ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року Справа №
5011-12/2902-2012-59/492-2012 Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого Плюшка
І.А.,суддівКочерової Н.О. (доповідач),
Самусенко С.С.,розглянувши касаційну
скаргу публічного акціонерного
товариства "Агрофірма "Теплиці
України"на постановуКиївського
апеляційного господарського суду від
15.10.2013р.у справі№ 5011-12/2902-2012-59/492-2012
господарського суду міста Києваза
позовомКомунального підприємства по
утриманню зелених насаджень
Шевченківського району м.
Києвадопублічного акціонерного
товариства "Агрофірма "Теплиці
України",третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача
сільськогосподарське публічне
акціонерне товариство "Київська
овочева фабрика"
простягнення 480 717, 90 грн.за участю
представників сторін:

від позивача: не з'явилися

від відповідача: Сидорченко М.О., дов.
від 28.11.2012

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2012 року комунальне
підприємство по утриманню зелених
насаджень Шевченківського району м.
Києва звернулось до господарського
суду з позовом до відкритого
акціонерного товариства "Агрофірма
"Теплиці України", правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
"Агрофірма "Теплиці України" про
стягнення 480 717, 90 грн. збитків.

В обґрунтування вимог позивач
зазначав, що відповідач, в порушення
умов укладеного між сторонами договору
підряду, неналежним чином виконав
взяті на себе зобов'язання з
дорощування та адаптації саджанців
дерев липи, що призвело до загибелі
саджанців понад встановлену в пункті
5.5. договору гранично допустиму
величину їх втрати, у зв'язку з чим,
відповідач згідно пункту 8.1. договору
зобов'язаний відшкодувати позивачу
збитки - вартість 975 шт. саджанців,
втрачених відповідачем понад
встановлену договором норму
природного відпаду, з урахуванням
затрачених коштів на їх дорощування.

Справа слухалась судами неодноразово.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 18.03.2013р. (суддя Картавцева
Ю.В.), прийнятим за результатами нового
розгляду даної справи, позовні вимоги
задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ
Агрофірма "Теплиці України" на користь
комунального підприємства по
утриманню зелених насаджень
Шевченківського району м. Києва 480 717, 90
грн. збитків та 9 614, 36 грн. судового
збору.

При цьому, місцевий господарський суд
виходив з того, що позовні вимоги є
обґрунтованими та доведеними, а
відповідач не надав доказів
відсутності його вини у загибелі
саджанців, а саме: не довів того, що
складні погодні умови, що мали місце 28,
29.12.2009р. та 03.06.2010р. та були вказані в
актах про списання дерев від 31.05.2010р. та
09.06.2010р., належали до форс-мажорних
обставин та не підтвердив факт
настання та тривалість форс-мажорних
обставин відповідною довідкою
Торгово-Промислової палати України, як
того вимагають умови договору підряду
№ 30/05/1 від 30.05.2007р. Крім того, за
висновком суду, надані відповідачем
акти візуального огляду від 31.10.2007р. та
24.11.2007р., не є доказом відсутності вини
відповідача у загибелі саджанців дерев
лип, оскільки із зазначених актів не
вбачається, що вони мають відношення до
договірних відносин, які виникли між
сторонами у справі на підставі
договору № 30/05/1 від 30.05.2007р.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 15.10.2013р.
(колегія суддів у складі: Андрієнко В.В.
- головуючий, Буравльов С.І., Шапран В.В.)
апеляційну скаргу ПАТ "Агрофірма
"Теплиці України" залишено без
задоволення, а рішення місцевого
господарського суду - без змін з тих же
підстав.

