ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

14.01.2014Справа №901/3648/13

За позовом державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135) в
особі Керченської філії державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" (вул. Кірова, 28, м. Керч,
АР Крим, 98312)

до відповідача - товариства з
обмеженою відповідальністю "Ювас
Брокер" (вул. Кокоріна, 63, м. Керч, АР
Крим, 98303)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача Кримське республіканське
підприємство "Порт-Термінал" (вул. О.
Невського, 8, місто Сімферополь, АР Крим,
95000)

про стягнення 118 746,72 грн.

Суддя
І.І.Дворний.

Представники від сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Климова Л.С,
довіреність №2 від 10.12.2013, представник;

від третьої особи - Подєєва Н.М,
довіреність №132 від 11.10.2013,
представник.

Суть спору: 30 жовтня 2013 року державне
підприємство "Адміністрація морських
портів України" в особі Керченської
філії державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" звернулось до господарського
суду Автономної Республіки Крим із
позовною заявою про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ювас Брокер" на свою
користь 96877,20 грн. основного боргу, 1193,54
грн. пені, 642,36 грн. штрафу 7%. Судові
витрати позивач просив покласти на
відповідача.

Позовні вимоги ґрунтуються на приписах
статей 173-175, 193 Господарського кодексу
України, статей 509, 525, 526, 530, 612
Цивільного кодексу України, статті 85
Кодексу торговельного мореплавства
України, статті 22 Закону України «Про
морські порти України», положеннях
Господарського процесуального кодексу
України та мотивовані порушенням з
боку відповідача умов укладеного між
сторонами договору №03-02-089/КО від 05
липня 2013 року в частині повної та
своєчасної оплати корабельного збору,
що і послугувало підставою для
звернення позивача із відповідною
позовною заявою до суду.

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 04
листопада 2013 року позовна заява
прийнята до розгляду та порушено
провадження у справі.

Через неявку представника відповідача
у судове засідання суд відповідно до
положень статті 77 Господарського
процесуального кодексу України
розгляд справи відклав, про що 19
листопада 2013 року виніс відповідну
ухвалу.

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 03
грудня 2013 року суд залучив до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача, Кримське
республіканське підприємство
"Порт-Термінал", оскільки суму
портового збору, заявлену до стягнення,
було сплачено на користь останнього, а
тому рішення господарського суду по
даній справі може вплинути на права та
обов'язки Кримського
Республіканського підприємства
«Порт-Термінал». Також, вказаною
ухвалою через неявку сторін у судове
засідання суд відклав розгляд справи.

04 грудня 2013 року від позивача до суду в
порядку статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
надійшла заява про збільшення розміру
позовних вимог з урахуванням якої він
просить суд стягнути з відповідача на
свою користь 118746,72 грн., з яких: 114948,13
грн. основної заборгованості, 2469,08 грн.
пені та 1329,51 грн. штрафу. Вказана заява
прийнята судом до розгляду, а тому
подальший розгляд справи здійснюється
з її урахуванням.

17 грудня 2013 року від Кримського
республіканського підприємства
"Порт-Термінал" надійшли письмові
пояснення по суті позовних вимог у яких
останній пояснив суду, що спірні
морські судна проходили
Керч-Єнікальський канал, підхідний
канал Керченського морського
торговельного порту та підхідний канал
Керченського морського і рибного порту
і після цього заходили у внутрішню
акваторію Керченського морського
рибного порту. Дані морські судна не
здійснювали заходу в акваторію
Керченського морського торговельного
порту, а проходили судновим ходом по
каналах. За прохід Керч-Єнікальським
каналом і підхідним каналом
Керченський морський торговельний
порт стягує канальний збір, який
сплачений у повному розмірі.

Третя особа наполягає на тому, що
прохід по вищевказаним каналам не
відповідає поняттю портової акваторії
та операційної акваторії
причалу/причалів/. Прихід/вихід суден,
агентом яких є відповідач, не
оформлювався капітаном морського
порту Керченської філії державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України", судна оплатили
канальний збір в повному розмірі та не
здійснювали захід в акваторію
Керченського морського торговельного
порту, не швартувались і не стояли біля
причалів Керченського морського
торговельного порту, не маневрували
між ними, отже відсутні всі правові
підстави для нарахування та сплати
корабельного збору на користь
Керченського морського торговельного
порту (в даний час Керченської філії
державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України»).

Відповідач, не погоджуючись с
заявленими позовними вимогами, 17
грудня 2013 року надав відзив на позовну
заяву в якому вказав, що єдиною
послугою, яка надавалась спірним
суднам позивачем були послуги
пов'язані з проходом суден по
Керч-Єнікальському каналу та
підхідному каналу, що оплачується
канальним збором.

