м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/21811/13 22.01.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючої судді Чинчин О.В., при
секретарі судового засідання
Козаковій І.В., розглянув у відкритому
судовому засіданні справу

за позовом Заступника
прокурора міста Києва в інтересах
держави в особі 1.Міністерства аграрної
політики та продовольства України;
2.Публічного акціонерного товариства
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України» до про
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Брок Бізнес Транс»
стягнення 1 883 353 гривень 34 копійок

Представники:

від Прокуратури: Вакулюк Д.С.;

від Позивача 1: не з'явились;

від Позивача 2: Половінкін О.В.
(представник за довіреністю);

від Відповідача: Голубенко Ж.А.
(представник за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Заступник прокурора міста Києва в
інтересах держави в особі Міністерства
аграрної політики та продовольства
України (надалі також - «Позивач 1») та
Публічного акціонерного товариства
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України» (надалі також -
«Позивач 2») звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Брок Бізнес Транс»
(надалі також - «Відповідач», «ТОВ «Брок
Бізнес Транс») про стягнення 1 883 353
гривень 34 копійок.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 27
серпня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» («Покупець») та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Брок
Бізнес Транс» («Постачальник»)
укладено Договір № 141, відповідно до
пункту 1.1. якого Постачальник
зобов'язався у 2012 року поставити
Покупцю провід та кабель ізольовані ДК
016-97 31.30.1, а Покупець прийняти і оплатити
товар. 18 вересня 2012 року між сторонами,
на виконання умов Договору № 141,
підписано Специфікації на загальну
суму 1 970 288 гривень 53 копійки. Виконуючи
умови Договору № 141, Публічне
акціонерне товариства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» перерахувало на поточний
рахунок Товариства з обмеженою
відповідальністю «Брок Бізнес Транс»
попередню оплату на загальну суму 1 970 288
гривень 53 копійки, проте ТОВ «Брок
Бізнес Транс» лише частково виконало
свої зобов'язання за Договором № 141 і
поставило товар на загальну суму 490 334
гривні 24 копійки. Таким чином, Прокурор
просить Суд стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Брок
Бізнес Транс» на користь Публічного
акціонерного товариства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» 1 883 353 (один мільйон вісімсот
вісімдесят три тисячі триста п'ятдесят
три) гривні 34 копійки, з яких: 1 479 954
гривні 29 копійок - сума основної
заборгованості, 27 490 гривень 66 копійок -
3% річних, 272 311 гривень 59 копійок - пені
та 103 596 гривень 80 копійок - 7% штрафу.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 12.11.2013 р. порушено провадження у
справі № 910/21811/13, розгляд справи
призначено на 28.11.2013 року.

25.11.2013 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Брок Бізнес Транс"
надійшли документи на виконання вимог
ухвали суду про порушення провадження
у справі від 12.11.2013 року та клопотання
про відкладення розгляду справи,
призначеної на 28.11.2013 року, у зв'язку з
перебуванням уповноваженого
представника у відрядженні.

26.11.2013 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від ПАТ
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" на виконання вимог
ухвали суду про порушення провадження
у справі від 12.11.2013 року надійшли
документи та письмові пояснення по
суті спору, відповідно до яких Позивач 2
повністю підтримує позовні вимоги.

28.11.2013 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Прокуратури м. Києва надійшло письмове
підтвердження того, що у провадженні
господарських судів України або іншого
органу, який в межах своєї компетенції
вирішує спір, немає справи зі спору між
тими ж сторонами, про той же предмет і з
тих же підстав та не має рішення цих
органів з такого спору.

28.11.2013 року в судове засідання
з'явились: представник прокуратури,
представник позивача 2. Інші
представники сторін в судове засідання
не з'явились, про час і місце судового
засідання були повідомленні належним
чином, вимоги ухвали суду про порушення
провадження у справі від 12.11.2013 року в
повному обсязі не виконали.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 28.11.2013 року відкладено розгляд
справи на 18.12.2013 року у зв'язку з поданим
клопотанням Відповідача, нез'явленням
Позивача 1, Відповідача, невиконанням
вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі в повному обсязі.

