ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
У Х В А Л А

про припинення провадження

"14" січня 2014 р.
Справа № 916/2271/13

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів Ярош А.І., Савицького Я.Ф.

(відповідно до розпорядження в.о.
голови суду від 13.11.2013р. №970 розгляд
апеляційної скарги здійснюється даною
судовою колегією)

при секретарі судового засідання
Молодові В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Коломійчук А.С., за
довіреністю від 10.01.2014р.

від відповідача: Бугела О.С., за
довіреністю від 06.01.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
„ОДЕСАВТОТРАНС"

на рішення господарського суду
Одеської області від 28 жовтня 2013 року

по справі №916/2271/13

за позовом Відкритого акціонерного
товариства „Рибніцька автоколона-2831"

до відповідача Відкритого
акціонерного товариства
„ОДЕСАВТОТРАНС"

про стягнення 12877,89 дол. США, -

В С Т А Н О В И В:

ВАТ „Рибніцька автоколона-2831"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до ВАТ
„ОДЕСАВТОТРАНС" про стягнення, з
урахуванням зменшення позовних вимог,
12877,89 дол. США.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 28 жовтня 2013 року по справі
№916/2271/13 (суддя Гут С.Ф.) позовні вимоги
ВАТ „Рибніцька автоколона-2831"
задоволено в повному обсязі. Приймаючи
рішення господарський суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
позовні вимоги ВАТ „Рибніцька
автоколона-2831" є обґрунтованими,
підтверджуються матеріалами справи, а
тому підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою звернувся
відповідач (ВАТ „ОДЕСАВТОТРАНС"), в
якій просить його скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ВАТ
„Рибніцька автоколона-2831" у повному
обсязі, з посиланням на не повне
з'ясування обставин справи та
порушення норм процесуального права, з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі.

У судових засіданнях представник
скаржника підтримав вимоги викладені в
апеляційній скарзі та наполягав на її
задоволенні.

Представник позивача (ВАТ „Рибніцька
автоколона-2831") у судових засіданнях
надав пояснення, згідно з якими позивач
просить залиши оскаржуване рішення
суду без змін, а апеляційну скаргу ВАТ
„ОДЕСАВТОТРАНС" без задоволення.

Відповідно до розпорядження в.о. голови
суду від 13.11.2013р. №970 розгляд
апеляційної скарги здійснюється
колегією суддів у складі: головуючий
суддя Журавльов О.О., судді Ярош А.І.,
Савицький Я.Ф.

З матеріалів справи вбачається, що
01.02.2008р. між ВАТ „ОДЕСАВТОТРАНС"
(Автостанція, відповідач) та ВАТ
„Рибніцька автоколона-2831" (Перевізник,
позивач) було укладено договір №55/08-ас
про надання послуг і виконання робіт,
пов'язаних з відправкою та прибуттям
пасажирів на автобусних маршрутах
загального користування міжнародного
сполучення на автостанціях та
автовокзалах ВАТ „ОДЕСАВТОТРАНС" (з
додатковими угодами та з урахуванням
протоколу погодження №1 до протоколу
розбіжностей), відповідно до умов якого
Перевізник здійснює перевезення
пасажирів згідно реалізованим квиткам,
а Автостанція надає послуги та виконує
роботи пов'язані з відправленим та
прибуттям автобусів.

Відповідно до п.8.2 договору всі спірні
питання між сторонами, що виникли в
процесі виконання та розірвання даного
договору, будуть вирішуватись шляхом
переговорів між Сторонами.

Згідно з п.8.3 договору у випадку, якщо
сторонами не вдалося досягнути згоди
шляхом переговорів, у строк 20 днів,
будь-який спір, що виникає по даному
договору або у зв'язку з ним, підлягає
передачі на розгляд та заключне
вирішення до Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України.

За п.8.4 договору сторони погодились,
зокрема, з тим, що в процесі розгляду
спорів буде застосовуватись Регламент
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України.

15.10.2013р. від відповідача надійшло
клопотання (вх.№30845/13 від 15.10.2013р.) про
припинення провадження у справі, за
яким відповідач просив суд припинити
провадження у справі №916/2271/13 на
підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у
зв'язку з тим, що відповідно до п.8.3
договору від 01.02.2007р. №55/08-ас,
укладеного між позивачем та
відповідачем, сторони погодили, що у
випадку, якщо сторонам не вдалось
досягнути згоди шляхом переговорів,
протягом 20 днів, будь-який спір,
виникаючий за цим договором, чи у
зв'язку з ним, підлягає передачі на
розгляд та подальше вирішення до
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України.

