КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р. Справа№ 910/8056/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників сторін:

позивача: Сербан В.Ф., довіреність б/н
від 15.04.2013 року,

відповідача: Міщенко М.В., довіреність
№71 від 27.12.2013 року,

Дряхлов Є.О.,
довіреність №72 від 27.12.2013 року.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "РН КОММЕРС"

на рішення господарського суду міста
Києва

від 21.10.2013 року

у справі №910/8056/13 (головуюча суддя -
Трофименко Т.Ю., судді Борисенко І.І.,
Ващенко Т.М.)

за позовом Приватного підприємства
"ФАРАОН-2005"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "РН КОММЕРС"

про стягнення 1 473984,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ФАРАОН-2005"
звернулось до господарського суду м.
Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТНК-ВР
КОММЕРС" (нове найменування -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "РН КОММЕРС") про
стягнення заборгованості та штрафних
санкцій в сумі 1 473984,10 грн. відповідно до
договору на охорону та супровід
вантажу №046ПЦ від 01.06.2011р.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 21.10.2013 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "РН КОММЕРС" (03110, м.
Київ, вул. Солом'янська, 11, 5) на користь на користь Приватного
підприємства "Фараон -2005" (69054, м.
Запоріжжя, вул. Горького, 159-Б, ) 1 305 189 грн. 23 коп. основного
боргу, 36 055 грн. 33 коп. - 3% річних, 5 838 грн.
63 коп. - інфляційні, 26 960 грн. 05 коп.
судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "РН КОММЕРС"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить суд рішення
господарського суду м. Києва від 21.10.2013
року у справі №910/8056/13 скасувати
повністю та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
Приватного підприємства "ФАРАОН-2005" про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "РН КОММЕРС"
заборгованості за договором на охорону
та супровід вантажу №046ПЦ від 01.06.2011р. у
сумі 1 305 189, 23 грн., 3% річних у сумі 58 694, 41
грн., індексу інфляції у розмірі 9 019, 34
грн., пені у розмірі 101 081, 12 грн.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
рішення місцевого господарського суду
прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
місцевий господарський суд
неправильно застосував і порушив норми
матеріального та процесуального
права.

Позивач в письмових запереченнях на
апеляційну скаргу просив апеляційний
господарський суд рішення
господарського суду м. Києва від 21.10.2013
року по справі №910/8056/13 залишити без
змін у зв'язку з відсутністю підстав
для його скасування, а апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "РН КОММЕРС" залишити
без задоволення.

Апеляційний господарський суд
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, встановив наступне.

01 червня 2011 року, між Приватним
підприємством "ФАРАОН-2005" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТНК-ВР КОММЕРС" було
укладено договір на охорону та
супровід вантажів №046ПЦ.

Згідно з п. 1 ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі певної дії або здійснення
певної діяльності, а замовник
зобов'язується оплатити виконавцеві
зазначену послугу, якщо інше не
встановлено договором.

За умовами договору, відповідач
доручає, а позивач зобов'язується
надати відповідачу послуги з охорони
та супроводу залізничних
вагоноцистерн зі світлими
нафтопродуктами та залізничних
вагонів з поліпропіленом упродовж:
зазначеного у п. 1.2. договору періоду (п.
1.1. Договору).

Охорона та супровід здійснюється
позивачем з моменту наливу
(завантаження) вантажу в пунктах наливу
(відвантаження) Вантажовідправника,
вказаних відповідачем, до передачі
вантажу Вантажоотримувачу, за адресою,
яка вказана у залізничній накладній (п.
1.2. договору).

Відповідно до п. 1.3. договору, на
залізничних станціях по маршруту руху
вантажу позивач здійснює охорону
вантажу. У тому числі шляхом
патрулювання і візуального
спостереження за вантажами
відповідача до моменту їх відправлення
зі станції з застосуванням, у разі
необхідності, спеціальних технічних
засобів.

Представники позивача переміщуються
по маршруту руху вантажу самостійно
пасажирським, автомобільним і іншим
транспортом.

Умовами договору, сторони передбачили,
що результати прийомки вантажу
відображаються в акті прийому-передачі
вантажу під охорону, який підписується
всіма особами, що приймали участь в
процесі прийому вантажу під охорону.
Дані, відображені в акті
прийому-передачі вантажу під охорону
повинні відповідали даним, вказаних в
супровідних документах на вантаж
(залізничних накладних).

