ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

17.01.2014 Справа №
901/3803/13

За позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Стілф»

до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВОК-Крим»

про стягнення
заборгованості

Суддя Ейвазова А.Р.

Представники :

від позивача -Міщенко С.Є. за
довіреністю б/н від 26.11.2013;

від відповідача - Герасименко Н.А. за
довіреністю б/н від 27.08.2012;

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Стілф» (далі - ТОВ
«Стілф») звернулося до господарського
суду Автономної Республіки Крим з
позовом до відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВОК КРИМ»
(далі - ТОВ «ВОК-КРИМ») та просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
у розмірі 524 282, 67 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, ТОВ
«Стілф» посилається на те, що
відповідачу сплачено авансом 1 268
654,28грн. за виконання робіт за договором
субпідряду №СИ/59 від 21.01.2013, з яких
відповідач має повернути 524 282,67грн. При
цьому, позивач вказує, що відповідач
неналежним чином виконував взяті на
себе зобов'язання по виконанню
підрядних робіт, у зв'язку з чим
подальше виконання втратило для ТОВ
«Стілф» інтерес і ним, на підставі п.12.6
договору, вручено відповідачу
повідомлення про розірвання договору,
отримавши яке відповідач мав протягом
15 робочих днів повернути кошти за
роботи, які фактично не передані ним (т.1
а.с.2-5).

Відповідач у справі - ТОВ «ВОК-КРИМ»
письмового відзиву на позов суду не
надав.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені вимоги у повному обсязі,
представник відповідача - проти позову
заперечував, вказуючи на те, що ним
повністю виконані роботи на суму
авансу, переданого позивачем.

В судовому засіданні з 17.12.2014 по 16.01.2014
та з 16.01.2014 по 17.01.2014 оголошувалась
перерва.

Дослідивши зібрані у справі докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

24.01.2012 між позивачем у справі - ТОВ
«Стілф» та ТОВ «Вояж Крим» укладено
договір №СИ/СТ-01 генерального підряду,
за умовами якого позивач за завданням
ТОВ «Вояж Крим» здійснює роботи з
будівництва об'єкту -
торгово-розважального комплексу по
вул. Київська, 189 у м. Сімферополі (друга
черга) з комплексною системою
внутрішнього та зовнішнього
інженерного забезпечення та
технічного обладнання (т.2 а.с.102-128).

Для виконання окремих робіт за
відповідним договором, 21.01.2013 між ТОВ
«Стілф» та ТОВ «ВОК-КРИМ» укладено
договір субпідряду №СИ/59 (т.1 а.с.9-52,
далі - договір підряду).

За умовами договору, відповідач
зобов'язався на умоваз відповідного
договору та згідно вимог діючого
законодавства, у відповідності з
завданням та вимогами позивача та
проектної документації, на свій ризик,
своїми силами, засобами, технікою та
обладнанням виконати та здати у
встановлений договором строк комплекс
робіт, визначений договором, позивач -
прийняти такі роботи та оплатити їх
(п.1.12, п.5,6 договору).

Як визначено п.2.1 договору, роботи
повинні виконуватись у строк,
встановлений додатком №3 до договору.

Вартість робіт визначена додатком №1
до договору у розмірі 4 196 922,88грн. з ПДВ
та є твердою (п.5.1, 5.2 договору) (т.1
а.с.22-23).

Як встановлено додатком №1 до договору,
роботи виконуються частково з
використанням матеріалів позивача,
частково - відповідача.

Також, як визначено п.4.2.9 договору,
позивач має право у будь-який момент
зупинити роботи відповідача, направив
йому відповідний лист, отримавши який
відповідач повинен негайно припинити
виконання будь-яких робіт за договором
та протягом трьох днів передати
позивачу звіт про вже виконані
відповідно до умов договору на момент
отримання листа роботи.

Як визначено п.15.1 договору, відповідний
договір набуває сили з моменту його
підписання сторонами та діє до моменту
виконання ними своїх договірних
зобов'язань у повному обсязі.

У подальшому сторонами неодноразово
укладались до даного договору
додаткові угоди, якими змінювались
його умови.

Зокрема, відповідно до додаткової
угоди №1 від 18.05.2013 змінено обсяг робіт,
у зв'язку з чим змінено також і ціну
таких робіт, шляхом її встановлення на
рівні 4 204 259,25грн. з ПДВ (т.1 а.с.53-75).

