ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.01.2014
Справа № 905/8671/13

Господарський суд Донецької області

у складі головуючого судді Осадчої
А.М.,

за участю секретаря

судового засідання
Мітронової А.Р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду матеріали
справи

за позовом: Управління капітального
будівництва Краматорського
міськвиконкому, м.Краматорськ
Донецької області

до відповідача: Приватного
підприємства «СУНА» м. Краматорськ
Донецької області

про стягнення 23 873,10грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Рудаков М.А. за
довіреністю №02/4-452 від 18.12.2013р.,

від відповідача: Попадюк Ю.І. за
довіреністю б/н від 01.12.2013р.

СУТЬ СПРАВИ:

09.12.2013року Управління капітального
будівництва Краматорського
міськвиконкому, м. Краматорськ
Донецької області (далі - Управління)
звернулось до господарського суду
Донецької області з позовом до
Приватного підприємства «СУНА» м.
Краматорськ Донецької області (далі -
ПП «Суна») про стягнення безпідставно
набутих грошових коштів у розмірі 23
873грн.10коп., мотивуючи свої вимоги тим,
що 21.09.2010року між сторонами у справі
укладено договір підряду №21-09/2010, на
виконання договору підписано акт на
суму 41 539грн.93коп., однак згідно акту
Державної фінансової інспекції в
Донецькій області №06-15-13/122 від
24.09.2013року, що складений за
результатами ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача, встановлено, що позивачем
проведено зайві виплати бюджетних
коштів внаслідок завищення вартості
виконаних робіт через включення до
акту витрат на матеріали та
використання механізмів, які не
підтверджені первинними документами, у
зв'язку з чим, до позивача висунуто
вимогу вжити заходи по відшкодуванню
до державного бюджету грошових коштів
у сумі 23 873грн.10коп., внаслідок чого
позивач звернувся до суду з позовом.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує статтями 509, 526, 629,632, 837,1212
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), статтями 193, 322 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
статтями 1-2, 12, 32-33, 44, 54-55, 58, 64
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України).

На підтвердження зазначених у позові
обставин позивач надав суду належним
чином засвідчені копії: договору
№21-09/2010 від 21.09.2010року, договірної ціни,
локального кошторису, акту №1
приймання виконаних будівельних робіт
за вересень 2010року, довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
за вересень 2010року, розрахунків
загальнобудівельних витрат, зведеного
кошторисного розрахунку вартості
будівництва, звітної відомості
ресурсів, виписки банку по особовому
рахунку за 29.09.2010року, акту Державної
фінансової інспекції в Донецькій
області №06-15-13/122 від 24.09.2013року ревізії
фінансово - господарської діяльності
Управління за період лютий - грудень
2009року, 2010-2012роки та завершений період
2013року, довідки №06-15-13/117 від 13.09.2013року
зустрічної звірки з документального
підтвердження виду, обсягу і якості
операцій та розрахунків ПП «Суна» з
Управлінням за період з 01.02.2009року по
01.07.2013року, висновку на заперечення до
акту ревізії, вимоги про усунення
порушень №05-06-08-15/12742 від 29.10.2013року,
претензії №02/4-377 від 05.11.2013року,
свідоцтва про державну реєстрацію,
Положення про Управління, рішення №644/2
від 18.12.1996року.

Ухвалою від 10.12.2013року позовна заява
Управління прийнята до розгляду,
порушено провадження у справі №905/8671/13.

20.12.2013року ПП «Суна» надало суду відзив
на позовну заяву, в якому просить
відмовити у задоволенні позовних
вимог, оскільки вони заявлені
безпідставно, факти, на які вказує
позивач є недоведеними, зокрема, акт
ревізії не є належним доказом того, що
роботи виконані неякісно, не у повному
обсязі, чи з завищенням вартості робіт.
Відповідач посилається на той факт, що
актом контрольного обміру обсягів
виконаних робіт від 11.09.2013року, що
складений комісійно в процесі
здійснення перевірки, встановлено
відповідність обсягів виконаних робіт
за актом №1 за вересень 2010року
фактично виконаним роботам, внаслідок
чого кінцевий висновок за актом є
суперечливим, оскільки без наявності
використаних приладів та матеріалів
контрольні обміри не можуть
відповідати фактичному обсягу
виконаних робіт. Крім того, відповідач
вказує, що до спірних правовідносин не
може бути застосовано приписи ст 1212 ЦК
України, так як позивач, перераховуючи
грошові кошти, діяв на підставі
договору, тобто, за наявності належної
правової підстави.

