ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.01.2014р.
Справа №905/7240/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Шилової О.М.,

при секретарі судового засідання
Табачнікові В.Г.

розглянув матеріали справи

за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА
Страхування», м.Київ

до Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА»,
м.Донецьк

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, на стороні

відповідача: ОСОБА_3, м.Донецьк

про стягнення 8888,21грн.
збитків в порядку регресу

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

третя особа: не викликалась.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

08.01.2014р. з 14-20год. до 14-25год.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «АХА Страхування»,
м.Київ звернулось до господарського
суду Донецької області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк про стягнення
8888,21грн. збитків в порядку регресу.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 17.10.2013р. до участі у справі
залучено третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: ОСОБА_3 (а.с.1).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на: договір добровільного
страхування наземного транспорту
№37907Га/12д/мак від 22.03.2012р.; Довідки ДАІ;
заяву про настання події, що має ознаки
страхового випадку, від 08.10.2012р.;
постанову Калінінського районного
суду м.Донецька від 29.10.2012р. у справі
№0522/8626/12 (3/0522/2667/12); рахунок №ВА00000147 від
11.10.2012р.; замовлення-наряд №ВА00000126 від
01.12.2012р.; Акт виконаних робіт №ВА00000126
від 01.12.2012р.; страховий акт
№1.001.12.02486/VESKO29580 від 30.10.2012р. та
розрахунок до нього; платіжне
доручення №ДП00010898 від 31.10.2012р.;
регресну вимогу вих.№2089 від 11.06.2013р.
тощо.

05.11.2013р. на адресу господарського суду
від Калінінського районного суду
м.Донецька з супровідним листом №18054/13
від 25.10.2013р. надійшли копії
адміністративної справи №3/0522/2667/2012
відносно ОСОБА_3 (а.с.58-82).

Позивач протягом розгляду справи
надав:

1) супровідний лист №383/2 від 18.11.2013р. (з
додатками), в якому просив суд
розглядати справу за відсутності свого
представника (а.с.105-118);

2) заперечення на відзив №624/2 від
11.12.2013р. з додатками (а.с.124-137);

3) клопотання вих№588/2 від 06.12.2013р. про
розгляд справи без присутності свого
представника (а.с.140-142);

4) заяву вих№634/2 від 11.12.2013р. про
уточнення позовних вимог, в якій просив
стягнути з відповідача в порядку
регресу 8378,21грн. збитків, вирахувавши з
первісно заявленої до стягнення суми
франшизу відповідача у розмірі 510грн.
(а.с.139).

З огляду на приписи п.3.11., абз.3 п.4.7.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» і ст.22 ГПК України та
виходячи зі змісту Заяви про уточнення
позовних вимог, а також змісту позовної
заяви, суд розцінює Заяву вих№634/2 від
11.12.2013р. як заяву про зменшення розміру
позовних вимог і розглядає справу щодо
викладених в ній вимог.

Таким чином, з урахуванням Заяви
позивача вих№634/2 від 11.12.2013р. предметом
розгляду у даній справі є вимоги про
стягнення збитків в порядку регресу у
розмірі 8378,21грн. (139).

Відповідач протягом розгляду справи
надав:

1) з супровідним листом №2145/17 від
13.11.2013р. - витребувані судом документи,
зокрема, відзив на позовну заяву №2144/17
від 13.11.2013р., в якому просив відмовити у
задоволенні позовних вимог (а.с.83-99).

2) клопотання №2625/17 від 27.12.2013р. з
додатками - зокрема, копією належної
якості Полісу АВ№6637517, яким
забезпечено транспортний засіб Mitsubishi
Lancer, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.157-161).

Ухвалою господарського суду від
26.11.2013р. на підставі ст.69 ГПК України за
клопотанням відповідача строк
розгляду справи було продовжено на 15
днів (а.с.100, 103).

18.12.2013р. на адресу суду від третьої
особи - ОСОБА_3 надійшов супровідний
лист б/н від 18.12.2013р. з додатками -
зокрема, поясненнями про обставини ДТП
(а.с.143-154).