Додатковою угодою №2 від 02.04.2013 ціну
робіт зменшено до 4 153 765,83грн. з ПДВ,
зважаючи на зменшення обсягів робіт (т.1
а.с.76-78).

Додатковою угодою №3 від 13.05.2013
сторонами узгоджено сплату
додаткового авансу у загальному
розмірі 400 000грн. з визначенням строків
оплати кожної з його частин (т.1 а.с.79).

Додатковою угодою №4 до відповідного
договору внесені зміни щодо обсягу
певних пакетів робіт та їх вартості,
без зміни загальної ціни договору (т.1
а.с.80-92).

Відповідно до додаткової угоди №5 до
договору, змінено обсяги робіт та їх
вартість встановлена у розмірі 3 242
489,06грн. з ПДВ (т.1 а.с.93-134).

На виконання зобов'язань за цим
договором в частині сплати авансу та
оплати виконаних робіт, позивачем
сплачено відповідачу 1 268 654,28грн.
наступними платежами:

- 05.02.2013 - 350 000грн. (т.1 а.с.137);

- 13.05.2013 - 200 000грн. (т.1 а.с.138);

- 24.05.2013 - 200 000грн. (т.1 а.с.139);

- 04.06.2013 - 96 701,45грн. (т.1 а.с.140);

- 21.06.2013 - 106 549,01грн. (.т.1 а.с.135);

- 05.07.2013 - 130 993,10грн. (т.1 а.с.141);

- 17.07.2013 - 65 798,21грн. (т.1 а.с.142);

- 26.07.2013 - 52 827,34грн. (т.2 а.с.203);

- 08.08.2013 - 45 891,49грн. (т.1 а.с.143);

- 09.08.2013 - 19 893,68грн. (т.1 а.с.144)

При цьому, як вбачається з наданих
сторонами документів, відповідачем
виконані та здані позивачу, а останнім
прийняті роботи за відповідним
договором на загальну суму 711 215,47грн. з
ПДВ, у т.ч. числі за наступними актами:

- №1 від 03.06.2013 на суму 118 276,21грн. (т.2
а.с.40-70, 71);

- №2 від 17.06.2013 на суму 145 882,16грн. (т.2
а.с.8-38, 39);

- №3 від 02.07.2013 на суму 170 239,55грн. (т.1
а.с.228-250, т.2 а.с.1-6, 7);

- №4 від 11.07.2013 на суму 101 613,35грн. (т.1
а.с.199-226,227);

- №5 від 22.07.2013 на суму 111 350,38грн, (т.1
а.с.173-197,198);

- №6 від 06.08.2013 на суму 63 853,82грн. (т.1
а.с.145-171, 172).

Окрім того, відповідачем використано
матеріали, які передані позивачу
згідно видаткової накладної №17 від
05.08.2013 на загальну суму 33 156,14грн. (т.2
а.с.72).

27.08.2013 позивач звернувся до відповідача
з листом №676, який отриманий
відповідачем 27.08.2013, про що свідчить
його розписка на відповідному листі (т.2
а.с.73), яким повідомив про використання
його права, визначеного п. 12.3 договору
на розірвання договору. При цьому, у
відповідному листі запропоновано
відповідачу, відповідно до п.12
договору, надати документи на вже
виконані, однак не сплачені роботи, а
також матеріали, які можуть бути
передані позивачу. Окрім того, у
відповідному листі позивач просив
відповідача повернути частину
оплаченого авансу.

Предметом спору у даній справі є
наявність у відповідача обов'язку
повернути позивачу 524 282,67грн. - частину
коштів, сплачених йому позивачем в
якості авансу за виконані роботи
зважаючи на розірвання договору
підряду.

Заявлені позивачем вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Укладений сторонам договір за своєю
правовою природою є договорами підряду
та підставою для виникнення між
сторонами господарських зобов'язань, а
саме майново-господарських зобов'язань
в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України,
що визначено ст.175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст.193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до спеціальних норм, які
регулюють відносини у капітальному
будівництві, за договором підряду на
капітальне будівництво одна сторона
(підрядник) зобов'язується своїми
силами і засобами на замовлення другої
сторони (замовника) побудувати і здати
замовникові у встановлений строк
визначений договором об'єкт відповідно
до проектно-кошторисної документації
або виконати зумовлені договором
будівельні та інші роботи, а замовник
зобов'язується передати підряднику
затверджену проектно-кошторисну
документацію, надати йому будівельний
майданчик, прийняти закінчені
будівництвом об'єкти і оплатити їх
(ст.318 ГК України).