Згідно п. 2.4. договору, акт
приймання-передачі вантажу під охорону
складається за підписом уповноважених
представників та скріплюється
відбитком печатки / (штампу) сторін, які
здають та приймають вантаж та повинен
містить інформацію про:

у випадку якщо вантажовідправником
являється ПРАТ "ЛИНІК" - про порядковий
номер акту, реквізитах Договору,
станції відправника, станції
призначення, найменування вантажу,
паспортних даних на вантаж (ГОСТ, ДСТУ,
ТУ); номерах і типах цистерн і пломб;
висоті наливу, температурі, щільності,
кількості (вага нетто) і вартості
вантажу; засобах, що використовуються
при вимірюванні вантажу (з вказівкою на
їх марку, тип і специфікації); посадах і
П.І.Б. представників сторін, що
передають та приймають вантаж.

у випадку якщо вантажовідправником
являється інша особа (крім ПРАТ "ЛИНІК")
- порядковий номер акту, станції
відправника, станції призначення,
найменування вантажу, паспортних даних
на вантаж (ГОСТ, ДСТУ, ТУ); номерах і
типах цистерн кількості (вага нетто) і
вартості вантажу; посадах і П.І.Б.
представників сторін, що передають та
приймають вантаж.

У відповідності до п. 3.2.1., позивач
зобов'язаний своєчасно згідно з
заявкою прийняти під охорону вантаж за
актом приймання-передачі, який
оформлюється відповідно з вимогами
даного договору.

Згідно п. 3.2.2. договору, позивач
зобов'язаний здійснювати охорону та
супровід вантажу з моменту прийняття
його від представника відповідача
та/або Вантажовідправника до передачі
Вантажоотримувачу.

Сторони визначили, що ціна послуг
позивача по охороні і супроводженню
кожної тисячі кілограм вантажу
визначається за домовленістю сторін
шляхом оформлення протоколу
погодження договірної ціни, що
являється невід'ємною частиною даного
договору. Загальна вартість послуг
визначається виходячи з ціни послуг і
кількості кілограм вантажу, що
фактично охороняється і
супроводжується (п.4.2 договору).

01 червня 2011 року, між сторонами був
підписаний додаток №1 до договору на
охорону та супровід вантажів №046ПЦ від
01 червня 2011 року (Протокол погодження
договірної ціни).

Умовами даного протоколу, сторони
погодили, що вартість послуг позивача
по охороні та супроводженню Вантажу
відповідача за весь час знаходження
вантажу під охороною і супроводом (з
моменту підписання акту
прийому-передачі під охорону і
супроводі до моменту підписання акту
прийому-передачі вантажу з охорони і
супроводу представнику
Вантажоотримувача) за одну тонну
фактично взятого під охорону вантажу
складає:

- при відвантаженні світних
нафтопродуктів з ПРАТ "ЛИНІК"
вантажоотримувачам на території
України - 12,00 грн.

- при відвантаженні світних
нафтопродуктів на території України з
інших пунктів відвантаження (крім ПРАТ
"ЛИНІК") - 10,80 грн.

- при відвантаженні світних
нафтопродуктів на експорт, з наданням
послуг по даному договору на території
України - 12,00 грн.

Відповідно до п. 4.5 договору рахунки за
надані послуги оплачуються
відповідачем щомісячно по факту
надання послуг з відстрочкою 60
(шістдесят) календарних днів з моменту
підписання сторонами акту здачі -
приймання наданих послуг за
відповідний місяць.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до положень п. 1 ст. 903 ЦКУ
якщо договором передбачено надання
послуг а плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

В процесі розгляду справи судом
встановлено, що позивачем в період з
червня 2011 року по вересень 2011 року
належним чином виконувались умови
договору, що підтверджується актами
прийому-передачі вагонів-цистерн з
нафтопродуктами для охорони і
супроводу відповідно до умов договору
№04ПЦ від 01.06.2011 року, підписаних між
Вантажовідправником та позивачем. За
даними актами позивачем прийнято
вантаж під охорону та супровід.

- актами прийому-передачі
вагонів-цистерн з нафтопродуктами
вантажоотримувачу, підписаних між
сторонами по справі. За даними актами
позивачем передано вантаж, що
перебував під охорону та супроводом
останнього, відповідачу.

