РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
Справа №918/1195/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич
С.П.

судді
Павлюк І. Ю. ,

судді
Миханюк М.В.

при секретарі Ткач Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Фурсачик О.І. (довіреність
№3523-19 від 25.12.2012р.)

відповідача - Кравченко А.В.
(довіреність від 22.01.2014р.)

третьої особи на стороні відповідача -
не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
позивача Публічного акціонерного
товариства "Західінкомбанк" на рішення
господарського суду Рівненської
області від 02 жовтня 2013 року у справі
№918/1195/13 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Західінкомбанк"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енерго Генерація"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Відкрите акціонерне
товариство "Квасилівський завод
комунального устаткування"

про стягнення заборгованості в сумі 408
725,3 грн.

Судом роз'яснено представникам сторін
права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України. Клопотання про технічну
фіксацію судового процесу не
поступало, заяв про відвід суддів не
надходило.

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2013 року, рішенням
господарського суду Рівненської
області було відмовлено у задоволенні
позову ПАТ "Західінкомбанк" до ТОВ
"Енерго Генерація", за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - ВАТ "Квасилівський завод
комунального устаткування", про
стягнення заборгованості в сумі 408725,30
грн.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням, у своїй апеляційній скарзі
просить рішення скасувати та прийняти
нове, яким позов задоволити, вважаючи,
що прийняті судом висновки не
відповідають обставинам справи, а
також порушено норми матеріального та
процесуального права, оскільки суд
помилково дійшов висновку, що Договір
поруки №3103-2 від 31 березня 2008 року
припинив свою дію та строк виконання
боржником свого основного зобов'язання
настав 27 березня 2009 року (з моменту
отримання листа №258 від 24 березня 2009
року). Вважає, що строк погашення
кредиту настав 30 листопада 2009 року,
коли банк використав своє право на
дострокове погашення кредиту та
повідомив, листом №38, позичальника -
ВАТ "Квасилівський завод комунального
устаткування" про дострокове виконання
боржником його кредитних зобов'язань
за Кредитним договором №3103-1 від 31
березня 2008 року - до 30 листопада 2009 року.

Відповідач у своєму відзиві на
апеляційну скаргу вважає дане рішення
таким, що прийняте відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а апеляційна скарга є необґрунтованою
та такою, що не підлягає задоволенню,
оскільки протягом шести місяців, які
слід обраховувати з 27 березня 2009 року
(строк встановлений ч.4 ст. 559 ЦК України)
банк не пред'являв вимоги до поручителя
щодо погашення заборгованості за
Кредитним договором №3103-1 від 31 березня
2008 року.

21 листопада 2013 року, за розпорядження
в.о. керівника апарату Рівненського
апеляційного господарського суду, у
зв'язку з перебуванням головуючого
судді Савченко Г.І. у відпустці,
проведено автоматизований
перерозподіл справи, яким визначено
колегію суддів для розгляду даної
справи у складі: Дужич С.П. головуючий,
Павлюк І.Ю., Миханюк М.В.

25 листопада 2013 року, ухвалою
Рівненського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу
було прийнято до провадження та
призначено її розгляд на 11 грудня 2013
року.

11 грудня 2013 року, ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду
розгляд апеляційної скарги було
відкладено на 23 січня 2014 року.

21 січня 2014 року, позивач подав до суду
клопотання про зупинення провадження у
даній справі до касаційного розгляду
рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Рівненської від 04 листопада 2013 року у
справі №2/570/735/2013 за позовом ПАТ
"Західінкомбанк" до Панчука В.Б.,
Закладного А.Ю. про стягнення
заборгованості за Кредитним договором
від 31 березня 2008 року №3103-1, оскільки
вважає, що набрання законної сили по
даній справі може вплинути на
вирішення спору Рівненським
апеляційним господарським судом у
справі №918/1195/13.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
вказаного клопотання з огляду на
наступне.

