ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року
Справа № 925/1846/13

Господарський суд Черкаської області в
особі судді Шумка В.В., при секретарі
судового засідання Бульбі Н.О., за
участю представників сторін:

позивача - Вишника Д.С. - за довіреністю,

відповідача - Синельникова Є.В. - за
довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Черкаське хімволокно" в особі
відокремленого підрозділу "Черкаська
ТЕЦ" до Закритого акціонерного
товариства "Експоінвест"

про стягнення 154703,27 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про стягнення з
відповідача на користь позивача 154703,27
грн. боргу по оплаті поставленої
теплової енергії.

Представник позивача позов
підтримав з викладених у позовній
заяві та додатково наданих письмових
поясненнях (запереченнях на відзив
боржника) підстав та мотивів.

Відповідач проти позову
заперечив, мотивуючи це спливом
позовної давності щодо стягнення 22679,88
грн. боргу, ненаданням позивачем
доказів повідомлення відповідача про
зміну тарифів на поставку теплової
енергії, доказів щодо кількості
спожитої відповідачем теплової
енергії.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доводи та пояснення
представників сторін, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню повністю з
таких підстав та мотивів.

Статтею 275 ГК України встановлено,
що за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору
енергопостачання є договір про
постачання електричної енергії
споживачу. Особливості постачання
електричної енергії споживачам та
вимоги до договору про постачання
електричної енергії встановлюються
законами України "Про засади
функціонування ринку електричної
енергії України" та "Про
електроенергетику".

Відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається.

Позивач є товариством, видами
діяльності якого є виробництво
електроенергії, постачання пари,
гарячої води та кондиційованого
повітря, тобто енергопостачальним
підприємством.

Це підтверджено копією довідки із
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(ЄДРПОУ).

Позивач довів, а відповідач не
заперечує того, що 01.01.2005 р. сторони
уклали договір №507 про постачання
теплової енергії.

01.08.2012 р. сторони переуклали цей
договір, з тим же номером, та умовами. За
поясненнями позивача переукладення
договору обумовлено зміною об'єктів
теплопостачання та обсягів постачання
відповідачеві теплової енергії.

Це підтверджено копіями вказаних
договорів та додатків до них.

Згідно з п.п. 1.1 вказаних договорів
енергопостачальна організація
(позивач за позовом) бере на себе
зобов'язання постачати споживачеві
теплову енергію в гарячій воді, а
споживач зобов'язується оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором.

За погодженням сторін та згідно з
п.п. 5.1 пункту 5 вказаних договорів облік
поставленої позивачем відповідачеві
теплової енергії здійснювався
розрахунковим способом по
опалювальній (приведеній) площі
приміщень відповідача, без
застосування приладів обліку теплової
енергії.

Обсяги теплової енергії,
максимальні теплові навантаження,
розподіл теплової енергії по кварталах
згідно з заявленою відповідачем
величиною, тарифи, що діють на день
укладення договорів встановлені
додатками №1 до вказаних договорів,
засвідченими сторонами.

Це підтверджено копіями вказаних
додатків.

Цими ж додатками також
підтверджено розподіл теплової
енергії в Гігакалоріях, який
застосовується для споживачів без
приладів обліку - розрахунковим
методом.

На підставі та згідно з умовами
вказаних договорів, додатків до них
позивач поставляв теплову енергію в
гарячій воді відповідачеві з дня
укладення вказаних договорів.

Згідно з позовною заявою,
доданими до неї розрахунками позивач, в
періоди опалювальних сезонів, з лютого
2010 р. по квітень 2013 р. включно, поставив
відповідачеві теплову енергію в
гарячій воді в кількості 386,88 Гкал
енергії в гарячій воді вартістю 183583,72
грн.

Кількість теплової енергії,
поставленої позивачем визначена
згідно з частиною другою п. 23 "Правил
користування тепловою енергією",
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України №1198 від 03.10.2007 р.,
яким визначено проведення розрахунків
зі споживачами, що не мають приладів
комерційного обліку теплової енергії
та додатками №1 до договорів сторін про
теплопостачання, при виконанні яких
виник спір.

Розрахунок вартості поставленої
теплової енергії позивачем здійснений
з урахуванням чинних тарифів, які
встановлювались рішенням виконавчого
комітету Черкаської міської ради від
24.02.2009 р. №213, а з 01.10.2011 р. постановою №143
Національної комісії регулювання
ринку комунальних послуг України від
30.09.2011 р.