16.12.2013 року через загальний відділ
діловодства суд (канцелярію) від
представника відповідача на виконання
вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі надійшов
письмовий відзив з додатками на
позовну заяву та заява про залишення
позову без розгляду. В відзиві
зазначено, що у Відповідача перед
Позивачем-2 існує лише зобов'язання
щодо поставки Товару за Договором та
Специфікаціями до нього, а не грошова
заборгованість. Також, в Відзиві
зазначено, що: 1). строк позовної
давності нарахування та стягнення пені
за несвоєчасну поставку товару за
Договором настав, а тому пеня за
вказаний період не підлягає стягненню;
2). враховуючи те, що заборгованість
Відповідача перед Позивачем 2 за
Договором є поставка товару, а 3% річних
нараховуються у разі прострочення
боржником виконання грошового
зобов'язання, тому у Позивача відсутні
підстави для нарахування 3% річних від
простроченої суми грошового
зобов'язання; 3). строк позовної
давності встановлений в один рік щодо
нарахування та стягнення штрафу у
розмірі 7% від вартості товару за
прострочення виконання зобов'язання
понад тридцяти днів настав.

17.12.2013 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
представника позивача 2 надійшли
письмові пояснення з додатками по суті
спору.

18.12.2013 року в судове засідання
з'явились: представник прокуратури,
представник позивача 2, представник
відповідача. Представник позивача 1 в
судове засідання не з'явився, про
поважні причини неявки Суд не
повідомив, вимоги ухвал суду не
виконав. Представники сторін в
судовому засіданні надали усні
пояснення по суті спору. Представник
прокуратури в судовому засіданні подав
клопотання про продовження строку
розгляду спору на 15 днів.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав заяву про
залишення позову без розгляду,
мотивуючи її тим, що відповідно до
статті 81 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
господарський суд помилково порушив
провадження у справі за позовом
прокурора, в якій неправильно
визначено позивача, а саме
Міністерство аграрної політики та
продовольства України, за вимогами про
захист інтересів держави, такий позов
підлягає залишенню без розгляду.

Представник прокуратури та
представник позивача 2 заперечили
проти заявленої заяви, оскільки
Міністерство аграрної політики та
продовольства України є державним
органом виконавчої влади, який в межах
корпоративних правовідносин здійснює
управління майном та діяльністю
державної корпорації.

Суд, вислухавши представників сторін,
ознайомившись з матеріалами справи,
керуючись статтями 29, 81 Господарського
процесуального кодексу України,
прийшов до висновку, що клопотання
Відповідача про залишення позову без
розгляду є необґрунтованим та таким, що
не підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 18.12.2013 року відкладено розгляд
справи на 15.01.2014 року у зв'язку з
нез'явленням Позивача 1, невиконанням
вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі в повному обсязі,
витребуванням додаткових доказів по
справі, задоволенням клопотання
представника прокуратури. Строк
розгляду справи продовжено на 15 днів.

26.12.2013 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
представника Позивача 2 на виконання
вимог ухвали суду від 18.12.2013 року
надійшли письмові пояснення по суті
спору з урахуванням відзиву
Відповідача.

13.01.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
представника прокуратури на виконання
вимог хвали суду від 18.12.2013 року
надійшли письмові пояснення по суті
спору.

14.01.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
представника відповідача надійшло
клопотання про застосування строків
позовної давності до суми штрафу в
розмірі 103 596 гривень 80 копійок.

15.01.2014 року в судове засідання
з'явились: представник прокуратури,
представник позивача 2, представник
відповідача та надали усні пояснення
по суті спору. Представник позивача 1 в
судове засідання не з'явився, про
поважні причини неявки Суд не
повідомив.

Суд, ознайомившись з матеріалами
справи, керуючись статтею 38
Господарського процесуального кодексу
України, вважає за необхідне
зобов'язати представника прокуратури
та позивача 2 надати розгорнутий
розрахунок 3% за користування
попередньою оплатою та розгорнутий
розрахунок пені за неналежне виконання
договірного зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з
нез'явленням Позивача 1, витребуванням
додаткових доказів по справі, Ухвалою
Господарського суду міста Києва від
15.01.2014 року відкладено розгляд справи
на 22.01.2014 року та зобов'язано
Прокуратуру м. Києва та ПАТ "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" надати Суду розгорнутий
розрахунок 3% за користування
попередньою оплатою та розгорнутий
розрахунок пені за неналежне виконання
договірного зобов'язання.