Пунктом 3.16 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
встановлено, що відповідно до ч.1 ст. 79
ГПК України господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.
При цьому пов'язаною з даною справою є
така інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (ч.ч.2-4 ст. 35 ГПК
України). Під неможливістю розгляду
даної справи слід розуміти
неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Оскільки за час розгляду спору сторони
забезпечувались правами, наданими їм
чинним законодавством України, в тому
числі брати участь у засіданнях,
подавати докази, заявляти клопотання,
давати пояснення та ін., то судова
колегія приходить до висновку про
відсутність перешкоди для
встановлення усіх фактичних обставини
по даній справі за наявними в ній
матеріалами, тому дане клопотання є
необґрунтованим, а відтак, задоволенню
не підлягає.

У судовому засіданні представники
сторін підтримали доводи викладені в
апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, хоча і був
завчасно повідомлений про час і місце
судового розгляду, на що вказують
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення. Заяв про відкладення
судового засідання не надходило.

Враховуючи вимоги ст.ст. 101, 102 ГПК
України про межі та строки перегляду
справи в апеляційній інстанції, а також
те, що сторони по справі належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
апеляційної скарги, суд вважає за
можливе провести судове засідання за
відсутності представника третьої
особи.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги та відзиву
на неї, перевіривши повноту з'ясування
та доведеність всіх обставин, що мають
значення для справи, дослідивши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, встановила що:

31 березня 2008 року між ТОВ КБ
"Західінкомбанк" (правонаступником
якого є ПАТ "Західінкомбанк"), як
кредитором, та ВАТ "Квасилівський завод
комунального устаткування", як
позичальником, було укладено Кредитний
договір №3103-1, згідно умов якого банк
надав позичальнику до 30 березня 2011 року
1 800 000,000 грн., на поточні потреби, для
поповнення обігових коштів, проведення
розрахунків за товар, оплати послуг та
на придбання основних засобів, зі
сплатою 18% річних, а останній, у свою
чергу, зобов'язався своєчасно
повернути отримані кошти та сплатити
відсотки за користування кредитом,
відповідно до умов даного Кредитного
договору (а.с.7-8).

Пунктом 1.2 Кредитного договору
встановлено, що в разі невиконання
(неналежного виконання) позичальником
будь-якої з умов даного Договору -
термін користування кредитом
встановлюється до першої письмової
вимоги кредитора.

При зміні кредитної політики, рівня
інфляції та настанні інших об'єктивних
обставин, кредитор за письмовим
повідомленням позичальника має право
змінювати процентну ставку
встановлену за користування
кредитними коштами, що оформляється
додатковою угодою. В разі незгоди
позичальника зі зміною процентної
ставки або відмови позичальника від
укладення додаткової угоди,
позичальник зобов'язаний в
десятиденний термін з дня отримання
повідомлення повернути кредитору
кредит, сплатити проценти та інші
платежі відповідно до даного договору
(п.6.5. Кредитного договору).

Відповідно до п. 3.2.2 Договору,
позичальник зобов'язався здійснити
повне погашення кредиту і, зокрема, в
разі невиконання (неналежного
виконання) позичальником будь-якої з
умов даного договору - в семиденний
строк з дня отримання письмової вимоги
кредитора.

В цей же день, 31 березня 2008 року, для
забезпечення належного виконання
Кредитного договору №3103-1, між ТОВ КБ
"Західінкомбанк" (правонаступником
якого є ПАТ "Західінкомбанк"), як
кредитором, ВАТ "Квасилівський завод
комунального устаткування", як
позичальником, та ТОВ "Енерго
Генерація", як поручителем, було
укладено Договір поруки №3103-2, за
умовами якого поручитель зобов'язався
перед банком відповідати за виконання
в повному обсязі позичальником своїх
зобов'язань по Кредитному договору
№3103-1 та додаткових угод до нього,
укладених між кредитором та
позичальником (а.с.12).