На підтвердження своїх заперечень щодо
заявлених позовних вимог відповідач
надав суду належним чином засвідчені
копії акту контрольного обміру обсягів
виконаних робіт від 11.09.2013року,
свідоцтва про державну реєстрацію та
Статуту відповідача.

У письмових поясненнях, які отримані
через канцелярію суду 24.12.2013року,
позивач вказує, що претензія №02/4-377 від
05.11.2013року одержана 05.11.2013року
директором ПП «Суна» Гордієнко О.В.
особисто.

У судовому засіданні 23.12.2013року судом
досліджені оригінали документів, що
додані позивачем до позовної заяви.

У судовому засіданні 09.01.2014року
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги, в
обґрунтування яких послався на факти і
обставини, викладені у позовній заяві
та наступних письмових поясненнях до
неї. На питання суду відповів, що роботи
за договором виконані у повному обсязі,
будь-які письмові претензії, окрім
претензії №02/4-377 від 05.11.2013року,
відповідачу не висувались.

Представник відповідача у судовому
засіданні 09.01.2014року просив відмовити
у задоволенні позовних вимог,
підтримав відзив на позовну заяву у
повному обсязі, підтвердив факт
отримання претензії №02/4-377 від
05.11.2013року директором підприємства.

Відповідно до положень статті 811 ГПК
України судом складено протокол, який
долучено до матеріалів справи.
Представники сторін не звертались до
суду з клопотанням про здійснення
фіксації судового процесу за допомогою
технічних засобів.

Вислухавши пояснення представників
сторін, які з'явились у судове
засідання, дослідивши представлені
сторонами в порядку статті 43 ГПК
України докази, вивчивши матеріали
справи, суд у межах заявлених позовних
вимог встановив наступне.

Згідно вимогам частин 1 і 2 статті 837 ЦК
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
Замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

21.09.2010року між Управлінням (Замовник) та
ПП «Суна» (Підрядник) укладено договір
№21-09/2010, за умовами п.п.2.1,2.2 якого
Замовник доручає, а Підрядник приймає
на себе зобов'язання виконувати роботи
власними силами або з залученням
третіх осіб на Об'єкті відповідно
затвердженої кошторисної документації
, яка підписана Замовником та
Підрядником; забезпечити виконання
ремонтних робіт згідно з діючими
будівельними нормами та правилами;
здавати робочій комісії роботи по
даному договору, разом з Замовником
ввести об'єкт в дію; ліквідує недоробки
та дефекти, які виникли по його вині і
які виявились у ході приймання робіт
та в строки гарантійної експлуатації, а
Замовник в свою чергу приймає та
оплачує виконані роботи.

Відповідно, з огляду на обсяг прав та
обов'язків сторін, встановлених
договором, зазначений договір за своєю
правовою природою є договором підряду.

Договір підписано уповноваженими
представниками сторін з прикладанням
печатки підприємств, без складання
протоколу розбіжностей. Сторони не
надали суду доказів в підтвердження
внесення у даний договір змін та
доповнень, визнання договору недійсним
у судовому порядку.

Предметом договору, згідно розділу 1
останнього, є капітальний ремонт
житлового будинку по вул.Комуністична,
3, м. Краматорськ.

Строк дії договору передбачено
сторонами у розділі 12, зокрема, згідно
п.12.2 строк встановлено з моменту його
підписання та до повного виконання
сторонами усіх взятих на себе
зобовязань, але не довше 31.12.2010року.

Вартість робіт, які доручаються
Підряднику по цьому договору,
визначаються затвердженим об'єктним
кошторисним розрахунком та договірною
ціною, які є невід`ємною частиною цього
договору і складає 41 539грн.93коп. з
ПДВ.(п.4.1 договору).