Дослідивши матеріали та обставини
справи, апеляційний господарський суд
прийшов до наступних висновків.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі і з договорів.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Приписами ч.1 ст. 628 ЦК України
вбачається, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Як вже було зазначено вище, п.8.3
договору сторони погодили, що у
випадку, якщо сторонами не вдалося
досягнути згоди шляхом переговорів, у
строк 20 днів, будь-який спір, що виникає
по даному договору або у зв'язку з ним,
підлягає передачі на розгляд та
заключне вирішення до Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України.

Колегія суддів зауважує, що сторонами
не надано жодних доказів на
підтвердження визнання вказаного
договору недійсним, а отже, вказаний
договір є дійсним та чинним, а його
умови мають виконуватись відповідно до
вимог чинного законодавства.

15.10.2013р. від відповідача надійшло
клопотання (вх.№30845/13 від 15.10.2013р.) про
припинення провадження у справі, за
яким відповідач просив суд припинити
провадження у справі №916/2271/13 на
підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у
зв'язку з тим, що відповідно до п.8.3
договору від 01.02.2007р. №55/08-ас,
укладеного між позивачем та
відповідачем, сторони погодили, що у
випадку, якщо сторонам не вдалось
досягнути згоди шляхом переговорів,
протягом 20 днів, будь-який спір,
виникаючий за цим договором, чи у
зв'язку з ним, підлягає передачі на
розгляд та подальше вирішення до
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо сторони
уклали угоду про передачу даного спору
на вирішення третейського суду.

Згідно з ч.1 ст. 1 Регламенту
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України
Міжнародний комерційний арбітражний
суд при Торгово-промисловій палаті
України є самостійною постійною діючою
арбітражною установою (третейським
судом), яка здійснює свою діяльність
відповідно до Закону України „Про
міжнародний комерційний арбітраж",
положення про Міжнародний комерційний
арбітражний суд при
Торгово-промисловій палаті України та
даного регламенту.

Статтею 7 Закону України „Про
міжнародний комерційний арбітраж"
встановлено, що арбітражна угода - це
угода сторін про передачу до арбітражу
всіх або певних спорів, які виникли або
можуть виникнути між ними в зв'язку з
будь-якими конкретними
правовідносинами, незалежно від того,
чи мають вони договірний характер, чи
ні. Арбітражна угода може бути укладена
у вигляді арбітражного застереження в
контракті або у вигляді окремої угоди.
Арбітражна угода укладається в
письмовій формі. Угода вважається
укладеною в письмовій формі, якщо вона
міститься в документі, підписаному
сторонами, або укладена шляхом обміну
листами, повідомленнями по телетайпу,
телеграфу або з використанням інших
засобів електрозв'язку, що
забезпечують фіксацію такої угоди, або
шляхом обміну позовною заявою та
відзивом на позов, в яких одна із сторін
стверджує наявність угоди, а інша проти
цього не заперечує. Посилання в угоді
на документ, що містить арбітражне
застереження, є арбітражною угодою за
умови, що угода укладена в письмовій
формі і це посилання є таким, що робить
згадане застереження частиною угоди.

Приписами ст. 12 Закону України „Про
третейські суди" встановлено, що
третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди. Якщо сторони
не домовилися про інше при передачі
спору до постійно діючого третейського
суду, а також при вказівці у
третейській угоді на конкретний
постійно діючий третейський суд
регламент третейського суду
розглядається як невід'ємна частина
третейської угоди. За будь-яких
обставин у разі суперечності
третейської угоди регламенту
третейського суду застосовуються
положення регламенту.

Третейська угода укладається у
письмовій формі. Третейська угода
вважається укладеною, якщо вона
підписана сторонами чи укладена шляхом
обміну листами, повідомленнями по
телетайпу, телеграфу або з
використанням засобів електронного чи
іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію
такої угоди, або шляхом направлення
відзиву на позов, в якому одна із сторін
підтверджує наявність угоди, а інша
сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода має містити відомості
про найменування сторін та їх
місцезнаходження, предмет спору, місце
і дату укладання угоди. Посилання у
договорі, контракті на документ, який
містить умову про третейський розгляд
спору, є третейською угодою за умови, що
договір укладений у письмовій формі і
це посилання є таким, що робить
третейську угоду частиною договору. У
разі недодержання правил, передбачених
цією статтею, третейська угода є
недійсною.

