ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 р.
Справа № 923/1544/13

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Нікітенка С.В., при
секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ДРІМ МЕЙКЕРС", м. Київ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Херсон

про стягнення 11782,43 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - не прибув.

Суть спору: товариство з
обмеженою відповідальністю "ДРІМ
МЕЙКЕРС" (позивач) звернулось до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(відповідач) суму основного боргу у
розмірі 10226,46 грн., пеню у розмірі 1296,65
грн. та 3% річних у розмірі 259,32 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує посиланнями на умови
договору поставки № 01/12-3Од від 27.01.2012р.,
положення ст.ст. 512-517, 625, 629 ЦК України та
ст. 64, 84 ГПК України.

Позивач належним чином
повідомлений про час, дату та місце
розгляду справи у судове засідання
вчетверте не прибув, але 23.01.2014р.
надіслав до суду клопотання № 28 від
17.01.2014р., в якому зазначає, що станом на
17.01.2014р. відповідачем перераховано на
поточний банківський рахунок позивача
2750,00 грн. в рахунок погашення суми
основного боргу, що підтверджено
банківськими виписками від 29.10.2013р.,
12.11.2013р., 16.01.2014р., та просить розглянути
справу по суті без присутності
представника позивача, на підставі вже
поданих документів. Також 23.01.2014р.
позивачем надіслано клопотання № 29 від
20.01.2014р., в якому він просить долучити до
матеріалів справи копію підписаного
сторонами акта звірки
взаєморозрахунків. З даного акту
звірки вбачається, що станом на 17.01.2014р.
сума основного боргу відповідача перед
позивачем становить 7476,46 грн., оскільки
відповідачем перераховано на поточний
банківський рахунок позивача 2750,00 грн.

22.01.2014р. відповідач подав через
канцелярію суду акт звірки
взаєморозрахунків. З даного акта
вбачається, що станом на 17.01.2014р.
заборгованість відповідача перед
позивачем за основною сумою боргу
становить 7476,46 грн.

Відповідач у судове засідання
23.01.2014р. не прибув, відзив на позовну
заяву не надав, про причини неявки суд
не повідомив, не зважаючи на ті
обставини, що він у судовому засіданні
16.01.2014р. був повідомлений про дату, час
та місце наступного судового
засідання.

За таких обставин, відповідно до
статті 75 ГПК України, справа
розглядається без участі
представників сторін, за наявними в ній
матеріалами, яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 27
січня 2012 року між товариством з
обмеженою відповідальністю "ДРІМ
МЕЙКЕРС" (позивач) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач)
був укладений договір поставки №01/12-3Од
(надалі - договір).

Відповідно до умов п.1.1. договору
позивач (продавець) зобов'язався
поставити та передати у власність
відповідача (покупець) товар, в
кількості та по цінам, а відповідач
(покупець) зобов'язується прийняти та
оплатити його на умовах та порядку
визначених цим договором.

На виконання умов договору,
протягом терміну його дії, в період з
27.01.2012р. по 30.10.2013р. постачальник
поставив покупцю товарів на загальну
суму 10318,68 грн., що підтверджується
видатковими накладними № 502203 від
07.12.2012р., № 502299 від 14.12.2012р. та № 120 від
04.01.2013р.

Пунктом 5.4. договору сторони
узгодили, що оплата за поставлений
товар здійснюється покупцем в
безготівковому порядку, шляхом
перерахування коштів на банківський
рахунок постачальника, на підставі
накладної на протязі 3 (трьох)
календарних днів з моменту поставки
товару.

Відповідач свої договірні
зобов'язання по розрахункам за
придбаний товар виконав частково,
сплатив позивачу лише 92,22 грн., що
підтверджується банківською випискою
від 26.12.2012р., що в свою чергу призвело до
виникнення заборгованості перед
позивачем у розмірі 10226,46 грн.

З метою досудового врегулювання
спору, позивач 22.08.2013р. пред'явив
відповідачу претензію № 218, з вимогою
сплатити заборгованість у розмірі 10226,46
грн., шляхом перерахування боргу на
поточний рахунок позивача. Вказана
претензія залишена відповідачем без
відповіді та реагування.

