ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2014 року Справа №
904/1677/13-г

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В.
(доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Чохи Л.В.,

при секретарі Ревковій Г.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Вагнер Д. В., представник,
довіреність №2-01 від 08.01.14;

від відповідача: Борисенко І.С.,
представник, довіреність № 146-Д від
13.12.13.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Криворіжгаз" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 21.10.2013р. у справі № 904/1677/13-г

за позовом Публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства
"Криворіжгаз", м. Кривий Ріг

про стягнення 1 275 643,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 21.10.2013р.
у справі № 904/1677/13-г (суддя Мартинюк С.В.)
позов публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ" задоволено
частково. Стягнуто з публічного
акціонерного товариства "Криворіжгаз"
на користь позивача пеню в сумі
58326,73грн. та штраф в сумі 37290,48грн. В
решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням,
відповідач звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
скасувати, як прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, та відмовити в задоволені
позовних вимог.

Посилається на те, що господарським
судом не враховано перебування ПАТ
«Криворіжгаз» у стійкій фінансовій
неплатоспроможності, у зв'язку з чим
відносно останнього порушено
провадження у справі про банкрутство
та введено мораторій на задоволення
вимог кредиторів.

Позивач у відзиві на апеляційну
скаргу зазначив, що рішення
господарського суду слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Справа неодноразово розглядалась
судами.

В судовому засіданні 30.10.2013р.
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що
08.09.11р. між позивачем та відповідачем
було укладено Договір на
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами
№/П07 (далі-Договір), відповідно до
умов п. 1.1. якого позивач зобов'язується
надати відповідачу послуги з
транспортування магістральними
трубопроводами природного газу
відповідачу від пунктів
приймання-передачі газу в магістральні
трубопроводи до пункту призначення -
газорозподільних станцій (надалі - ГРС),
а відповідач зобов'язується внести
плату за надані послуги з
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами в
розмірі, у строки та порядку,
передбачені умовами Договору.

Пунктом 1.2. Договору передбачені
планові обсяги транспортування
природного газу.

Як зазначено в п. 3.1. Договору, послуги з
транспортування газу оформлюються
позивачем і відповідачем актами
наданих послуг з транспортування газу
магістральними трубопроводами (далі -
акти наданих послуг).

Акти наданих послуг є підставою для
проведення остаточних розрахунків
відповідача з позивачем (п. 3.4.
Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору,
розрахунки за послуги з
транспортування газу магістральними
трубопроводами здійснюються за
тарифами, які встановлюються
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики. Позивач зобов'язується
розміщувати інформацію про чинні
тарифи на своєму офіційному веб-сайті
та в засобах масової інформації.

В п. 5.4. Договору зазначено про те, що
вартість фактично наданих позивачем
відповідачу послуг за звітний місяць
визначається на підставі акта наданих
послуг.

Згідно п. 5.5. Договору оплата вартості
послуг за транспортування газу
здійснюється відповідачем шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок позивача на умовах 100 відсотків
попередньої оплати за десять днів до
початку місяця, у якому буде
здійснюватися транспортування газу.
Відповідач самостійно визначає, розмір
суми платежу попередньої оплати як
добуток тарифу та планового обсягу
газу на відповідний місяць. Остаточний
розрахунок за надані у звітному місяці
послуги проводиться відповідачем до
двадцятого числа місяця, наступного за
звітним, відповідно до акта наданих
послуг та з урахуванням раніше
перерахованих коштів.

Умовами п. 6.2.1. Договору передбачено, що
позивач має право своєчасно та в
повному обсязі отримувати плату за
надані послуги, а відповідач
відповідно до п. 6.3.2. Договору
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі оплачувати вартість послуг
згідно з умовами Договору.

Позивач і відповідач у випадку
невиконання або неналежного виконання
зобов'язань за Договором несуть
відповідальність у межах, передбачених
законодавством (п. 7.1. Договору).

У разі порушення відповідачем строків
оплати, передбачених розділом 5
Договору, із відповідача стягується
пеня в розмірі подвійної облікової
стоки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу
за кожен деш прострочення платежу (п. 7.3.
Договору).

Пунктом 11.1. Договору передбачено, що
цей Договір набирає чинності з дня його
підписання сторонами, а в частині
проведення розрахунків за надані
позивачем послуги - до повного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за цим Договором.

