ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

21.01.2014 Справа № 901/4019/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Баядера Логістик»

до Фізичної особи-підприємця Котеленця
Павла Юрійовича

про стягнення 10693,96 грн.

Суддя Куртлушаєв М.І.

Представники:

від позивача - Терещенко І.Є. -
представник, дов. від 31.12.2013;

від відповідача - Котеленець П.Ю.,
паспорт серії ЕТ №298727, виданий 09.09.2011.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Баядера Логістик»
звернулось до Господарського суду
Автономної Республіки Крим із позовною
заявою про стягнення з Фізичної
особи-підприємця Котеленця Павла
Юрійовича заборгованості за
поставлену продукцію у розмірі 9994,39
грн. та штрафу за несвоєчасну сплату за
поставлений товар у розмірі 699,60 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.12.2012
між позивачем та відповідачем було
укладено договір поставки №3039, за
умовами якого позивач зобов'язувався
поставити товар, а відповідач, у свою
чергу, прийняти та своєчасно сплатити
вартість товару.

Як на підставу звернення до суду
позивач посилається на ухилення
відповідача від оплати за отриманий
товар.

Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 03.12.2013
позовну заяву прийнято до розгляду та
порушено провадження у справі.

12.12.2013 на адресу суду від Фізичної
особи-підприємця Котеленця Павла
Юрійовича надійшло клопотання, в якому
відповідач просить забезпечити
виконання норм ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України щодо
надіслання сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів.

Суд задовольнив дане клопотання,
приєднавши його до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому
засіданні 21.01.2014 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні надав
суду клопотання про долучення до
матеріалів справи копій актів звірки
взаєморозрахунків, фіскальних чеків та
зошиту витрат коштів, пояснивши, що на
даний час він має заборгованість
близько шестиста гривен, оскільки
згідно наданого зошиту він продовжував
сплачувати, але фіскальні чеки йому не
надавались.

Вказані документи долучені судом до
матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення відповідача та
представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

07.12.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Баядера Логістик"
(постачальник) та Фізичною
особою-підприємцем Котеленцем Павлом
Юрійовичем (покупець) було укладено
договір поставки № 3039 (далі - Договір).

Згідно пункту 3.1 Договору постачання
товару здійснюється силами та за
рахунок Постачальника, на умовах DDP
відповідно до вимог Міжнародних правил
тлумачення термінів "Інкотермс" (в
редакції 2000 року). Сторони можуть
визначити інші умови постачання
товару, при узгодженні замовлення на
товар.

Відповідно до п. 3.3 Договору
постачальник поставляє товар покупцю
на підставі його замовлення, а покупець
має право здійснити замовлення в усній
формі бо за допомогою факсимільного,
електронного чи поштового зв'язку.

Пунктом 3.4 Договору визначено, що при
прийманні товару покупець в
присутності представника
постачальника повинен перевірити
цілісність пакування, наявність марок
акцизного збору; відповідність
фактичної кількості товару кількості,
зазначеної в накладних; термін
зберігання. При встановленні
невідповідності якості чи кількості
товару інформації, яка зазначена у
товаросупровідних документах,
покупець зобов'язаний у присутності
представника постачальника, скласти
відповідний Акт згідно з вимогами
чинного законодавства. Підпис
уповноваженого представника покупця в
накладній на товар, засвідчує, що товар
прийнятий покупцем від постачальника
за кількістю та за якістю. Претензії
покупця щодо якості товару після
підписання ним накладної на товар
розглядаються та задовольняються
постачальником в окремому порядку,
який визначається постачальником в
кожному випадку окремо.

Пунктами 5.1, 5.2 та 5.3 Договору
встановлено, що ціна на товар визначена
у Прайс-листі постачальника, який діє
на момент здійснення покупцем
замовлення. Ціна на товар зазначається
постачальником у видатковій накладній
на товар. Загальна сума договору
дорівнює загальній вартості товару,
який постачальник поставив покупцю
впродовж всього строку дії даного
договору згідно видаткових накладних
на товар.

Відповідно до пункту 6.1 Договору
розрахунки за товар здійснюються
покупцем протягом 14 календарних днів з
дня отримання товару, шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок постачальника або в іншому
узгодженому сторонами порядку та
формі, що не суперечить чинному
законодавству України, або за
домовленістю сторін - шляхом
попередньої оплати.

Пунктом 6.3 Договору встановлено, що у
разі якщо в строк, визначений п. 6.1
договору, покупець не сплатив товар
відповідно до цін, зазначених в
рахунках або накладній і за цей час
ціни зросли, то надалі оплата за товар,
за який покупець вчасно не
розрахувався, здійснюється покупцем за
новими цінами відповідно до чинного
Прайс-листа постачальника.

