КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р. Справа№ 910/10603/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Корсакової Г.В.

при секретарі судового засідання -
Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Пшик І.М. - представник за
дов. №1/17/01/2014 від 17.01.2014р.;

від відповідача: Крупка О.О. -
представник за дов. № 2-18 від 13.01.2014р.;

розглянув апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" на рішення
Господарського суду міста Києва від
19.08.2013р.

у справі № 910/10603/13 (суддя - Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кабельтехпостач"

до Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз"

про стягнення 1425573, 98 грн.,

В судовому засіданні 21.01.2014 р. оголошено
лише вступну та резолютивну частини
постанови.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кабельтехпостач"
(далі - ТОВ "Кабельтехпостач", позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" (далі - ПАТ
"Укртрансгаз" відповідач) 1425573,98 грн., (з
яких сума основної заборгованості -
1421638,88 грн., сума 3% річних - 3935,10 грн.).

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
виконання укладеного між сторонами
договору про закупівлю товарів за
державні кошти від 06.12.2012 № 086/5, позивач
поставив, а відповідач отримавши товар,
вартість отриманої продукції на
користь позивача не оплатив, внаслідок
чого у відповідача виникла перед
позивачем заборгованість на суму
отриманої продукції, а також обов'язок
щодо сплати 3% річних за прострочення
виконання зобов'язання.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 19.08.2013р. (повний текст
складено 27.08.2013р.) позовні вимоги
задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ
"Укртрансгаз" на користь ТОВ
"Кабельтехпостач" основний борг в
розмірі 1421638,88 грн.; 3 % річних в розмірі
3935,10 грн. та судовий збір в розмірі 28511,48
грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ПАТ "Укртрансгаз" 16.10.2013р., згідно
штемпеля відділення поштового зв'язку
на конверті, звернулося до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 19.08.2013р. у даній справі,
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ТОВ
"Кабельтехпостач" відмовити у повному
обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції прийняв рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, в неповному
обсязі з'ясував обставин справи,
зокрема, не встановив, що зазначене
договірне зобов'язання не є
простроченим, а відтак не можуть бути
застосовані санкції за його
несвоєчасне виконання.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.11.2013 року
апеляційну скаргу ПАТ "Укртрансгаз"
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 09.12.2013 р.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
09.12.2013р. у зв'язку з перебуванням
головуючого судді Коротун О.М. та судді
Іоннікової І.А. у відпустці, змінено
склад судової колегії: головуючий
суддя - Кропивна Л.В., судді - Гаврилюк
О.М., Корсакова Г.В., яка прийняла справу
до свого провадження та призначила до
розгляду на 21.01.2014р.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
20.01.2014р. у зв'язку з виходом головуючого
судді Коротун О.М. з відпустки, змінено
склад судової колегії: головуючий
суддя - Коротун О.М., судді - Гаврилюк
О.М., Корсакова Г.В., яка прийняла справу
до свого провадження та ухвалила дану
постанову.

У судовому засіданні 21.01.2014 р.
представник позивача заперечував
проти доводів апеляційної скарги,
зазначив, що вважає рішення суду першої
інстанції законним та обґрунтованим,
просив залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача у судовому
засіданні 21.01.2014 р. підтримав
апеляційну скаргу та просив суд її
задовольнити.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
оглянувши оригінали документів,
заслухавши пояснення представників
сторін, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, між ТОВ "Кабельтехпостач", як
продавцем та Дочірньою компанією
"Укртрансгаз", правонаступником якого є
ПАТ "Укртрансгаз", як покупцем, укладено
договір про закупівлю товарів за
державні кошти від 06.12.2012 № 086/5 (далі -
договір).

Згідно предмету договору позивач
зобов'язується у 2012-2013 році поставити
відповідачеві товари, зазначені в
оголошені про проведення відкритих
торгів, а відповідач - прийняти і
оплатити такі товари (п. 1.1 договору).

Найменування товарів - провід та кабель
ізольовані, код за ДК 016-97 (31.30.1) (далі -
товар). Номенклатура, асортимент, ціна
одиниці товару та кількість товарів
зазначаються згідно специфікації, що є
невід'ємною частиною договору (п. 1.2
договору).

Відповідно п. 1.3 договору обсяги
закупівлі товару можуть бути зменшені
залежно від реального фінансування
видатків.

Сума, визначена в договорі становить
3252768,20 грн. (п. 3.1 договору).

Пунктом 4.1 договору визначено, що
оплата вартості товару здійснюється
структурним підрозділом - управлінням
відповідача та/або відповідачем
протягом 90 (дев'яносто) календарних
днів з дня поставки структурному
підрозділу - управління відповідача
та/або відповідачеві партії товару,
шляхом безготівкового перерахування
коштів на поточний рахунок позивача.