Згідно п.3.2 даного Договору поруки
№3103-2, дія договору припиняється в
момент повного виконання
позичальником чи поручителем усіх
зобов'язань позичальника перед
кредитором за Кредитним договором
№3103-1 та додатковими угодами до нього.

30 вересня 2008 року та 28 листопада 2008
року, додатковими договорами до
Кредитного договору №3103-1 сторонами
було змінено процентну ставку за
користування наданими кредитними
коштами до 21% річних та 23% річних,
відповідно. (а.с.10-11)

24 березня 2009 року, ТОВ КБ
"Західінкомбанк" листом №258, який був
отриманий позичальником 27 березня 2009
року, повідомило ВАТ "Квасилівський
завод комунального устаткування про
необхідність збільшення відсоткової
ставки до 25% за Кредитним договором є
№3103 від 31 березня 2008 року та вимогало, в
разі відмови останнього від підписання
Додаткового договору про зміну
відсоткової ставки, повернути
отриманий кредит в повному обсязі,
сплати проценти за фактичний час
користування кредитом та інші платежі
відповідно до умов даного Кредитного
договору. (а.с.69)

Листами №726 від 14 вересня 2009 року та №38
16 листопада 2009 року, ТОВ КБ
"Західінкомбанк" вимагало від
позичальника - ВАТ "Квасилівський завод
комунального устаткування" погасити
заборгованість та штрафні санкції по
Кредитному договору №3103-1 (а.с.70-71).

Позичальник своїх зобов'язань щодо
виконання умов Кредитного договору не
виконав, що спричинило його
заборгованість перед банком у розмірі
408 725,30 грн.

26 лютого 2010 року, позивач звернувся до
Рівненського районного суду
Рівненської області з позовом до
Пінчук В.Б., Закладного А.Ю., ТОВ "Енерго
Генерація", ТОВ "Енерго ЕКО Консалтінг"
та ВАТ "Квасилівський завод
комунального устаткування" про
стягнення заборгованості солідарно з
відповідачів у розмірі 1 374 300,00 грн.
(а.с.74-75).

05 липня 2011 року, ухвалою господарського
суду Рівненської області, у зв'язку з
порушенням провадження про
банкрутство ВАТ "Квасилівський завод
комунального устаткування", ПАТ
"Західінкомбанк" було внесено до
реєстру кредиторів першої черги цього
товариства з грошовими вимогами в
розмірі 1 440 471,38 грн. - основної
кредитної заборгованості та відсотків
за користування кредитними
коштами.(а.с.14-16)

20 березня 2012 року, ухвалою Рівненського
районного суду Рівненської області у
справі №2-309/11, було задоволено
клопотання позивача - ПАТ
"Західінкомбанк" в особі Рівненської
філії та залишено без розгляду позовні
вимоги позивача про стягнення
заборгованості до ТОВ "Енерго
Генерація", ТОВ "Енерго ЕКО Консалтінг"
та ВАТ "Квасилівський завод
комунального устаткування" за
Кредитним договором №3103-1. (а.с.76-77)

19 березня 2012 року, рішенням
господарського суду Рівненської
області, у справі №5019/175/12, залишеним
без змін постановою Рівненського
апеляційного господарського суду
України від 13 червня 2012 року, було
відмовлено у задоволенні позову ТОВ
"Енерго Генерація" до ПАТ
"Західінкомбанк" в особі Рівненської
філії, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - ВАТ
"Квасилівський завод комунального
устаткування" про розірвання Договору
поруки №3103-2 від 31 березня 2008 року, в
якому позивач, як на підставу у
задоволенні позову, посилався на те що
він поручався за виконання Кредитного
договору позичальником виходячи з
сплати 18% річних і не розраховував на
збільшення боргового зобов'язання.
(а.с.124-128)

