ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

15 січня 2014 року
Справа № 913/1691/13

Провадження № 7/913/3236/13(1/913/1691/13)

За позовом Державного підприємства
"Сєвєродонецька теплоелектроцентраль",
м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Сєвєродонецьк Луганської області

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - Комунальне
підприємство "Сєвєродонецькі теплові
мережі", м.
Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 18639 грн. 06 коп.

Суддя Демидов В.О.

Секретар судового засідання
Мартинцева Н.М.

У засіданні брали участь:

від позивача - Пальчик М.О., довіреність
№ 06-05-104/985 від 19.06.2013;

відповідач - ОСОБА_2, ОСОБА_4,
представник за довіреністю №
4556 від 21.11.2011;

від третьої особи - представник не
прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача 12 034 грн. 74
коп. боргу, 6 227 грн. 53 коп. пені, 24 грн. 49
коп. інфляційних нарахувань, 352 грн. 30
коп. 3% річних за договором про
постачання теплової енергії в гарячій
воді від 22.12.2003 № 295.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом
невиконання відповідачем зобов'язань
щодо оплати наданих позивачем послуг.

Державне підприємство "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль" 20.06.2013
звернулось до господарського суду
Луганської області з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення 12 034 грн. 74 коп. боргу, 6 227 грн.
53 коп. пені, 24 грн. 49 коп. інфляційних
нарахувань, 352 грн. 30 коп. 3 % річних за
договором про постачання теплової
енергії в гарячій воді від 22.12.2003 № 295.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 09.07.2013 з
урахуванням ухвали господарського
суду Луганської області від 16.07.2013 про
виправлення описки в даному рішенні у
задоволенні позову ДП "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль" відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 17.09.2013
апеляційну скаргу ДП "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль" залишено без
задоволення та вищезазначене рішення
господарського суду Луганської
області залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 13.11.2013 касаційну скаргу ДП
"Сєвєродонецька теплоелектроцентраль"
задоволено частково, рішення
господарського суду Луганської
області від 09.07.2013 та постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 17.09.2013 у справі
№ 913/1691/13 скасовано, справу № 913/1691/13
передано на новий розгляд
господарському суду Луганської
області.

Скасовуючи рішення Господарського
суду Луганської області від 09.07.2013 та
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 17.09.2013 у справі
№ 913/1691/13, Вищий господарський суд
України зазначив про обов'язковість
надання правової оцінки
правовідносинам, що склалися між
позивачем та відповідачем до
закінчення строку дії договору,
з'ясування обставини надання послуг з
централізованого опалення у період з
жовтня 2011 по 22.12.2011, правомірності
нарахування позивачем плати за послуги
з централізованого опалення та
виникнення у відповідача обов'язку їх
оплачувати.

Відповідно до положень ст. 111-12
Господарського процесуального кодексу
України вказівки, що містяться у
постанові касаційної інстанції, є
обов'язковими для суду першої
інстанції під час нового розгляду
справи.

На підставі ст. 2-1 Господарського
процесуального кодексу України 02.12.2013
автоматизованою системою
документообігу суду здійснено
повторний автоматичний розподіл даної
справи та передано на розгляд судді
Демидову В.О.

У ході розгляду справи здійснювалось
фіксування судового процесу
технічними засобами за заявою
відповідача від 16.12.2013.

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 02.12.2013 дану
справу було призначено до розгляду на
16.12.2013.

Відповідач 13.12.2013 через канцелярію суду
подав відзив на позовну заяву, в якому
заперечує проти позову з підстав,
викладених у відзиві.

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 16.12.2013 до участі
у справі як тертю особу, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача, Комунальне
підприємство "Сєвєродонецькі теплові
мережі" (м. Сєвєродонецьк
Луганської області, пр. Космонавтів,
буд. 9а).

Відповідач проти позову та доводів
позивача заперечує, про що зазначив у
поясненні від 26.12.2013.

