявності), а також відсутність ознак
пошкодження товару і у випадку їх
виявлення негайно, до закінчення
приймання, письмово заявити про це
Постачальнику для складання
двостороннього акту
приймання-передачі. При відсутності
такої заяви товар вважається прийнятим
Покупцем.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу. Продавець
повинен одночасно з товаром передати
покупцеві його приналежності та
документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.
Обов'язок продавця передати товар
покупцеві вважається виконаним у
момент вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору поставки
запасних частин до
сільськогосподарської техніки на
умовах розстрочення платежу №
109-ОД/ЗЧ-Вд-Т від 10.06.2013р. позивачем було
передано у власність СТОВ „Агрофірма
Чорноморська" товар на загальну суму 68
544,14 грн., а відповідачем вказаний товар
було прийнято, що підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями
видаткових накладних № ВН-02-01961 від
11.06.2013р., № ВН-02-02104 від 14.06.2013р., № ВН-02-02105
від 14.06.2013р., № ВН-02-02663 від 09.07.2013р., №
ВН-02-02664 від 09.07.2013р., які від імені СТОВ
„Агрофірма Чорноморська" підписані
повноважним представником,
повноваження якого на прийняття
товарно-матеріальних цінностей
посвідчувались довіреностями № 29 від
11.06.2013р., № 45 від 08.07.2013р.

Згідно з п. 1.1 договору поставки
запасних частин до
сільськогосподарської техніки на
умовах розстрочення платежу №
109-ОД/ЗЧ-Вд-Т від 10.06.2013р. за умови
придбання товару на загальну суму до 100
000 грн., в т.ч. ПДВ, оплата вартості
придбаного товару здійснюється
протягом 30 днів з дня отримання першої
партії (або першої одиниці) товару.

Статтею 193 ГК України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Зобов'язання, в
свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК
України, має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено,
що порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

За твердженнями позивача, які не були
спростовані в установленому порядку,
відповідачем не було здійснено оплати
вартості товару, придбаного у позивача
протягом спірного періоду, що є
порушенням покладених на відповідача
умовами договору поставки запасних
частин до сільськогосподарської
техніки на умовах розстрочення платежу
№ 109-ОД/ЗЧ-Вд-Т від 10.06.2013р. грошових
зобов'язань. В результаті викладеного,
станом на момент вирішення даного
спору у СТОВ „Агрофірма Чорноморська"
утворилась прострочена заборгованість
перед ТОВ „РДО Україна" в сумі 68 544,14
грн., наявність якої з боку відповідача
не заперечувалась, що підтверджується
підписанням двостороннього акту
звірки взаєморозрахунків станом на
10.10.2013р.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 525,
526, 530, 629, 692 ЦК України господарський суд
дійшов висновку про наявність правових
підстав для задоволення позовних вимог
ТОВ „РДО Україна" в частині стягнення з
СТОВ „Агрофірма Чорноморська"
заборгованості за придбаний товар в
сумі 68 544,14 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Положеннями п. 7.3 договору поставки
запасних частин до
сільськогосподарської техніки на
умовах розстрочення платежу №
109-ОД/ЗЧ-Вд-Т від 10.06.2013р. передбачено, що
у випадку прострочення виконання
грошових зобов'язань по оплаті ціни
товару та сплаті відсотків, Продавець
сплачує на користь Постачальника
відсотки за користування коштами в
розмірі 20 (двадцять) відсотків річних з
простроченої суми.

З посиланням на умови п. 7.3 договору
поставки запасних частин до
сільськогосподарської техніки на
умовах розстрочення платежу №
109-ОД/ЗЧ-Вд-Т від 10.06.2013р., позивачем було
нараховано відповідачу до сплати
відсотки за користування чужими
грошовими коштами в сумі 5 183,28 грн.
Перевіривши здійснений позивачем
розрахунок вказаних відсотків,
викладений по тексту позовної заяви,
господарський суд доходить висновку
про допущення позивачем помилки при
його здійснені, яка укладається в
наступному,

Так, в порушення вимог ст.ст. 253, 254 ЦК
України, якими визначаються правила
початку та закінчення перебігу
строків, ТОВ „РДО Україна" неправильно
визначалась тривалість строку
порушення відповідачем власних
зобов'язань станом на 25.11.2013р. (дата,
станом на яку здійснюється розрахунок),
в результаті чого, даний термін було
безпідставно збільшено на 1 день.

З огляду на викладене, господарський
суд дійшов висновку, що правильним
розрахунком відсотків за користування
чужими грошовими коштами у спірних
правовідносинах має бути:

68 544,14 грн. * 137 (кількість днів
прострочення з 12.07.2013р. по 25.11.2013р.
включно) * 0,2 / 365 = 5 145,51 грн.

