КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р. Справа№ 910/17599/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Калатай Н.Ф.

За участю представників сторін:

Від позивача - Шмаров Є.Ю. ( довір. від
27.08.13);

Від відповідача - Сизоненко С.В. (
довір. №1067 від 08.08.13);

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Трест «Київміськбуд»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 22.10.2013р.

у справі № 910/17599/13 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛАЙНЕКС»

до Публічного акціонерного товариства
«Трест «Київміськбуд»

про стягнення 80654,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 22.10.2013р. у справі №910/17599/13
позов задоволено частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
«Трест «Київміськбуд» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛАЙНЕКС» 70 885 грн.00
коп. основного боргу, 1 386 грн. 63коп. - 3%
річних, 4 394 грн.87коп. - пені та 1 635грн.
44коп. витрат по сплаті судового збору. В
іншій частині в позові відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду
ґрунтується на тому, що оскільки
відповідач не повернув позивачу
грошові кошти на виконання умов
договору №287 від 29.09.2006р., встановлений
строк остаточного розрахунку сплинув,
позовна вимога про стягнення 70 885,00 грн.
є обґрунтованою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій поросить
Київський апеляційний господарський
суд скасувати рішення Господарського
суду міста Києва від 22.10.2013р. та
прийняти нове рішення, яким в позові
відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає про те, що Державною
фінансовою інспекцією України
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Національного інституту раку за період
01.07.2010року - 01.03.2013 року по об'єкту
Реконструкція і розширення Інституту
про що складено акт від 30.05.2013р.
Національним інститутом раку
направлено на адресу відповідача
вимогу про повернення коштів у розмірі
271 994,26 грн. та дане питання між
інститутом та відповідачем не
врегульоване. Тобто відповідно до умов
договору №287, в редакції додаткової
угоди №2 від 02.02.2007р. відповідач має
повністю розрахуватись з позивачем
заплативши 70 273,52 грн., згідно акту
взаєморозрахунків, через рік після
проведення перевірок, а саме 01.06.2014р.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи та заслухавши
пояснення представників сторін судова
колегія встановила.

29.09.2006 року між позивачем та
відповідачем укладено договір № 287,
відповідно до якого підрядник
(відповідач) доручає, а субпідрядник
(позивач) зобов'язується в межах
виділених капіталовкладень,
відповідно до вимог
проектно-кошторисної документації,
будівельних норм та правил, в
обумовлений договором строк виконати
роботи по облаштуванню операційних
блоків хірургічного корпусу на об'єкті:
"Будівництво і реконструкція
Українського НДІ Онкології і
радіології МОЗ України", що
розташований за адресою: вул.
Ломоносова, 33/43 у Голосіївському районі
м. Києва.

Договір, відповідно до п.3.3, набуває
чинності з моменту його підписання та
діє до повного виконання сторонами
своїх зобов'язань.

Згідно п.4.2.2 договору субпідрядник
(позивач) забезпечує своєчасне та повне
виконання комплексу робіт за цим
договором та передає їх підряднику в
установленому порядку.

Статтею 837 Цивільного Кодексу України
визначено, що за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Відповідно до пункту 2.1 договору № 287
від 29.09.2006 року вартість робіт склала 2
407 717, 20 грн. та є динамічною. У зв'язку зі
змінами порядку виконання, збільшенням
обсягів робіт та зростанням цін на
матеріали, сторонами у справі
укладались додаткові угоди № 1 від
20.12.2006 року, № 2 від 02.02.2007 року, № 3 від
29.10.2007 року, № 4 від 14.11.2008 року, № 5 від
15.11.2010 року, № 6 від 19.05.2011 року до
договору № 287 від 29.09.2006 року,
відповідно до останньої вартість робіт
за договором склала 22 988 893, 20 грн.

Виконання підрядних робіт позивачем у
період з листопада 2006 року по серпень
2011 року підтверджено наданим суду
актами виконаних робіт та довідками
про вартість робіт (копії залучені до
матеріалів справи), які підписані
відповідачем без заперечень та
зауважень щодо якості та строків
виконання робіт.

Таким чином, як вірно зазначає місцевий
господарський суд, матеріалами справи
підтверджується виконання позивачем
своїх зобов'язань за договором № 287 від
29.09.2006 року на суму 21 967 093, 20 грн.