15 червня 2011 року, рішенням
господарського суду Рівненської
області, у справі №14/124, було відмовлено
у задоволенні позову ТОВ "Енерго
Генерація" до ПАТ "Західінкомбанк" в
особі Рівненської філії та ВАТ
"Квасилівський завод комунального
устаткування" про визнання припиненим
Договору поруки №3103-2 від 31 березня 2008
року, в якому позивач, як на підставу у
задоволенні позову, посилався на ті ж
підстави і зазначив, що згоди на
збільшення відсоткової ставки за
Кредитним договором №3103-1 він не
надавав. (а.с.123-124, 132)

09 серпня 2013 року, ПАТ "Західінкомбанк"
звернулось до господарського суду
Рівненської області з позовом до ТОВ
"Енерго Генерація", за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - ВАТ "Квасилівський завод
комунального устаткування", про
стягнення заборгованості в сумі 408 725,30
грн., нарахованих відсотків з жовтня 2010
року по31 березня 2012 року. (а.с.2-4)

02 жовтня 2013 року, рішенням
господарського суду Рівненської
області було відмовлено у задоволенні
позову ПАТ "Західінкомбанк" до ТОВ
"Енерго Генерація", за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - ВАТ "Квасилівський завод
комунального устаткування", про
стягнення заборгованості в сумі 408 725,30
грн. (а.с.172-174)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу в суді
кожна особа вправі здійснювати шляхом
звернення з позовом, предмет якого або
кореспондує із способами захисту,
визначеними у ст. 16 ЦК України,
договором або іншим законом. Одним із
способів захисту цивільного права та
інтересу може бути вимога про
примусове виконання зобов'язання та
відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України, господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК
України вбачається, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК
України).

Як вбачається з матеріалів справи, між
банком та ВАТ "Квасилівський завод
комунального устаткування" був
укладений Кредитний договір №3103-1, з
урахування додаткових договорів, за
яким банк надав позичальнику до 30
березня 2011 року1 800 000,000 грн. З
відсотковою ставкою у 23%, а товариство,
у свою чергу, зобов'язалось своєчасно
повернути отримати кошти та сплатити
відсотки за користування кредитом,
відповідно до умов даного Кредитного
договору (а.с.7-8, 10-11).

Даний кредитний договір
забезпечувався Договором поруки №3103-2,
за умовами якого поручитель - ТОВ
"Енерго Генерація" зобов'язався перед
банком відповідати за виконання в
повному обсязі позичальником
зобов'язань по Кредитному договору та
додатковим угодам до нього і дія даного
договору припиняється після повного
виконання позичальником чи
поручителем усіх зобов'язань ВАТ
"Квасилівський завод комунального
устаткування" перед банком за
Кредитним договором №3103-1 та
додатковими угодами до нього. (п.3.2
Договору поруки)

Згідно з ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися,
зокрема, порукою.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за невиконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Нормою ст. 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Місцевий господарський суд, з яким
погоджується апеляційна інстанція,
вірно встановив, що позивач взяті на
себе зобов'язання виконав та надав
позичальнику кредит у встановленому в
договорі розмірі. Проте, на чергову
пропозицію банку збільшити відсоткову
ставку по Кредитному договору, яка була
отримана 27 березня 2009 року, позичальник
відмовився від укладання Додаткового
договору про зміну відсоткової ставки
до 25%.

Згідно п.6.5 Кредитного договору, в разі
незгоди позичальника на зміну
процентної ставки або відмови його від
укладення додаткової угоди, останній
зобов'язаний в десятиденний строк з дня
отримання повідомлення повернути
кредитору кредит, сплатити проценти та
інші платежі відповідно до даного
Кредитного договору.

Про даний обов'язок позичальника і було
його повідомлено банком при
направленні листа №258 від 24 березня 2009
року про необхідність збільшення
відсоткової ставки до 25% за Кредитним
договором №3103-1 від 31 березня 2008
року.(а.с.69)

Позичальник взяті на себе зобов'язання,
передбачені п.6.5 Кредитного договору,
не виконав, кредитні кошти та відсотки
за користування кредитом у
десятиденний термін (до 06 квітня 2009
року) не сплатив, чим порушив умови
Кредитного договору.