- актами пломбування цистерн;

- актами відвантаження нафтопродуктів
№450 від 26.06.2011 року, №455 від 27.06.2011 року;

- актами прийому-передачі вантажу (в/ц
нафтопродуктами) замовник-виконавець -
вантажоотримувач від 26.06.2011 року.

В період з 01 червня 2011 року по 30 червня
2011 року позивачем на виконання умов
договору, надано, а відповідачем
прийнято послуги по охороні і
супроводу вантажу, що перевозився по
території України на загальну суму 260
655, 44 грн.

В даний період, позивачем прийнято під
охорону від вантажовідправника ПРАТ
"ЛИНІК" - 2 953,491 т. вантажу, з інших
пунктів відвантаження - 1 340,218 т., крім
того, останнім здійснено перевезення
експортного вантажу у кількості - 17 561,600
т., що підтверджується підписаними,
30.06.201 1 року, між сторонами актами
прийому-передачі наданих послуг по
договору на охорону та супровід
вантажів № 046ПЦ від 01.06.2011р.

В період з 01 липня 2011 року по 31 липня 2011
року, позивач на виконання умов
договору, надав, а відповідач прийняв
послуги по охороні і супроводу вантажу,
що перевозився по території України на
загальну суму 450 110, 08 грн.

В даний період позивачем прийнято під
охорону від вантажовідправника ПРАТ
"ЛИНІК" 16 475,041 т., вантажу, з інших
пунктів відвантаження - 4 197,092 т., крім
того, останнім здійснено перевезення
експортного вантажу у кількості - 17
256,750т., що підтверджується підписаними,
31.07.2011 року, між сторонами актами
прийому-передачі наданих послуг по
договору на охорону та супровід
вантажів № 046ПЦ від 01.06.2011р.

В період з 01 серпня 2011 року по 31 серпня
2011 року, позивачем на виконання умов
договору надано послуги по охороні і
супроводу вантажу, що перевозився по
території України на загальну суму 205
602, 71 грн. Акти прийому - передачі
наданих послуг за серпень 2011 року від 30
серпня 2011 року та 31 серпня 2011 року
відповідачем не підписані.

З матеріалів справи вбачається, що в
період серпня 2011 року позивачем
прийнято під охорону від
Вантажовідправника ПРАТ "ЛИНІК" - 12179,265
т. вантажу, з інших пунктів
відвантаження - 61,454 т., крім того,
останнім здійснено перевезення
експортного вантажу у кількості - 4 898,986
т., що підтверджується актами
прийому-передачі вагонів -цистерн з
нафтопродуктами для охорони та
супроводження згідно договору на
охорону та супровід вантажів №046ПЦ від
01.06.2011 р. та актами опломбування
цистерн.

В період з 01 вересня 2011 року по 30
вересня 2011 року позивачем на виконання
умов Договору надано послуги по
охороні і супроводу вантажу, що
перевозився по території України на
загальну суму 388 821 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивачем прийнято під охорону
експортний вантаж у кількості - 32 401,750
т., що підтверджується актами
прийому-передачі вагонів-цистерн з
нафтопродуктами для охорони та
супроводження згідно договору на
охорону та супровід вантажів №046ПЦ від
01.06.2011 р. та актами опломбування
цистерн.

Проте відповідач в порушення умов
договору, за надані послуги не
розрахувався, внаслідок чого у
останнього перед позивачем виникла
заборгованість в сумі 1 305 189, 23 грн.

У відповідності до ст. 978 Цивільного
кодексу України за договором охорони
охоронець, який є суб'єктом
підприємницької діяльності,
зобов'язується забезпечити
недоторканність особи чи майна, які
охороняються. Володілець такого майна
або особа, яку охороняють, зобов'язані
виконувати передбачені договором
правила особистої та майнової безпеки
і щомісячно сплачувати охоронцю
встановлену плату.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 527 Цивільного кодексу України
визначено, що боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Відповідно до 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

За умовами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України
встановлює, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Таким чином, беручи до уваги
встановлені факти та вимоги
вищезазначених правових норм,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення основного боргу нормативно
та документально доведені, а тому
підлягають задоволенню повністю в сумі
1 305 189, 23 грн.

Як вбачається із матеріалів справи акт
надання позивачем послуг з охорони та
супроводження вантажу за період
червень, липень 2011 року підписані
представником відповідача та
скріплені печаткою відповідача без
зауважень.

