номер провадження справи 35/71/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2014
Справа № 908/4228/13

Суддя господарського суду Запорізької
області Топчій О.А.

при секретарі Коцар А.О.

За участю представників сторін:

Від позивача - Федотова О.О.,
довіреність №5 від 10.01.2014р.: Ляховецький
Т.І., довіреність №6 від 10.01.2014р.

Від відповідача - Романко С.О.,
паспорт

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу

За позовом Товариства з
додатковою відповідальністю
«Таксопарк Плюс», м. Запоріжжя

до Малого приватного
підприємства «Роса», м. Запоріжжя

про стягнення 25328,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2013р. до господарського
суду Запорізької області з позовною
заявою звернулося ТДВ «Таксопарк Плюс»
до МПП «Роса» про стягнення 19 685,94 грн.
заборгованості з урахуванням ПДВ з
орендної плати та відшкодування
комунальних послуг за Договором оренди
№12/13 від 01.01.2013 року. Зазначена
заборгованість виникла внаслідок
несплати відповідачем орендної плати
за період з травня 2013р. по листопад 2013р.
в загальній сумі 19677,44 грн., а також
невідшкодованих комунальних послуг за
травень 2013р. в розмірі 8,50 грн.

25 грудня 2013р. автоматизованою
системою документообігу
господарського суду здійснено
розподіл справ між суддями та
визначено позовну заяву до розгляду
судді Топчій О.А.

Ухвалою від 25.12.2013р. судом порушено
провадження у справі № 908/4228/13 та
присвоєно вищевказаній справі номер
провадження 35/71/13. У сторін витребувані
документи, які необхідні для
всебічного та об'єктивного розгляду і
вирішення справи по суті, судове
засідання призначено на 21.01.2014 о/об
14год.30хв.

21.01.2014р. через канцелярію
господарського суду Запорізької
області від позивача надійшла заява
про збільшення розміру позовних вимог,
в якій останній пояснив, що незважаючи
на подання позовної заяви до суду,
договір ще продовжує свою дію,
відповідач продовжує користуватися
об'єктом оренди, а тому позивачем була
нарахована орендна плата за грудень
2013р., січень 2014р. в загальному розмірі
5642,46 грн., у зв'язку з чим позивач
збільшує розмір позовних вимог.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач
вправі до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог.

Суд, розглянувши заяву про збільшення
позовних вимог, встановив що вона
відповідає діючому законодавству, а
тому приймається судом, спір
розглядається з урахуванням
збільшення позовних вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні 21.01.2014р. підтримав позовні
вимоги в повному обсязі, з урахуванням
збільшення позовних вимог та просить
стягнути орендну плату за період з
травня 2013р. по січень 2014р. в загальній
сумі 25319,90 грн., відшкодування
комунальних послуг в розмірі 8,50 грн. та
1720,50 грн. судового збору.

У судовому засіданні 21.01.2014р.
представник відповідача зазначив, що
позов визнає в повному обсязі.

За заявою представників сторін справа
розглянута без застосування засобів
технічної фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 21.01.2014 р., на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 15
Цивільного кодексу України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язку, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.

Підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань) в даній справі,
які мають виконуватися належним чином
і у встановлений строк відповідно до
вказівок закону, договору, є договір
оренди № 12/13 укладений 01.01.2013р. між
Приватним підприємством «Роса» (далі
орендар) та Товариством з додатковою
відповідальністю «Таксопарк плюс»
(далі - орендодавець).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
нерухоме майно, а саме нежитлове
приміщення - загальною площею 196,5 кв. м .
Орендоване майно розташоване на
території ТДВ «Таксопарк Плюс» за
адресою м. Запоріжжя, вул. Героїв
Сталінграду, 4 та відповідно до
технічного паспорту БТІ позначене літ.
Е інв.. № 013, приміщення № 2-3,6 м2, № 3 - 60,3
м2 , № 4 - 7,5 м2, № 5 - 6,6 м 2, № 6 - 118,5 м2.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що
вступ орендаря у володіння і
користування орендованим майном
настає разом з підписанням сторонами
договору оренди і акту прийому -
передачі.

01.01.2013р. сторонами був підписаний акт
прийому - передачі орендованого майна
за договором № 12/13 від 01.01.2013р., отже
орендар вступив у володіння і
користування орендованим майном з
01.01.2013р.

Пунктами 3.1, 3.2 договору сторони
обумовили орендну плату, яка за перший
місяць оренди складає 2814,30 грн., в тому
числі 20% НДС, а за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування розміру місячної орендної
плати за попередній місяць на індекс
інфляції за поточний місяць.

Пунктом 3.3 договору сторони узгодили,
що орендар повинен до 20 числа
щомісячно отримувати рахунок в
бухгалтерії орендодавця та
підписувати акт виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.4, 3.5 договору орендна
плата перераховується орендарем
щомісяця на поточний рахунок або
вноситься до каси орендодавця до 20-го
числа поточного місяця. Крім орендної
плати орендар компенсує орендодавцю
комунальні послуги, які сплачуються
окремо від орендної плати на той же
рахунок до 1-го числа наступного за
звітним місяцем на підставі
виставленого рахунку та акту виконаних
робіт.