Третя особа - Комунальне підприємство
"Сєвєродонецькі теплові мережі", у
судове засідання не прибула, надала
письмові пояснення № 04-1032 від 25.12.2013
про те, що відповідачем при відключенні
приміщення від централізованого
теплопостачання не було дотримано
вимог Правил користування тепловою
енергією, затверджених постановою КМ
України від 03.10.2007 № 1198 і тому такі дії
слід вважати самочинними. Виходячи з
викладеного, третя особа вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

У судове засідання прибули повноважні
представники сторін.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представника позивача,
оцінивши подані докази в їх сукупності,
суд

ВСТАНОВИВ:

22.12.2003 між позивачем та відповідачем
укладено договір № 295 про постачання
теплової енергії в гарячій воді, за
яким енергопостачальна організація
бере на себе зобов'язання постачати
споживачеві теплову енергію в гарячій
воді в потрібних йому обсягах, а
споживач зобов'язується оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором
(а.с.12-14).

Теплова енергія постачається
споживачу у вигляді гарячої води на
такі потреби: опалення в період
опалювального сезону у приміщення за
адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 211,6
кв.м (п.2.1 договору).

Енергопостачальна організація
постачає споживачу в період з 22.12.2003 по
22.12.2005 теплову енергію в гарячій воді в
межах Q рік = 29Гкал/рік з максимальним
тепловим навантаженням Е Q = 0,0149 Гкал
/годину (п.2.2 договору).

Пунктом 3.2.1 договору встановлений
обов'язок енергопостачальної
організації забезпечувати постачання
теплової енергії споживачу в обсягах
згідно з договором, а п. 4.2.3 передбачає
обов'язок споживача виконувати умови
та порядок оплати спожитої теплової
енергії в обсягах і в терміни, які
передбачені договором.

Розділом 6 договору передбачений
порядок розрахунків.

Розрахунки за теплову енергію, що
споживається, проводяться за
рахунками, виписаними на підставі
показань приладів обліку або
розрахунковим способом, виключно в
грошовій формі відповідно до діючих
тарифів за розрахунковий період
(місяць), встановлених відділом цін
Луганської облдержадміністрації (п.6.1
договору).

Розрахунковим періодом є календарний
місяць ( п.6.2 договору).

Споживачі, що не мають приладів обліку,
різницю між заявленою та фактично
спожитою тепловою енергією сплачують
не пізніше 15-го числі місяця,
наступного за розрахунковим (п.6.6
договору).

Пропозиції щодо зміни договірних
величин надаються сторонами не пізніше
ніж за 30 днів до початку кварталу (п.8.1
договору).

Пунктом 10.1 договору встановлено, що цей
договір набуває чинності з 22.12.2003 та діє
до 22.12.2005.

Договір вважається пролонгованим на
кожний наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією із сторін, Припинення дії
договору не звільняє споживача від
обов'язку повної сплати спожитої
теплової енергії (п.10.2 договору).

Договір підписаний сторонами та
скріплений печатками у встановленому
порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
опалювальне нежитлове приміщення за
адресою АДРЕСА_1 є власністю
відповідача, що підтверджено договором
купівлі-продажу нежитлового
приміщення та Витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
виданим Сєвєродонецьким міським БТІ
(а.с.94-95).

Позивач зазначає, що за опалювальні
сезони 2011-2012рр. та 2012-2013р.р. ним було
поставлено теплової енергії у вигляді
гарячої води на опалення приміщення
відповідача у кількості 10,7 Гкал на
загальну суму 12 034,74 грн., на підставі
чого відповідачу були виставлені
рахунки № 295 від 31.10.2011 за опалювальний
сезон 2011-2012р. на суму 5807,21 грн.; № 295 від
31.10.2012 за опалювальний сезон 2012-2013р. на
суму 6227,53 грн. із доказами їх
направлення відповідачу (а.с.18-19).

Внаслідок несплати відповідачем
рахунків йому були направлені
претензії від 28.11.2011 № 16-20-473 та від
19.12.2012 № 16-20-1117 (а.с.20-21).

Доказами початку та закінчення
опалювальних сезонів є рішення
виконкому Сєвєродонецької міської
Ради від 11.10.2011 № 1334 та від 11.10.2012 № 1307 та
розпорядження міського голови від
05.04.2012 № 97 та від 03.04.2013 № 135 (а.с.26-29).

