КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2014 р. Справа№ 910/14931/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Кравчено Р.Ю.

від відповідача - Залунін К.В.

від третьої особи на стороні позивача -
не з'явився

від третьої особи на стороні
відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" на рішення
Господарського суду міста Києва від
02.12.2013 року (суддя Капцова Т.П.)

за позовом Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова

компанія "Інго-Україна"

до Публічного акціонерного
товариства "Київенерго"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Мітька Юрія
Степановича

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:Київської міської
державної адміністрації

про відшкодування шкоди в
порядку регресу в розмірі 48484,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 02.12.2013 року по справі №910/14931/13
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
на користь Приватного акціонерного
товариства "Акціонерна страхова
компанія "Інго Україна" 48484,58 грн. -
страхового відшкодування та 1720,50 грн. -
судового збору.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, відповідач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищезазначене рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.12.2013 року
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
20.01.2014 року.

16 січня 2014 року через відділ
документального забезпечення суду, від
представника позивача надійшов відзив
на апеляційну скаргу.

В судове засідання 20.01.2014 року з'явились
представники позивача та відповідача.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явилися.

Відповідно до ст. 77 ГПК України
господарський суд відкладає розгляд
справи, в межах строків, встановлених
статтею 69 цього Кодексу, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови пленуму
Вищого Господарського Суду України від
26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник
відповідача повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, про що свідчать повідомлення про
вручення поштового відправлення (Том 2,
а.с. 17-18), колегія суддів приходить до
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги у відсутність
представників третіх осіб.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, та просив
скасувати оскаржуване рішення
Господарського суду міста Києва від
02.12.2013 року. Проти розгляду справи у
відсутність представників третіх осіб
не заперечував.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечив проти доводів,
викладених в апеляційній скарзі, та
просив залишити без змін оскаржуване
рішення Господарського суду міста
Києва від 02.12.2013 року. Проти розгляду
справи у відсутність представників
третіх осіб не заперечував.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд, за наявними у справі
та додатково поданими доказами,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши,
на підставі встановлених фактичних
обставин справи, правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

08 липня 2010 року між позивачем
(страховик) та Мітько Юрієм
Степановичем (страхувальник) укладено
Поліс страхування засобів наземного
транспорту, цивільної
відповідальності, водія та пасажирів
від нещасних випадків № 250506275.10 (далі -
Поліс).

Відповідно до умов Полісу позивачем
застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
транспортного засобу "Тойота",
державний реєстраційний номер АА 0603 ЕА
від страхових випадків.

Страховим випадком за Полісом є
пошкодження, знищення або втрата
транспортного засобу, його складових
частин, деталей або обладнання
внаслідок ДТП, пожежі, самозаймання,
попадання каміння, падіння предметів,
протиправних дій 3-х осіб, стихійних
явищ, угон.

Місцевим господарським судом
встановлено, що 29.10.2010 року на
перехресті вул. Ковпака та вул.
А.Барбюса в місті Києві стався прорив
металевої труби тепломережі, внаслідок
чого пошкоджено вищезазначений
транспортний засіб, який належить
Мітьку Ю.С.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач, на підставі заяви
страхувальника, відповідно до
страхового акту №55110 та калькуляції
№11-11 від 09.11.2010 року, виплатив ТОВ
"Автосаміт ЛТД" страхове відшкодування
в розмірі 48484,58 грн.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу
України та ст.27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду передбачені у
статті 1166 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до висновку від 25.12.2012 року
№181/15 судової будівельно-технічної
експертизи, технічною причиною прориву
подавального водопроводу теплової
магістралі ТМ-3 від ТЕЦ-5 між тепловими
камерами ТК-330 та ТК-330а на перехресті
вулиць А. Барбюса та С. Ковпака є
корозійне потоншення стінки труби за
рахунок локального зовнішнього
корозійного зносу стінки трубопроводу
діаметром 720х10,0 мм, яке привело до
зменшення товщини стінки труби на 50-80 %
і, як наслідок, втрати її механічної
міцності. Корозійний знос теплопроводу
в місці аварії стався внаслідок
довготривалої експлуатації, яка
перевищила термін
нормативно-гарантованої безаварійної
експлуатації (38 років замість 25 років).

Як вбачається з матеріалів справи,
27.09.2001 року між Київською міською
державною адміністрацією та
Акціонерною енергопостачальною
компанією "Київенерго"
(правонаступником якої є відповідач)
укладено Угоду щодо реалізації проекту
управління та реформування
енергетичного комплексу міста Києва, з
подальшим внесенням змін та доповнень
(далі - Угод.

Відповідно до умов Угоди (редакція
додаткової угоди про внесення змін та
доповнень до Угоди від 30.04.2007 року)
Адміністрація передає
Енергопостачальнику, а
Енергопостачальник приймає майно, що
відноситься до комунальної власності
територіальної громади міста Києва,
перелік якого наведено у додатку 1,
додатку 2 та додатку 3 до цієї Угоди
(надалі - майно), у володіння та
користування з обмеженням
правомочності розпорядження щодо
майна за згодою власника, відповідно до
умов цієї Угоди та вимог діючого
законодавства. Майно, що є предметом
цієї Угоди, обліковується на балансі
Енергопостачальника.