Розглянувши наявні у матеріалах справи
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі обставини справи, оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням докази, які
мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

22.03.2012р. між АТ «Страхова компанія «АХА
Страхування» (далі - Страховик) та
ОСОБА_2 (далі - Страхувальник) було
укладено Договір добровільного
страхування наземного транспорту
№37907Га/12д/мак (далі - Договір
страхування, а.с.8, 26-25), згідно з п.5 якого
позивачем застрахований транспортний
засіб марки ЗАЗ TF698К, державний номер
НОМЕР_1 (далі - застрахований
автомобіль), зокрема, за випадком
«збитки внаслідок ДТП» (п.7.2.). За
вказаним випадком Договором
встановлена франшиза Страховика 2% від
страхової суми, тобто 1000грн. (п.п.10, 12.2).
Згідно з п.3 Договору страхування
вигодонабувачем визначено ПАТ «ПРОФІ
БАНК». Згідно з п.16 Договору його дія
закінчується 22.03.2013р.

08.10.2012р. на перехресті вул.Горячкіна -
вул.К.Ратнікова в м.Донецьку сталася
дорожньо-транспортна пригода (надалі -
ДТП) за участю застрахованого
автомобіля під керуванням ОСОБА_2 і
автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3, в результаті чого
обидва транспортні засоби отримали
механічні пошкодження (а.с.60-62, 69-70).

Повна дійсна вартість
відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля склала
9192,65грн., що підтверджується складеними
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ВОЯЖ АВТО» Актом про
надання послуг ВА00000126 від 01.12.2012р. та
Замовленням-нарядом №ВА00000126 від
01.12.2012р. (а.с.111-114, 126-129).

На підставі Договору страхування і
заяви Страхувальника на виплату
страхового відшкодування від 08.10.2012р.
(а.с.26) уповноваженим представником
позивача був складений Акт огляду
пошкодженого транспортного засобу від
08.10.2012р. (а.с.40). З посиланням на
зазначений Акт огляду та виставлений
Страхувальнику Товариством з
обмеженою відповідальністю «ВОЯЖ
АВТО» рахунок №ВА00000147 від 11.10.2012р. на
суму 9888,21грн. (а.с.42-43, 132) позивачем
складений Страховий акт
№1.001.12.02486/VESKO29580 від 30.10.2012р. на суму
8888,21грн. (а.с.37-39), з розрахунку
страхового відшкодування до якого
(а.с.36) вбачається, що з вартості
відновлювального ремонту в сумі
9888,21грн. позивачем було вирахувано
1000грн. власної безумовної франшизи.
Платіжним дорученням №ДП00010898 від
31.10.2012р. позивач виплатив на користь ТОВ
«ВОЯЖ АВТО» страхове відшкодування в
сумі 8888,21грн. (а.с.41).

Згідно з п.7.38 Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
спільним Наказом Міністерства юстиції
України та Фонду державного майна
України №142/5/2092 від 24.11.2003р. (далі -
Методика), знос не нараховується для
нових складників та для складників КТЗ,
строк експлуатації яких не перевищує: 5
років - для легкових КТЗ виробництва
країн СНД та 7 років - для інших легкових
КТЗ.

Згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3
застрахований позивачем автомобіль
було випущено у 2011 році (а.с.31). З п.3
розрахунку страхового відшкодування
(а.с.3) вбачається, що за даним
транспортним засобом позивачем
страхові виплати раніше не проводились
- тобто до ДТП від 08.10.2012р. застрахований
позивачем автомобіль пошкоджень не
отримував, і іншого відповідачем суду
не доведено. Відповідачем також не
доведено факт експлуатування
застрахованого позивачем автомобіля в
інтенсивному режимі, оскільки в Акті
огляду пошкодженого транспортного
засобу від 08.10.2012р. зафіксовані покази
спідометру - 57252км (а.с.40).