Відповідно до пункту 9.6 Договір є
чинним (строк дії) протягом 2 років з
дати укладення.

Судом встановлено, що позивачем на
виконання зобов'язання за вказаним
Договором було поставлено відповідачу
алкогольні напої в асортименті на
загальну суму 9994,36 грн., що
підтверджується наявними у матеріалах
справи видатковими накладними № 64238/63022
від 08.12.2012 на суму 7064,02 грн., № 67314/65997 від
22.12.2012 на суму 2028,96 грн., № 67315/65998 від
22.12.2012 на суму 424,20 грн. та № 68861/67680 від
29.12.2012 на суму 477,18 грн. (а.с. 7-10).

Факт отримання товару підтверджується
підписом уповноваженої особи
відповідача у видаткових накладних та
довіреністю на отримання товару (а.с. 11).

Несплата коштів у сумі 9994,36 грн. грн.
стала підставою для звернення позивача
з позовом за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно приписів ст. 265 Господарського
кодексу України, за договором поставки
одна сторона постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України встановлено, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю - продаж, якщо
інше не встановлено договором законом
або не випливає з характеру відносин
сторін.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Дані правові положення повністю
узгоджуються з частиною 1 статті 193
Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач у
першому півріччі 2013 року, тобто до
порушення провадження у справі (02.12.2013)
сплатив позивачеві кошти за отриманий
товар за видатковою накладною № 64238/63022
у сумі 6220,44 грн., що підтверджується
фіскальними чеками, копії яких
знаходяться у матеріалах справи, та
узгоджується сторонами у Акті звірки
взаєморозрахунків.

У зв'язку із чим суд зазначає наступне.

Так, статтею 1 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Вказане положення відповідає статті 15
Цивільного кодексу України, якою
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання, та статті 55 Конституції
України, якою закріплено, що права і
свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Отже, факт порушення або оспорювання
права чи законного інтересу повинен
існувати до моменту звернення до суду,
який, відповідно, надає право на таке
звернення.

Враховуючи те, що станом на дату
звернення до суду заборгованість
складала 3773,92грн., а позивачем заявлена
до відшкодування сума у розмірі 9994,36
грн., суд відмовляє в позові про
стягнення заборгованості за
поставлену продукцію у сумі 6220,44 грн.

Водночас, відповідач не представив
суду доказів з оплати заборгованості у
сумі 3773,92 грн., тоді як відповідно до
статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності заперечень кожна сторона має
довести суду ті обставини, на які вона
посилається як на підставу цих
заперечень способом, який встановлений
законом для доведення такого роду
фактів.

Адже, посилання відповідача на записи у
зошиту, стосовно отримання коштів
якимось особами у рахунок виплати
заборгованості, на думку суду, не може
свідчити про належність цих доказів,
оскільки позивачем не було
підтверджено, що ці особи діяли за
дорученням Товариства, а відповідачем
не були надані відповідні документи
щодо уповноваження цих осіб на
отримання коштів.

У зв'язку із чим позовні вимоги в
частині стягнення заборгованості за
поставлену продукцію у розмірі 3773,92
грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем нараховано штраф у
розмірі 699,60 грн.

Пунктом 7.1 Договору передбачено,
зокрема, що у випадку порушення
покупцем строків оплати вартості
одержаного від постачальника товару
більше ніж на 30 календарних днів,
покупець сплачує постачальнику штраф в
розмірі сім відсотків від суми боргу.

Частиною 1 статті 216 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим кодексом, іншими законами та
договором.

Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
визначено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідачем були несвоєчасно
виконані зобов'язання щодо оплати
поставленого товару та порушення
строку оплати складає значно більше
ніж 30 календарних днів, а відтак вимога
про стягнення нарахованої суми штрафу
у розмірі 699,60 грн. підлягає
задоволенню.

Судовий збір відноситься на
відповідача згідно статей 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 21.01.2014 судом
оголошено вступна та резолютивна
частини судового рішення.

Повне рішення складено 27.01.2014.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця Котеленця Павла
Юрійовича на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Баядера
Логістик» заборгованості за
поставлену продукцію у розмірі 3773,92
грн., штраф за несвоєчасну сплату за
поставлений товар у розмірі 699,60 грн. та
719,72 грн. судових витрат, пов'язаних зі
сплатою судового збору.

Видати наказ після вступу рішення в
законну силу.

3. В частині стягнення
заборгованості за поставлену
продукцію у сумі 6220,44 грн. - в позові
відмовити.

Суддя
М.І.
Куртлушаєв