При цьому, згідно ч.5 цієї норми, договір
підряду на капітальне будівництво
повинен передбачати: найменування
сторін; місце і дату укладення; предмет
договору (найменування об'єкта, обсяги
і види робіт, передбачених проектом);
строки початку і завершення
будівництва, виконання робіт; права і
обов'язки сторін; вартість і порядок
фінансування будівництва об'єкта
(робіт); порядок
матеріально-технічного, проектного та
іншого забезпечення будівництва; режим
контролю якості робіт і матеріалів
замовником; порядок прийняття об'єкта
(робіт); порядок розрахунків за
виконані роботи, умови про дефекти і
гарантійні строки; страхування
ризиків, фінансові гарантії;
відповідальність сторін
(відшкодування збитків); урегулювання
спорів, підстави та умови зміни і
розірвання договору.

У випадку укладення договору підряду
підрядником за згодою замовника для
виконання окремих робіт з іншою особою
(субпідрядник), такий підрядник
виступає перед замовником як
генеральний підрядник, а перед
субпідрядником - як замовник, що
вбачається із змісту ч.2 ст.319 ГК
України.

Отже, до відносин генпідрядника та
підрядника застосовуються загальні
положення про договір підряду, у т.ч.
норма, яка визначає необхідність
зазначення у договорі строків початку
і завершення будівництва, виконання
робіт, а також умови розірвання
договору.

Укладений сторонами договір не містить
строку виконання зобов'язання з
виконання робіт за договором, оскільки
сторонами зазначено, що графік робіт,
складення якого передбачено п.2.1
договору, сторонами не складався, про
що надано пояснення позивачем та
відповідний факт підтверджено в
судовому засіданні представником
відповідача (т.2 а.с.172).

Згідно ч.2 ст.846 ЦК України, яка
застосовується силу ст.175 ГК України і
регулює відносини сторін, які за своєю
правовою природою є підрядними, якщо у
договорі підряду не встановлені строки
виконання роботи, підрядник
зобов'язаний виконати роботу, а
замовник має право вимагати її
виконання у розумні строки, відповідно
до суті зобов'язання, характеру та
обсягів роботи та звичаїв ділового
обороту.

Як свідчить переписка сторін,
відповідач зобов'язувався виконати
роботу за договором у певний строк,
який змінювався під час дії договору, а
позивач вимагав виконання таких робіт
(т.2 а.с.183, 186, 175-192). Між тим, доказів
виконання робіт за відповідним
договором у повному обсязі до моменту
направлення листа від 27.08.2013 не надано.

Спеціальними нормами, які регулюють
підрядні відносини, що виникли в силу
укладеного сторонами договору
субпідряду визначені наступні права
замовника - як пов'язані з порушенням
зобов'язань з виконання робіт, так і не
пов'язані з певними порушеннями
підрядника.

Так, в силу чч.2, 3 ст.849 ЦК України, якщо
підрядник своєчасно не розпочав роботу
або виконує її настільки повільно, що
закінчення її у строк стає явно
неможливим, замовник має право
відмовитися від договору підряду та
вимагати відшкодування збитків; якщо
під час виконання роботи стане
очевидним, що вона не буде виконана
належним чином, замовник має право
призначити підрядникові строк для
усунення недоліків, а в разі
невиконання підрядником цієї вимоги -
відмовитися від договору підряду та
вимагати відшкодування збитків або
доручити виправлення роботи іншій
особі за рахунок підрядника. При цьому,
згідно ч. 4 ст.849 ЦК України, замовник
має право у будь-який час до закінчення
роботи відмовитися від договору
підряду, виплативши підрядникові плату
за виконану частину роботи та
відшкодувавши йому збитки, завдані
розірванням договору.