Таким чином, знос під час здійснення
позивачем страхової виплати
нарахуванню не підлягав, оскільки на
момент ДТП від 08.10.2012р. строк
експлуатації застрахованого
автомобіля не перевищив 5 років.

Аналіз приписів ч.ч.1, 2 ст.1166, ч.ч.2, 5
ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу
України дозволяє дійти висновку про те,
що у випадку заподіяння шкоди
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки питання про її
відшкодування вирішується за
принципом вини.

Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Стаття 993 Цивільного кодексу України
передбачає, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, яка отримала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за спричинені збитки.
Аналогічне положення встановлене ст.27
Закону України "Про страхування".

Наявність вини ОСОБА_3 у порушенні п.16.1.
Правил дорожнього руху України під час
керування 08.10.2012р. автомобілем Mitsubishi
Lancer, д.н.з. НОМЕР_2, що спричинило
пошкодження автомобілів, підтверджена
постановою Калінінського районного
суду м.Донецька від 29.10.2012р. у справі
№0522/8626/12 (3/0522/2667/12) (а.с.72).

Згідно з наданою відповідачем копією
Полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/6637517 (а.с.160) на час скоєння
ДТП (08.10.2012р.) Приватним акціонерним
товариством «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» було
забезпечено цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_3 у зв'язку з
керуванням автомобілем марки Mitsubishi
Lancer, д.н.з. НОМЕР_2, з лімітом
відшкодування за майнову шкоду 50000грн.
та франшизою 510грн. Період дії Полісу: з
00-00 год. 20.03.2012р. до 19.03.2013р. включно.

Таким чином, з урахуванням приписів
ст.993 Цивільного кодексу України, ч.3
ст.18, ст.27 Закону України „Про
страхування", ст.ст.22, 28, 29 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон) особою,
відповідальною за завдані позивачу
виплатою ним страхового відшкодування
збитки, є ПрАТ «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (в межах Полісу
№АВ/6637517).

Заявлена позивачем до стягнення сума
страхового відшкодування не перевищує
ліміт відповідальності ПрАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА».

Матеріали справи не містять доказів
відшкодування відповідачем сплаченого
позивачем страхового відшкодування на
час розгляду даної справи.

Відповідно до ст.29 Закону у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
страховиком за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.
Оскільки Методикою як спеціальним
нормативним актом у сфері оцінки
колісних транспортних засобів не
передбачено нарахування зносу для
складників КТЗ, строк експлуатації
яких не перевищує: 5 років - для легкових
КТЗ виробництва країн СНД та 7 років -
для інших легкових КТЗ (п.7.38), а на
момент ДТП від 08.10.2012р. строк
експлуатації застрахованого позивачем
автомобіля не перевищив 5 років, то знос
під час визначення суми збитків, що
підлягають відшкодуванню
відповідачем, вирахуванню не підлягає.

Виходячи з приписів ст.ст.22, 1192 ЦК
України та ст.ст.9, 20, 25 Закону України
„Про страхування", ст.29 Закону, п.7.38
Методики, суд дійшов висновку про те, що
у даному випадку правомірним є
обчислення розміру завданої
застрахованій позивачем особі шкоди
виходячи саме з вартості
відновлювального ремонту, характеру
пошкоджень та стану застрахованого
транспортного засобу - тобто на
підставі Акту про надання послуг
ВА00000126 від 01.12.2012р. та Замовлення-наряду
№ВА00000126 від 01.12.2012р. (а.с.111-114, 126-129).

Позивач розрахував страхове
відшкодування на підставі рахунку СТО
від 11.10.2012р. на суму 9888,21грн. (а.с.42-43),
проте з Акту про надання послуг ВА00000126
від 01.12.2012р. та Замовлення-наряду
№ВА00000126 від 01.12.2012р. (а.с.111-114, 126-129)
вбачається, що реальна вартість послуг
СТО з відновлення застрахованого
позивачем автомобіля склала лише
9192,65грн. Отже, саме зазначена в Акті про
надання послуг та Замовленні-наряді
сума відповідає розміру понесених
застрахованою позивачем особою
збитків, які підлягали відшкодуванню
позивачем.