На виконання умов Договору,
позивач отримав за період з жовтня по
грудень 2011р. послуги з транспортування
магістральними трубопроводами
природного газу на суму 1180033,69грн.

Відповідач свої зобов'язання за
отриманий природний газ виконав
частково на суму 116787,72грн, що і стало
підставою для звернення позивача з
позовом до суду з позовом про стягнення
основного боргу в сумі 1063245,97грн.,
інфляційних втрат у розмірі 10331,29грн.,
пені в розмірі 84817,25грн, штрафу в сумі
82602,36грн, 3% річних в сумі 34646,73грн.

Під час розгляду справи судом
першої інстанції відповідач сплатив
суму основного боргу платіжним
дорученням від 13.03.2013р., у зв'язку з чим
провадження у справі у цій частині було
припинено на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК
України.

Статтею 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, зобов'язаний на
вимогу кредитора сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми; боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Щодо вимог про стягнення з відповідача
пені та 7% штрафу, колегія суддів вважає,
що в цій частині позов задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

На підставі п.7.3. Договору,
позивачем була нарахована до сплати
відповідачу пеня у розмірі 84 817,25 грн.

Відповіно до п.2 ст.231 Господарського
кодексу України, позивачем нарахований
відповідачу штраф у розмірі 7% за
порушення строків виконання
зобов'язання.

Відповідно до положень ст.1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (у редакції,
чинній на момент виникнення
правовідносин), мораторій на
задоволення вимог кредиторів - це
зупинення виконання боржником
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань щодо сплати
податків і зборів, застосованих до
прийняття рішення про введення
мораторію.

Частиною 4 статті 12 цього Закону
встановлено, що мораторій на
задоволення вимог кредиторів
вводиться одночасно з порушенням
справи про банкрутство.

Таким чином, із моменту введення
мораторію боржник не може виконувати
як грошові зобов'язання та зобов'язання
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів), що виникли до
введення мораторію, так і заходи,
спрямовані на забезпечення їх
виконання.

Згідно з абзацом другим частини
четвертої статті 12 Закону, протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
законодавства; не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інші види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Тобто, вказана норма встановлює
загальну заборону на нарахування
штрафу і пені протягом часу дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів. Зміст цієї заборони не
пов'язаний з визначенням поняття
мораторію і не обмежений ним. Заборона
чинна протягом дії мораторію. Тому
неустойка за невиконання грошових
зобов'язань не нараховується в силу
прямої заборони законом, безвідносно
до часу їх виникнення. Крім того, не
може розглядатися питання про
поширення чи непоширення мораторію на
не нараховану неустойку, оскільки
законом виключена можливість
виникнення та існування відносин
нарахування неустойки боржнику, щодо
якого діє мораторій, введений при
провадженні справи про його
банкрутство. Аналогічну правову
позицію про те, що протягом дії
здійснення провадження у справі про
банкрутство встановлюється заборона
на нарахування боржнику, щодо якого
порушено справу про банкрутство та
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів неустойки незалежно від
часу їх виникнення викладено у
постанові Верховного Суду України від
01.10.2013року №28/5005/3240/2012.

Оскільки ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 08.01.2013р.
порушено провадження у справі про
банкрутство ПАТ «Криворіжтрансгаз» та
одночасно введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів, позовні
вимоги в частині стягнення пені та
штрафних санкцій в розмірі 7%
задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга відповідача
підлягає задоволенню, а рішення
господарського суду частковому
скасуванню.

Керуючись статтями 85, 91, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Криворіжгаз"
задовольнити.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 21.10.2013р.
у справі № 904/1677/13-г скасувати в
частині стягнення 58326,73грн. пені та
37290,48грн. штрафу.

Постановити нове рішення, яким в
задоволені позову відмовити.

Стягнути з публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
(01021, м.Київ, Кловський узвіз, буд.9/1) на
користь публічного акціонерного
товариства «Криворіжгаз» (50051,
пр.Металургів, буд.1, м.Кривий Ріг,
Дніпропетровська обл.) 956грн. 17коп.
витрат по сплаті судового збору за
розгляд справи в апеляційній
інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого господарського суду України.

Головуючий
Л.О. Чимбар

Суддя
Л.В. Чоха

Суддя
С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі
20.01.2014 року.