ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2014 р.Справа № 922/5142/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання
Васильєва Л.О.

розглянувши справу

за позовом Публічне АТ "НАК "Нафтогаз
України" м. Київ до КП "Харківські
теплові мережі", м. Харків про
стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивач - Єфременко О.О.

відповідач - Ващенко Т.Д.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" звернувся
до господарського суду Харківської
області з позовом до відповідача -
Комунальне підприємство "Харківські
теплові мережі" про стягнення коштів в
сумі 146950,67 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на неналежне
виконання з боку відповідача
покладених на нього обов`язків за
договором купівлі-продажу природного
газу №12/1005-ПР від 19.01.2012 року, на
підставі чого просить суд стягнути з
відповідача суму 3% річних в розмірі
146950,67 грн. Також до стягнення заявлені
судові витрати.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 19 грудня 2013
року було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її до розгляду.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав, просив його задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач у письмових запереченнях
визнає, що ним не сплачено суму
заборгованості за природний газ по
договору №12/1005-ПР від 19.01.2012 року та тим
самим не виконано рішення суду від
17.06.2013 року. Проте неналежне виконання
покладених на ного зобов'язань
пов'язане з важким фінансовим
становищем підприємства та з його
збитковістю.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи в
їх сукупності, надаючи правову оцінку
позовним вимогам, вислухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

19 січня 2012 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" (далі - Позивач, Компанія,
Постачальник) та Комунальним
підприємством "Харківські теплові
мережі" (далі - Відповідач, Покупець, КП
"Харківські теплові мережі") був
укладений договір № 12/1005-ПР купівлі -
продажу природного газу (далі - договір)
(копія додається).

Відповідно до розділу 1 Договору, в
редакції додаткової угоди від 27.06.12 № 1
Продавець передає Покупцю в період з
01.01.12 по 31.12.12 природний газ у обсязі до 24
299,531 тис. м3, а Покупець зобов'язується
прийняти і оплатити природний газ на
умовах цього договору.

На виконання п.2.1 Договору Позивач
поставив у січні 2012 року - липні 2012 року,
а Відповідач прийняв природний газ на
загальну суму 93432960,25 грн., що
підтверджуються актами приймання -
передачі природного газу від 31.01.12 на
суму 22727764,49 грн., від 29.02.12 на суму 22510661,08
грн., від 31.03.12 на суму 21612980,67 грн., від
30.04.12 на суму 11934796,76 грн., від 31.05.12 на
суму 370687,97 грн., від 30.06.12 на суму 5229418,40
грн., від 31.07.12 на суму 4046650,88 грн.

Таким чином Позивачем передано
Відповідачу природний газ на суму
93 432 960,25 грн.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що
оплата за газ здійснюється виключно
грошовими коштами у такому порядку:

- оплата в розмірі 30% (тридцяти
відсотків) від вартості запланованих
місячних обсягів проводиться не
пізніше ніж за 5 (п'ять) банківських днів
до початку місяця поставки газу;

- оплата в розмірі по 35% (тридцять
п'ять відсотків) від вартості
запланованих місячних обсягів
проводиться до 5 числа та до 15-го числа
поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа, наступного за місяцем поставки
газу.

Відповідач перерахував на рахунок
позивача грошові кошти в якості оплати
за природний газ у сумі 89951000,00 грн.

Стягнення заборгованості та штрафу за
природний газ, поставлений у
січні-липні 2012 року, а також 3% річних та
інфляційних витрат, нарахованих до
19.02.2013 року було предметом розгляду
господарського суду у справі №922/1670/13
за результатами розгляду якої винесено
рішення про часткове задоволення
позовних вимог. Проте, рішення в
частині стягнення основного боргу за
травень 2012 року виконано лише 29.05.2013
року, в частині стягнення основного
боргу за червень 2012 року виконано лише
31.05.2013 року, в частині стягнення
основного боргу за липень 2012 року не
виконано.

У зв'язку з цим, позивачем нараховано 3%
річних на суму заборгованості за
природний газ, поставлений у травні 2012
року за період з 20.02.2013 по 29.05.2013 року, у
червні 2012 року за період з 20.02.2013 року по
31.05.2013 року, у липні 2012 року за період з
20.02.2013 по 01.11.2013 року.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Наведені норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те,
що наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді 3%
річних виступають способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінених
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові, а тому
ці кошти нараховуються незалежно від
вини боржника та незалежно від сплати
ним неустойки (пені) за порушення
виконання зобов'язання.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача,
перевіривши період нарахування
останнім вказаної суми 3% річних, дійшов
висновку про те, що відповідний
розрахунок є вірним, та відповідає
нормам чинного законодавства, а тому
сума 146950,67 грн. підлягає стягненню з
Відповідача у повному обсязі.

Суд, вирішуючи питання розподілу
судових витрат, керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 82-85,
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" (61037, м.
Харків, вул. Доброхотова, 11, п.р.
№3856 в АТ "Банк Золоті ворота", МФО
351931) на користь Публічного
акціонерного товариства "Нафтогаз
України" (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, , р/р
09 ПАТ "Промінвестбанк", МФО 300012) 3%
річних в розмірі 146950,67 грн. та витрати
по сплаті судового збору в розмірі 2939,10
грн.

Повне рішення складено 10.01.2014 р.

Суддя Лаврова Л.С.