ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2014 р.
Справа № 921/540/13-г/6

м. Львів

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого - судді
Скрипчук О.С.

суддів
Дубник О.П.

Матущака О.І.

При секретарі судового засідання:
Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хоросківський
цукровий завод», м. Хоростків за вих. №
07/10/13-1 від 07.10.2013р. (вх. № 05-05/2164/13 від
15.10.2013 року)

на рішення Господарського суду
Тернопільської області від 26.09.2013 року

у справі № 921/540/13-г/6

за позовом: Приватного підприємства
«Гелосстар», м. Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хоросківський
цукровий завод», м. Хоростків

про стягнення попередньої оплати.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_11 - довіреність б/н
від 07.05.2013 року;

від відповідача: Купельська С.Д. -
довіреність б/н від 21.10.2013 року;

ВСТАНОВИВ:

ПП «Гелосстар» звернулось до
Господарського суду Тернопільської
області з позовом до ТзОВ
«Хоросківський цукровий завод» про
стягнення 600 000,00 грн. попередньої
оплати.

Рішенням Господарського суду
Тернопільської області від 26.09.2013 року
у справі № 921/540/13-г/6 (головуючий суддя
Шумський І.П., судді Бурда Н.М., Руденко
О.В.) позов ПП «Гелосстар» задоволив.
Суд виніс рішення, яким стягнув з ТзОВ
«Хоросківський цукровий завод» на
користь ПП «Гелосстар» 600 000,00 грн.
попередньої оплати, 12 000,00 грн. судового
збору, 10 000,00 грн. витрат на послуги
адвоката.

Не погоджуючись з даним рішенням ТзОВ
«Хоросківський цукровий завод» подало
апеляційну скаргу за вих. № 07/10/13-1 від
07.10.2013р., в якій просить скасувати
рішення Господарського суду
Тернопільської області від 26.09.2013 року,
прийняти нове рішення, яким в позові
відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції при прийнятті
рішення порушено норми матеріального і
процесуального права. А саме скаржник
стверджує, що суд першої інстанції,
задовольняючи позов, залишив поза
увагою той факт, що здійснення операцій
з поставки цукру підтверджується
належним чином оформленими первинними
документами.

Позивачем подано до суду відзив на
апеляційну скаргу № 23-10/13 від 23.10.2013
року, в якому просить рішення
Господарського суду Тернопільської
області залишити без змін.

Відповідачем було подано до суду
апеляційної інстанції клопотання б/н
від 21.01.2014 року, в якому просить
долучити до матеріалів справи копії
нотаріально засвідчених пояснень
водіїв: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Судом встановлено, що зазначені
документи датовані 12.11.2013 року, 15.01.2014
року, 20.01.2014 року, 21.01.2014 року, після
винесення рішення Господарським судом
Тернопільської області від 26.09.2013 року.
За таких обставин, є новими доказами,
які виникли після розгляду справи і на
результати перегляду рішення не
впливають.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються доводи та заперечення
сторін, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи, суд
встановив наступне.

Позивач при зверненні до суду першої
інстанції стверджує, що згідно усної
домовленості щодо поставки 122,4 тон
цукру білого кристалічного, на
підставі рахунку на оплату №102 від 13
лютого 2013 року, платіжним дорученням
№32 від 14 лютого 2013 року, ПП «Гелосстар»
(позивач) перерахувало на користь ТзОВ
«Хоросківський цукровий завод»
(відповідача) 600 000,00 грн.

На проведену попередню оплату, ТзОВ
«Хоросківський цукровий завод» було
видано податкову накладну №75 від 14
лютого 2013 року (копія наявна у
матеріалах справи).

Факт отримання коштів в сумі 600000,00 грн.
відповідач визнає.

Письмовий договір (правочин) поставки
(купівлі-продажу) між сторонами не
укладався.

08.05.2013 року та 20.05.2013 року ПП «Гелосстар»
зверталось до ТзОВ «Хоросківський
цукровий завод» з вимогами №458 від
07.05.2013 року, № 483 від 20.05.2013 року про
здійснення поставки цукру.

Позивач при зверненні до суду
стверджує, що відповідач вимог щодо
поставки цукру не виконав, у зв'язку з
чим звернувся до суду про стягнення 600
000,00 грн. попередньої оплати.

При винесенні постанови колегія суддів
виходила з наступного.