Відповідно до п.4.1 договору позивач не
пізніше 3-го робочого дня кожного
місяця, наступного за звітним, надає
відповідачу акт наданих послуг по
даному договору за звітний місяць.

Відповідач має право відмовитися від
підписання акта наданих послуг в разі,
якщо позивач не надав документи в
порядку та в строки, вказані в п.п. 2.4, 2.7,
3.2.8,3.2.9,3.2.19 даного договору.

При розгляді справи судом встановлено,
що позивач 13.12.2012р. направив на адресу
відповідача цінним листом з
повідомленням про вручення акти
прийому - здачі наданих послуг по
договору №046ПЦ на охорону та
супроводження вантажу від 01.06.2011 року
за серпень 2011року та за вересень 2011
року. На підтвердження поштового
відправлення позивачем вищевказаних
актів наданих послуг та їх отримання
відповідачем свідчать відповідні чек
поштового відділення, опис вкладення у
цінний лист (копії чеку, опису
додаються).

З огляду на зазначене та враховуючи те,
що письмових зауважень по зазначеним
актам відповідач не надав, а також
згідно п.4.1. Договору не надав
мотивованої письмової відмови від
підписання вказаних актів, суд
приходить до висновку, що відповідач
прийняв надані позивачем послуги з
охорони в обсягах та за цінами
зазначеними в актах наданих послуг .

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині стягнення основного
боргу в 1 305 189, 23 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу
України визначає що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Матеріалами справи підтверджується те,
що відповідач, в порушення умов
договору, у визначені строки оплату за
надані послуги не провів, а отже є
таким, що прострочив виконання
зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері
господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про
зменшення розміру неустойки,
встановленого актом цивільного
законодавства, крім випадків
передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом зокрема сплата
неустойки.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що у
випадку несвоєчасної оплати послуг
позивача відповідач сплачує пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в даний період, від
вартості несплачених послуг за кожен
день прострочки платежу.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського
кодексу України платник грошових
коштів сплачує на користь одержувача
цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлює, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

При укладанні договору сторони
визначили відповідальність за
порушення зобов'язання щодо оплати за
надані послуги у вигляді пені розмірі
подвійної обліковової ставки НБУ (п. 5.4
договору).

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідач подав заяву про
застосування строку позовної давності
та відмову у задоволенні позовних
вимог в частині стягнення пені у
зв'язку з пропуском строку позовної
давності щодо стягнення пені у розмірі
101 081 грн. 12 коп. за період з 20.08.2011 року по
31.05.2012р.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

До вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується позовна
давність в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України).

Згідно зі ст. ст. 260, 261 Цивільного
кодексу України позовна давність
обчислюється за загальними правилами
визначення строків, встановленими
статтями 253 - 255 цього кодексу. Перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Враховуючи вимоги вищенаведених норм
чинного законодавства України та умов
договору вимога позивача про стягнення
пені станом на час звернення до суду у
передбачені Цивільним кодексом
України строк сплинув.

При цьому поважних причин пропущення
зазначених строків позовної давності
позивачем не наведено.

Пунктом 4 статті 267 Цивільного кодексу
України визначено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання; боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові

Судом здійснено перерахунок 3% річних
та інфляційних по актам, які
відповідачем не підписанні з
урахуванням п.4.1 договору.

З огляду на вищезазначене, позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача 3% річних та інфляційних
підлягають задоволенню частково в сумі
36 055 грн. 33 коп -3% річних, 5 838, 63 грн. -
інфляційні.

В іншій частині позовні вимоги є
необґрунтованими.

На підставі викладеного та з
урахуванням встановлених обставин
справи, суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гранум Інвест"
підлягають задоволенню частково.

Беручи до уваги наведене, судова
колегія вважає, що рішення
господарського суду м. Києва від 21.10.2013
року у справі №910/8056/13 прийнято з повним
і достовірним встановленням всіх
фактичних обставин, які мають значення
для вирішення даного спору, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю "РН
КОММЕРС" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з цим, Київський апеляційний
господарський суд не вбачає підстав
для скасування рішення господарського
суду м. Києва 21.10.2013 року у справі
№910/8056/13.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва
від 21.10.2013 року у справі №910/8056/13
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "РН КОММЕРС" - без
задоволення.

2. Матеріали справи №910/8056/13 повернути
до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя
В.В. Андрієнко

Судді
С.І. Буравльов

В.В. Шапран