ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" січня 2014 р.Справа № 916/2048/13

Господарський суд Одеської області у
складі судді Мостепаненко Ю.І.,

при секретарі Войтенко С.М.

за участю представників сторін:

від прокуратури - Пшенічко С.О.
(посвідчення № 012370 від 01.11.2012р.),

від УІЗТМ та РУ ОМР - Івасенко Р.М.
(довіреність № 01-01 від 08.01.2014р.),

від ТОВ "Бургунь" - Прутян Ю.М. - керівник,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Чорноморського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Одеської області в
інтересах держави в особі Управління
інженерного захисту території міста та
розвитку узбережжя Одеської міської
ради

до відповідача - Науково-виробничого
центру „Бургунь" у вигляді товариства
з обмеженою відповідальністю

про визнання недійсним договору
оренди,

встановив:

Чорноморський прокурор з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері Одеської області звернувся до
господарського суду Одеської області в
інтересах держави в особі Управління
інженерного захисту території міста та
розвитку узбережжя Одеської міської
ради (Управління ІЗТМ та РУ ОМР) з
позовною заявою до Науково -
виробничого центру „Бургунь" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю (НВЦ „Бургунь" у
вигляді ТОВ) про визнання недійсним
договору оренди берегозахісної
споруди № 108-ор від 30.07.2010р.

В обґрунтування заявлених вимог
Чорноморський прокурор з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері Одеської області посилається на
те, що укладення договору оренди
відбулось в порушення вимог ч. 2 ст. 4
Закону України „Про оренду державного
та комунального майна", згідно якої „не
можуть бути об'єктами оренди: акваторії
портів, гідрографічні споруди, захисні
гідроспоруди (греблі, дамби, вали, моли,
насипи) та системи сигналізації,
портові системи інженерної
інфраструктури і споруди зв'язку,
енергопостачання та водовідведення,
залізничні колії (до першого
розгалуження за межами території
порту), навчальний та гідрографічний
флоти". При цьому, згідно вимог п. 1.2.12
Державних будівельних норм України
ДБНВ 2.4.-3:2010 до гідротехнічних споруд,
серед іншого, відносяться
берегоукріплювальні споруди, до яких, в
свою чергу, відносяться пляжі. Прокурор
вважає, що укладення договору, за яким
Управління інженерного захисту
території міста та розвитку узбережжя
Одеської міської ради передало
відповідачу у оренду пляж, який -
відповідно до законодавства - не може
бути об`єктом оренди державного та
комунального майна, - є підставою для
визнання такого договору недійсним
відповідно до ст. 215 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 05.08.2013р. суддею
Мостепаненко Ю.І. порушено провадження
у справі № 916/2048/13 за даним позовом,
розгляд справи призначено на 28.08.2013р.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 28.08.2013р. розгляд справи
відкладено на 30.09.2013р. - в зв`язку з
неявкою в судове засідання
представника Управління ІЗТМ та РУ ОМР
та неподанням всіх витребуваних судом
документів.

Ухвалами господарського суду Одеської
області від 30.09.2013р.:

- строк розгляду справи № 916/2048/13
продовжено до 16.10.2013р. - згідно ст. 69 ГПК
України за письмовим клопотанням
представника відповідача;

- розгляд справи відкладено на 14.10.2013р. -
згідно ст. 77 ГПК України.

Згідно розпорядження голови
господарського суду Одеської області
від 14.10.2013р. справу № 916/2048/13, у зв'язку із
перебуванням судді господарського
суду Одеської області Мостепаненко Ю.І.
на лікарняному, керуючись рішенням
зборів суддів господарського суду
Одеської області від 29.11.2011р. (протокол
№17-24/11 від 29.11.2011р.), передано на розгляд
судді Оборотовій О.Ю.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 14.10.2013р. суддею Оборотовою
О.Ю. справу № 916/2048/13 прийнято до свого
провадження.