В касаційній скарзі публічного
акціонерного товариства "Агрофірма
"Теплиці України" просить рішення
місцевого та постанову апеляційного
господарських судів скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального права.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, перевіривши повноту
встановлених судом обставин справи та
їх юридичну оцінку, Вищий
господарський суд України вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій, 30.05.2007р. між
комунальним підприємством по
утриманню зелених насаджень
Шевченківського району м. Києва
(замовник, позивач) та відкритим
акціонерним товариством Агрофірма
"Теплиці України" (підрядник),
правонаступником якого є відповідач,
укладено договір підряду № 30/05/1,
відповідно до п.1.1. якого відповідач, як
підрядник, взяв на себе зобов'язання за
завданням позивача, як замовника,
виконати роботи на свій ризик з
дорощування та адаптації саджанців
дерев протягом трьох років відповідно
до проектно-кошторисної документації
та умов договору і передати їх
замовнику у встановлений договором
строк, а позивач повинен здійснити
оплату виконаних робіт на умовах цього
Договору.

Відповідно до п. 2.1. договору № 30/05/1,
початок робіт - 2007 рік. Підрядник
розпочинає роботи після виконання
замовником зобов'язань щодо передачі
саджанців для дорощування згідно акту
прийому-передачі. Датою завершення
робіт вважається дата їх прийняття
замовником.

Договір набирає чинності з дати його
підписання і діє до 31.12.2009р., але в
будь-якому випадку до повного
виконання зобов'язань сторін за цим
договором (п. 12.1. договору).

На виконання умов договору позивач
передав відповідачу для дорощування та
адаптації саджанці дерев липи в
загальній кількості 5000 шт., а саме: за
актом прийому-передачі матеріальних
цінностей від 05.02.2008р. - 4050 шт. та актом
від 05.02.2008р. - 950 шт.

Виконавши передбачені договором
підряду № 30/05/1 роботи з дорощування та
адаптації саджанці дерев липи,
відповідач за актами
приймання-передачі передав позивачу, а
останній прийняв саджанці дерев липи в
загальній кількості 3525 шт., а саме:
згідно акту від 02.04.2009р. - 55 шт.; згідно
акту від 06.04.2009р. - 21 шт.; згідно акту від
07.04.2009р. - 106 шт.; згідно акту від 01.10.2009р. -
200 шт.; згідно акту від 12.11.2009р. - 100 шт.;
згідно акту від 05.03.2010р. - 150 шт.; згідно
акту від 21.04.2010р. - 200 шт.; згідно акту від
27.04.2010р. - 123 шт.; згідно акту від 27.09.2010р. -
85 шт.; згідно акту від 09.11.2010р. - 28 шт.;
згідно акту за квітень 2011р. - 300 шт.;
згідно акту від 24.05.2011р. - 39 шт.; згідно
акту від 02.06.2011р. - 27 шт.; згідно акту від
06.10.2011р. - 198 шт.; згідно акту від 01.11.2011р. -
148 шт. згідно акту від 28.12.2011р. - 995 шт.;
згідно акту від 29.12.2011р. - 750 шт.

Суди попередніх інстанцій, врахувавши
те, що повне виконання відповідачем
зобов'язань за умовами договору
передбачає не тільки роботи з
дорощування та адаптації саджанців
дерев, а і передання їх замовнику у
встановлений договором строк, вірно
встановили, що датою виконання
зобов'язань за договором слід вважати
29.12.2011р. - дату передачі саджанців від
підрядника замовнику за актом
прийому-передачі від 29.12.2011р.

На виконання умов договору, позивач, як
замовник, здійснив оплату виконаних
відповідачем робіт в розмірі згідно
банківських виписок по рахунках 1 153 972,80
грн., що також підтверджується і
відповідачем.

Разом з тим, згідно пункту 5.5. договору
під час здійснення робіт, передбачених
пунктом 1.1. договору, гранично
допустима величина втрати саджанців
(внаслідок природних, технічних або
інших чинників) не повинна
перевищувати 10 відсотків від кількості
переданих відповідачу саджанців.

