м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Державного
підприємства Поліграфічний комбінат
виготовленню цінних паперів"
до Департаменту освіти і
науки, молоді та спорту виконавчого
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
про стягнення 24 154,95 грн.
Суддя Бондаренко Г.П.
від позивача: Лук'яненко Є.В. (дов.
від відповідача: Мордалевич І.І.
(дов №063-23/01 від 09.01.2014 року)
Відповідно до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 14.01.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство Поліграфічний
комбінат "Україна" по виготовленню
цінних паперів" (далі за текстом -
позивач) звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовною заявою до
Департаменту освіти і науки, молоді та
спорту виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) (далі за
текстом - відповідач) про стягнення 24
154,95 грн. заборгованості за договором №
23/ЦП-13 від 02.04.2013 року, з яких 21727, 84 грн.
основного боргу, 649, 94 грн. 5% річних, 1777, 17
грн. пені та просить покласти судові
витрати на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.12.2013 року позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі № 910/23603/13, розгляд
справи призначено на 14.01.2014 року.

10.01.2014 року через відділ канцелярії
Господарського суду міста Києва
представником позивача подано
клопотання про надання документів по
справі.

Представниками сторін надано усні
пояснення по суті позовних вимог, в
яких позивач просить задовольнити
позовні вимоги, а відповідач просить
відмовити в задоволенні позовних вимог
щодо стягнення пені та 5% річних та
повідомляє суд, що станом на 01.12.2013 року
має заборгованість перед позивачем по
договору № 23/цп-13 на суму 21727,84 грн.

Розглянувши подані матеріали,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2013 року між позивачем (за умовами
договору - виконавець) та відповідачем
(за договором замовник) укладено
договір № 23/ЦП-13 (далі по тексту -
Договір).

Відповідно до умов Договору (п.1.1.),
позивач виготовляє бланки документів
суворої звітності (свідоцтво про
атестацію дошкільних,
загальноосвітніх, позашкільних і
професійно-технічних навчальних
закладів у кількості 1000 екземплярів),
згідно зі специфікацією і поставляє їх
відповідачу. А відповідач приймає
готову продукцію та сплачує її
вартість на умовах договору.

Відповідно до п. 2.4 договору, відповідач
сплачує вартість продукції згідно з
умовами договору.

Згідно п. 5.2. договору. Продукція
виготовляється протягом 30 календарних
днів з наступного дня від дати
підписання сторонами договору.

Як передбачено п. 6.1. договору, вартість
продукції на момент укладання договору
згідно із специфікацією становить 23700,
00 грн.

Відповідно п. 6.2. договору, протягом 10
робочих днів від дати отримання
продукції відповідач здійснює оплату в
розмірі 100% вартості продукції у сумі
23700, 00 грн.

Згідно п. 7.4. договору, у разі
несвоєчасної оплати за отриману
продукцію за договором, відповідач
сплачує позивачу пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла за період, за який нараховується
пеня, від вартості не виготовленої у
строк продукції за кожний день
прострочення.

Відповідно п. 7.5. договору, за
користування чужими грошовими коштами
сторони встановили розмір процентів на
рівні 5% річних.

Відповідно специфікації (додатку № 1 до
договору № 23/ЦП-13 від 02.04.2013 року)
сторонами було погоджена загальна
вартість, кількість та ціна одного
примірника.

Як на те посилається Позивач у позовній
заяві, на виконання умов законодавства
України, договору № 23/ЦП-13 від 02.04.2013
року, видаткової накладної №100/13 на
відпуск товарно-матеріальних
цінностей від 16.04.2013 року відповідачу
було поставлено товар на загальну суму
- 23700, 00 грн.

За твердженням позивача відповідачем
було частково оплачено товар на суму
1972, 16 грн. Сума несплаченого боргу за
поставлений товар складає 21727, 84 грн.,
яку позивач просить стягнути з
відповідача.

Позивачем не одноразово було
направлено на поштову адресу
відповідача претензії з проханням
оплатити поставлений товар
Відповідачем було отримано данні
претензії, та надано письмову
відповідь, в якої відповідачем було
визнано основну заборгованість за
договором та надано відповідь, що
заборгованість буде погашена при
отриманні фінансування з міського
бюджету.

Відповідач також підтвердив свою
основну заборгованість за договором у
розмірі 21727, 84 грн., підписавши та
проставивши печатки на акті звірки
взаємних розрахунків станом на 01.12.2013
року.

Відповідач скористався своїм правом та
надав відзив на позовну заяву, в якому
визнав свою основну заборгованість по
справі, проте надав пояснення, що у
відповідача немає грошових коштів для
оплати поставленого товару, у зв'язку з
відсутності державного фінансування.

Позивач також просить суд стягнути з
відповідача 5 процентів річних за
користування чужими грошовими коштами
у розмірі 649, 94 грн. та пеню у розмірі -
1777,17 грн.

За твердженням позивача загальна сума
заборгованості відповідача перед
позивачем за договором № 23/ЦП-13 від
02.04.2013 року на момент подання позову
складає 24154, 95 грн.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд вважає, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Меркор Україна"
підлягають задоволенню повністю з
наступних підстав.