За клопотанням відповідача суд в
порядку приписів статті 69
Господарського процесуального кодексу
України продовжив строк розгляду спору
на п'ятнадцять днів, про що 17 грудня 2013
року виніс відповідну ухвалу.

17 грудня 2013 року у судовому засіданні
оголошувалась перерва, про що сторони
сповіщені у судовому засіданні під
підпис.

У судове засідання, що відбулось 14
грудня 2014 року з'явились представники
відповідача та третьої особи, які
заперечували проти позовних вимог з
підстав викладених у письмових
поясненнях наданих суду та просили
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі. Позивач явку свого
представника у судове засідання не
забезпечив, втім, 13 січня 2014 року
направив суду телеграму в якій просив
розглянути справу без його участі за
наявними в матеріалах справи
документами.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторін добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
неявка цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 3.9.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Справу розглянуто за наявними
матеріалами, які суд визнав достатніми
для вирішення спору по суті.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, надані у судових засіданнях,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2013 року державне підприємство
"Адміністрація морських портів
України" (за договором адміністрація)
та товариство з обмеженою
відповідальністю "Ювас Брокер" (за
договором замовник) уклали договір
№03-02-089/КО (а.с. 31-35).

Предметом вказаного договору,
відповідно до пункту 1.1. договору, є
надання адміністрацією послуг суднам
під українськими та іноземними
прапорами, які заходять до порту та
судноремонтні підприємства м. Керчі,
проходять транзитом по Керч -
Єнікальському каналу в/із Азовського
моря та знаходяться під агентським
обслуговуванням агента.

У пункті 2.1 договору сторони
домовились, що в адміністрації в
інтересах судновласника діє судовий
агент. Судовий агент може діяти на
підставі договору із
судновласником/фрахтувальником/генера
льним агентом (замовником) та
довіреністю від імені та за дорученням
замовника чи від свого імені. У випадку
здійснення агентом діяльності від
імені замовника до правовідносин з
портом застосовуються положення глави
5 розділу IV Кодексу торговельного
мореплавства України, глави 31
Господарського кодексу України, глави
68 Цивільного кодексу України. При
здійсненні діяльності від свого імені
до правовідносин з портом
застосовуються положення глави 69
Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3.1 договору агент
здійснює свою діяльність у
відповідності з чинними положеннями
Господарського кодексу України,
Цивільного кодексу України, кодексу
торговельного мореплавства України,
обов'язкових постанов по державному
підприємству "Керченський морський
торговельний порт" та порту Крим,
"Правил плавання судів
Керч-Єнікальським каналом та
підхідному до нього каналами", Зводу
звичаїв державного підприємства
"Керченського морського торговельного
порту", іншими нормативними
документами та умовами даного
договору.

Умовами пункту 3.3 договору сторони
закріпили, що агент по кожному
конкретному судну своєчасно інформує
замовника про необхідність
перерахування 100% передоплати
попереднього рахунку адміністрації по
даному судну та забезпечує
перерахування грошових коштів
адміністрації.

В разі ненадходження від замовника
належних адміністрації портових
зборів та плат за послуги порту, агент
до відходу судна з адміністрації
зобов'язаний письмово інформувати
адміністрацію для можливості
прийняття адміністрацією рішення
відповідно до Кодексу торговельного
мореплавства України (пункт 3.7
договору).

Агент, у свою чергу, згідно абзацу 2
пункту 3.10.1 договору зобов'язався після
отримання судном вільної практики
надати у відділ транспортних зборів
адміністрації інформацію по судну,
необхідну для виставлення
попереднього рахунку адміністрацією з
портових зборів і плат за послуги
відповідно до пункту 5.1 цього договору
(мірильне свідоцтво, класифікаційне,
повністю прізвище, ім'я, по батькові
капітана судна, найменування
судновласника на підставі суднових
документів, підтвердження лінійності,
умови чартеру за наявності в частині що
стосується порту, вантажний план та
інше). Слідування судна на ремонт без
виконання вантажних операцій агент
підтверджує письмово.

Відповідно до пункту 3.10.6 договору по
приходу судна агент отримує в
адміністрації попередній рахунок на
оплату послуг адміністрації, портових
зборів та вносить його в
дисбурсментський рахунок, який
виставляється замовнику.

Виконавчий рахунок, який виставляється
адміністрацією (5 примірників), агент
зобов'язаний засвідчити підписом та
печаткою капітана судна (чи агента). При
наявності відхилень від виставленого
попереднього рахунку з непередбачених
причин (наявність овертайму, зміна
кількості буксирів на супровід та інше)
після відходу судна, агент зобов'язаний
підтвердити знову виставлений рахунок
відділ транспортних зборів (ВТС) своїм
підписом і печаткою, та повернути 2
примірники рахунку в ВТС адміністрації
в день відходу судна або на наступний
день. При наявності овертайму агент
зобов'язаний підтвердити факт надання
послуг адміністрацією підписом та
печаткою капітана (чи агента) на
виписках з судового журналу буксирів
при швартових операціях і довідках
вантажного району або портнагляду про
швартові операції.