Так, статтею 509 ЦК України визначено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку .

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст.530 ЦК України, якщо
строк виконання зобов'язання не
встановлений, боржник повинен виконати
його в семи денний термін з дня
пред'явлення про це вимоги кредитора.

В силу ст. 599 ЦК України, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

У відповідності до ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, приписи ч.2.
ст.693 ЦК України надають покупцю право
вимагати передання оплаченого товару
або повернення суми попередньої
оплати.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Відповідач посилається на видаткові
накладні (№ 895 від 14.02.2013 року, № 898 від
14.02.2013 року, № 902 від 14.02.2013 року, № 904 від
14.02.2013 року, № 907 від 14.02.2013 року, № 926 від
15.02.2013 року, № 937 від 15.02.2013 року),
товарно-транспортні накладні (№ Р895 від
14.02.2013 року, № Р898 від 14.02.2013 року, № Р902
від 14.02.2013 року, № Р904 від 14.02.2013 року, №
Р907 від 14.02.2013 року, № Р926 від 15.02.2013 року,
№ Р937 від 15.02.2013 року) та довіреності
(від 14.02.2013 року та від 15.02.2013 року), як на
докази, що підтверджують факти
поставки відповідачем позивачу цукру,
згідно усної домовленості.

Судом встановлено, що надані
відповідачем накладні не містять
відомостей про те, що
товарно-матеріальні цінності були
отримані саме позивачем. В накладних в
графах «отримав» зазначено прізвища
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_4

Посилання відповідача на те, що позивач
уповноважив зазначених вище осіб
отримати товар (цукор) на підставі
довіреностей від 14.02.2013 року та від
15.02.2013 року, суд оцінює критично. Адже,
подані відповідачем довіреності від
14.02.2013 року та від 15.02.2013 року не є
належними доказами у справі, в
розумінні ст. 34 ГПК України, з огляду на
наступне.

Інструкція про порядок реєстрації
виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей,
затверджена наказом Мінфіну №99 від
16.05.1996р. (далі - Інструкція №99), яка
поширюється на підприємства, установи
та організації, їхні відділення, філії,
інші відособлені підрозділи та
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності, визначає, що
сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар, худоба, насіння,
добрива, інструмент, товари, основні
засоби та інші товарно-матеріальні
цінності, а також нематеріальні активи,
грошові документи і цінні папери
(надалі - цінності) відпускаються
покупцям або передаються безплатно
тільки за довіреністю одержувачів.

Бланки довіреностей видаються після їх
реєстрації у Журналі реєстрації
довіреностей, який має бути
пронумерований, прошнурований та
скріплений печаткою і підписами
керівника і головного бухгалтера
підприємства. Нумерація виданих
протягом року довіреностей є
наскрізною (п.3 Інструкції №99).

Довіреність на одержання цінностей,
згідно з п. 4 Інструкції №99, видається
тільки особам, що працюють на даному
підприємстві. Довіреність особам, що не
працюють на даному підприємстві, може
бути видана з дозволу керівника
підприємства, якщо підприємство, де
працює дана особа, видало їй
довіреність на одержання тих самих
цінностей і такої ж кількості з цього
підприємства.

У відповідності до п.5. Інструкції №99,
довіреність підписується керівником
та головним бухгалтером підприємства
або їх заступниками та особами, які на
те уповноважені керівником
підприємства. У тих випадках, коли
бухгалтерський облік ведеться
централізованою бухгалтерією,
довіреність на одержання цінностей
підписується керівником підприємства
та головним бухгалтером
централізованої бухгалтерії або їх
заступниками та особами, ними на те
уповноваженими.

Керівником підприємства
затверджується перелік посад, зайняття
яких надає відповідним працівникам
право підписувати довіреність на
одержання цінностей, та призначається
особа, що здійснює виписування та
реєстрацію виданих, повернутих та
використаних довіреностей.

У тих випадках, коли бухгалтерський
облік ведеться безпосередньо
керівником (власником) підприємства,
довіреність на одержання цінностей
підписується керівником (власником)
самостійно.

В порядку п. 6. Інструкції №99,
довіреність на одержання цінностей від
постачальника за нарядом, рахунком,
договором, замовленням, угодою або
іншим документом, що їх замінює,
видається довіреній особі під розписку
і реєструється в журналі реєстрації
довіреностей.