Згідно розпорядження голови
господарського суду Одеської області
від 19.11.2013р. справу № 916/2048/13, у зв'язку з
поверненням судді господарського суду
Одеської області Мостепаненко Ю.І. з
лікарняного та з відпустки, керуючись
рішенням зборів суддів господарського
суду Одеської області від 29.11.2011р.
(протокол №17-24/11 від 29.11.2011р.), передано
на розгляд судді Мостепаненко Ю.І.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 19.11.2013р. суддею
Мостепаненко Ю.І. справу № 916/2048/13
прийнято до свого провадження, розгляд
справи призначено на 16.12.2013р.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 16.12.2013р. розгляд справи
відкладено на 10.01.2014р., у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представника Управління ІЗТМ та РУ ОМР
та неподанням всіх витребуваних
доказів.

В судовому засіданні 10.01.2014р. оголошено
перерву до 15.01.2014р. - згідно ст. 77 ГПК
України.

В судовому засіданні 15.01.2014р.:

- представник прокуратури підтримав
вимоги, викладені в позовній заяві, та
просив суд їх задовольнити;

- представник Управління ІЗТМ та РУ ОМР
позовні вимоги Чорноморського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері Одеської
області не підтримав, вважаючи їх
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, на
підтвердження своєї позиції надав
відповідні письмові пояснення (вх. №
25828/13 від 28.08.2013р., вх. № 841/14 від 15.01.2014р.),
зазначивши, що управління не має ніяких
претензій до відповідача, з огляду на
повне та своєчасне виконання останнім
вимог договору оренди берегозахісної
споруди № 108-ор від 30.07.2010р.

- представник відповідача, заперечивши
проти позову, просив суд відмовити в
його задоволенні, виклавши свої доводи
у письмових запереченнях (вх. № 28813/13
від 26.09.2013р., № 30518/13 від 11.10.2013р.)

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 15.01.2014р. оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення присутніх в
судових засіданнях представників
сторін та прокуратури, суд встановив
наступне.

Відповідно до ст. 2 ГПК України
господарський суд порушує справи за
позовними заявами, зокрема, прокурорів,
які звертаються до господарського суду
в інтересах держави.

Прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах. При цьому, згідно
ст.29 ГПК України у разі прийняття
господарським судом позовної заяви,
поданої прокурором в інтересах держави
в особі органу, уповноваженого
здійснювати функції держави у спірних
правовідносинах, зазначений орган
набуває статусу позивача.

Завданням суду при здійсненні
правосуддя, в силу ст.2 Закону України
"Про судоустрій та статус суддів" є,
зокрема, захист гарантованих
Конституцією України та законами, прав
і законних інтересів держави.

Встановивши наявність у позивача
суб'єктивного матеріального права або
охоронюваного законом інтересу, на
захист яких подано позов, суд з'ясовує
наявність чи відсутність факту
порушення або оспорювання і,
відповідно, ухвалює рішення про захист
порушеного права або відмовляє
позивачу у захисті, встановивши
безпідставність та необґрунтованість
заявлених вимог.

Як свідчать матеріали справи, і на це
посилається прокурор в обґрунтування
заявленного позову, на підставі
розпорядження голови Одеської міської
ради № 1458-01р від 26.07.2010р. „Про передачу
в оренду науково - виробничому центру
„Бургунь" у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю
берегозахісної споруди у вигляді
ділянки штучного піщаного пляжу
„Золотий берег" для надання платних
послуг оздоровчо-пляжного сервісу"
30.07.2010р. між Управлінням ІЗТМ та РУ ОМР
(Орендодавцем) та НВЦ „Бургунь" у
вигляді ТОВ (Орендарем) укладено
договір оренди берегозахісної споруди
№ 108-ор (Договір).

П. 1.1 Договору визначено, що
Орендодавець передає, а Орендар -
приймає в термінове платне
користування берегозахисну споруду, у
вигляді ділянки штучного піщаного
пляжу „Золотий берег" між траверсами №
16а та № 17 другої черги берегозахісних
споруд, площею 875,0 м2, терміном на 15
років, відповідно до схеми (додаток № 1),
вартість якої визначена незалежною
оцінкою та відповідно до акту оцінки
складає - 162 000 грн.