Згідно пункту 3.10.7 договору до відходу
судна агент зобов'язаний здійснити
перерахування грошових коштів на
рахунок адміністрації згідно
виставленого ВТС адміністрації
попереднього рахунку. У платіжному
дорученні повинно бути зазначено
найменування судна, дата рейсу, номер і
дата попереднього рахунку
адміністрації.

У пункті 3.11.2 договору сторони узгодили,
що при транзитному проході КЕК агент не
пізніше 1 робочого дня після проходу
судном КЕК забезпечує надання копії
міряльного свідоцтва та копію
класифікаційного свідоцтва, копію
єдиного міжнародного перевізного
документа (маніфест по даному рейсу) ,
повністю прізвище , ім'я, по батькові
капітана судна, найменування
судновласника на підставі суднових
документів , а також інформацію о
суднах, що слідують під Прапором
України, але які знаходяться в
оперативному управлінні у нерезидента
України.

Так, не пізніше п'ятого робочого дня з
дати проходу судном КЕК агент
зобов'язаний отримати в ВТС
адміністрації рахунок на оплату послуг
адміністрації, портових зборів, який
агент зобов'язаний засвідчити своїм
підписом, печаткою та повернути 2
примірники рахунки в ВТС адміністрації
не пізніше наступного робочого дня.
Несвоєчасне отримання агентом рахунку
адміністрації не звільняє його від
дотримання строків оплати послуг
адміністрації та відповідальності за
порушення термінів оплати згідно з
пунктом 5.3 даного договору, що
передбачено пунктом 3.11.3 договору.

Як встановлено пунктом 4.8 договору при
транзитному проході по КЕК ВТС
адміністрації за даними радіоцентру
адміністрації з урахуванням отриманих
від агента документів та оформляє
рахунок на оплату портових зборів та
послуг адміністрації за даним судно
проходом не пізніше третього робочого
дня після проходу судном КЕК.

У розділі 5 договору сторони закріпили
порядок розрахунків. Так, відповідно до
пункту 5.1 порядок стягнення, розмір
ставок портових зборів, тарифів на
спеціалізовані послуги підлягають
державному регулюванню та
визначаються згідно
нормативно-правових актів, якими
затвердженні відповідні збори, плата,
тарифи. У разі внесення змін та (або)
доповнень до нормативно-правових
актів, якими затверджені відповідні
збори, плата, тарифи сторони під час
розрахунків, застосовують
вищезазначені нормативно-правові акти
з урахуванням змін та (або) доповнень з
моменту набрання чинності такими
змінами та (або) доповненнями».

Розмір зборів, плат тарифів на послуги,
які надаються адміністрацією та які не
підлягають державному регулюванню
визначаються згідно вільним цінам, які
діють на момент надання відповідних
послуг, встановлених сторонами в
договорі.

Для суден під українським прапором
оплата здійснюється в національній
валюті України шляхом переводу доларів
США за курсом Національного банку
України на дату проходу судном КЕК (по
транзитному проходу), на дату
дисбурсментського рахунку (по судну, що
заходить).

У вартість послуг за вільними тарифами
порту ПДВ не включено, нарахування ПДВ
здійснюється відповідно до чинного
законодавства України.

Згідно пункту 5.2 договору агент
попередньо здійснює перерахування
належних адміністрації платежів за
кожним судном, що заходить під
агентуванням агента в розмірі 100%
передоплати до відходу судна.

Сторони також домовились, що з питань,
не обумовлених у цьому договорі,
сторони керуються міжнародними
нормами, Цивільним, Господарським
кодексами України, Кодексом
торговельного мореплавства України та
іншими чинними нормативними актами. У
разі зміни або доповнення нормативних
документів вони є обов'язковими для
обох сторін з моменту набрання ними
чинності. У разі зміни державних
регульованих цін (тарифів), вони
вступають в дію в порядку,
передбаченому законодавством України.
При зміні вільних тарифів порту та умов
господарської діяльності порт
застосовує нові тарифи з дати їх
введення в дію та повідомляє про це
агента.

Договір вступив в законну силу з дати
його підписання та діє до 31 грудня 2013
року, а в частині взаєморозрахунків - до
повного їх виконання (пункт 8.4
договору).