Сторонами договору підписані
відповідні договірна ціна та
локальний кошторис №2-1-1, які за
відсутності посилання на конкретний
договір як підставу їх складання,
містять посилання та об'єкт, на якому
виконуються роботи, що є тотожним
об'єкту, капітальний ремонт якого
проводився за умовами договору, тому,
за відсутності заперечень сторін з
цього приводу, суд вважає їх складеними
згідно умов договору №21-09/2010 від
21.09.2010року.(арк. справи 18-22).

На підставі п. 5.1 договору Підрядник
зобов'язаний здати, а Замовник
прийняти роботу, яка виконана згідно з
об'єктним кошторисом, будівельними
нормами і правилами, технічними
умовами та іншими нормативними
документами в будівництві. Вартість
матеріалів, які використовує Підрядник
для виконання БМР на об'єкті та
пред'являє до оплати, не повинна
завищувати середню ціну, яка склалась у
регіоні на момент виконання робіт.

Як передбачено у п. 5.2 договору, прийом
виконаних робіт здійснюється
уповноваженими представниками
Замовника по акту виконаних робіт
форми Кб-2, Кб-3 за підписом обох сторін,
який служить документом до розрахунку
Замовника з Підрядником.

При цьому, акт виконаних робіт складає
Підрядник та передає Замовнику не
пізніше 25 числа звітного місяця на
паперовому носії. Останній на протязі 5
робочих днів перевіряє реальність
акту та підписує його у частині
фактично виконаного об'єму робіт.(п.5.3
договору).

Відповідно до п.6.2, п. 6.3 договору
розрахунки за виконані роботи між
Замовником та Підрядником
здійснюються в межах коштів, які
передбачені договірною ціною, оплата
виконаних робіт здійснюється на
розрахунковий рахунок Підрядника
згідно акту прийому - передачі
виконаних робіт за формою Кб-2в та
рахунку, по мірі отримання
фінансування Замовником.

Між сторонами договору у встановленому
ним порядку підписано акт приймання
виконаних підрядних робіт за формою
КБ-2в №1 за вересень 2010року на загальну
суму 41 539грн.93коп. та відповідна
довідка про вартість виконаних робіт
за формою №КБ-3. (арк. справи 11-15).

Акт №1 за вересень 2010року та відповідна
довідка підписані за відсутності
посилання на конкретний договір як
підставу їх складання, але містять
посилання та об'єкт, на якому
виконуються роботи, що є тотожним
об'єкту, капітальний ремонт якого
проводився за умовами договору, тому,
за відсутності заперечень сторін з
цього приводу, суд вважає, їх
складеними згідно умов договору
№21-09/2010 від 21.09.2010року.

Акти та довідки підписано
уповноваженими представниками сторін
за відсутності заперечень стосовно
обсягу виконаних робіт, їх вартості або
їх якості, скріплено печатками
підприємств.

Відповідно, дані документи є належними
доказами, які підтверджують факт
виконання робіт за договором №21-09/2010
від 21.09.2010року.

Згідно виписки з банківського рахунку
від 29.09.2010року Управлінням повністю
сплачені виконані роботи в сумі 41
539грн.93коп.

У період з 27.06.2013року по 17.09.2013року
Державною фінансовою інспекцією в
Донецькій області проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Управління за період лютий - грудень
2009року, 2010-2012роки та завершений період
2013року, за результатами ревізії
складено акт №06-15-13/122 від 24.09.2013року
(арк. справи 33-56).

В ході ревізії з метою документального
підтвердження виду, обсягу і якості
операцій та розрахунків з Управлінням
за період з 01.02.2009року по 01.07.2013року
проведена зустрічна перевірка ПП
«Суна», за наслідками проведення якої
складено довідку №06-15-13/117 від
13.09.2013року.(арк. справи 57-59).

11.09.2013року комісією у складі
представників сторін, з залученням
представників Державної фінансової
інспекції в Донецькій області,
складено акт контрольного обміру
робіт з капітального ремонту житлового
будинку по вул.Комуністична, 3,
м.Краматорськ.