Таким чином, за наслідком здійсненого
перерахунку суд дійшов висновку про
правомірність нарахування відповідачу
до сплати відсотків за користування
чужими грошовими коштами в загальній
сумі 5 145,51 грн., у зв'язку з чим, позовні
вимоги у названій частині підлягають
частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки -грошової суми, яку боржник
повинен сплатити кредиторові у рази
порушення ним зобов'язання. Так, згідно
ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання. При цьому,
відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами
та доповненнями) платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений ст. 1
вказаного Закону, обчислюється від
суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

В силу положень ч. 4 ст. 231 ГК України у
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Положеннями п. 7.2 договору поставки
запасних частин до
сільськогосподарської техніки на
умовах розстрочення платежу №
109-ОД/ЗЧ-Вд-Т від 10.06.2013р. передбачено, що
Покупець несе відповідальність за
прострочення з оплатою вартості
товару, сплачуючи за кожний день
прострочення пеню в розмірі 0,03% (але не
більше подвійної облікової ставки НБУ
від суми) від суми простроченого
платежу.

З посиланням на п. 7.2 договору поставки
запасних частин до
сільськогосподарської техніки на
умовах розстрочення платежу №
109-ОД/ЗЧ-Вд-Т від 10.06.2013р. позивачем було
нараховано СТОВ „Агрофірма
Чорноморська" до сплати пеню в сумі 2
837,73 грн. за порушення останнім власних
грошових зобов'язань. Проаналізувавши
здійснений позивачем розрахунок пені,
викладений по тексту позовної заяви,
господарський суд зазначає, що ТОВ
„РДО Україна" було допущено помилку
при його здійсненні, аналогічну за
змістом тій, яка була допущена при
здійсненні нарахування відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
наслідком якої є безпідставне
збільшення на 1 день тривалості терміну
порушення відповідачем власних
грошових зобов'язань станом на 25.11.2013р.
Таким чином, правильним розрахунком
пені у спірних правовідносинах має
бути:

68 544,14 грн. * 137 (кількість днів
прострочення з 12.07.2013р. по 25.11.2013р.
включно) * 0,03 / 100 = 2 817,16 грн.

Таким чином, господарський суд дійшов
висновку про правомірність
нарахування СТОВ „Агрофірма
Чорноморська" до сплати пені в сумі 2
817,16 грн., у зв'язку з чим, позовні вимоги
у названій частині підлягають
частковому задоволенню.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
В свою чергу, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт
існування заборгованості СТОВ
„Агрофірма Чорноморська" перед ТОВ
„РДО Україна" в загальній сумі 76 506,81
грн., яка складається з суми основного
боргу в розмірі 68 544,14 грн., пені в сумі 2
817,16 грн. та відсотків за користування
чужими грошовими коштами в сумі 5 145,51
грн., витікає з умов укладеної між
сторонами по справі угоди, положень
чинного законодавства та
підтверджується матеріалами справи.
Доказів, спростовуючих викладене,
відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України
особа, не звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання у разі відсутності у
боржника необхідних коштів. Крім того,
згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд
доходить висновку щодо необхідності
задоволення заявлених позовних вимог
частково на суму 76 506,81 грн. Таким чином,
із СТОВ „Агрофірма Чорноморська" слід
стягнути на користь ТОВ „РДО Україна"
суму основного боргу в розмірі 68 544,14
грн., пеню в сумі 2 817,16 грн. та відсотки
за користування чужими грошовими
коштами в сумі 5 145,51 грн. відповідно до
ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 536, 549, 610 - 612, 617, 625, 662,
664, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 193, 231 ГК
України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами
та доповненнями).

Судові витрати зі сплати судового
збору покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 536, 549, 610 -
612, 617, 625, 662, 664, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 193,
231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами
та доповненнями), ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75,
82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
„Агрофірма Чорноморська" /67624, Одеська
область, Біляївський район, село Дачне,
вул. Центральна, буд. 25, /
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю „РДО Україна" /65013, м.
Одеса, вул. Локомотивна, 36, корпус „Л",
, п/р 7604 в АТ „ОТП
Банк" в м. Київ, МФО 300528/ суму основного
боргу в розмірі 68 544 грн. 14 коп.
/шістдесят вісім тисяч п'ятсот сорок
чотири грн. 14 коп./, пеню в сумі 2 817 грн. 16
коп. /дві тисячі вісімсот сімнадцять
грн. 16 коп./, відсотки за користування
чужими грошовими коштами в сумі 5 145 грн.
51 коп. /п'ять тисяч сто сорок п'ять грн. 51
коп./, судовий збір в сумі 1 719 грн. 19 коп.
/одна тисяча сімсот дев'ятнадцять грн. 19
коп./. Наказ видати.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК
України.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили. Апеляційна
скарга подається на рішення місцевого
господарського суду протягом десяти
днів з дня його оголошення місцевим
господарським судом. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 20.01.2014р.

Суддя
С.П. Желєзна