Звертаючись до суду із позовною заявою
позивач наполягає на тому, що з 21 червня
2013 року він набув право на отримання
корабельного збору, який справляється
із суден за кожний вхід в акваторію
Керченського морського порту,
операційну акваторію причалу
(причалів), а також вихід з акваторії
Керченського морського порту,
операційної акваторії причалу
(причалів).

Позивач стверджує, що у зв'язку з
фактичним проходом суден по
Керч-Єнікальському каналу, входом в
акваторію морського порту Керч, а також
виходом з акваторії порту Керч, що
підтверджено виписками з вахтового
журналу Центру Регулювання Рухом Суден
та відповідними документами «CARGO MANIFEST»,
на виконання умов договору, за ставками
та правилами, встановленими порядком,
він виставив відповідачу для сплати
портових зборів рахунки:

- за прохід судна «ТАLA» під прапором
Панама, яке знаходилось під агентським
обслуговуванням відповідача, по
проходу Керч-Єнікальського каналу 01
серпня 2013 року та 02 серпня 2013 року
позивач виставив рахунок на сплату
послуг №195 від 04 серпня 2013 року у
загальній сумі 13276,34 дол. США або 106117,79
грн. Рахунок складається із суми вже
сплаченого канального збору за прохід
Керч-Єнікальського каналу за ставкою
0,253 дол. США або 2,02 грн. за кожне
проходження каналу судном в один
кінець, у розмірі 7728,64 дол. США або 61775,02
грн., суми вже сплаченого збору за
послуги служби морської безпеки у
розмірі 270,00 дол. США або 2158,11 грн., 20% ПДВ
від суми збору за послуги служби
морської безпеки у розмірі 54 дол. США
або 431,62 грн. та суми не сплаченого
корабельного збору у розмірі 5223,70 дол.
США або 41753,03 грн., який розраховується
за ставкою 0,171 дол. США або 1,37 грн.;

- «NEFTERUDOVOZ-47M» під прапором Росія, яке
знаходилось під агентським
обслуговуванням відповідача, по
проходу Керч-Єнікальського каналу 13
серпня 2013 року та 16 серпня 2013 року
позивач виставив рахунок на сплату
послуг №258 від 20 серпня 2013 року на
загальну суму 3987,00 дол. США або 31868,09
грн., який складається із суми вже
сплаченого канального збору 1645,54 дол.
США або 13152,80 грн., та суми корабельного
збору у розмірі 2341,46 дол. США або 18715,29
грн.;

- «MARIANA» під прапором Сієра Леон, яке
знаходилось під агентським
обслуговуванням відповідача, по
проходу Керч-Єнікальського каналу 05
серпня 2013 року та 09 серпня 2013 року
позивач виставив рахунок на сплату
послуг №218 від 12 серпня 2013 року на
загальну суму 4138,68 дол. США або 33080,47
грн., який складається із суми вже
сплаченого канального збору 1596,70 дол.
США або 12762,42 грн., вже сплаченого збору
за послуги служби морської безпеки у
розмірі 270,00 дол. США або 2158,11 грн., та
суми несплаченого корабельного збору у
розмірі 2271,98 дол. США або 18159,94 грн.;

- «MARIANA» під прапором Сієра Леон, яке
знаходилось під агентським
обслуговуванням відповідача, по
проходу Керч-Єнікальського каналу 21
вересня 2013 року та 25 вересня 2013 року
позивач виставив рахунок на сплату
послуг №413 від 26 вересня 2013 року на
загальну суму 4138,68 дол. США або 33080,47
грн., який складається із суми вже
сплаченого канального збору 1596,70 дол.
США або 12762,42 грн., вже сплаченого збору
за послуги служби морської безпеки у
розмірі 270,00 дол. США або 2158,11 грн., та
суми несплаченого корабельного збору у
розмірі 2271,98 дол. США або 18159,94 грн.;

- «MARIANA» під прапором Сієра Леон, яке
знаходилось під агентським
обслуговуванням відповідача, по
проходу Керч-Єнікальського каналу 26
жовтня 2013 року та 28 жовтня 2013 року
позивач виставив рахунок на сплату
послуг №547 від 28 жовтня 2013 року на
загальну суму 4138,68 дол. США або 33080,47
грн., який складається із суми вже
сплаченого канального збору 1596,70 США
або12762,42 грн. вже сплаченого збору за
послуги служби морської безпеки у
розмірі 270,00 дол. США або 2158,11 грн., та
суми несплаченого корабельного збору у
розмірі 2271,98 дол. США або 18159,94 грн. (з
урахуванням заяви про збільшення
розміру позовних вимог).

Державне підприємство "Адміністрація
морських портів України" в особі
Керченської філії державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" наполягає на тому, що
відповідач, порушуючи умови договору,
зокрема пункт 3.11.3, не отримав у
позивача в обумовлені строки рахунки
на сплату наданих позивачем послуг, з
огляду на що, останній надіслав
відповідачу рахунки із супровідними
листами.