Орендар за договором оренди № 12/13 від
01.01.2013 р. взяв на себе зобов'язання
своєчасно і в повному обсязі вносити
орендодавцю орендну плату та оплату
(компенсацію) за комунальні послуги (п.
4.2.).

Відповідно до п. 10.1 договору строк дії
договору сторони визначили до 31.12.2015р.

На день розгляду справи Договір оренди
№ 12/13 є чинним.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем на виконання умов договору
були виписані наступні рахунки на
оплату оренди приміщення: № 438 від
08.05.2013р. на суму 2817,11 грн.; № 545 від
07.06.2013р. на суму 2819,93 грн., № 641 від
08.07.2013р. в розмірі 2819,93 грн., № 746 від
07.08.2013р. на суму 2817,11 грн., № 874 від
09.09.2013р. в розмірі 2797,39 грн., № 989 від
08.10.213р. на суму 2797,39 грн., № 1099 від
08.11.2013р. в розмірі 2808,58 грн., № 1222 від
09.12.2013р. на суму 2814,19 грн., № 47 від 09.01.2014р.
в розмірі 2828,27 грн., а всього на загальну
суму 25319,90 грн.

Крім того, позивачем були складені
акти надання послуг за період з травня
2013 р. по січень 2014р., які підписані
повноваженими представниками з обох
сторін та скріплені печатками
підприємств.

Також позивачем був виписаний рахунок
№ 475 від 24.05.2013р. на відшкодування
витрат по електроенергії на суму 8,50
грн.

Таким чином, позивач виконав свої
зобов'язання за умовами договору, проте
відповідачем, в порушення п. 4.2
договору, з травня місяця 2013р.
несплачувалася сума орендної плати за
користування нежитловим приміщенням, а
також не відшкодована сума за
використану електричну енергію, що
призвело до виникнення заборгованості.

05.12.2013р. ТДВ «Таксопарк Плюс» на адресу
відповідача була направлена претензія,
відповідно до якої позивач вимагає
термінового погашення заборгованості
та попереджує, що в разі непогашення
заборгованості він має право розірвати
договір на підставі п. 10.2 договору.

Проте відповідач на претензію позивача
не відреагував, суму боргу не сплатив.

Згідно ст. 283 ГК України за договором
оренди одна сторона (орендодавець)
передає другій стороні (орендареві)
за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Згідно зі ст. 762 цього Кодексу за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.
Відповідно до ст. 285 ГК України орендар
зобов'язаний, зокрема, своєчасно і в
повному обсязі сплачувати орендну
плату. Відповідно
до ст. 193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України
з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язаний вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (виконати роботу, передати
майно, сплатити гроші, тощо), або
утримуватися від певних дій, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Несплата орендної плати за договором
оренди є невиконанням господарського
зобов'язання та як наслідок підставою
для господарсько-правової
відповідальності.

На момент розгляду справи борг по
орендній платі та сума відшкодування
за комунальні послуги відповідачем не
сплачена.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 ГПК України)

Відповідачем не надано жодного доказу,
в підтвердження вжиття всіх залежних
від нього заходів щодо належного
виконання зобов'язання.

Факт наявності заборгованості МПП
«Роса» по орендній платі за період з
травня 2013р. по січень 2014р. в загальній
сумі 25319,90 грн., а також несплачених
комунальних послуг в розмірі 8,50 грн.
перед ТДВ «Таксопарк Плюс»
підтверджений документально,
визнається відповідачем, а тому вимоги
позивача суд вважає законними,
обґрунтованими, документально
підтвердженими, в зв'язку з чим позов
підлягає задоволенню.

Судові витрати у відповідно до ст. 49 ГПК
України стягуються з відповідача на
користь позивача, оскілки спір
доведений до суду з його вини.
Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Малого приватного
підприємства «Роса», 69121, м. Запоріжжя,
вул.. Маршала Чуйкова, буд. 26 кв. 257 (р/р
4 АТ «Райффайзен Банк Аваль» м.
Київ, МФО 380805 ) на
користь Товариства з додатковою
відповідальністю «Таксопарк Плюс», 69095
м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, 4
(р/р 8001 АТ «Брокбізнесбанк» МФО
300249 ) основний борг по
орендній платі за період з травня 2013р.
по січень 2014р. з урахуванням ПДВ
розмірі 25319 (двадцять п'ять тисяч триста
дев'ятнадцять) грн.. 90коп., 8 (вісім) грн..
50 коп. несплачених комунальних послуг,
а також судовий збір в сумі 1720 (одна
тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.
Видати наказ.

Суддя
О.А. Топчій

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку для подання
апеляційної скарги з моменту
оформлення та підписання повного
тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано,
згідно із вимогами ст. 84 ГПК України
24.01.2014 р.