КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.
справа№ 911/3036/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі:
Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача
- Луцько Р.М.

відповідача - Прохода Ю.В.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрікон-Київ»

на рішення господарського суду
Київської області від 23.10.2013 р.

у справі № 911/3036/13 (суддя - Мальована Л.Я.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк Форум»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрікон-Київ»

про стягнення 96690,29 грн.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Банк Форум» (далі - позивач)
звернулось з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агрікон-Київ» (далі - відповідач) про
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
№ 143/08/00-КА від 18.09.2008 р. у загальній сумі
96 690,29 грн.

Рішенням господарського суду
Київської області у справі № 911/3036/13 від
23.10.2013 р. позов задоволено повністю,
стягнуто з ТОВ «Агрікон-Київ» на
користь ПАТ «Банк Форум» 45 424,00 грн.
простроченої заборгованості по
кредиту, 13 333,10 грн. поточної
заборгованості по поверненню
кредитних коштів, 36 650,19 грн.
простроченої заборгованості по
процентах, 741,69 грн. поточної
заборгованості по процентах, 541,31 грн.
пені.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Київської області
від 23.10.2013 р., Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрікон-Київ»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить оскаржуване рішення суду
скасувати та прийняти нове про відмову
в позовних вимогах у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
скаржник зазначає про неприйняття
місцевим судом до уваги того, що
позивачем не надано до позову
належного розрахунку заборгованості,
зокрема, сума заборгованості містить
лише розмір пені за несвоєчасне
повернення нарахованих процентів,
однак не містить формули чи методики
розрахунків.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 12.12.2013 р.,
визначено наступну колегію суддів:
головуючий суддя - Буравльов С.І., судді
- Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.12.2013 р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 911/3036/13, а розгляд справи
призначено на 21.01.2014 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

18.09.2008 р. між Публічним акціонерним
товариством «Банк Форум» (далі -
позивач, банк) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Агрікон-Київ» (далі - відповідач,
позичальник) було укладено кредитний
договір № 143/08/00-КА (далі - кредитний
договір).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору
банк надає позичальнику кредит на
придбання автомобіля Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort
AT, комплектації Е83 (2008 року випуску) у
сумі 81 469,10 грн.

Згідно з п. 1.2 кредитного договору
кредитні кошти надаються строком до
16.09.2013 року.

За користування кредитними коштами
встановлюється плата в розмірі 22
відсотки річних. У випадку невиконання
пункту 3.3.10 за користування кредитними
коштами встановлюється плата в розмірі
27 (22% плюс 5% річних) відсотків річних (п.
1.3 кредитного договору).

Як передбачено п. 2.3 кредитного
договору, позичальник здійснює
повернення кредиту частинами
щомісячно, починаючи з першого місяця
кредитування в сумі не менше 1 336,00 грн.
на відкритий йому позичковий рахунок №
2710 в АКБ «Форум», МФО 322948. Залишок
кредиту в сумі 1 309,10 позичальник
сплачує в кінці строку дії даного
договору.

Відповідно до п. 3.1.1 кредитного
договору банк зобов'язаний на умовах,
передбачених п. 2.2 договору, в межах
ліміту кредитування, що передбачений п.
1.1 цього договору, надати позичальнику
кредитні кошти шляхом їх перерахування
відповідно до цільового призначення за
наданими позичальником письмовими
заявками та документами.

18.09.2008 р. на виконання умов кредитного
договору, позивач перерахував
відповідачу грошові кошти (кредит) у
розмірі 81 469,10 грн., що підтверджується
наявним в матеріалах справи
меморіальним ордером № 173575.