Втім, відповідачем спрямовані на його
адресу рахунки були оплачені частково,
не оплаченою залишилась сума
корабельного збору у розмірі 114948,13 грн.

Як зазначає відповідач, він, як
морський агент, що обслуговує морські
судна, які прямують до причалів
Кримського республіканського
підприємства "Порт-Термінал" (на яких
проводились навантажувальні операції
з/із суден, що зазначаються позивачем у
позові) отримував від третьої особи
рахунки в яких вже був зазначений
корабельний збір (in/out). Таким чином,
судновласник через свого морського
агента вже сплатив суму корабельного
збору за проходи суден зазначені
позивачем, що підтверджується
відповідними платіжними дорученнями
(а.с. 71-78, 156-158).

Втім, позивач переконаний, що сума
корабельного збору повинна бути
сплачена саме на користь Державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України», у зв'язку з чим,
підприємство і звернулось до суду із
позовною заявою про стягнення з
відповідача заборгованості.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Предметом доказування у даній справі є
встановлення наявності чи відсутності
підстав для нарахування та стягнення з
відповідача на користь позивача
корабельного збору.

Так, основні засади господарювання в
Україні визначає Господарський
кодекс України, який регулює
господарські відносини, що виникають у
процесі організації та здійснення
господарської діяльності між
суб'єктами господарювання, а також між
цими суб'єктами та іншими учасниками
відносин у сфері господарювання.

Згідно статті 2 Господарського кодексу
України учасниками відносин у сфері
господарювання є суб'єкти
господарювання, споживачі, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, наділені
господарською компетенцією, а також
громадяни, громадські та інші
організації, які виступають
засновниками суб'єктів господарювання
чи здійснюють щодо них
організаційно-господарські
повноваження на основі відносин
власності.

Оскільки спірні правовідносини
виниклі у зв'язку з невиконанням
зобов'язань за договором про надання
послуг, вони регулюються положеннями
глав 48, 63 Цивільного кодексу України
з урахуванням загальних положень
Господарського кодексу України, що
регулюють виконання господарських
зобов'язань.

Згідно з частиною 1 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічне
положення міститься в частині 1 статті
193 Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до частини 1 статті 626
Цивільного кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903
Цивільного кодексу України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

За твердженням позивача, саме він надав
відповідачу послуги, що мають
оплачуватись корабельним збором, що
тягне за собою обов'язок відповідача
оплатити заявлені до стягнення суми
корабельного збору саме на користь
державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України".

З метою встановлення наявності або
відсутності правових підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача сум корабельного збору судом
взято до уваги наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що
державне підприємство «Адміністрація
морських портів України» є державним
унітарним підприємством, яке створено
відповідно до розпорядження Кабінету
Міністрів України від 04 березня 2013 року
за №133-р «Про погодження пропозиції
щодо реорганізації державних
підприємств морського транспорту» та
наказу Міністерства інфраструктури
України від 19 березня 2013 року №163 «Про
заходи щодо реорганізації державних
підприємств морського транспорту та
утворення державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України».

Основним нормативно-правовим актом,
який регулює відносини у сфері
портової діяльності, встановлює основи
державного регулювання діяльності в
морських портах, порядок будівництва,
відкриття, розширення та закриття
морських портів в Україні, порядок
провадження на їх території
господарської діяльності, у тому числі
надання послуг, визначає правовий
режим об'єктів портової
інфраструктури, є Закон України «Про
морські порти України».

Так, статтею 15 Закону України «Про
морські порти України» визначено
вичерпний перелік функцій, для
здійснення яких утворено
Адміністрацію морських портів України,
зокрема утримання та забезпечення
ефективного використання державного
майна, переданого їй в господарське
відання, у тому числі модернізації,
ремонту, реконструкції та будівництва
гідротехнічних споруд, інших об'єктів
портової інфраструктури, розташованих
у межах території та акваторії
морського порту; надання послуг суднам
на підходах і безпосередньо в
акваторії морського порту для їх
безпечного судноплавства,
маневрування та стоянки; організації
та забезпечення безпечної
експлуатації об'єктів портової
інфраструктури державної власності, у
тому числі гідротехнічних споруд,
систем забезпечення безпеки
мореплавства, розташованих у межах
території та акваторії морського
порту; організації та забезпечення
безпеки мореплавства, справляння та
цільового використання портових
зборів, контролю і підтримання
оголошених глибин тощо.