Пункт 7 Інструкції №99 встановлює
заборону видавати довіреності, які
повністю або частково не заповнені, не
мають зразків підпису осіб, на ім'я яких
вони виписані.

Забороняється також відпускати
цінності, зокрема у випадку подання
довіреності, виданої з порушенням
встановленого порядку заповнення або з
незаповненими реквізитами (п. 12
Інструкції №99).

Довіреність, незалежно від строку її
дії, залишається у постачальника при
першому відпуску цінностей. У разі
відпуску цінностей частинами на кожний
частковий відпуск складається
накладна (акт приймання-здачі або інший
аналогічний документ) з поміткою на ній
номера довіреності та дати її видачі. В
цих випадках один примірник накладної
(або документа, що її заміняє)
передається одержувачу цінностей, а
другий - додається до залишеної у
постачальника довіреності і
використовується для спостереження і
контролю за відпуском цінностей згідно
довіреності, а також для проведення
розрахунків з одержувачем.

Пунктом 15 Інструкції №99 визначено,
відповідальність за дотримання
постачальником встановленого порядку
відпуску за довіреністю цінностей
покладається на посадових осіб
підприємства-постачальника, які мають
право підписувати первинні документи
на відпуск цінностей.

Як вбачається з наданих відповідачем
копій довіреностей від 14 та 15 лютого 2013
року, останні не містять ряду
обов'язкових реквізитів, а саме:
порядкового номеру довіреності; ім'я,
по-батькові особи, на ім'я якої видано
довіреність, зазначення реквізитів
документа який засвідчує цю особу;
зразків підпису осіб, на ім'я яких вони
виписані. Копії довіреностей не
містять жодних обов'язкових
реквізитів, що посвідчують їх
достовірність.

Отже, матеріали справи не містять
належних доказів, які б підтверджували
факт поставлення цукру ТзОВ
«Хоросківський цукровий завод» ПП
«Гелосстар», згідно усної
домовленості.

Оскільки, відповідач не поставив
позивачу цукор, згідно усної
домовленості, та не виконав вимог про
повернення коштів, то колегія суддів
вважає, що місцевий господарський суд
обґрунтовано визнав доведеним факт
наявності заборгованості відповідача
перед позивачем в сумі 600 000,00 грн.

Щодо стягнення 10 000,00 грн. вартості
послуг адвоката, то слід зазначити, що
статтею 44 ГПК України передбачено, що
до складу судових витрат входить
оплата послуг адвоката. В контексті
цієї норми судові витрати за участь
адвоката при розгляді справи
підлягають сплаті лише в тому випадку,
якщо вони сплачені адвокату стороною,
котрій такі послуги надавались, та їх
сплата підтверджується відповідними
фінансовими документами.

За змістом частини третьої статті 48 та
частини п'ятої статті 49 ГПК у їх
сукупності можливе покладення на
сторони у справі як судових витрат
тільки тих сум, які були сплачені
стороною за отримання послуг саме
адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1
та частини першої статті 6 Закону
України "Про адвокатуру та адвокатську
діяльність"), а не будь-якої особи, яка
надавала правову допомогу стороні у
справі (Постанова Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від 21
лютого 2013року «Про деякі питання
практики»).

В підтвердження понесення позивачем
витрат на оплату послуг адвоката ним
подано до суду договір про надання
адвокатських послуг № 07/05/13-2 від 07.05.2013
року, укладений з адвокатом ОСОБА_11 та
ПП «Гелосстар», свідоцтво про зайняття
адвокатською діяльністю НОМЕР_1
виданого на ім'я ОСОБА_11 та платіжне
доручення № 226 від 21.05.2013 року на суму 10
000,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд
обґрунтовано прийшов до висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача 10 000,00 грн. адвокатських
послуг.

Таким чином, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
Господарського суду Тернопільської
області від 26.09.2013 року відповідає
матеріалам справи, ґрунтується на
чинному законодавстві і підстав для
його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Тернопільської області від 26.09.2013 року
у справі № 921/540/13-г/6 залишити без змін,
апеляційну скаргу ТзОВ «Хоросківський
цукровий завод», м. Хоростків за вих. №
07/10/13-1 від 07.10.2013р - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути
Господарському суду Тернопільської
області.

Головуючий-суддя
Скрипчук О.С.

суддя
Дубник О.П.

суддя
Матущак О.І.