Позивач зазначає, що позичальник не
виконав умов кредитного договору та не
повернув грошові кошти, одержані в
рахунок кредитної лінії, не сплатив
проценти за користування кредитом, що
призвело до виникнення заборгованості
за кредитним договором, загальний
розмір якої становить 96 148,98 грн., з яких:
45 424,00 грн. простроченої заборгованості
по поверненню кредитних коштів, 13 333,10
грн. поточної заборгованості по
повернення кредитних коштів, 36 650,19 грн.
простроченої заборгованості по
процентам, 741,69 грн. поточна сума
заборгованості по нарахованим
процентам.

21.08.2010 р. позивач направив на адресу
відповідача вимогу № 2184/15.2.1.1 про
повернення кредиту, сплату процентів
за користування кредитними коштами в
термін до 08.09.2010 р.

05.12.2011 р. позивач повторно направив на
адресу відповідача аналогічну вимогу
та вимагав останнього у 30-ти денний
строк погасити заборгованість за
кредитним договором.

Вказані вимоги були залишені
відповідачем без відповіді та
виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з приписами ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В силу вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК
України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Встановлено, що відповідач свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконав, оскільки у матеріалах справи
відсутні докази сплати заборгованості
по кредиту та процентам.

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з висновком місцевого
суду про те, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача 45 424,00 грн.
простроченої заборгованості по
поверненню кредитних коштів, 13 333,10 грн.
поточної заборгованості по поверненню
кредитних коштів, 36 650,19 грн.
простроченої заборгованості по
процентам, 741,69 грн. поточної
заборгованості по нарахованим
процентам є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

За прострочення виконання грошового
зобов'язання, позивач нарахував та
просить суд стягнути з відповідача 541,31
грн. пені за період з 03.07.2012 р. по 16.12.2012 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 230 ГК України штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 4.1 кредитного договору сторони
передбачили, що за несвоєчасне повне чи
часткове повернення кредитних коштів
та за несвоєчасну повну чи часткову
сплату процентів, позичальник сплачує
неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2
процентів за кожен день прострочення,
що обчислюється з суми неповерненого
кредиту та/або несплачених процентів.
Сплата пені не звільняє позичальника
від сплати процентів за користування
кредитними коштами до моменту
фактичного погашення заборгованості.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Статті 1, 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» та ч. 2
ст. 343 ГК України обмежують граничний
розмір пені подвійною обліковою
ставкою НБУ.

Отже, розмір пені не може перевищувати
той розмір, який установлено законом як
граничний, тобто за прострочення
платежу за договором може бути
стягнуто лише пеню, сума якої не
перевищує ту, що обчислена на підставі
подвійної облікової ставки
Національного банку України. Таку ж
правову позицію підтримує і Верховний
Суд України (постанова ВСУ від 24.10.2011р. у
справі № 25/187).

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду про те, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача пені у сумі 541,31
грн. за період з 03.07.2012 р. по 16.12.2012 р. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач вказує, що позивачем не
надано до позову належного розрахунку
заборгованості, зокрема, сума
заборгованості місить лише розмір пені
за несвоєчасне повернення нарахованих
процентів, однак не місить формули чи
методики розрахунків, з яких би
вбачалося, яким чином утворилася дана
заборгованість та як саме
нараховувалися відсотки по пені.

Колегія зазначає, що розрахунок
вказаної заборгованості міститься в
матеріалах справи, перевірений судом, є
вірним, відповідає умовам укладеного
кредитного договору та вимогам чинного
законодавства.

До того ж, відповідач не був
позбавлений права здійснити і подати
суду контррозрахунок заборгованості
за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги наведеного
не спростовують та відхиляються
колегією суддів як необґрунтовані.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що рішення
Господарського суду Київської області
від 23.10.2013 р. прийнято з повним та
всебічним дослідженням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агрікон-Київ» задоволенню не
підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
ГПК України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агрікон-Київ» залишити без
задоволення, рішення господарського
суду Київської області від 23.10.2013 р. у
справі № 911/3036/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/3036/13 повернути
до господарського суду Київської
області.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя
С.І. Буравльов

Судді
В.В. Андрієнко

В.В. Шапран