Однак, відповідно до актів від 07.10.2008р.,
від 27.05.2010р., від 31.05.2010р. та від 09.06.2010р.,
складених спільно представниками
позивача та відповідача, внаслідок
природних, технічних та інших чинників
за трирічний строк проведення робіт з
адаптації було втрачено 1475 шт.
саджанців, що перевищує на 975 шт.
гранично допустиму величину втрат
саджанців, встановлену в п. 5.5. договору.
Так, згідно акту від 07.10.2008р. причиною
втрати 500 шт. саджанців став фактичний
відпад дерев. Згідно акту від 27.05.2010р. за
період літо-осінь 2009р. причиною втрати
130 шт. саджанців став природний відпад
дерев. Згідно акту від 31.05.2010р. причиною
втрати 822 шт. саджанців стали складні
погодні умови, що мали місце 28.12.2009р. та
29.12.2009р., що підтверджується листом
№13-20/1796 від 29.12.2009р. Українського
Гідрометеорологічного центру. Згідно
акту від 09.06.2010р. причиною втрати 23 шт.
саджанців стали склади погодні умови,
що мали місце 03.06.2010р., що
підтверджується листом №13-20/1791 від
03.06.2010р. Українського
Гідрометеорологічного центру.

Посилаючись на неналежне виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором підряду, що
призвело до перевищення на 975 дерев
гранично допустимої кількості втрати
саджанців, встановленій в пункті 5.5.
договору, та з метою безпосереднього
врегулювання спору, позивач звернувся
до відповідача з претензію № 56 від
18.01.2012р. про відшкодування йому збитків
у вигляді вартості втрачених (понад
встановлену гранично допустиму
величину втрат) 975 шт. саджанців дерев
липи. Однак, відповідач відповіді на
претензію не надав, що і стало
підставою для звернення позивача з
позовом у даній справі про стягнення з
відповідача збитків в розмірі 480 717, 90
грн., що є вартістю 975 шт. саджанців,
втрачених відповідачем понад
встановлену договором підряду норму
природного відпаду, з урахуванням
витрат позивача, затрачених на їх
дорощування (за вирахуванням вартості
10 штук реалізованих саджанців та
витрат позивача на покриття ризиків,
пов'язаних із зовнішніми причинами та
аварійними ситуаціями).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.

Боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки (ст. 623 ЦК України).

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу правопорушення:
протиправної поведінки; збитків;
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювача та збитками;
вини. За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає. При цьому, на позивача
покладається обов'язок довести
наявність збитків, протиправність
поведінки заподіювача збитків та
причинний зв'язок такої поведінки із
заподіяними збитками. Натомість, вина
боржника у порушенні зобов'язання
презюмується та не підлягає доведенню
кредитором, тобто саме відповідач
повинен довести, що в його діях
відсутня вина у заподіянні збитків.

Протиправність поведінки боржника або
кредитора у договірних
правовідносинах полягає у порушенні
договірного зобов'язання.

Звертаючись з позовом у даній справі
позивач, зокрема, зазначив, що збитки,
яких він зазнав, були завдані
відповідачем внаслідок порушення ним
умов укладеного між сторонами у справі
договору підряду № 30/05/1 від 30.05.2007р., а
саме: неналежного виконання робіт з
дорощування та адаптації саджанців
дерев, наслідком чого стало
перевищення передбаченої пунктом 5.5.
договору підряду гранично допустимої
кількості загибелі саджанців на 975
дерев.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 841 ЦК України підрядник
зобов'язаний вживати усіх заходів щодо
збереження майна, переданого йому
замовником, та відповідає за втрату або
пошкодження цього майна.

Відповідно до п. 1.1. договору підряду №
30/05/1 від 30.05.2007р. підрядник (відповідач)
зобов'язався на свій ризик, власними і
залученими силами виконати роботи з
дорощування та адаптації саджанців
дерев протягом трьох років відповідно
до проектно-кошторисної документації
та умов договору і передати їх
замовнику у встановлений договором
строк.

Пунктом 5.5. договору сторони погодили
гранично допустиму величину втрати
саджанців (внаслідок природних,
технічних або інших чинників) - не
більше 10% від кількості переданих
підряднику саджанців.