Умовами укладеного сторонами договору
також визначено право генпідрядника -
замовника (позивача у справі) у
будь-який час до закінчення робіт,
попередивши субпідрядника -
відповідача у справі за 15 робочих днів,
відмовитись від договору, сплатити
відповідачу плату за виконану частину
роботи, при бажанні - за закуплені
відповідачем матеріали для виконання
відповідних робіт, які у відповідному
випадку передаються позивачу за актом
приймання матеріалів в установлений
строк (п.4.2.6 договору).

Порядок розірвання договору у
односторонньому порядку за
ініціативою позивача визначено
сторонами у п.12.3 договору, відповідно
до якого отримавши відповідне
повідомлення про розірвання договору,
субпідрядник - відповідач у справі має
негайно припинити роботи та протягом 5
днів надати платіжний пакет на
виконані, однак, не оплачені роботи, а
за згодою позивача - на закуплені
матеріали для виконання таких робіт,
які передаються позивачу за актом
передачі матеріалів та/або повертає на
поточний рахунок позивача частину
отриманого авансу, на суму якого не
може передати виконані роботи.

Розірвання договору в односторонньому
порядку внаслідок відмови однієї із
сторін не суперечить загальним засадам
цивільного та господарського
законодавства.

Так, в силу ч.1 ст.188 ГК України,
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Аналогічне положення містить ч.1 ст.651
ЦК України, яка визначає, що розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. При цьому, в силу
ч.3ст.651 ЦК України, у разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Отже, відповідний договір є розірваним
в односторонньому порядку з моменту
закінчення 15 робочих днів після
отримання відповідного листа позивача
- 27.08.2013, окрім п.12.6 договору, а також
положення договору про порядок надання
податкових накладних та сплати
штрафних санкцій за порушення
відповідного порядку.

Згідно ч.2 ст.653 ЦК України, у разі
розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються. Зважаючи на
вказані положення, зобов'язання з
оплати робіт за договором, яке виникло
у позивача в силу факту укладення
такого договору, є припиненим.

При цьому, ч.4 ст.653 ЦК України визначено,
що сторони не мають права вимагати
повернення того, що було виконане ними
за зобов'язанням до моменту зміни або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Зазначена норма встановлює загальне
правило, відповідно до якого
повернення виконаного за зобов'язанням
до моменту розірвання договору не
допускається. Між тим, відповідна норма
допускає зміну відповідного правила за
домовленістю сторін - шляхом
визначення іншого правила у договорі
або визначення інших умов спеціальною
нормою, яка регулює відповідні
правовідносини.

Сторонами вказане загальне правило
змінено шляхом включення до договору
умов щодо повернення частини авансу
(тобто повернення частини коштів,
сплачених на виконання зобов'язання),
на які протягом 5 днів відповідач не
може передати роботи (п.12.3 договору), а
також умови щодо повернення протягом 15
робочих днів з моменту отримання від
позивача повідомлення коштів,
отриманих від нього і на суму яких
відповідач не передав належним чином
виконані роботи.

Так, оскільки відповідачем не надано
інших доказів, які свідчать про
виконання ним певних робіт за
договором, які не були прийняті
позивачем, зокрема, доказів
направлення позивачу у встановлений
п.12.3 договору строк, як це узгоджено
сторонами шляхом включення
відповідної умови до договору, акту
виконаних робіт, ним не доведено
виконання робіт за цим договором у
обсязі та на суму більші, ніж на яку
складені акти здачі-приймання
виконаних робіт №№1,2,3,4,5,6, перелічені
вище та підписані сторонами.

Як визначено ч.1 ст.853 ЦК України,
замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові;
якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Положення ст. 882 ЦК України, яка є
спеціальною по відношенню до ст. 853 ЦК
України, оскільки регулює відносини
сторін при укладення такого виду
підрядного договору як договір
будівельного підряду, визначають, що
замовник, який одержав повідомлення
підрядника про готовність до передання
робіт, виконаних за договором
будівельного підряду, або, якщо це
передбачено договором, - етапу робіт,
зобов'язаний негайно розпочати їх
прийняття. При цьому, як визначено ч.4
ст.882 ЦК України, передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами; у разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною; акт, підписаний однією
стороною, може бути визнаний судом
недійсним лише у разі, якщо мотиви
відмови другої сторони від підписання
акта визнані судом обґрунтованими.