09.11.2005 між сторонами був складений Акт
обстеження технічного стану системи
теплопостачання за адресою:
м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський,6 маг.
«Автодом», яким встановлено, що на
підставі проекту 212/05-ОВ від 02.11.2005
проведена реконструкція системи
опалення та з 09.11.2005 приміщення
переведено на автономний газовий
котел. Вказаний Акт який підписаний
обома сторонами (а.с.37).

Актом встановлено, що в приміщеннях
знаходиться 175,7 м. опалювальних стояків
з тепловіддачею 5,35 Гкал на рік. З 09.11.2005
позивач нарахування за опалення за
вказаною адресою здійснює по діючим
тарифам на момент розрахунку за 5,35 Гкал
на рік, а власник приміщення до 1 жовтня
здійснює оплату розрахункової
величини 5,35 Гкал на рік за діючими
тарифами. Вартість послуг з
теплопостачання відповідачу
обраховується в межах даної справи на
підставі цих даних.

З огляду на наявність вказаного Акту
доказів надання послуг з опалення у
передбаченому договором обсязі
належного відповідачеві приміщення в
опалювальні сезони 2011-2012 рр. та 2-12-2013 рр.
позивачем під час судового розгляду
справи не надано.

Зміни до укладеного сторонами договору
щодо оплати втрат теплової енергії у
175,7 м опалювальних стояків,
зазначених в Акті від 09.11.2005, сторонами
у справі не вносилися. На відповідача у
справі обов'язок з оплати знаходження у
його приміщенні 175,7 м опалювальних
стояків жодною цивільно-правовою
угодою сторін не покладався.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач звертався до позивача із
заявою від 14.11.2011 про розірвання
договору № 295 від 22.12.2003 у зв'язку із
закінченням строку договору, мотивуючи
вимогу тим, що теплова енергія за
вказаним договором фактично не
постачається та не споживається з
листопада 2005р. за відсутності системи
теплоспоживання та в її поставках
відсутня потреба, оскільки опалення
приміщення магазину «Автодом»
здійснюється за допомогою автономної
системи опалення (а.с.104-105).

Позивач листом від 15.12.2011 № 12-01-206/1877
зазначив, що не вбачає правових підстав
для розірвання договору, посилаючись
на Акт від 09.11.2005, який підписаний обома
сторонами, та обов'язок споживача
щорічно до 01 жовтня здійснювати оплату
розрахункової величини 5,35 Гкал на рік
за діючими тарифами, а відтак
відповідачу було запропоновано
звернутися до суду з позовною заявою
про розірвання договору (а.с.67).

Акт звірки розрахунків за договором №
295 від 22.12.2003р. підписаний в
односторонньому порядку позивачем
(а.с.97).

За таких обставин позивач звернувся до
господарського суду із зазначеним вище
позовом до відповідача про стягнення
основного боргу у сумі 12034,74 грн., пені у
сумі 6 227,53 грн., 3% річних у сумі 352,30 грн.,
інфляційних витрат у сумі 24,49 грн. за
опалювальні сезони 2011-2012рр. та 2012-2013рр.

Суть спірних правовідносин полягає у
вирішенні питання щодо стягнення
заборгованості за договором на
постачання теплової енергії.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України,
Законом України "Про теплопостачання"
від 02.06.2005р. № 2633-1У ( далі - Закон № 2633),
Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004
року №1875-IV( далі - Закон № 1875- IV),
Правилами користування тепловою
енергією, затвердженими Постановою
Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р.
№ 1198, Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
гарячої води і водовідведення,
затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005
р. № 630.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, а за загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Відповідно до п.2 ст.275 Господарського
кодексу України, ст.1, п.4 ст.19 Закону
України «Про теплопостачання»
споживання теплової енергії
допускається тільки на підставі
договору, укладеного між
теплопостачальною організацією та
споживачем.

Згідно зі ст. 19 Закону України № 2633
споживач зобов'язаний щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично отриману
теплову енергію.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір № 295 про
постачання теплової енергії в гарячій
воді від 22.12.2003 є договором про надання
послуг.

За договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901
ЦК України).

До договорів про надання послуг
застосовуються загальні положення про
зобов'язання.

Зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом (п.1
ст. 589 ЦК України).

Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом (п.2 ст. 589 ЦК України).