20.01.2014 року через загальний відділ
діловодства суду отримано від
Публічного акціонерного товариства
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України» додаткові
письмові пояснення по справі, в яких
зазначено, що: 1). Позивачем 2 правомірно
визначений строк нарахування пені
Відповідачу за несвоєчасну поставку
товару за Договором № 141, а саме за
шість місяців, що передують моменту
звернення з заявою до прокуратури про
захист інтересів держави в особі
Публічного акціонерного товариства
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України»; 2). Правомірно
визначений строк нарахування 3%
Відповідачу, а саме з моменту останньої
поставки товару за Договором № 141 до
моменту звернення з заявою до
прокуратури про захист інтересів
держави в особі Публічного
акціонерного товариства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України»

В судовому засіданні 22.01.2014 року
представники Прокуратури та Позивача 2
підтримали вимоги та доводи позовної
заяви п повному обсязі. Представник
Відповідача проти задоволення
позовних вимог заперечив з підстав,
викладених в відзиві на позовну заяву.
Представник Позивача 1 в судове
засідання не з'явився, про поважні
причини нез'явлення суд не повідомив,
про час та місце судового засідання був
повідомлений належними чином, що
підтверджується відміткою про
відправлення на Ухвалі Господарського
суду міста Києва від 15.01.2014 року у
справі № 910/21811/13.

Приймаючи до уваги, що Позивач 1 був
належним чином повідомлений про дату
та час судового засідання, враховуючи,
що матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
Суд вважає, що неявка в судове
засідання представника Позивача 1 не є
перешкодою для прийняття Рішення у
даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 22 січня 2014 року, на
підставі статті 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

27 серпня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» («Покупець») та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Брок
Бізнес Транс» («Постачальник»)
укладено Договір № 141 (надалі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору,
Постачальник зобов'язався у 2012 року
поставити Покупцю провід та кабель
ізольовані ДК 016-97 31.30.1, а Покупець
прийняти і оплатити товар.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що
загальна вартість договору становить 1
970 288 гривень 53 копійки, у т.ч. ПДВ 328 381
гривня 42 копійки.

Як вбачається з матеріалів справи, 27
вересня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» («Покупець») та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Брок
Бізнес Транс» («Постачальник»)
укладено Додаткову угоду до Договору №
141 від 27 серпня 2012 року.

Пунктом 1 Додаткової угоди до Договору
№ 141 від 27 серпня 2012 року визначено, що
сторони дійшли згоди пункт 4.1. Розділу 4
Договору викласти у наступній
редакції: «п. 4.1. Розрахунки проводяться
шляхом: попередньої оплати кожної
окремої партії Товару протягом 3-х
робочих днів з дати підписання
Сторонами Специфікації до Договору ан
підставі виставленого рахунку-фактури
Постачальника.».

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
Прокурор зазначає, що 18 вересня 2012 року
між сторонами, на виконання умов
Договору № 141, підписано Специфікації
на загальну суму 1 970 288 гривень 53
копійки. Виконуючи умови Договору № 141,
Публічне акціонерне товариства
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України» перерахувало на
поточний рахунок Товариства з
обмеженою відповідальністю «Брок
Бізнес Транс» попередню оплату на
загальну суму 1 970 288 гривень 53 копійки,
проте ТОВ «Брок Бізнес Транс» лише
частково виконало свої зобов'язання за
Договором № 141 і поставило товар на
загальну суму 490 334 гривні 24 копійки.
Таким чином, Прокурор просить Суд
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Брок Бізнес Транс»
на користь Публічного акціонерного
товариства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» 1 883 353 (один мільйон вісімсот
вісімдесят три тисячі триста п'ятдесят
три) гривні 34 копійки, з яких: 1 479 954
гривні 29 копійок - сума основної
заборгованості, 27 490 гривень 66 копійок -
3% річних, 272 311 гривень 59 копійок - пені
та 103 596 гривень 80 копійок - 7% штрафу.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що
позовні вимоги Заступника прокурора
міста Києва в інтересах держави в особі
Міністерства аграрної політики та
продовольства України та Публічного
акціонерного товариства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору № 141 та
Додаткової угоди до Договору № 141 між
сторонами згідно пунктом 1 частини 2
статті 11 Цивільного кодексу України,
виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно зі статею 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму
(стаття 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (частина 1 статті 627
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу
України визначено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином (частина 7
статті 193 Господарського кодексу
України).