Згідно з п. 7.1. договору №30/05/1 власником
робіт до їх здачі замовнику (позивачу) є
підрядник (відповідач), у зв'язку з чим
ризик випадкового знищення або
випадкового пошкодження результату
робіт до їх прийняття замовником несе
підрядник, крім випадків коли це
сталося внаслідок обставин, що
залежали від замовника.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Проте, як встановлено судами
попередніх інстанцій, відповідачем під
час виконання зобов'язань за договором
було втрачено 1475 шт. саджанців, з яких 975
шт. - саджанці, що перевищують гранично
допустиму величину втрат, встановлену
пунктом 5.5. договору, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями актів про списання
дерев від 07.10.2008р., від 27.05.2010р., від
31.05.2010р. та від 09.06.2010р., складених
спільно представниками позивача та
відповідача, а також актами
прийому-передачі підрядником
замовнику дорощених та адаптованих
саджанців дерев від 02.04.2009р., 06.04.2009р.,
07.04.2009р., 01.10.2009р., 12.11.2009р., 05.03.2010р.,
21.04.2010р., 27.04.2010р., 27.09.2010р., 09.11.2010р., за
квітень 2011р., 24.05.2011р., 02.06.2011р., 06.10.2011р.,
01.11.2011р., 28.12.2011р. та 29.12.2011р.

З огляду на викладене, протиправна
поведінка відповідача полягала у
неналежному виконанні робіт з
дорощування та адаптації саджанців
дерев липи та перевищенні передбаченої
пунктом 5.5. договору підряду гранично
допустимої норми загибелі саджанців на
975 дерев, тобто відповідач порушив
взяті на себе за договором підряду №
30/05/1 від 30.05.2007р. зобов'язання.

Відповідно до п. 8.1. договору за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань за договором підрядник
(відповідач) сплачує штрафні санкції, а
також відшкодовує замовнику (позивачу)
збитки (зроблені з вини підрядника
витрати, втрату або пошкодження його
майна, недоодержані доходи) в сумі, не
покритій штрафними санкціями, якщо
інше не передбачено умовами договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України та ч. 2
ст. 224 ГК України збитками, зокрема, є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі.

За змістом ч. 1 ст. 225 ГК України, до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються, в тому числі, вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства.

Таким чином, наслідком порушення
відповідачем договірних зобов'язань
стало знищення майна позивача, тобто
нанесення позивачу збитків у вигляді
втрат дерев понад встановлену в п. 5.5.
договору підряду гранично допустиму
кількість загибелі саджанців на 975
дерев (причинно-наслідковий зв'язок),
які позивач просить стягнути з
відповідача в розмірі вартості
знищених 975-ти шт. дерев та витрат
позивача, затрачених на їх дорощування
(за вирахуванням вартості 10 штук
реалізованих саджанців та витрат
позивача на покриття ризиків,
пов'язаних із зовнішніми причинами та
аварійними ситуаціями). З огляду на
викладене суди попередніх інстанцій
вірно встановили наявність у позивача
збитків та причинно-наслідкового
зв'язку між протиправною поведінкою
відповідача та збитками позивача.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо доведе, що
вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Отже, умовою відповідальності за
правопорушення є вина заподіювача
шкоди, тобто винною дією є невиконання,
відмова від виконання або неналежне
виконання зобов'язань. Вина боржника у
порушенні презюмується та не підлягає
доведенню кредитором. Відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач заперечує свою вину у
втраті дерев понад норми природного
відпаду та, зокрема, зазначає, що
причиною відпаду дерев стали
форс-мажорні обставини - складні
природні умови, зазначені в листах
Українського гідрометеорологічного
центру № 13-20/1796 від 29.12.2009р. та № 13-20/791
від 03.06.2010р. Однак, колегія суддів
погоджується з судами попередніх
інстанцій щодо недоведеності
зазначених тверджень відповідача, з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 31.05.2010р. та 09.06.2010р. між
сторонами підписано акти про списання
дерев липи загальною кількістю 845 шт.,
знищення яких було спричинене
складними погодними умовами 28.12.2009р.,
29.12.2009р. та 03.06.2010р. При цьому, наявність
складних погодних умов 28, 29.12.2009р. та
03.06.2010р. підтверджена листами
Українського Гідрометеорологічного
Центру № 13-20/1796 від 29.12.2009р. та № 13-20/791
від 03.06.2010р., копії яких містяться в
матеріалах справи.