Таким чином, з наступного дня банк мав
право звернутись, на підставі Договору
поруки №3103-2, до поручителя про
виконання ним зобов'язань невиконаних
позичальником по Кредитного договору
№3103-1 від 31 березня 2008 року. Проте,
даного свого права у передбачений
законом шестимісячний термін банк не
використав та не повідомив ТОВ "Енерго
Генерація", як поручителя, про
порушення позичальником зобов'язань та
не вимагав від поручителя виконання
цих зобов'язань.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення (ч.1 ст. 251 ЦК
України).

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК
України). Разом з тим із настанням
певної події, яка має юридичне
значення, законодавець пов'язує термін,
який визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка неминуче
настане (ч.2 ст. 251 та ч.2 ст. 252 ЦК України).

Місцевий господарський суд вірно
зазначив, що в оскаржуваному договорі
поруки не встановлено строку, після
якого порука припиняється, а умова
Договору поруки про його дію до повного
виконання боржником своїх зобов'язань
перед банком за Кредитним договором не
є встановленим сторонами строком
припинення дії поруки, оскільки
суперечить ч.1 ст. 251 ЦК України та ч.1 ст.
252 ЦК України, тому в цьому разі
підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559
ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимогу до поручителя.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Вищого господарського суду
України від 23 грудня 2013 року у справі
№922/1209/13 та від 10 грудня 2013 року у справі
№5011-75/9565-2012.

Таким чином, господарський суд першої
інстанції вірно визначив, що вказаний
шестимісячний строк для пред'явлення
вимоги поручителю сплинув 06 жовтня 2009
року, а оскільки вимога до поручителя
про виконання зобов'язань позичальника
банком не була пред'явлена протягом
зазначеного строку, дійшов вірного та
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог позивача до
ТОВ "Енерго Генерація", оскільки порука
припинилась.

Посилання апелянта на те, що рішеннями
господарських судів, які вступили у
законну силу, було відмовлено у
задоволення позовних вимог ТОВ "Енерго
Генерація" про розірвання та про
визнання припиненим даного Договору
поруки №3103-2 від 31 березня 2008 року, а
тому факти встановлені в цих рішеннях
не повинні доводитися при розгляді
цієї справи, і нові доводи відповідача
не повинні прийматися судом при
розгляді даної справи, колегією суддів
оцінюються критично, оскільки
підставами для задоволення позовних
вимог в зазначених господарських
справах відповідачем зазначалось що,
згідно з ч.1 ст. 559 ЦК України, порука
припиняється у разі зміни зобов'язання
без згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, а такої згоди на
збільшення ним не надавалось і в даних
судових провадженнях судом не
досліджувалось та не з'ясовувалось
обставин дотримання або пропущення
банком строків визначених ч.4 ст. 559 ЦК
України.

Інші доводи позивача, наведені у позові
та відзиві на апеляційну скаргу,
спростовуються матеріалами справи та
не ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На підставі зазначеного, колегія
суддів вважає, що рішення
господарського суду першої інстанції
прийняте у відповідності до норм ст. 43
ГПК України із всебічним, повним та
об'єктивним дослідженням матеріалів
справи в їх сукупності та вірним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому відсутні
правові підстави для скасування
рішення господарського суду та
задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної
скарги, на підставі ст. 49 ГПК України, у
зв'язку з відмовою в її задоволенні,
покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Рівненської області від 02.10.13 р. у
справі №918/1195/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Західінкомбанк" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №918/1195/13 повернути
господарському суду Рівненської
області.

Головуючий суддя
Дужич С.П.

Суддя
Павлюк І. Ю.

Суддя
Миханюк М.В.