Дослідивши зміст договору, укладеного
між ВАТ „ОДЕСАВТОТРАНС" та ВАТ
„Рибніцька автоколона-2831" від 01.02.2008р.
№55/08-ас, зокрема, п.8.3 договору,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що вказаний
договір містить арбітражну
(третейську) угоду у виді застереження,
яка складена та погоджена сторонами
відповідно до вимог чинного
законодавства, відповідає приписам ст.
12 Закону України „Про третейські суди",
ст. 7 Закону України „Про міжнародний
комерційний арбітраж" і є дійсною.

Відповідно до роз'яснень Президії
Вищого господарського суду України від
31.05.2002р. №04-5/608 „Про деякі питання
практики розгляду справ за участю
іноземних підприємств і організацій"
право на передачу спору на вирішення
третейського суду може бути
реалізовано сторонами також після
порушення провадження у справі з
наслідками, передбаченими пунктом 5
статті 80 ГПК, шляхом укладення ними
окремої арбітражної угоди або
включення до договору (контракту)
арбітражного застереження після
звернення з позовом до господарського
суду. Якщо відповідну умову включено до
цивільно-правової угоди, то на неї
поширюються загальні умови виконання
зобов'язань, у тому числі щодо
недопустимості односторонньої відмови
від їх виконання.

Статтею 8 Закону України „Про
міжнародний комерційний арбітраж"
передбачено, що суд, до якого подано
позов у питанні, що є предметом
арбітражної угоди, повинен, якщо
будь-яка із сторін попросить про це не
пізніше подання своєї першої заяви
щодо суті спору, припинити провадження
у справі і направити сторони до
арбітражу, якщо не визнає, що ця
арбітражна угода є недійсною, втратила
чинність або не може бути виконана.

Колегія суддів зауважує, що сторонами
не надано жодних доказів, в розумінні
ст.ст.32-34 ГПК України, на підтвердження
неможливості виконання арбітражної
(третейську) угоди у виді застереження,
яка викладена в п.8.3 договору від
01.02.2008р. №55/08-ас.

Апеляційний господарський суд
зауважує, що провадження у справі
підлягає припиненню з посиланням на
пункт 1 частини першої статті 80 ГПК,
якщо при розгляді справи буде
встановлено, що є письмова угода сторін
про передачу спору на вирішення
третейського суду (пункт 5 частини
першої статті 80 ГПК). Таку угоду сторони
вправі укласти як до, так і після
порушення провадження у справі. В
останньому випадку провадження
підлягає припиненню з посиланням на
зазначену норму ГПК. Якщо ж таку угоду
укладено до порушення провадження у
справі, то:

- у разі коли відповідач не заперечує
проти розгляду справи саме
господарським судом, спір підлягає
вирішенню останнім;

- у випадку якщо відповідач з
посиланням на згадану угоду, яка є
чинною та не визнавалася недійсною,
наполягає на вирішенні спору саме
третейським судом, господарський суд
має припинити провадження у справі на
підставі пункту 5 частини першої статті
80 ГПК.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року №18 „Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції".

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За умовами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги подання відповідачем до
місцевого господарського суду
клопотання про припинення провадження
по справі від 15.10.2013р., яке, в свою чергу,
подано перед першою заявою щодо суті
спору, апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що провадження
по справі №916/2271/13 має бути припинено на
підставі п.5 ч.1 ст. 80 ГПК України, а
відповідний спір про стягнення
заборгованості та нарахованих на неї
пені та відсотків річних у сумі 12877,89
дол. США має бути вирішено у
Міжнародному комерційному
арбітражному суді при
Торгово-промисловій палаті України.

Таким чином, апеляційний господарський
суд приходить до висновку, що рішення
господарського суду Одеської області
від 28 жовтня 2013 року по справі №916/2271/13
слід скасувати, а апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
„ОДЕСАВТОТРАНС" частково
задовольнити.

Керуючись п.5 ч.1 ст. 80, ст.ст. 86, 91, 99
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
„ОДЕСАВТОТРАНС" частково
задовольнити.

2. Рішення господарського суду Одеської
області від 28 жовтня 2013 року по справі
№916/2271/13 скасувати.

3. Провадження по справі №916/2271/13
припинити.

4. Справу №916/2271/13 повернути до
господарського суду Одеської області.

Головуючий суддя Судді О.О. Журавльов
Я.Ф. Савицький А.І. Ярош