Вказані тарифи позивачем були
доведені відповідачеві як при
укладенні договорів, так і при зміні
тарифів.

Це підтверджено додатками до
договорів про постачання теплової
енергії, укладених сторонами, в яких
зазначені тарифи та відповідними
листами-повідомленнями, копії яких
додані до матеріалів справи, не
спростовано відповідачем.

На підставі викладеного суд
дійшов висновку, що кількість
поставленої відповідачеві в період з
лютого 2010 р. по квітень 2013 р. включно
теплової енергії встановлена
правильно, підтверджена належними
доказами.

Пунктом 6 договорів сторін на
теплопостачання встановлена щомісячна
оплата споживачем, яким є відповідач,
поставленої йому та спожитої теплової
енергії.

В порушення цих умов договорів
відповідач здійснив розрахунки з
позивачем лише частково.

В листопаді, грудні 2010 р., січні 2011
р. та лютому 2013 р. ним окремими
платежами сплачено позивачеві 28877,45
грн.

Це підтверджено розрахунком,
поданим позивачем, виписками з руху
коштів на рахунках позивача та не
спростовано відповідачем.

Таким чином, борг відповідача
перед позивачем, станом на травень 2013 р.
становить 154706,27 грн. (183583,72 грн. - 28877,45
грн.).

Слід зазначити, що в порушення
умов договору відповідач тривалі
періоди взагалі не здійснював оплату
теплової енергії незалежно від розміру
встановлених тарифів.

Заперечуючи проти позову,
відповідач в той же час визнає
наявність боргу перед позивачем станом
на 05.11.2013 р. в розмірі 132026,39 грн.

Це підтверджено надісланим 11.12.2013
р. позивачем відповідачеві актом
звірки взаємних розрахунків.

При цьому обґрунтування різниці в
сумі боргу, визначеному позивачем та
сумі, зазначеній відповідачем у
вказаному акті звірки відповідачем не
подано.

Заперечення проти позову в
частині стягнення боргу, що
нарахований позивачем до листопада 2010
року в сумі 22679,88 грн. відповідач
мотивує спливом загальної позовної
давності у три роки.

На цій підставі відповідач вважає
за необхідне застосування наслідків
спливу позовної давності, встановлених
п. 4 ст. 267 ЦК України, тобто відмови у
позові.

Однак позивач довів, що
відповідачем визнавалась наявність
боргу перед позивачем по оплаті
теплової енергії, станом на 01.12.2011 р. в
сумі 87115,92 грн.

Це підтверджено копією листа,
надісланого позивачеві керівником
відповідача 22.12.2011 р. за вихідним №82/96.

Визнаючи наявність боргу у
зазначеній сумі відповідач у вказаному
листі допускає збільшення
заборгованості до 140000,00 грн. та просить
позивача відстрочити сплату боргу до
30.06.2012 р.

Визнана відповідачем сума боргу
станом на 01.12.2011 р. (87115,92 грн.) перевищує
суму боргу за розрахунками позивача
(55372,49 грн.).

Згідно з частиною 1 ст. 264 ЦК
України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Тому висновок відповідача про
наявність підстав для застосування
судом наслідків спливу позовної
давності не відповідає чинному
законодавству, фактичним обставинам,
оскільки перебіг позовної давності
перервано визнанням відповідачем
свого боргу.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, а одностороння
відмова від зобов'язання, або
одностороння зміна його умов не
допускається.

За поданим позивачем та
підтвердженим належними доказами
розрахунком борг відповідача перед
позивачем по оплаті поставленої
теплової енергії становить 154706,27 грн.

Однак позивачем заявлена до
стягнення сума боргу 154703,27 грн.

Тому задоволенню судом підлягає
позов у заявленій позивачем сумі.

Згідно з ст. 49 ГПК України
понесені позивачем судові витрати у
зв'язку зі сплатою судового збору
покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись
ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Закритого акціонерного
товариства "Експоінвест", м. Черкаси,
вул. Оборонна, 16, код 14199258, на користь
Публічного акціонерного товариства
"Черкаське хімволокно" в особі
відокремленого підрозділу "Черкаська
ТЕЦ", м. Черкаси, пр. Хіміків, 76, код 33282969,
154 703,27 грн. основного боргу, 3 094,06 грн.
відшкодування сплаченого судового
збору.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 13.01.2014 р.

Суддя
В.В. Шумко