Між тим доказів повідомлення про
передачу робіт протягом діє
відповідного договору, а саме з моменту
отримання повідомлення про розірвання
договору до моменту його розірвання -
спливу 15 робочих днів з моменту такого
повідомлення не надано, як і доказів
неприйняття позивачем певного обсягу
робіт до такого повідомлення і під час
дії договору.

При цьому, як визначено п.12.3 договору,
отримання такого повідомлення
зобов'язує відповідача негайно
припинити виконання робіт, отже,
виконання таких робіт після отримання
повідомлення та розірвання договору є
безпідставним та таким, що не
відповідає умовам договору і ним не
передбачено, отже, є позадоговірним.

З урахуванням наведеного, судом
відмовлено у задоволенні клопотання
відповідача про призначення у даній
справі судової експертизи, на
вирішення якої можна було б поставити
питання щодо підтвердження факту
виконання робіт щодо яких відповідачем
направлялись позивачу протягом дії
договору акти і які фактично не були
прийняті ним. Однак, оскільки сам факт
направлення актів виконаних робіт
позивачу до моменту розірвання
договору - спливу 15 робочих днів з дня
повідомлення позивача про розірвання
договору відповідачем, як і факт не
підписання певних актів позивачем та
не прийняття позивачем певного обсягу
виконаних робіт до розірвання договору
не доведений, підстав для призначення
такої експертизи не має, зважаючи на те,
що лише встановлення суми, на яку
прийняті роботи, вартість і обсяг яких
узгоджений сторонами шляхом
підписання відповідних актів, та
передані матеріали, а також загальної
суми сплаченого авансу не потребує
спеціальних знань.

Направлення актів здачі-прийняття
робіт під час розгляду справи не
впливає на обсяг прав та обов'язків
сторін у спірних правовідносинах, які
опосередковані фактом укладення
підрядного договору та виникнення
певних зобов'язань у сторін в силу
такого факту, зокрема, зобов'язання
негайно припинити виконання робіт
після отримання відповідного
повідомлення та здати виконані роботи
протягом 5 днів. При цьому, розірвання
договору в односторонньому порядку, що
є правомірною дією позивача, оскільки
таке його право передбачено договором,
не позбавляє права позивача укласти
договір на виконання відповідних робіт
з іншою особою або довиконати
відповідні роботи самостійно. Таким
чином, зважаючи на завершення всього
обсягу робіт та початок процесу
введення об'єкта в експлуатацію, що
підтверджено довідкою позивача (т.2
а.с.174), проведення відповідної
експертизи, зважаючи на не
підтвердження доказами відповідачем
фактів виконання робіт та направлення
актів під час існування договірних
відносин у встановлений строк, не є
доцільним.

Також, слід зазначити, що відмова від
договору у даному випадку пов'язана, як
встановлено судом з порушенням строків
виконання робіт, які хоч і договором не
встановлені, однак, узгоджувались
сторонами шляхом вимоги позивача
виконати роботи у певний строк, що є
його правом, визначеним ч.2 ст.846 ЦК
України, а також гарантуванням певного
строку виконання робіт позивачем (т.2
а.с. 183, 186, 175-192), тому в силу ч. 2 ст.849 ЦК
України не тягне за собою виникнення у
позивача додаткового обов'язку,
визначеного ч.4 ст.849 ЦК України.

Зважаючи на встановлені обставини,
зокрема, факт розірвання договору та
положення ст. 1212 ЦК України, вимоги в
частині повернення грошових коштів у
розмірі 524 282,67грн. (1268654,28грн. /сплачений
аванс/ -711215,47 /вартість зданих та
прийнятих робіт -33 154,14грн. /вартість
переданих матеріалів/), які на даний час
утримуються відповідачем
безпідставно, є такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Так, відповідно до ст.1212 ЦК України,
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. При цьому, особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Відповідно до ст..49 ГПК України витрати,
понесені позивачем у зв'язку з оплатою
позову судовим збором у розмірі 10
485,65грн. підлягають відшкодування йому
за рахунок відповідача.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення, повне
рішення складено 21.01.2014.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмежено
відповідальністю «ВОК-Крим» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стілф» 524 282,67грн.
основної заборгованості, а також 10
485,65грн. в рахунок відшкодування витрат
по оплаті позову судовим збором.

3.Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя А.Р.
Ейвазова