У відповідності з актом №06-15-13/122 від
24.09.2013року(п.9 розділу 8 акту) за
результатами зустрічної перевірки ПП
«Суна» встановлено завищення вартості
виконаних робіт внаслідок включення
до актів приймання виконаних робіт
форми КБ-2в, зокрема, до акту за вересень
2010року, що складений за наслідками
виконання капітального ремонту на
об'єкті: житловий будинок по
вул.Комуністична, 3, м. Краматорськ,
витрат з матеріалів на суму 23
249грн.98коп. та витрат з експлуатації
машин та механізмів на суму 623грн.12коп.,
які не підтверджені первинними
документами.

За висновком Державної фінансової
інспекції в Донецькій області,
позивачем проведено відповідачу зайві
виплати бюджетних коштів внаслідок
безпідставного завищення вартості
виконаних робіт через включення до
вартості робіт вартості матеріалів та
витрат з експлуатації машин та
механізмів, які не підтверджені
первинними документами, на загальну
суму 206 853грн.60коп., у тому числі за
договором №21-09/2010 від 21.09.2010року в сумі
23 873грн.10коп., відповідно вказана сума
підлягає поверненню в Державний
бюджет України.

Даний акт підписано начальником
Управління з запереченнями з цього
приводу (арк. справи 60-64), на які надано
відповідний висновок Державної
фінансової інспекції в Донецькій
області. (арк. справи 65-69).

Державною фінансовою інспекцією в
Донецькій області пред'явлено вимогу
про усунення порушень №05-06-08-15/12742 від
29.10.2013року, де серед іншого, позивачу
належить вжити заходи по відшкодуванню
до державного бюджету зайво
перерахованої суми ПП «Суна».

Управління звернулось до відповідача з
претензією №02/4-377 від 05.11.2013року, в якій,
посилаючись на факти, які зазначені в
акті №06-15-13/122 від 24.09.2013року, просить
перерахувати грошові кошти, як
безпідставно отримані.

В претензії зазначена загальна сума
завищених витрат на матеріали,
визначена у акті, за всіма договорами,
які були укладені між сторонами у
справі.

Позивач зазначає, що претензія
одержана 05.11.2013року директором ПП
«Суна» Гордієнко О.В. особисто, що
підтвердив уповноважений представник
відповідача у судовому засіданні
09.01.2014року.

Предмет позовних вимог - стягнення на
підставі ст. ст. 526, 629,632, 837,1212 Цивільного
кодексу України з відповідача на
користь позивача безпідставно
отриманих грошових котів у розмірі 23
873грн.10коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги Управління є необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» N
2939-XII від 26.01.1993 року (із змінами та
доповненнями) головним завданням
органу державного фінансового
контролю є: здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і
достовірністю бухгалтерського обліку
і фінансової звітності у
міністерствах та інших органах
виконавчої влади, державних фондах,
фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах,
в установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які
не віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

За приписами ст. 15 вказаного Закону
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
контролюється.

Відповідно до вимог діючого
законодавства України акти перевірок,
що здійснюються органами державного
фінансового контролю, можуть
використовуватися тільки для
обґрунтування вимог відповідного
контролюючого органу, за умови
прийняття за ними рішення про
застосування фінансових санкцій.

Довідка органу державного фінансового
контролю чи акт перевірки може бути
підставою для вчинення відповідних
процесуальних дій посадовими особами
(зокрема - пред'явлення відповідного
позову до суду), однак не позбавляє
відповідну особу процесуального
обов'язку доводити свої вимоги
належними та допустимими доказами.

Відповідно статті 627 Цивільного
кодексу України, сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (стаття 628
Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів частин 1, 2
статті 632 Цивільного кодексу України
ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом. Зміна ціни в
договорі після його виконання не
допускається (частина 3 статті 632
Цивільного кодексу України).

Згідно статті 843 Цивільного кодексу
України, у договорі підряду
визначається ціна роботи або способи
її визначення. Ціна роботи у договорі
підряду включає відшкодування витрат
підрядника та плату за виконану ним
роботу.

У даному випадку правовідносини між
позивачем та відповідачем виникли на
підставі договору підряду, у якому
сторони вільно на власний розсуд
визначили обсяг робіт, що підлягають
виконанню, їх вартість, порядок
прийняття робіт.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 853 ЦК України
замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові.
Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі. Замовник, який прийняв роботу
без перевірки, позбавляється права
посилатися на недоліки роботи, які
могли бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник
виявив відступи від умов договору
підряду або інші недоліки, які не могли
бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (приховані
недоліки), у тому числі такі, що були
умисно приховані підрядником, він
зобов'язаний негайно повідомити про це
підрядника (ч. 3 ст.853 ЦК України).