В процесі своєї діяльності
адміністрація морських портів України
укладає договори щодо модернізації,
реконструкції та будівництва об'єктів
портової інфраструктури, інші
договори, що відповідають цілям її
утворення, у тому числі господарські
договори з питань забезпечення її
діяльності. Фінансування діяльності
адміністрації морських портів України
здійснюється за рахунок портових
зборів, що справляються нею відповідно
до закону, плати за надання послуг та
орендної плати, інших незаборонених
законодавством джерел (стаття 16 Закону
України "Про морські порти України").

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону
України «Про морські порти України»
послуги, які оплачуються у складі
портових зборів, підлягають державному
регулюванню національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
транспорту.

Як визначено у пункті 4 розділу VI Закону
України «Про морські порти України»
тимчасово, до створення національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері транспорту, її
функції та повноваження, визначені цим
Законом, виконує центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сферах морського та
річкового транспорту.

Відповідно до Положення про
Міністерство інфраструктури України,
затвердженого Указом Президента
України від 12 травня 2011 року №581,
Мінінфраструктури є головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади у формуванні та
забезпеченні реалізації державної
політики у сферах морського і
річкового транспорту; відповідно до
покладених на нього завдань затверджує
порядок встановлення, оплати та
використання портових зборів, розмір
портових зборів (пункти 1, 3, підпунктів
4.3.1, 4.3.3 Положення).

У свою чергу, наказом Міністерства
інфраструктури України від 27 травня 2013
року №316, що зареєстрований у
Міністерстві юстиції України від 12
червня 2013 року за №930/23462, затверджено
Порядок справляння та розміри ставок
портових зборів та Порядок обліку та
використання коштів від портових
зборів.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 22
Закону України "Про морські порти
України" у морському порту
справляються такі портові збори:
корабельний, причальний, якірний,
канальний, маяковий, адміністративний
та санітарний. Використання коштів від
портових зборів допускається виключно
за їх цільовим призначенням.
Фінансування утримання гідротехнічних
споруд в об'ємах, необхідних для
підтримання їх паспортних
характеристик, здійснюється за рахунок
портових зборів, що справляються у
морських портах, де розташовані такі
гідротехнічні споруди. Розміри ставок
портових зборів для кожного морського
порту встановлюються національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері транспорту,
відповідно до затвердженої нею
методики. Порядок справляння, обліку та
використання коштів від портових
зборів, крім використання коштів від
адміністративного збору, визначається
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сферах морського і
річкового транспорту.

Портові збори сплачуються
адміністрації морських портів України,
крім випадків, визначених цим Законом.

Причальний збір справляється на
користь власника причалу, а якщо причал
перебуває у користуванні - на користь
відповідного користувача.

Канальний збір справляється на користь
власника каналу.

Корабельний збір справляється на
користь користувача портової
акваторії, а також власника
операційної акваторії причалу
(причалів), збудованої до набрання
чинності цим Законом.

Аналогічна норма міститься в пункту 1.2
Порядку справляння та розмірів ставок
портових зборів, затвердженого наказом
Міністерства інфраструктури України
№316 від 27 травня 2013 року, зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 12
червня 2013 року за №930/23462.

У свою чергу, Наказом Міністерства
інфраструктури України «Про портові
збори» від 27 травня 2013 року №316
визначено, що портові збори
(корабельний, причальний, якірний,
канальний, маяковий, адміністративний
та санітарний) справляються в морських
портах із суден і плавучих споруд, що
плавають під Державним Прапором
України та іноземними прапорами, за
групами згідно з додатком 1 до Порядку.

Сплата портових зборів у морських
портах здійснюється до виходу судна з
морського порту, а за транзитний прохід
каналами - шляхом попередньої оплати
або безпосередньо на вході у канал.
Судна, що заходять для здійснення
процедур, пов'язаних з пропуском через
державний кордон України без виконання
вантажних операцій, звільняються від
сплати корабельного збору.

У Підпункті 2, пункт 1 статті 2 Закону
України "Про морські порти України"
роз'яснено, що акваторія морського
порту/портова акваторія - це певна
кордонами частина водного
об'єкту/об'єктів, крім суднового ходу,
призначена для безпечного підходу,
маневрування, стоянки та відходу суден.

Підпунктом 10 пункту 1 статті 1 Закону
України «Про морські порти України»
встановлено, що операційна акваторія
причалу/причалів - це гідротехнічна
споруда, в межах портової акваторії,
призначене для безпечного підходу
суден до причалу, відходу від причалу,
маневрування судів під час здійснення
швартових операцій, а також
маневрування суден між причалами.