Цільове використання об'єкта оренди -
надання громадянам платних послуг
оздоровчо-пляжного сервісу підвищеної
якості.

П. 2.1 Договору визначено, що Орендар
вступає в термінове платне
користування майном у термін,
зазначений в Договорі, але не раніше
дати підписання сторонами договору та
акту приймання-передачі майна (додаток
№ 3).

Передача майна в оренду не спричиняє
виникнення в Орендаря права власності
на це майно (п. 2.2 Договору).

Згідно п. 3.1 Договору орендна плата
встановлюється на підставі ст. 19 Закону
України „Про оренду державного й
комунального майна", постанови
Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р.
№ 786 „Про Методику розрахунку і
порядок використання плати за оренду
державного майна" і складає за перший
місяць оренди 2 451,87 грн. Нарахування
ПДВ на суму орендної плати
здійснюється в порядку, визначеному
чинним законодавством.

Орендна плата перераховується
Орендодавцеві щомісячно до 5 числа
поточного місяця, з урахуванням
щомісячного індексу інфляції (п. 3.2
Договору).

Орендна плата за кожен наступний
місяць визначається шляхом
коригування розміру місячної орендної
плати за попередній місяць на індекс
інфляції за поточний місяць (п. 3.3
Договору).

П. 7.1 Договору встановлено, що договір
укладений терміном на 15 років та діє з
30.07.2010р. по 30.07.2026р.

30.07.2010р. сторони підписали акт
приймання-передачі, згідно з яким
Орендодавець передав, а Орендар
прийняв в термінове платне
користування берегозахисну споруду
другої черги ПЗС у вигляді ділянки
штучного піщаного пляжу „Золотий
берег" між траверсами № 16а та № 17,
загальною площею 875,0 м2, розташовану за
адресою: м. Одеса, узбережжя Чорного
моря, район штучного пляжу „Золотий
берег", відповідно до схеми (додаток №
1).

Представником прокуратури зазначено,
що - на виконання завдання прокуратури
Одеської області стосовно проведення
перевірки додержання органами
місцевого самоврядування вимог
земельного законодавства -
Чорноморською транспортною
прокуратурою з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері Одеської
області у 2013 році здійснено перевірку,
за результатами якої подано зазначений
позов в інтересах держави в особі
Управління інженерного захисту
території міста та розвитку узбережжя
Одеської міської ради про визнання
недійсним договору оренди
берегозахісної споруди № 108-ор від
30.07.2010р. з огляду на його
невідповідність вимогам чинного
законодавства, а саме ч. 2 ст. 4 Закону
України „Про оренду державного та
комунального майна", що є підставою для
визнання такого договору недійсними
згідно ст. 215 ЦК України.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

При вирішенні спору про визнання угоди
недійсною, предметом доведення є
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними та
настання відповідних наслідків. Таким
чином, господарський суд повинен
встановити відповідність змісту угоди
вимогам закону, додержання
встановленої форми угоди,
правоздатність сторін за угодою, у чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу, згідно з якою зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства (ч. 1 ст. 203); особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності (ч. 2 ст. 203); волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі (ч. 3
ст. 203); правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом (ч. 4 ст. 203);
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203).

Відповідно до п. 1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Аналізуючи доводи прокурора про
недійсність спірного договору як
такого, що укладений з порушенням
чинного законодавства, а саме ч. 2 ст. 4
ЗУ „Про оренду державного та
комунального майна", суд зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ „Про оренду
державного та комунального майна" (в
редакції від 01.01.2010р., чинній на момент
укладення договору оренди № 108-ор від
30.07.2010р.), не можуть бути об'єктами
оренди:

- цілісні майнові комплекси державних
підприємств, їх структурних
підрозділів (філій, цехів, дільниць), що
здійснюють діяльність, передбачену
частиною першою статті 4 Закону України
"Про підприємництво";