На відповідача на підставі договору
підряду №21-09/2010 від 21.09.2010року був
покладений обов'язок щодо виконання
певного виду робіт, який виконаний
відповідачем, що підтверджується
відповідним актом виконаних підрядних
робіт. Зокрема, Замовник, підписавши
акт без заперечень, прийняв роботу,
виконану Підрядником відповідно до
договору підряду, не виявивши при
прийнятті допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків,
у подальшому позивач не звертався до
відповідача з листами, вимогами, не
складав акти, що свідчили б про факт
виконання робіт неналежної якості або
невідповідність обсягу робіт фактично
виконаного та заактованого.

Як встановлено судом, позивач повністю
оплатив вартість виконаних
відповідачем робіт.

Акт контрольного обміру від 11.09.2013року,
що складався комісією у складі
представників сторін, з залученням
представників Державної фінансової
інспекції в Донецькій області, з метою
визначення відповідності фактичного
обсягу виконаних робіт обсягу робіт,
які передбачені актом, розбіжностей не
виявив.

Акт Державної фінансової інспекції в
Донецькій області №06-15-13/122 від
24.09.2013року не може впливати на умови
укладеного між сторонами договору,
обмежувати права і обов'язки сторін з
приводу виконання зобов'язань за
договором підряду і змінювати його
умови, а також безпосередньо не може
свідчити про порушення відповідачем
зобов'язань за зазначеним договором, за
відсутності інших доказів наведеного в
акті порушення.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 того ж Кодексу
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

У даному випадку факти, які наведені у
акті, не доведені будь-якими належними
та допустимими доказами у справі.

Зокрема, підставою вважати, що
позивачем проведено відповідачу зайві
виплати бюджетних коштів є згідно акту
факт безпідставного завищення
вартості виконаних робіт через
включення до вартості робіт вартості
матеріалів та витрат з експлуатації
машин та механізмів, які не
підтверджені первинними документами.

За приписами ст. 839 ЦК України підрядник
зобов'язаний виконати роботу,
визначену договором підряду, із свого
матеріалу і своїми засобами, якщо інше
не встановлено договором.

Згідно п.8.1 договору постачання
будівельних матеріалів, виробів,
конструкцій та обладнання згідно
потреби забезпечуються по узгодженню
сторін з обов'язковим наданням, у разі
необхідності, паспортів, сертифікатів
та інших документів, підтверджуючих
якість продукції. При самостійному
забезпеченні матеріальними ресурсами
Підрядник повинен в письмовому
вигляді погоджувати з Замовником
номенклатуру та вартість цих
матеріалів на умовах, викладених у
листі Держбуду України №7/7-1247 від
14.12.2000року.

Як виходить з листа Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики №7/7-1247 від 14.12.2000року
«Щодо врахування вартості матеріалів,
виробів і конструкцій при складанні
договірної ціни (ціни тендерної
пропозиції) та розрахунків вартості
обсягів виконаних робіт» при
розрахунках договірної ціни (ціни
тендерної пропозиції) враховується
вартість матеріалів, виробів і
конструкцій, застосування яких
передбачено проектно-кошторисною
документацією, на підставі аналізу
власного банку даних, але у розмірі,
який, як правило, не перевищує рівень,
що склався у регіоні за цінами
виробників. При погодженні
договірної ціни замовником
перевіряються вартісні показники
трудових та матеріально-технічних
ресурсів. При здійсненні будівництва,
в обґрунтованих випадках (особливі
вимоги до технічних характеристик та
якості матеріалів, виробів та
конструкцій, технологічні умови
здійснення будівництва тощо), коли
поточні ціни придбання
матеріальних ресурсів відрізняються
від середньорегіональних, підрядна
організація отримує письмове
погодження замовника щодо поставки на
будівництво таких
матеріально-технічних ресурсів, про
що зазначається в контракті. При
відсутності погодження придбання
матеріальних ресурсів за поточними
цінами, які перевищують
середньорегіональні, різниця між
вартістю цих ресурсів та ціною, що
склалась в регіоні, замовником не
компенсується.

