ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" січня 2014 р. Справа № 916/3322/13

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕКСПЕДИТОР"

до відповідача: Приватного
підприємства "ДОРЛІДЕР"

про стягнення 38 110 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Мединський О.А. -
довіреність №3 від 1.01.2014р.

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЕКСПЕДИТОР"
звернулося до господарського суду з
позовною заявою до Приватного
підприємства "ДОРЛІДЕР", в якій просить
стягнути з відповідача основний борг у
сумі 38 110 грн., а також витрати по сплаті
судового збору у сумі 1 720,50 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначає, що ним згідно
гарантійних листів №21/03 від 21.01.2013р. та
№22/03 від 22.01.2013р. було поставлено
відповідачу автозапчастини по
накладній №0000232 від 21.01.2013р. на суму 12 610
грн., та по накладній №0000253 від 22.01.2013р.
на суму 25 500 грн.

Разом з тим, ПП "ДОРЛІДЕР" за
поставлений товар у строк,
передбачений гарантійними листами, не
розрахувалось, що і зумовило звернення
позивача до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 2.12.2013р. було порушено
провадження у справі №916/3322/13 із
призначенням її до розгляду в судовому
засіданні.

Представник позивача у судовому
засіданні 22.01.2014р. на позовних вимогах
наполягав, просив суд задовольнити їх в
повному обсязі.

Відповідач у судові засідання не
з'явився, незважаючи на належне
завчасне повідомлення про час та місце
судових засідань, що підтверджується
поштовими повідомленнями про вручення
судових ухвал (а.с.20,26), про причини
нез'явлення суд не повідомив, відзив на
позов не надав.

При цьому, суд зазначає, що
необґрунтоване затягування розгляду
справи суперечить вимогам ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд вважає
за можливе розглянути справу без
участі відповідача за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, проаналізувавши наявні у
справі докази у сукупності та давши їм
відповідну правову оцінку, суд дійшов
наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір
укладається шляхом пропозиції однієї
сторони укласти договір (оферти) і
прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною.

У відповідності до ст. 639 ЦК України
договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом.

У відповідності зі статтею 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона
-постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, чинним законодавством
обов'язкова письмова форма договору
поставки не передбачена.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 та
22 січня 2013р. на підставі гарантійних
листів ТОВ "ЕКСПЕДИТОР" поставило ПП
"ДОРЛІДЕР" автозапчастини на суму 38 110
грн., що підтверджується наявними у
матеріалах справи видатковими
накладними (а.с.8,13).

Таким чином, оцінюючи характер
відносин між сторонами та факт
поставки товару за накладними, суд
доходить висновку, що дії сторін були
наслідком надання та прийняття
пропозиції та направлені на
встановлення цивільних прав та
обов'язків.

Дії сторін (передача продавцем товару
покупцю за видатковими накладними,
прийняття товару покупцем) свідчать
про виникнення між ними правовідносин
поставки.

Згідно з частиною другою статті 712 ЦК
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 692
ЦК України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно до гарантійних листів (а.с.6,7)
відповідач зобов'язався оплатити товар
у строк до 9.02.2013р.

Разом з тим, як встановлено судом, у
визначений гарантійними листами строк
відповідач не здійснив оплату за
поставлений товар.

З метою досудового врегулювання спору
31.07.2013р. позивачем на адресу
відповідача було направлено претензію
про сплату заборгованості у сумі 38 110
грн., що підтверджується поштовим
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с.18). Разом з тим,
зазначена претензія залишена ПП
"ДОРЛІДЕР" без відповіді та
задоволення.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком
кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Будь-яких належних доказів, які б
спростовували наявність вищевказаної
заборгованості, відповідачем, згідно
приписів ст.ст. 33-34 ГПК України, суду не
надано.

Враховуючи вищенаведене,
господарський суд вважає вимоги
позивача щодо стягнення з ПП "ДОРЛІДЕР"
суми основного боргу у розмірі 38 110 грн.
цілком обґрунтованими та такими що
підлягають задоволенню.

Згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору слід
покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства
"ДОРЛІДЕР" (67560, Одеська область,
Комінтернівський район, сільрада
Красносільська, цілісний майновий
комплекс, 21 км Старокиївського шосе, 30
„А". ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕКСПЕДИТОР" (65031, м.
Одеса, вул. Промислова, 21, ) основний борг у сумі 38 110 /тридцять
вісім тисяч сто десять/ грн. та витрати
по сплаті судового збору у сумі 1 720
/одна тисяча сімсот двадцять/ грн. 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 27.01.2014 р.

Суддя
Щавинська Ю.М.