- цілісні майнові комплекси казенних
підприємств;

- цілісні майнові комплекси
структурних підрозділів (філій, цехів,
дільниць) казенних підприємств, що
здійснюють діяльність, передбачену
частиною першою статті 4 Закону України
"Про підприємництво";

- об'єкти державної власності, що мають
загальнодержавне значення і не
підлягають приватизації відповідно до
частини другої статті 5 ЗУ "Про
приватизацію державного майна" (крім
пам'яток культурної спадщини), а також
об'єкти, включені до переліку об'єктів
права державної власності, що не
підлягають приватизації,
затвердженого ЗУ "Про перелік об'єктів
права державної власності, що не
підлягають приватизації", які
випускають підакцизну продукцію, крім
цілісних майнових комплексів, які
випускають підакцизну продукцію,
переданих в оренду до набрання
чинності ЗУ "Про внесення змін до ЗУ
"Про оренду державного та комунального
майна" від 29 червня 2004 року.

Як вбачається з вищеприведеної норми,
законодавцем не включено до переліку
об`єктів, що не можуть бути об`єктами
оренди державного та комунального
майна, берегозахісні споруди - пляжі.

При цьому, суд зазначає, що прокурором в
позовній заяві - на обґрунтування своїх
вимог - помилково приведено редакцію ч.
2 ст. 4 ЗУ „Про оренду державного та
комунального майна" від 21.04.2011р., згідно
якої „не можуть бути об'єктами оренди:
акваторії портів, гідрографічні
споруди, захисні гідроспоруди (греблі,
дамби, вали, моли, насипи) та системи
сигналізації, портові системи
інженерної інфраструктури і споруди
зв'язку, енергопостачання та
водовідведення, залізничні колії (до
першого розгалуження за межами
території порту), навчальний та
гідрографічний флоти", оскільки на час
укладення договору оренди
берегозахісної споруди № 108-ор від
30.07.2010р. діяла саме редакція ЗУ „Про
оренду державного та комунального
майна" від 01.01.2010р.

Також, суд вважає помилковим посилання
прокурора у позовній заяві на державні
будівельні норми України ДБНВ 2.4.-3:2010, з
огляду на те, що норми ДБН В 2.4-3:2010
відносяться до розділу
„Гідротехнічні, енергетичні та
меліоративні системи і споруди,
підземні гірничі виробки" та не мають
відношення до берегозахісних споруд,
котрі, у першу чергу, виконують функції
захисту від зсуву ґрунту. До
берегозахісних споруд застосовуються
лише вимоги щодо розрахунків та
конструкцій, які перелічені у ДБНВ
2.4.-3:2010, як зазначено в п. 6.2.1. Діяльність
же Управління ІЗТМ та РУ ОМР
регламентується, у першу чергу, діючими
державними будівельними нормами ДБН В
1.1-24:2009 „Захист від небезпечних
геологічних процесів", де в розділі 6
„Захист від небезпечних геологічних
процесів, шкідливих експлуатаційних
впливів, від пожежі" міститься вичерпна
класифікація берегозахісних споруд.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

За таких обставин, суд доходить
висновку про недоведеність прокурором,
в порушення ст. 33 ГПК України, обставин,
що входять до предмету доведення при
визнанні договору недійсним, як такого,
що був укладений з порушенням норм
чинного законодавства, у зв'язку з чим у
задоволенні позовних вимог
Чорноморського прокурора з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері Одеської області до відповідача -
Науково - виробничого центру „Бургунь"
у вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю про визнання
недійсним договору оренди
берегозахісної споруди № 108-ор від
30.07.2010р., слід відмовити.

У зв'язку з відмовою в позові, на
підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України
обов'язок відшкодування судових витрат
по сплаті судового збору на
відповідача не покладається.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд вирішив:

У позові відмовити.

Рішення суду набирає
законної сили в порядку ст. 85 ГПК
України.

Повний текст рішення складено
та підписано 20.01.2014р.

Суддя
Мостепаненко Ю.І.