Отже, акваторія морського
порту/портова акваторія визначається
наступними вичерпними і сукупними
ознаками: визначена кордонами частина
водного об'єкту; у рамках меж частини
частині даного водного об'єкту повинен
бути забезпечений безпечний підхід
судів; у рамках меж частині даного
водного об'єкту має бути забезпечено
безпечне маневрування морських суден;
у рамках меж частині даного водного
об'єкту має бути забезпечена безпечна
стоянка морських суден; у рамках меж
частині даного водного об'єкту має бути
забезпечений безпечний відхід
морських суден.

Відсутність однієї з вищевказаних
ознак свідчить про те, що частина
водного об'єкту не відповідає поняттю
акваторії морського порту у розумінні
положень Закону України «Про морські
порти України».

Таким чином, операційна акваторія
причалу/причалів визначається
наступними ознаками, перелік яких є
вичерпним. Це гідротехнічна споруда в
межах портової акваторії, призначена
для безпечного підходу, відходу,
маневрування під час здійснення
швартових операцій, маневрування між
причалами судів.

Також, відсутність однієї з
вищевказаних ознак свідчить про
невідповідність водного об'єкту
поняттю операційної акваторії
причалу/причалів у розумінні Закону
України «Про морські порти України».

Підпункт 4 пункту 1 статті 1 Закону
України «Про морські порти України»
визначає гідротехнічні споруди
морських портів як інженерно-технічні
споруди, розташовані в межах території
та акваторії морського порту і
призначені для забезпечення безпеки
мореплавства, маневрування та стоянки
суден.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03 червня 2013 року №406 було визначено
межі акваторії морського порту Керч у
системі координат WGS-84/Керченський
морський торгівельний порт (на даний
час - Керченська філія Державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України».

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 серпня 2013 року №606 «Про передачу
державному підприємству Керченський
морський рибний порт у користування
акваторії» були визначені межі
акваторії Керченського морського
рибного порту в системі координат WGS-84.

Так, матеріали справи свідчать, та не
оспорюється позивачем, що морські
судна, які були під агентуванням
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ювас Брокер»,
заходили в акваторію Керченського
морського рибного порту наступним
курсом: захід у форватер
Керч-Єнікальського каналу, далі по
Павловському коліну до 11 поворотного
буя, далі по Бурунському коліну до 20
поворотного буя, далі поворот в коліно
Єні-Кале і прямим курсом до 24
поворотного буя, після чого поворот у
підхідний канал Керченського
морського торгівельного порту, далі
прямим курсом до 10 поворотного буя,
після чого поворот на підхідний канал
Керченського морського рибного порту
(акваторія керченського морського
рибного порту), захід у внутрішню
акваторію Керченського морського
рибного порту, маневрування і
швартування до причалів 9,10 Кримського
республіканського підприємства
«Порт-Термінал».

Отже, морські судна проходили
Керч-Єнікальський канал, підхідний
канал Керченського морського
торговельного порту та підхідний канал
Керченського морського і рибного порту
і після цього заходили у внутрішню
акваторію Керченського морського
рибного порту. Дані морські судна не
здійснювали заходу в акваторію
Керченського морського торговельного
порту, а проходили судновим ходом по
каналах, тобто використовували
судновий хід, який згідно пункту 15
статті 1 Закону «Про морські порти
України» є водним простором,
призначеним для транзитного руху суден
між портами, позначений на місцевості і
на карті та визначений засобами
навігаційного обладнання.

За прохід Керч-Єнікальським каналом і
підхідним каналом Керченський
морський торговельний порт стягує
канальний збір, який сплачений
відповідачем у повному розмірі.

При цьому, прохід по Керч-Єнікальському
та підхідному каналах не відповідає
поняттю портової акваторії та
операційної акваторії причалу з таких
підстав:

- при проході морських суден по каналах
не здійснювалася стоянка морських
суден, а також їх відхід;

- при проході морських суден по каналах
відсутні гідротехнічні споруди,
призначені для безпечного
маневрування судів під час швартових
операцій;

- в Керч-Єнікальському каналі і
підхідному каналі відсутні
гідротехнічні споруди, призначені для
маневрування і стоянки суден;

- в Керч-Єнікальському каналі і
підхідному каналі відсутні причали,
які в розумінні підпункту 12 пункту 1
статті 1 Закону України «Про морські
порти України» визначаються як
«гідротехнічні споруди», які мають
швартові і відбійні пристрої і
призначені для стоянки суден та їх
обслуговування, обслуговування
пасажирів, у тому числі для їх посадки
на судна та висадки з суден, проведення
вантажно-розвантажувальних робіт.

Відповідно до пункту 5 статті 1 Закону
України «Про морські порти України»
судноплавний канал - це гідротехнічна
споруда, природний або штучний водний
шлях для безпечного підходу суден до
портів, для проходу суден або для
сполучення окремих водних басейнів.

