ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року Справа № 910/14887/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.,суддів
:Гончарука П.А., Стратієнко Л.В.
розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім -
Фрегат"на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
18.11.2013 рокуу справі за
позовомІноземного підприємства
"Кока-Кола Беверіджиз Україна
Лімітед"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім -
Фрегат"простягнення коштів В С Т А Н О В
И В:

у серпні 2013 року Іноземне підприємство
"Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед"
звернулось до господарського суду з
позовом про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім - Фрегат" 196 635,61 грн. заборгованості
за товар, поставлений останньому на
умовах договору № від 19.12.2011 року.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 01.10.2013 року позов задоволено в
повному обсязі.

За наслідками перегляду справи в
апеляційному порядку, постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 18.11.2013 року
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Постановлені у справі судові рішення
оскаржено у касаційному порядку й
ухвалою Вищого господарського суду
України від 23.12.2013 року порушено
касаційне провадження за касаційною
скаргою відповідача, у якій він
посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і просить постановлені у справі судові
рішення скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені у касаційній
скарзі доводи, судова колегія вважає,
що скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, відносини сторін
врегульовані договором № від
19.12.2011 року, за умовами якого
ІП"Кока-Кола Беверіджиз Україна
Лімітед" (постачальник) зобов'язалось
поставити ТОВ "Торговий дім - Фрегат"
(покупець) товар, а останній прийняти це
товар та оплатити його вартість.

За п. 5.4 зазначеного договору
передбачено, що представники покупця,
що здійснюють приймання товару, що
поставляється по договору, до
виконання відповідної операції,
зобов'язані надати своєму контрагенту
оригінал довіреності, що надає даній
особі право робити дану операцію; у
випадку, якщо покупець не вніс особу, що
здійснює приймання товару, достатнім
доказом виступає печатка відповідача.

Пунктом 12.2 цього договору встановлено,
що покупець розраховується за
безалкогольні напої протягом 14 днів з
дати поставки товару даного виду,
за соки - 60 днів з дати поставки
товару цього виду, а за алкогольні
напої - 45 днів з дати поставки товару.

Якщо за місяць до закінчення строку дії
договору жодна сторона письмово не
повідомить одна одну про припинення
дії договору, договір вважається
пролонгованим кожного разу на один рік
і на тих саме умовах ( п. 7.1. договору).

Перевіряючи дотримання кожною із
сторін своїх зобов'язань судами
обох інстанцій встановлено, що згідно
товарно-транспортних накладних
№ від 16.10.2012 року, №
від 16.10.2012 року, № від 16.10.2012 року,
№ від 29.10.2012 року, №
від 01.11.2012 року, № від 01.11.2012
року, які підписані сторонами та
скорпені печаткою покупця, позивач
поставив, а представник відповідача
отримав товар на загальну суму 196 635,61
грн., проте в обумовленні строки
розрахунки за цю продукцію не було
здійснено, на час розгляду справи судом
цей борг перед позивачем не погашено,
що підтверджується належними і
допустимими доказами.

За таких обставин, коли в порушення
умов договору поставки
№ від 19.12.2011 року відповідач у
визначений строк не оплатив
поставлений йому товар, позивач вправі
вимагати сплати спірної суми
заборгованості в примусовому порядку,
а тому місцевий господарський суд, з
яким погодився і апеляційний
господарський правомірно задовольнили
позов, стягнувши з відповідача на
користь позивача 196 635,61 грн. боргу, і
підстав для скасування судових рішень,
за наведених у касаційній скарзі
мотивів, судова колегія не вбачає.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст.
1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський
суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного господарського суду від
18.11.2013 року - без змін.

Головуючий
М.І. Остапенко

Судді
П.А. Гончарук

Л.В. Стратієнко