У даному випадку роботи виконувались з
матеріалів Підрядника з залученням
його матеріально-технічних ресурсів,
машин та механізмів. Вартість
матеріальних ресурсів та експлуатації
будівельних машин та механізмів була
визначена сторонами у договірній ціні,
яка підписана сторонами без
заперечень. Факт використання
матеріалів, вартість яких би не була
погоджена сторонами при складанні
договірної ціни та потребувала б
письмово погодження з боку Замовника,
будь-якими доказами не доведено.

Уповноважена особа Управління
підтверджує факт надання первісних
документів в підтвердження обсягу та
вартості матеріалів, машин та
механізмів, які використовувались для
здійснення будівництва, під час
підписання акту виконаних робіт за
вересень 2010року (див. заперечення на
акт, арк. справи 62).

Таким чином, дотримуючись п.5.3 договору,
після отримання акту виконаних робіт,
Замовник перевірив його реальність,
тобто, відповідність даних, що
зазначені в акті, даним, які випливають
з первинних документів. Доказів
протилежного матеріали справи не
містять.

У подальшому, позивач не звертався до
відповідача з будь-якими письмовими
вимогами щодо надання будь-яких
первісних документів в підтвердження
факту використання матеріалів чи
механізмів.

Таким чином, ніяких доказів відхилень
від вартості або обсягу обумовлених
договором виконаних відповідачем
робіт та матеріалів, позивачем не
представлено, перераховані позивачем
кошти відповідають вартості прийнятих
без заперечень робіт.

В якості правової підстави заявлених
позовних вимог позивач посилається на
ст.1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз указаної норми права дає
підстави для висновку, що цей вид
позадоговірних зобов'язань породжують
такі юридичні факти: 1/ набуття особою
майна або його збереження за рахунок
іншої особи; 2/ відсутність для цього
правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами у справі було
укладено договір про оплатне виконання
замовлення на капітальний ремонт
будинку, а кошти, які Управління
просить стягнути з ПП «Суна», отримано
останнім як оплату виконаних за
договором робіт, то такі кошти набуто
за наявності правової підстави, а тому
не може бути витребувано відповідно до
положень ст. 1212 ЦК України як
безпідставне збагачення.

Таким чином, посилання позивача на
зазначену норму цивільного
законодавства як на правову підставу
позовних вимог, є неправомірним.

Така ж правова позиція міститься у
постанові Верховного суду України у
справі №5006/18/13/2012 від 22.01.2013року,а за
приписами ст.11128 ГПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Суд, виходячи з того, що факт виконання
сторонами умов договору №21-09/2010 від
21.09.2010року підтверджено відповідними
доказами у справі, правовідносини у
сторін виникли саме на підставі
виконаного сторонами договору і
закінчення строку виконання сторонами
їх договірних зобов'язань не змінює
правової природи договірних
зобов'язальних правовідносин, на
підставі яких позивачем були
перераховані відповідачу грошові
кошти, акт Державної фінансової
інспекції не є ані первинним
документом, ані висновком експертизи
на підтвердження того, що роботи
виконані неякісно або не в повному
обсязі, завищення вартості таких робіт,
вважає, що позовні вимоги є
необґрунтованими та недоведеними
належними доказами у справі, а тому у їх
задоволенні слід відмовити.

У відповідності до ст.49 ГПК України,
оскільки у задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю, судові витрати по
сплаті судового збору покладаються на
позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. ст. 11, 525, 526, 530, 627, 629, 632, 837, 839, 843, 1212
Цивільного кодексу України; ст.ст. 4-2, 4-3,
22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог
Управління капітального будівництва
Краматорського міськвиконкому, м.
Краматорськ Донецької області до
відповідача: Приватного підприємства
«СУНА» м. Краматорськ Донецької
області про стягнення безпідставно
набутих грошових коштів в сумі 23
873грн.10коп.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене до Донецького апеляційного
господарського суду протягом десяти
днів. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

У судовому засіданні 09.01.2014року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду.

Повний текст рішення суду складено
14.01.2014року.

Суддя
А.М. Осадча