На підставі викладеного суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково, в сумі 7682,65грн., яку судом
розраховано наступним чином:

9192,65грн. (понесені в результаті ДТП
збитки) - 1000грн. (франшиза позивача) -
510грн. (франшиза відповідача) = 7682,65грн.

Факт сплати позивачем попереднього
рахунку СТО за відсутності акту
виконаних робіт та до реального
виконання ремонтних робіт свідчить про
ведення позивачем підприємницької
діяльності на власний розсуд, що не
суперечить чинному законодавству,
проте понесені позивачем надлишкові
витрати не підлягають покладенню на
відповідача.

З огляду на викладене позовні вимоги є
законними, обґрунтованими,
підтвердженими належним чином та
такими, що підлягають задоволенню
частково, в сумі 7682,65грн.

Викладені у відзиві №2144/17 від 13.11.2013р.
(а.с.84-85) заперечення відповідача про те,
що позивачем не надано доказів
чинності Договору страхування, суд не
приймає до уваги з огляду на наступне.

Згідно з п.28.4.6 Договору Страховик має
право відмовити у виплаті страхового
відшкодування, якщо страхувальник
(його представник) не виконав
обов'язків, передбачених умовами
Договору. Правом відмовити у виплаті
страхового відшкодування, наданим йому
п.28.4.6. Договору, Страховик (позивач) не
скористався.

У п.4 страхового акту №1.001.12.02486/VESKO29580
від 30.10.2012р. (а.с.37) позивачем зазначений
термін дії Договору: з 23.03.2012р. до
22.03.2013р., що свідчить про визнання
позивачем факту набуття Договором
страхування чинності.

Крім того, про вчинення конклюдентних
дій, які виявили волю Страховика та
Страхувальника виконувати умови
Договору страхування, свідчать
наступні документи: заява про настання
страхового випадку та виплату
страхового відшкодування від 08.10.2012р.
(а.с.26), Страховий акт №1.001.12.02486/VESKO29580
від 30.10.2012р. (а.с.37) платіжне доручення
№ДП00010898 від 31.10.2012р. (а.с.41).

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Відповідачем не доведено
належними та допустимими доказами факт
неукладеності або недійсності
Договору №37907Га/12д/мак від 22.03.2012р., а
отже, суд виходить з презумпції
правомірності вказаного правочину
(ст.204 ЦК України) та обов'язковості
зазначеного Договору для виконання
позивачем (ст.629 ЦК України, ч.1 ст.16
Закону України „Про страхування").

Судові витрати покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог на підставі приписів
абз.3 ч.1 ст.49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, згідно зі
ст.ст.22, 204, 629, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192
Цивільного кодексу України; ст. 228
Господарського кодексу України; ст.ст.9,
16, 18, 20, 25, 27 Закону України „Про
страхування"; ст.ст.12, 22, 28, 29 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" №1961-IV від 01.07.2004р.; п.7.38
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
затвердженої спільним Наказом
Міністерства юстиції України та Фонду
державного майна України №142/5/2092 від
24.11.2003р.; керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43,
44, 49, 69, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування», м.Київ до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк про стягнення
8378,21грн. збитків в порядку регресу -
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (83052, м.Донецьк,
пр.Ілліча, 100; ) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» (04070, м.Київ, вул.
Іллінська, 8; р/р 0301, банк АКІБ
«УкрСиббанк» м.Харків, МФО 351005; ) 7682,65грн. збитків в порядку
регресу, 1577,70грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення може бути оскаржене до
Донецького апеляційного
господарського суду в порядку,
передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 08.01.2014р. оголошено
і підписано вступну та резолютивну
частини рішення.

Повне рішення складене та підписане
13.01.2014р.

Суддя
О.М.
Шилова

надруковано 4 примірники:

1 - до справи

2 - сторонам у справі

1 - третій особі