Суд зазначає, що факт виконання
Публічним акціонерним товариством
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України» своїх зобов'язань
за Договором № 141 в частині попередньої
оплати за постачання проводу та кабелю
ізольованих на загальну суму 1 970 288
гривень 53 копійки підтверджується
матеріалами справи, а саме: копіє
Виписки з особового рахунку Позивача 2
за 28.09.2012 року.

Як вбачається з Видаткових накладних,
копії яких містяться в матеріалах
справи, ТОВ «Брок Бізнес Транс»
частково виконало свої зобов'язання за
Договором № 141 та поставило товар на
загальну суму 490 334 гривні 24 копійки.

Суд не погоджується з доводами ТОВ
«Брок Бізнес Транс», викладеними в
Відзиві на позовну заяву, про те, що у
Відповідача перед Позивачем-2 існує
лише зобов'язання щодо поставки Товару
за Договором та Специфікаціями до
нього, а не грошова заборгованість,
оскільки відповідно до частини 2 статті
693 Цивільного кодексу України, якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Також, Суд, не приймає до уваги доводи
ТОВ «Брок Бізнес Транс», викладені в
Відзиві на позовну заяву, про те, що
відсутні підстави для стягнення
грошової заборгованості, оскільки
Позивач 2 не надав належних доказів про
надіслання Відповідачу вимоги про
відмови від прийняття виконання
(поставки товару) та повернення частини
суми грошових коштів (попередньої
оплати), з огляду на наступне.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 9 липня 2002 року №
15-рп/2002 кожна особа має право вільно
обирати незаборонений законом спосіб
захисту прав і свобод, у тому числі й
судовий. Можливість судового захисту
не може бути поставлена законом, іншими
нормативно-правовими актами у
залежність від використання суб'єктом
правовідносин інших засобів правового
захисту. Держава може стимулювати
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур, однак їх
використання є правом, а не обов'язком
особи, яка потребує такого захисту.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в
порушення вищезазначених норм
Цивільного кодексу України та умов
Договору № 141, не виконав свої
зобов'язання за вказаним Договором та
не здійснив повної ставки товару, а
тому позовні вимоги в частині
стягнення 1 479 954 гривні 29 копійок - суми
основної заборгованості є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд зазначає, що передбачене законом
право кредитора вимагати сплати боргу
з урахуванням індексу інфляції та
процентів річних в порядку статті 625
Цивільного кодексу України є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення 27 490 гривень 66 копійок - 3%
річних є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до підпункту 10.3.1. пункту 10.3.
Договору № 141, за несвоєчасну поставку
Товару, Постачальник сплачує Покупцю
пеню в розміру 0,1% вартості Товару, за
яким допущено прострочення виконання,
за кожний день прострочення.

Також, частиною 2 статті 231
Господарського кодексу України
визначено, що у разі якщо порушено
господарське зобов'язання, в якому хоча
б одна сторона є суб'єктом
господарювання, що належить до
державного сектора економіки, або
порушення пов'язане з виконанням
державного контракту, або виконання
зобов'язання фінансується за рахунок
Державного бюджету України чи за
рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: за порушення строків
виконання зобов'язання стягується пеня
у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів
(робіт, послуг), з яких допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад
тридцять днів додатково стягується
штраф у розмірі семи відсотків
вказаної вартості.