За своєю правовою природою договір №
23/ЦП-13 від 02.04.2013 року є договором
поставки з елементами підряду, а відтак
між сторонами виникли правовідносини,
які підпадають під правове регулювання
Глави 54 та 61 Цивільного кодексу
України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України
регулює відносини, що виникають із
договору поставки. Так, за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України
до договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Як встановлено судом, позивачем у
відповідності до вимог чинного
законодавства, договору № 23/ЦП-13 від
02.04.2013 року, видаткової накладної №100/13
на відпуск товарно-матеріальних
цінностей від 16.04.2013 року відповідачу
було виготовлено та поставлено товар
на загальну вартість - 23700, 00 грн.

Відповідачем товар був повністю
отриманий, що підтверджують печатки
сторін та підписи уповноважених осіб
на вищевказаної видаткової накладної.

Відповідно банківської виписки з
рахунку позивача відповідачем був
частково сплачений поставлений товар
на суму 1972, 16 грн.

Позивачем умови договору № 23/ЦП-13 від
02.04.2013 року виконані в повному обсязі, у
відповідності до вимог чинного
законодавства та умов договору.
Відповідачем, в свою чергу, жодних
претензій щодо якості товару або
невідповідності поставки умовам
договору не заявлялось та суду не
надано.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

З урахуванням часткової оплати товару,
основний борг відповідача перед
позивачем складає, на момент вирішення
спору, 21727, 84 грн. Відповідно відзиву на
позовну заяву, акту звіряння взаємних
розрахунків станом на 01.12.2013 року та
письмову відповідь на претензію
позивача відповідачем визнано свою
претензію, доказів сплати
заборгованості відповідачем суду не
подано, отже вимоги в частині стягнення
основного боргу за договором в розмірі
208 074, 80 грн. підлягають задоволенню,
оскільки відповідно до п. 6.2. договору
строк виконання зобов'язання по оплаті
товару настав.

Вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача штрафних санкцій у вигляді
5 процентів річних за період з 01.05.2013
року по 03.12.2013 року в розмірі 649, 94 грн.
підлягають повному задоволенню, з
огляду на таке.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу
України та ст.625 Цивільного Кодексу
України, за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми.

Відповідно п. 7.5. договору, за
користування чужими грошовими коштами
сторони встановили розмір процентів на
рівні 5% річних.

Оскільки вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 5 % річних
ґрунтуються на договорі (п. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України), а
відповідач є таким що прострочив
виконання грошового зобов'язання,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення 5 % річних нарахованих на
суму боргу підлягають задоволенню
відповідно до наведеного в матеріалах
справи розрахунку. При здійсненні
перевірки розрахунку 5 % річних
нарахованих позивачем, судом
встановлено, що ним правильно
здійснено вказаний розрахунок.

Вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача штрафних санкцій у вигляді
пені за період з 01.05.2013 року по 03.12.2013
року в розмірі 1777, 17грн. підлягають
частковому задоволенню, з огляду на
таке.

Як встановлено ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до частин 4, 6 ст. 230
Господарського кодексу України, у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" (із змінами та
доповненнями), платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін
(стаття 1). При цьому статтею 3 вказаного
закону, встановлено обмеження щодо
розміру, зокрема вказано, що розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що нарахування пені у відповідності до
п. 7.4 договору припиняється через 6
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (183 дні).

Відповідно до здійсненого судом
розрахунку, з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК
України, стягненню з відповідача
підлягає пеня за період з 01.05.2013 року по
01.11.2013 року.

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення24727.8401.05.2013 - 09.06.2013407.5000 %0.041
%*406.4924727.8410.06.2013 - 12.08.2013647.0000 %0.038
%*607.0224727.8413.08.2013 - 01.11.2013816.5000 %0.036
%*713.38Таким чином, загальна сума пені за
договором, що підлягає стягненню з
відповідача складає 1726, 88 грн.

Отже, станом на момент подання позовної
заяви та вирішення спору
заборгованість відповідача перед
позивачем складає 24104,66 грн. (21727, 84 грн.
основного боргу + 649, 94 грн. 5% річних + 1726,
88 грн. пені = 24104,66 грн.), доказів сплати
якої відповідачем суду не надано.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Факт наявності боргу у відповідача
перед позивачем за договором в сумі
24104,66 грн. належним чином доведений,
документально підтверджений і
відповідачем не спростований, строк
оплати товару, у відповідності до п. 6.2
договору є таким, що настав, а тому
позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості у розмірі 24104, 66 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача
пропорційно задоволених вимог. На
відповідача покладається - 1715,34 грн. (99, 7
%), а на позивача - 5,16 грн. (0, 3 %).

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту освіти і
науки, молоді та спорту виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) (01004, м. Київ, бул. Т.
Шевченка, 3, код ЄДРПОУ - 02147629; з будь
якого рахунку виявленого державним
виконавцем) на користь Державного
підприємства Поліграфічний комбінат
"Україна" по виготовленню цінних
паперів" (04119, м. Київ, вул..
Дегтярівська, 38-44, код ЄДРПОУ - 16286441) 21727
(двадцять одна тисяча сімсот двадцять
сім) грн. 84 коп. основного боргу, 1726 (одна
тисяча сімсот двадцять шість) грн. 88
коп. пені, 649 (шістсот сорок дев'ять) грн.
94 коп. 5% річних та судовий збір у
розмірі 1715 (одна тисяча сімсот
п'ятнадцять) грн. 34 коп.

3. В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.01.2014 р.

Суддя
Бондаренко Г.П.