Станом на день звернення позивача
з позовом до суду сума заборгованості
відповідача перед позивачем за
основною сумою боргу становила 9726,46
грн.

Проаналізувавши заявлені позовні
вимоги з положеннями чинного
законодавства суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 265
Господарського кодексу України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами ч.2 ст. 712 Цивільного
кодексу України встановлено, що до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За умовами ст. 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару.

Положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, відповідно до акта звірки
взаємних розрахунків, відповідач
підтвердив, що станом на 17.01.2014р. має
заборгованість перед позивачем у
розмірі 7476,46 грн.

Проте, як вбачається з
банківської виписки № 27 від 29.10.2013р.,
відповідачем було перераховано на
банківський рахунок позивача суму
боргу у розмірі 500,00 грн., яка є
складовою суми основного боргу у
розмірі 10226,46 грн.

Таким чином, з огляду на те, що
позовна заява надійшла до суду 04.11.2013р.,
а відповідачем відповідно до
платіжного доручення №27 від 18.10.2013р.
(а.с. 75) сплачено позивачу 500,00 грн. в
рахунок погашення заборгованості по
видатковим накладним №502299, №502203 та
№0000120, а тому цій частині суд відмовляє
у задоволенні позовних вимог, у зв'язку
з необґрунтованістю.

Крім того, оскільки платіжними
дорученнями №31 від 12.11.2013р., №4 від
15.01.2014р. (а.с. 76-77) та актом звірки
взаєморозрахунків підтверджено сплату
відповідачем суми основного боргу у
розмірі 2250,00 грн., в рахунок погашення
частини основної суми боргу, вже після
порушення даної справи, суд вважає, що в
цій частині спір відсутній, а тому, в
цій частині позовних вимог на підставі
п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України припиняє
провадження у справі.

Доказів сплати суми боргу у розмірі
7476,46 грн. відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в
частині стягнення суми основного боргу
у розмірі 7476,46 грн., є доведеними і
обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення 3% річних та пені, ст. 625 ЦК
України допускає, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

В разі, якщо сторони в договорі не
передбачили сплату процентів річних та
їх розмір, підлягають сплаті три
проценти річних від простроченої суми
за весь час прострочення. Проценти
річних є самостійною формою
цивільно-правової відповідальності за
порушення грошових зобов'язань та
можуть стягуватися поряд із пенею.

Право нарахування пені сторони
узгодили в п. 6.2. договору поставки,
згідно з яким у випадку невиконання
п.6.3. договору, відповідач сплачує
позивачу пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період
виникнення заборгованості, від суми
заборгованості за кожен день
прострочення платежу.

Згідно з п. 6.8. договору, нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання не припиняється
протягом строку позовної давності.

Невиконання відповідачем зобов'язання
щодо вчасної сплати грошових коштів за
поставлений товар підтверджено
матеріалами справи, а відтак вимоги про
стягнення з відповідача сум 3% річних та
пені є правомірними та обґрунтованими.

Таким чином, позовні вимоги в
частині стягнення суми 3% річних у
розмірі 259,32 грн. та суми пені у розмірі
1296,65 грн., підлягають задоволенню,
оскільки вони погоджені в
установленому законом порядку.

Доказів сплати нарахованих сум 3%
річних та пені відповідачем суду не
надано.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач позовні вимоги
належними та доступними засобами
доказування не спростував, а наявні в
матеріалах справи документи свідчать
про часткову обґрунтованість позовних
вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлені позивачем вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору
відповідно до ст. 49 ГПК України
відносяться на сторони пропорційно від
розміру задоволених позовних вимог.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 44, 49, 75, п.1-1 ч.1 ст. 80,
ст.ст. 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (73000, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "ДРІМ МЕЙКЕРС" (01133, м.
Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 38, кімн. 12,
код ЄДРПОУ - 37567185) суму основного боргу
у розмірі 7476,46 грн., суму пені у розмірі
1296,65 грн., суму 3% річних у розмірі 259,32
грн. та 1318,94 грн. судового збору.

3. Припинити провадження у справі
в частині стягнення суми основного
боргу у розмірі 2250,00 грн.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Наказ видати стягувачу після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.01.2014р.

Суддя
С.В.
Нікітенко