Пунктом 5.5 договору № 287 від 29.09.2006 року
сторони погодили, що при розрахунках з
позивачем відповідач утримує з
вартості виконаних робіт за надані
послуги генпідряду 1,5 % від вартості
робіт.

Пунктом 2 додаткової угоди № 6 від 19.05.2011
року сторони погодили згідно із
пунктом 5.5 договору № 287 від 29.09.2006 року
застосувати до додатку № 1.6 ставку за
надані послуги генпідряду у розмірі 2, 1
% від вартості виконаних робіт.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від
07.02.2007 року до договору № 287 від 29.09.2006
року сторони погодили, що накопичені за
період будівництва 5%, що знімаються
щомісячно від вартості виконаних
робіт, за винятком вартості покупних
матеріалів, відкладених платежів
сплачуються через рік після закінчення
робіт і підписання акта введення
об'єкту в експлуатацію та проведення
перевірки Київдержекспертизою, КРУ та
іншими контролюючими органами.

На підставі акта готовності об'єкта до
експлуатації від 06.12.2011 року Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві 11 січня 2012 року
видано сертифікат серії КВ № 8, що
засвідчує відповідність закінченого
будівництвом об'єкта. Таким чином, у
позивача виникло право з 12.01.2013 року
вимагати у відповідача повернення
грошових коштів у розмірі 70 885, 00 грн., що
накопичені за період будівництва
відповідно до умов договору № 287 від
29.09.2006 року.

Постановою Київського апеляційного
Господарського суду від 17.12.2012 року у
справі № 5011-26/6062-2012 встановлено
наявність у позивача права на
стягнення з відповідача грошових
коштів у розмірі 70 885, 00 грн.

Відповідно до статті 35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського
кодексу України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтями 525,526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Враховуючи, що відповідач не повернув
позивачу грошові кошти на виконання
умов договору № 287 від 29.09.2006 року,
встановлений строк остаточного
розрахунку сплинув, місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку про стягнення 70 885, 00 грн. з
відповідача.

Посилання відповідача на те, що
відповідно до умов договору №287, в
редакції додаткової угоди №2 від
02.02.2007р. відповідач має повністю
розрахуватись з позивачем заплативши 70
273,52грн., згідно акту взаєморозрахунків,
через рік після проведення перевірок,
а саме 01.06.2014р., до уваги судовою
колегією не приймаються, оскільки акт,
який складено за результатами
перевірок Державною фінансовою
інспекцією України
фінансово-господарської діяльності
Національного інституту раку може бути
підставою для вчинення відповідних
процесуальних дій посадовими особами
(зокрема пред'явлення відповідного
позову до суду), однак не позбавляє
відповідну особу процесуального
обов'язку доводити свої заперечення
належними та допустимими доказами.
Судова колегія також враховує, що
зазначена перевірка була проведена
після спливу річного строку на який
було відстрочено вказаний платіж
сторонами відповідно до умов договору.

Крім того, судова колегія зазначає про
те, що розрахунки між позивачем та
відповідачем повинні здійснюватись
згідно з укладеним ними договором та
додатковими угодами до нього.

Згідно до статті 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, якими,
зокрема, є сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до пункту 10.3 договору № 287
від 29.09.2006 року за порушення термінів
фінансування робіт, визначених пунктом
5.5 договору, відповідач сплачує
позивачу пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від вартості
заборгованості за кожен день
прострочення, але не більше 10 % вартості
таких робіт.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
встановлено, що нарахування штрафних
санкцій (неустойка, штраф, пеня) за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Обгрунтованим є висновок місцевого
господарського суду про нарахування
пені за період з 12.01.2013 року по 11.06.2013
року, у розмірі 4 394, 87 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Правомірним є розрахунок суду про
стягнення 3% річних у розмірі 1386,63 грн.
за період з 12.01.2013 року по 06.09.2013 року,
щодо стягнення інфляційних за
аналогічний період, то оскільки
позивачем не враховано від'ємний
інфляційний показник при здійсненні
розрахунку за вказаний період,
місцевий господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог в цій
частині.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, рішення
Господарського міста Києва
залишається без змін.

Керуючись ст.ст.101-106 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Трест
«Київміськбуд» залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 22.10.2013р. у справі №910/17599/13
залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду
міста Києва матеріали справи
№910/17599/13.

Повний текст постанови складено та
підписано 20.01.2013р.

Головуючий суддя
С.А. Пашкіна

Судді
О.М. Баранець

Н.Ф. Калатай