Що стосується доводів Товариства з
обмеженою відповідальністю «Брок
Бізнес Транс», викладених в відзиві на
позовну заяв, про те, що строк позовної
давності нарахування та стягнення пені
за несвоєчасну поставку товару за
Договором настав, а тому пеня за
вказаний період не підлягає стягненню,
строк позовної давності встановлений в
один рік щодо нарахування та стягнення
штрафу у розмірі 7% від вартості товару
за прострочення виконання зобов'язання
понад тридцяти днів настав та
Клопотання про застосування строків
позовної давності до суми штрафу в
розмірі 103 596 гривень 80 копійок, Суд
зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.3. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 10 від 29 травня 2013 року «Про
деякі питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів», якщо відповідно
до чинного законодавства або договору
неустойка (пеня) підлягає стягненню за
кожний день прострочення виконання
зобов'язання, позовну давність
необхідно обчислювати щодо кожного дня
окремо за попередній рік до дня подання
позову, якщо інший період не
встановлено законом або угодою сторін.
При цьому, однак, слід мати на увазі
положення частини шостої статті 232 ГК
України, за якими нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано. Даний
шестимісячний строк не є позовною
давністю, а визначає максимальний
період часу, за який може бути
нараховано.

Пунктом 4 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 17.07.2012
№ 01-06/928/2012 «Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права» визначено, що у
вирішенні питань, пов'язаних із
застосуванням частини шостої статті 232
ГК України, господарським судам слід
враховуват ивикладене в пункті 6
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 21.11.2011
№ 01-06/1624/2011 "Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права" та, що нарахування
неустойки за прострочення виконання
зобов'язання за шість місяців, що
передують моменту звернення з позовом,
можливе лише в тому випадку якщо період
нарахування неустойки не перевищує
одного року від дня, коли зобов'язання
мало бути виконано, тобто сторони у
договорі можуть визначити початок
нарахування пені інакше, ніж від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано,
але в межах одного року від цього дня
(див. постанову Верховного Суду України
від 27.04.2012 № 13/110-11 та постанову Вищого
господарського суду України від 01.02.2012
№15/065-11).

За таких обставин, Суд зазначає, що
доводи Товариства з обмеженою
відповідальністю «Брок Бізнес Транс»,
викладені в відзиві на позовну заяв,
про те, що строк позовної давності
нарахування та стягнення пені за
несвоєчасну поставку товару за
Договором настав, а тому пеня за
вказаний період не підлягає стягненню,
строк позовної давності встановлений в
один рік щодо нарахування та стягнення
штрафу у розмірі 7% від вартості товару
за прострочення виконання зобов'язання
понад тридцяти днів настав є
безпідставними, а Клопотання
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Брок Бізнес Транс»
про застосування строків позовної
давності до суми штрафу в розмірі 103 596
гривень 80 копійок є необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення 272 311 гривень 59 копійок - пені
та 103 596 гривень 80 копійок - 7% штрафу
підлягають задоволенню.

Отже, враховуючи вищевикладені
положення норм чинного законодавства
України та приймаючи до уваги
встановлені фактичні обставини справи,
Суд приходить до висновку,що позовні
вимоги Заступника прокурора міста
Києва в інтересах держави в особі
Міністерства аграрної політики та
продовольства України та Публічного
акціонерного товариства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Брок Бізнес Транс»
про стягнення 1 883 353 (один мільйон
вісімсот вісімдесят три тисячі триста
п'ятдесят три) гривні 34 копійки, з яких: 1
479 954 гривні 29 копійок - сума основної
заборгованості, 27 490 гривень 66 копійок -
3% річних, 272 311 гривень 59 копійок - пені
та 103 596 гривень 80 копійок - 7% штрафу є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на Відповідача

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Заступника прокурора міста
Києва в інтересах держави в особі
Міністерства аграрної політики та
продовольства України, Публічного
акціонерного товариства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Брок Бізнес Транс»
(01021, вул. М. Грушевського, 28/2, н.п. 43, ) на користь Публічного
акціонерного товариства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» (01033, м. Київ, вул.
Саксаганського, 1, ) 1 883 353
(один мільйон вісімсот вісімдесят три
тисячі триста п'ятдесят три) гривні 34
копійки, з яких: 1 479 954 гривні 29 копійок -
сума основної заборгованості, 27 490
гривень 66 копійок - 3% річних, 272 311
гривень 59 копійок - пені та 103 596 гривень
80 копійок - 7% штрафу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Брок Бізнес Транс»
(01021, вул. М. Грушевського, 28/2, н.п. 43, ) на користь Державного
бюджету України 37 667 (тридцять сім тисяч
шістсот шістдесят сім) гривень 06
копійок судового збору.

4. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складання та підписання повного
тексту рішення: 24 січня 2014 року.

Суддя
О.В. Чинчин