В розділі 10 договору підряду сторони
погодили умови, що стосуються
форс-мажорних обставин. Так, відповідно
до пунктів 10.1. - 10.4. договору сторони
звільняються від матеріальної
відповідальності за порушення
договірних зобов'язань, якщо вони
зумовлені форс-мажорними обставинами
(дією непереборної сили), до яких
належить, в тому числі і сезонні
природні явища. Факт настання та
тривалість форс-мажорних обставин
повинні підтверджуватись довідкою
Торгово-промислової палати України.
Сторона, яка не має можливості
виконувати свої зобов'язання через
форс-мажорні обставини, повинна
повідомити про це іншу сторону
протягом 10 календарних днів з дати їх
настання. Несвоєчасність повідомлення
про форс-мажорні обставини позбавляє
цю сторону права посилатись на них
надалі.

Однак, як вірно встановлено судами
попередніх інстанцій, в матеріалах
справи відсутні належні та допустимі
докази того, що складні погодні умови,
які мали місце 28, 29.12.2009р. і 03.06.2010р. та
були вказані в актах про списання дерев
від 31.05.2010р. та 09.06.2010р., належали до
форс-мажорних обставин. Не надано
відповідачем також і відповідної
довідки Торгово-промислової палати
України про настання та тривалість
форс-мажорних обставин, які мали місце
28, 29.12.2009р. і 03.06.2010р., як того вимагають
умови розділу 10 договору підряду.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо
недоведеності відповідачем у
встановленому розділом 10 договору
підряду порядку та іншим чином факт
існування форс-мажорних обставин,
внаслідок яких відбувся
понаднормативний природний відпад 975
дерев, що згідно положень договору
підряду підтвердило б відсутність вини
відповідача та було б підставою
звільнення його від матеріальної
відповідальності за порушення
договірних зобов'язань.

Крім того, як вірно встановлено судами
попередній інстанцій, акти візуального
огляду від 31.10.2007р. та 24.11.2007р., на які
посилається відповідач та які містять
інформацію про неналежну якість
переданих позивачем відповідачу дерев,
не є належними доказами відсутності
вини відповідача у загибелі 975 шт.
дерев, оскільки по-перше, з даних актів
не вбачається що вони мають відношення
до договірних відносин, які виникли між
позивачем та відповідачем на підставі
договору підряду №30/05/1 від 30.05.2007р.;
по-друге, акти приймання-передачі
матеріальних цінностей від 05.02.2008р., за
якими позивач передав саджанці дерев
відповідачу для виконання умов
договору, були підписані уповноваженою
особою відповідача без будь-яких
зауважень щодо якості наданих на
дорощування дерев.

У зв'язку з викладеним, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, що посилання відповідача на
поставку позивачем саджанців дерев
неналежної якості, та відсутність у
зв'язку з цим вини відповідача у втраті
саджанців липи понад встановлений
граничний розмір у кількості 975 шт. не
доведено належними чином.

Таким чином, судова колегія касаційної
інстанції погоджується з висновком
судів попередніх інстанцій, що у
спірних правовідносинах мають місце
всі необхідні елементи складу
правопорушення: протиправність дій
особи, яка завдала збитки - відповідача
у справі, самі збитки, причинний зв'язок
між діями відповідача та збитками, та
його вина.

За таких обставин, місцевий
господарський суд, з висновком якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
обґрунтовано зробив висновок про
наявність правових підстав для
задоволення позову у даній справі про
стягнення збитків, оскільки відповідач
за вчинене ним правопорушення в
господарській діяльності має нести
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків, а відтак
правильно задовольнив позовні вимоги.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що постанова апеляційного
господарського суду відповідає
вимогам закону, прийнята з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстави для її зміни чи
скасування відсутні. Посилання
скаржника на порушення норм
матеріального та процесуального права
при винесенні постанови не знайшли
свого підтвердження, в зв'язку з чим
підстав для зміни чи скасування
зазначеного судового акту колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Агрофірма
"Теплиці України" залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного господарського суду від
15.10.2013р. у справі № 5011-12/2902-2012-59/492-2012 - без
змін.

Головуючий
І. Плюшко

Судді
Н. Кочерова

С. Самусенко