Згідно з п. 2.1.4 Угоди сторони погодили,
що відповідач зобов'язаний здійснювати
ефективні дії щодо експлуатації,
відновлення та збереження майна,
завершення будівництва об'єктів
незавершеного будівництва в терміни,
визначені проектно-кошторисною
документацією. Енергопостачальник не
відповідає за погіршення майна, якщо це
сталося внаслідок його нормального
зношення, згідно вимог чинного
законодавства України.

Пунктами 2.1.5, 2.1.7, 2.1.8 Угоди передбачено,
що Енергопостачальник зобов'язується
забезпечувати надійність виробництва,
транспортування, розподілу та
постачання енергоносіїв, нести повну
відповідальність за збереження,
експлуатацію, реконструкцію та ремонт
майна, відповідно до чинного
законодавства відшкодовувати за
рахунок власних коштів збитки, якщо
майну заподіяна шкода з вини
Енергопостачальника.

На виконання умов Угоди Київська
міська державна адміністрація
передала, а відповідач прийняв майно.
До складу майна, що передано
відповідачу за Угодою, також увійшла
мережа теплопостачання (труба), що
знаходиться на розі вул. А.Барбюса та
вул. Ковпака в місті Києві.

Згідно зі ст. 144 Господарського кодексу
України, майнові права та майнові
обов'язки суб'єкта господарювання
можуть виникати, зокрема, з угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Відповідно до ст. 136 Господарського
кодексу України, право господарського
відання є речовим правом суб'єкта
підприємництва, який володіє,
користується і розпоряджається майном,
закріпленим за ним власником
(уповноваженим ним органом), з
обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами.

Статтею 319 Цивільного кодексу України
встановлено, що власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
322 ЦК України).

Відповідно до статті 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов"язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов"язків, зокрема, є завдання
майнової (матеріальної) шкоди.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України
встановлено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи викладене, місцевий
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку, що особа, яка
є відповідальною за заподіяну в даному
випадку шкоду, є саме відповідач, який
не забезпечив вчинення ефективних дій
з належного збереження, реконструкції,
ремонту та експлуатації теплової
мережі, яка була передана йому в
управління на підставі Угоди, що
призвело до прориву теплової мережі,
внаслідок якого пошкоджено автомобіль,
застрахований у позивача.

Посилання апелянта на підпункт 2.1.4.
пункту 2.1. Угоди (в редакції додаткової
угоди від 30.04.2007 року), відповідно до
якої енергопостачальник не відповідає
за погіршення майна, якщо це сталося
внаслідок його нормального зношення,
згідно з вимогами чинного
законодавства України, колегією суддів
визнано необґрунтованими, оскільки
відповідач звільняється від
відповідальності за погіршення майна
саме перед його власником, в особі
Київської міської державної
адміністрації, а не перед третіми
особами.

Колегія суддів також погоджується з
висновком місцевого господарського
суду щодо необґрунтованості доводів
відповідача, що невиконання Київською
міською державною адміністрацією
зобов'язань за Угодою, стало причиною
неналежного утримання відповідачем
ввіреного йому майна, виходячи з
наступного.

Так, за умовами Угоди
Енергопостачальник, зокрема, має право
здійснювати амортизаційні
відрахування та використовувати їх на
ремонт та відновлення майна,
відповідно до вимог чинного
законодавства та цієї Угоди (п.2.2.5 в
редакції додаткової угоди від 30.04.2007р.),
таке право відповідача не залежить від
розміру амортизаційної складової,
передбаченої у тарифах на
теплопостачання.

Також, місцевим господарським
встановлено, що в період дії Угоди від
27.09.2001 року до моменту прориву труби
тепломережі на розі вул. А. Барбюса та
вул. Ковпака Київською міською
державною адміністрацією
встановлювались тарифи на теплову
енергію, які включали в себе
інвестиційну складову, що повинна була
використовуватись відповідачем
виключно на експлуатацію, відновлення,
збереження, поліпшення теплових мереж,
та які були розраховані на підставі
Порядку формування тарифів на
виробництво, транспортування,
постачання теплової енергії та
послуги з централізованого опалення і
постачання гарячої води, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.07.2006р. № 955 (чинною на час
виникнення спірних правовідносин).

Враховуючи викладене вище, місцевий
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку, що прорив
металевої труби тепломережі стався
внаслідок неналежного виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
Угодою в частині належного утримання
та не вчинення ефективних дій з
експлуатації, належного відповідачу на
праві повного господарського відання
майна.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України
передбачено, що судочинство. у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано
обставини справи, рішення ухвалено
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
та скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 02.12.2013 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва від
02.12.2013 року по справі №910/14931/13- без змін.

Матеріали справи №910/14931/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 21.01.2014 року.

Головуючий суддя
Л.Г. Сітайло

Судді
Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 21.01.2014 року