Згідно статті 1 договору між Україною і
Російською Федерацією "Про співпрацю у
використанні Азовського моря і
Керченської протоки", підписаного 24
грудня 2003 року, ратифікованого
Верховною Радою України 20 квітня 2004
року з датою набуття чинності - 23 квітня
2004 року, Азовське море і Керченська
протока є внутрішніми водами України і
Російської Федерації", тобто Керч-
Єнікальський канал Керченської
морського торгового порту (Керченська
бухта) є внутрішніми водами України і
судновим ходом, який у свою чергу
визначається як "водний простір на
внутрішньому водному шляху,
призначений для руху суден і
позначений на місцевості і або карті",
Правила плавання по внутрішніх водах
України, введені в дію з 01 квітня 1986
року , затверджені наказом ГУРФ при РМ
УРСР від 10 січня 1986 року.

Таким чином, згідно Закону України "Про
морські порти України" є судноплавним
каналом і внутрішнім підхідним
каналом, які призначені для підходу до
причалів і відходу від причалів,
маневрування в межах акваторії
морського порту, а також для безпечного
підходу суден до портів і проходу
суден, тобто поняття акваторії
морського порту/портової акваторії
відокремлені від поняття
судноплавного та внутрішнього
підхідного каналу.

З матеріалів справи вбачається, що
прихід/вихід суден, агентом яких є
відповідач, не оформлювався капітаном
морського порту Керченської філії
державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України", з огляду на що, прохід
відповідними суднами меж акваторії
морського порту Керч, визначених
додатком до постанови КМУ «Про деякі
питання акваторій морських портів» від
03 червня 2013 року за №406, відбувся
виключно в частині здійснення
транзитного проходу зазначеними
Керч-Єнікальським та Керченським
підхідним каналами без здійснення
власне заходження до морського порту
Керч з метою подальшого заходу до
причалів інших суб'єктів
господарювання, де в подальшому
здійснювались вантажні операції, які
не входять до вищевказаних меж
акваторії морського порту Керч.

Таким чином, прихід/вихід спірних
суден, агентом яких є відповідач, не
можна вважати входом в акваторію та/або
виходом з акваторії морського порту
Керч за який справляється корабельний
збір відповідно розділу 11 Порядку
справляння та розмірів ставок портових
зборів та порядку обліку та
використання коштів від портових
зборів затвердженого наказом
Мінінфраструктури України від 27 травня
2013 року за №316 «Про портові збори».

Єдиною послугою, яка надавалась
позивачем та встановлена наказом №316 є
послуга, пов'язана з проходом судів по
Керч-Єнікальському і підхідному
каналу, яка вже оплачена канальним
збором.

З врахуванням викладеного, судом
встановлено, що послуги, вартість яких
відшкодовується за рахунок сплати
корабельного збору, надавались
відповідачу саме Кримським
Республіканським підприємством
«Порт-Термінал», тоді як доказів
надання таких послуг позивачем
товариству з обмеженою
відповідальністю "Ювас Брокер" суду
надано не було, як не було надано і
доказів маневрування, швартування,
підходу суден, що знаходилися під
агентуванням відповідача, до причалів
Керченського морського торговельного
порту, або відходу від них, у той час як
відповідно до приписів статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
суду ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, способом, передбаченим
чинним законодавством для доведення
фактів такого роду.

Отже, в ході розгляду спірних
правовідносин, судом встановлена
відсутність порушеного права позивача
у даній справі.

Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Юридична зацікавленість позивача у
вирішенні спору судом, покладає на
нього обов'язок довести, що цивільні
права та інтереси позивача порушені, не
визнаються чи оспорюються
відповідачем.

У відповідності з статтею 4
Господарського процесуального кодексу
України рішення з господарського спору
повинно прийматись у цілковитій
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом.

З наведеного вбачається, що рішення
суду про задоволення позову може бути
прийнято виключно у тому випадку, коли
подані позивачем докази дозволять суду
зробити чіткий, конкретний та
безумовний висновок про
обґрунтованість та законність вимог
позивача.

Отже, заявлені позивачем вимоги не
відповідають фактичним обставинам
справи, останнім не були надані належні
та допустимі докази на підтвердження
правомірності своєї позиції, а тому
вимоги державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" в особі Керченської філії
державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" до товариства з обмеженою
відповідальністю "Ювас Брокер" про
стягнення 118746,72 грн. (з врахуванням
заяви про збільшення позовних вимог)
визнаються судом необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати з оплати судового
збору суд залишає за позивачем.

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 14 січня 2014 року
оголошені вступна та резолютивна
частини рішення.

Повне рішення складено 17 січня 2014 року.

Керуючись статтею 49, ч. 3 ст. 50, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя
І.І. Дворний