Враховуючи п.10.2 договору № 295 про
постачання теплової енергії в гарячій
воді від 22.12.2003р., оскільки факт
звернення відповідача до позивача з
пропозицією про припинення дії
договору підтверджується
документально, суд дійшов висновку про
фактичне припинення дії вказаного
договору в зв'язку з закінченням
терміну дії, з 22.12.2011 року у порядку,
визначеному п. 10.2. договору.

З урахуванням викладених у постанові
суду касаційної інстанції від 13.11.2013
вказівок судом досліджено питання
наявності або відсутності фактичного
надання обумовлених укладеним
сторонами у справі договором.

Актом обстеження технічного стану
системи теплопостачання за адресою:
м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський,6 маг.
«Автодом» від 09.11.2005 встановлено, що на
підставі проекту 212/05-ОВ від 02.11.2005
проведена реконструкція системи
опалення та з 09.11.2005 приміщення
переведено на автономний газовий
котел. Після складення даного акту
послуги з опалення позивачем
відповідачеві не надавалися.

Судом не приймаються до уваги доводи
позивача про те, що в приміщеннях
відповідача знаходиться 175,7 м.
опалювальних стояків з тепловіддачею
5,35 Гкал на рік, які здійснюють
тепловіддачу та за використання яких
відповідач повинен сплачувати
визначену Актом від 09.11.2005 плату.
Вказані доводи позивача
спростовуються фактичними обставинами
справи, оскільки зміни до укладеного
сторонами договору щодо необхідності
оплати втрат теплової енергії у 175,7 м
опалювальних стояків сторонами у
справі не вносилися. На відповідача у
справі обов'язок з оплати знаходження у
його приміщенні 175,7 м опалювальних
стояків жодною угодою сторін,
укладеною у встановленому законом
порядку, не покладався.

Позивачем у підтвердження обставин
надання послуг, правомірності
нарахування плати за послуги та
виникнення у відповідача обов'язку їх
оплачувати подано засвідчені копії
рахунків, які були виставлені
Відповідачу. Зазначені рахунки, на
думку позивача, є одночасно актами
передачі-прийому послуг з опалення та
підтверджують як факт надання послуг,
так і факт отримання таких послуг
відповідачем.

Враховуючи відсутність факту надання
позивачем відповідачеві обумовлених
договором послуг з опалення, зазначені
рахунки не можуть бути доказами
надання/отримання послуг. Крім того,
вказані рахунки складені позивачем
перед початком опалювальних сезонів, а
не після їх закінчення за результатами
фактично наданих послуг (виставлені
31.10.2011 за опалювальний сезон 2001-2012 року
та 31.102012 за опалювальний сезон 2012-2013
року), також зазначені рахунки не
містять обґрунтованого розрахунку
вартості наданих послуг (а.с.18,19). За
таких обставин посилання позивача на
вказані рахунки як на доказ наявності у
відповідача обов'язку з оплати послуг з
опалення є необґрунтованими, а рахунки
не є належними та допустимими доказами
у розумінні положень ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України.

З урахуванням строку дії договору,
факту його припинення з 22.12.2011, а також
відсутності факту надання позивачем
відповідачеві послуг з опалення,
зокрема, після 22.12.2011, суд доходить
висновку про необґрунтованість вимог
позивача про стягнення заборгованості
за надані за договором послуги з
опалення за період за опалювальні
сезони 2011-2012рр. та 2012-2013р.р., що є
підставою для відмови у позові у
частині стягнення заборгованості у
розмірі 12 034 грн. 74 коп.

Інші вимоги щодо стягнення 6 227 грн. 53
коп. пені, 24 грн. 49 коп. інфляційних
нарахувань, 352 грн. 30 коп. 3 % річних є
похідними від позовної вимоги про
стягнення суми заборгованості за
укладеним сторонами договором, а
відтак задоволенню не підлягають
внаслідок необґрунтованості основної
позовної вимоги.

Судові витрат на підставі
положень ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на позивача у справі.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного
підприємства "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль" до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Комунального
підприємства "Сєвєродонецькі теплові
мережі" про стягнення 18639 грн. 06 коп. -
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повне рішення складено та підписано -
20.01.2014.

Суддя
В.О. Демидов