Згідно п. 10.1, договір набув чинності з
моменту його підписання і діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за договором, але не більше
2 (двох) років.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору (ст. 526 Цивільного Кодексу
України), а одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускаються
(ст. 525 Цивільного кодексу України).

Місцевим судом правомірно встановлено,
що укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
поставки.

Згідно ч. 2 ст. 712 до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655
Цивільного кодексу України).

Судом першої інстанції правомірно
встановлено, що на виконання взятих на
себе зобов'язань за договором позивач
поставив, а відповідач отримав товар
загальною вартістю 1421638,88 грн., що
підтверджується видатковими
накладними (засвідчені копії яких
містяться в матеріалах справи): від
22.01.2013 № 8 на суму 1214900,17 грн., від 24.01.2013 №
9 на суму 447,74 грн., від 31.01.2013 № 12 на суму
206290,97 грн. Вказані видаткові накладні
підписані, зокрема, з боку відповідача
представником, якого відповідач,
згідно довіреності від 22.01.2013 № 15,
уповноважив на одержання
товарно-матеріальних цінностей від
позивача на підставі договору. В свою
чергу, доказів повної або часткової
погашення заборгованості (у строк,
визначений п. 4.1. договору, а також після
спливу зазначеного строку)
відповідачем надано не було.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Поставка товару на загальну суму 1421638,88
грн. не заперечується відповідачем,
проте апелянт зазначає, що не є
боржником, який прострочив виконання
зобов'язання, оскільки невиконання
договірних зобов'язань пов'язано з
відсутністю належного фінансування
відповідача у 2013 році та відсутністю
відповідних коштів, спрямованих на
виконання грошових зобов'язань у строк,
встановлений договором.

Суд апеляційної інстанції не приймає в
цій частині доводи апелянта як
підставу для скасування рішення з
огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Обов'язок доказування відповідно до
пункту 4 частини третьої статті 129
Конституції України та статті 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Частина 1 ст. 33 ГПК України встановлює,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч наведеним нормам, відповідач
жодними належними доказами не
підтвердив обставини, наявність яких, є
підставою вважати, що невиконання умов
договору сталося не з його вини.

Суд апеляційної інстанції приймає
доводи позивача про те, що відповідач
помилково застосовує положення Закону
України «Про здійснення державних
закупівель» в частині права замовника
зменшити обсяги закупівлі товарів
залежно від реального фінансування
видатків, оскільки зазначена норма
передбачає право замовника щодо
зменшення обсягів закупівлі товару (п.
1.3. договору), а не, як у спірному
випадку, звільнення від грошового
зобов'язання за вже отриманий товар.

Крім того, відповідно до приписів ст. 617
Цивільного кодексу України та ст. 218
Господарського кодексу України,
відсутність у боржника необхідних
коштів для виконання грошового
зобов'язання не вважається такою
обставиною, що дає підстави для
звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що відповідач є боржником, який
не виконав та прострочив виконання
договірного зобов'язання, а відтак,
окрім стягнення основної
заборгованості за договором, позивач
вправі застосувати до відповідача
відповідні штрафні санкції.

Сторони п. 7.3 договору визначили, що в
разі порушення відповідачем
зобов'язань по сплаті вартості товарів
він несе відповідальність передбачену
ст. 625 Цивільного кодексу України.

У зв'язку з простроченням з боку
відповідача зобов'язань за договором,
позивач заявив позовну вимогу про
стягнення з відповідача 3 % річних в
розмірі 3935,10 грн.

Положеннями статті 625 Цивільного
кодексу України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд апеляційної інстанції перевірив
розрахунок суми 3% річних, наданий
позивачем, та дійшов висновку, що даний
розрахунок про стягнення 3% річних у
розмірі 3935,10 грн. за заявлені позивачем
періоди - є вірним та обґрунтованим, а
відтак вимога про стягнення зазначеної
суми правомірно задоволена судом
першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не
знайшли свого підтвердження під час
перегляду рішення в суді апеляційної
інстанції, апелянт не подав жодних
належних доказів на спростування
висновків суду першої інстанції, які
могли б бути прийняті та дослідженні
судом апеляційної інстанції в
розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, Київський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
зміни чи скасування рішення суду
першої інстанції по даній справі в
розумінні ст. 104 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної
скарги покладаються на апелянта в
порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на рішення Господарського суду міста
Києва від 19.08.2013р. у справі № 910/10603/13
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 19.08.2013р. у справі № 910/10603/13
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/10603/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Повний текст складено 27.01.2014р.

Головуючий суддя
О.М. Коротун

Судді
О.М. Гаврилюк

Г.В. Корсакова