ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2014 р.№ 915/2163/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.

суддів: Бойко Л.І., Таран С.В.

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 04.12.2013р. про
відмову у прийнятті позовної заяви

№ 915/2163/13

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про визнання дій відповідача такими, що
порочать честь, гідність та ділову
репутацію; зобов'язання спростувати
інформацію; стягнення моральної шкоди
в сумі 246000,00 грн. та відшкодування
збитків в сумі 1109,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (приватний підприємець)
звернувся до господарського суду
Миколаївської області з позовними
вимогами до ОСОБА_2 (приватний
підприємець) про захист честі, гідності
та ділової репутації; про визнання дій
ОСОБА_2 такими, що порочать честь,
гідність та ділову репутацію,
зобов'язання ОСОБА_2 спростувати
поширену нею за 10 місяців 2013р.
неправдиву інформацію; стягнення з
ОСОБА_2 246000,00 грн. у відшкодування
моральної шкоди, 1109,88 грн. - у
відшкодування збитків від покупки
ліків.

До позовної заяви додано додатки в
кількості 13 найменувань в
обґрунтування заявлених вимог.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 04.12.2013р.
(суддя Дубова Т.М.) у прийнятті позовної
заяви відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст. 62
ГПК України.

За висновками суду, подана позивачем
позовна заява про визнання дій
фізичної особи ОСОБА_2 такими, що
порочать честь, гідність позивача,
зобов'язання її спростувати поширену
нею інформацію, що стосується
особистості позивача підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства. При цьому господарський
суд послався на п.3.2 Постанови Пленуму
ВГСУ №18 від 26.12.2011р., п.4 Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №3 від 01.03.2013р. з
урахуванням положень ст. 15 ЦПК України
та положень ст. ст. 1, 12 ГПК України.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з
висновками суду ПП ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 04.12.2013р., а
справу направити на розгляд колегії
суддів господарського суду
Миколаївської області.

Як зазначає скаржник, господарський
суд безпідставно визнав ОСОБА_2
фізичною особою. Відомості, які поширює
ОСОБА_2, як підприємець, виникли на
підґрунті нездорової конкуренції,
стосуються підприємницької діяльності
ОСОБА_1, товару, яким він торгує тощо.

Колегія суддів, перевіривши наявні
матеріали позовної заяви, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню - підлягає, виходячи з
такого.

Конституцією України закріплено право
кожного на судовий захист та
передбачено, що юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі (ст. ст. 55,124), а ст. 18
ЗУ від 07.07.2010р. №2453-VІ „Про судоустрій
та статус суддів" визначено, що суду
загальної юрисдикції спеціалізуються
на розгляді цивільних, кримінальних,
господарських, адміністративних справ,
а також справ про адміністративні
правопорушення.

Забезпечення кожному права на
справедливий суд та реалізація права
особи на судовий захист мають
здійснюватися з урахуванням норм
Конституції про захист прав людини і
основоположних свобод (Конвенція 1950
року), а також практики Європейського
суду з прав людини, які відповідно до
ст. 17 ЗУ від 23.02.2006р. №3477- ІV „Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" застосовується судами при
розгляді справ як джерело права.

Ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в суді, до
підсудності якого вона відноситься
процесуальним законом.

А тому, вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суди повинні
перевірити належність справ до їх
юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК України в
порядку цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
справ, свобод чи інтересів, що
виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ за
Кодексом адміністративного
судочинства (ст. 17), Господарським
процесуальним кодексом України (ст. ст.
1, 12), Кримінально процесуальним
кодексом України або Кодексом про
адміністративні правопорушення
віднесено до компетенції
адміністративних, господарських судів,
до кримінального провадження або до
провадження у справах про
адміністративні правопорушення.

Критеріями відмежування справ
цивільної юрисдикції від інших є,
по-перше, наявність у них спору про
право цивільне, по-друге - суб'єктний
склад такого спору (однією із сторін у
спорі є, як правило, фізична особа).

В п.6 Постанови Пленуму Верховного суду
України від 28.09.1990р. №7 «Про
застосування судами законодавства, що
регулює захист честі, гідності і
ділової репутації громадян та
організацій» зазначено, зокрема, що
відповідачем у справі про захист честі
і гідності може бути фізична або
юридична особа, яка поширила відомості,
що порочать позивача.

Позивачами і відповідачами в судовому
процесі у господарських судах можуть
бути підприємства та організації,
зазначені в ст. 1 ГПК України, в тому
числі, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи.

У п. 9 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
28.03.2007р. №01.8/184 „Про деякі питання
практики застосування господарськими
судами законодавства про інформацію
йдеться про те, що за змістом приписів
ст. 91 ЦК України право на спростування
недостовірної інформації, передбачене
ст. 272 цього кодексу, належить не лише
фізичним, але й юридичним особам у
передбачених законом випадках, у тому
числі як спосіб судового захисту проти
поширення інформації, що шкодить
діловій репутації господарського
суб'єкта (підприємця).

В інформаційному листі ВГСУ „Про деякі
питання практики застосування у
вирішенні спорів окремих норм
процесуального права" від 14.12.2007р.
№01-8/973 також зазначено, що справи зі
спорів про спростування недостовірної
інформації, сторонами в яких є особи,
зазначені в ст. 1 ГПК України, належать
до підвідомчості господарських судів.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземці), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статус
суб'єкта підприємницької діяльності
мають право звертатися до
господарських судів згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або ос порених прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Частина 2 ст. 20 ГК України встановлено,
що кожний суб'єкт господарювання та
споживач має право на захист своїх прав
і законних інтересів. Вказана стаття
називає одинадцять способів (засобів)
захисту прав і законних інтересів
суб'єктів господарювання і цей перелік
не має вичерпного характеру.

З матеріалів позовної заяви
вбачається, що позивач і відповідач є
приватними підприємцями, що
підтверджується відповідними
Свідоцтвами про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця. При цьому,
позивач просить суд зобов'язати
відповідача спростувати недостовірну
інформацію, яку відповідач начеб то
поширює про нього, про якість товару,
яким він торгує.

Таким чином, спірні відносини між
сторонами виникли в процесі здійснення
ними підприємницької діяльності, а
тому висновок господарського суду про
те, що позовна заява стосується
особистості позивача (як фізичної
особи), а тому підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства - є
помилковою, такою, що не ґрунтується на
нормах чинного законодавства, судовій
практиці, матеріалах позовної заяви.

Господарський суд також залишив поза
увагою чинність ухвали Заводського
районного суду м. Миколаєва від 05.11.2013р.
у справі №487/6101/13-п.

Із врахуванням викладеного, ухвала
господарського суду від 04.12.2013р.
підлягає скасуванню, а справа
направленню до господарського суду
Миколаївської області на розгляд по
суті.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-106 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 04.12.2013р. про
відмову у прийнятті позовної заяви - у
справі № 915/2163/13 - скасувати, матеріали
справи повернути до господарського
суду Миколаївської області на розгляд
по суті.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого господарського суду України.

Повний текст складено та підписано
13.01.2014р.

Головуючий суддя
Т.А. Величко

Судді:
Л.І. Бойко

С.В. Таран