ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2014 р.
Справа № 911/4690/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Бабкіної В.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євротранссервіс»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Алекс-Транс Груп»

про стягнення 59295,14 грн.

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Приходько Л.В., довір. № 77
від 07.12.2013 р.

від відповідача: Обертюх А.М., довір. б/н
від 14.08.2013 р.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Євротранссервіс»
(далі - позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Алекс-Транс Груп»
(далі - відповідач) про стягнення 59295,14
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
договірних зобов'язань щодо здійснення
розрахунку з позивачем за надані
послуги відповідно до договору № 12 01 11
про технічне обслуговування, ремонт
рухомого складу та постачання запасних
частин від 01.01.2011 р., у зв'язку з чим
позивач просить суд стягнути з
відповідача 46079,28 грн. основного боргу,
13215,86 грн. штрафу, а також судові витрати
покласти на відповідача.

Крім того, позивачем було заявлено
клопотання про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на кошти та
майно, що належать відповідачу на праві
власності в межах суми, яка підлягає
стягненню, а також заборони
відповідачеві здійснювати угоди, які
пов'язані з передачею нерухомого або
рухомого майна в оренду, заставу, з
внесенням зазначеного майна як внеску
до статутного фонду господарських
товариств, або розпоряджатись
нерухомістю іншим чином, яке було
залишено судом без задоволення з
огляду на таке.

Відповідно до приписів ст. 66
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд за заявою
сторони, прокурора чи його заступника,
який подав позов, або з своєї
ініціативи має право вжити
передбачених статтею 67 цього Кодексу
заходів до забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову» № 16 від 26.12.2011
р., відповідно до статті 66
Господарського процесуального кодексу
України заходи до забезпечення позову
застосовуються господарським судом за
заявою сторони, прокурора чи його
заступника, який подав позов, або з
ініціативи господарського суду як
гарантія реального виконання рішення
суду.

Особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову» передбачено,
що умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

З урахуванням викладеного, у суду
відсутні підстави для задоволення
клопотання позивача про забезпечення
позову у даній справі.

Розгляд справи відкладався.

16.01.2014 р. до господарського суду
Київської області ТОВ «Алекс-Транс
Груп» було подано відзив на позовну
заяву б/н, б/д (вх. № 542/14 від 16.01.2014 р.),
відповідно до якого відповідач
частково заперечував проти стягнення
20% штрафу, а саме - в сумі 4000,00 грн.,
оскільки позивач розрахував штраф за
договором у розмірі 13215,86 грн. (20% від
загальної суми наданих послуг (66079,68
грн.)). Проте станом на 11.11.2013 р.
заборгованість відповідача перед
позивачем становила 46079,29 грн., у зв'язку
з чим, на переконання відповідача, з
останнього підлягає стягненню штраф в
сумі 9215,86 грн. (20% від заборгованості
станом на час подачі позову до суду
(46079,29 грн.)).

У судовому засіданні 16.01.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі;
представник відповідача частково
заперечував проти задоволення штрафу з
підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 16.01.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд

встановив:

01.01.2011 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Алекс-Транс Груп»
(замовник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Євротранссервіс»
(виконавець) було укладено договір № 12
01 11 про технічне обслуговування, ремонт
рухомого складу та постачання запасних
частин, відповідно до п. 1.1 якого
виконавець в порядку та на умовах
даного договору на підставі замовлення
замовника зобов'язується виконувати
технічне обслуговування, ремонт і
мийку вантажних автомобілів, причепів
та напівпричепів (рухомий склад) та
постачає запасні частини до них, а
замовник, у свою чергу, зобов'язується
своєчасно прийняти та оплатити
виконані послуги на умовах даного
договору та замовлення.

Замовник зобов'язується оплатити
надані послуги виконавцю у
відповідності з виставленими
рахунками, які виставляються
виконавцем на основі наданих послуг, на
протязі 10 робочих днів з дня їх
отримання від виконавця (п. 1.4 договору).

Згідно з п. 3.2 договору замовник оплачує
надані виконавцем роботи та послуги в
момент прийняття таких робіт та послуг
від виконавця. Моментом прийняття
виконаних ремонтних робіт та послуг
виконавцем є момент підписання акту
виконаних робіт сторонами та виписки
рахунку-фактури.

У відповідності з п. 3.3 договору при
наявності довіреності у довіреної
особи замовника та документа, що
посвідчує особу (паспорт, посвідчення
водія), в момент прийняття довіреною
особою замовника виконаних робіт та
наданих послуг, транспортного засобу
від виконавця, замовник має право
оплачувати надані виконавцем роботи та
послуги протягом 15 календарних днів
від дати рахунку-фактури/акта
виконаних робіт.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що у
разі прострочення замовником платежів
за надані виконавцем роботи та послуги
більше, ніж на 10 календарних днів з
моменту спливу строку оплати, згідно з
п.п. 1.4, 3.2, 3.3 договору, виконавець має
право вимагати від замовника оплати
штрафу у розмірі 20% від вартості
наданих робіт та послуг.

ТОВ «Євротранссервіс» було виконано
умови договору № 12 01 11 про технічне
обслуговування, ремонт рухомого складу
та постачання запасних частин від
01.01.2011 р., а саме - надано ТОВ
«Алекс-Транс Груп» послуги з
технічного обслуговування, що
підтверджується актами виконаних
робіт, у тому числі - № 304107 від 13.06.2013 р.
на суму 8758,51 грн., № 304040 від 19.06.2013 р. на
суму 22766,45 грн., № 305178 від 03.08.2013 р. на
суму 3480,64 грн., № 305180 від 28.08.2013 р. на суму
31073,68 грн., а також відповідними
рахунками, у тому числі - № 304854 від
13.06.2013 р. на суму 8758,51 грн., № 305001 від
19.06.2013 р. на суму 22766,45 грн., № 306417 від
03.08.2013 р. на суму 3480,64 грн., № 307049 від
28.08.2013 р. на суму 31073,68 грн.

Факт отримання послуг підтверджується
також довіреністю № 134 від 29.08.2013 р.,
виданою ТОВ «Алекс-Транс Груп» на ім'я
Ракули Б.І. на отримання послуг від ТОВ
«Євротранссервіс», оскільки
відповідно до п. 13 Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.1996 р. № 99, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 12.06.1996 р.
за № 293/1318, довіреність, незалежно від
строку її дії, залишається у
постачальника при першому відпуску
цінностей.

ТОВ «Алекс-Транс Груп» частково
розрахувалось з ТОВ «Євротранссервіс»
за надані послуги за договором № 12 01 11
про технічне обслуговування, ремонт
рухомого складу та постачання запасних
частин від 01.01.2011 р. в сумі 20000,00 грн., що
підтверджується виписками з
банківського рахунку позивача, у тому
числі - від 13.08.2013 р. на суму 15000,00 грн. та
від 29.08.2013 р. на суму 5000,00 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов договору № 12 01 11 від
01.01.2011 р. позивачем на адресу ТОВ
«Алекс-Транс Груп» було направлено
претензію № 2 від 10.10.2013 р. на суму 46079,28
грн.

Відповіді на претензію отримано не
було, заборгованість не оплачено.

ТОВ «Алекс-Транс Груп» та ТОВ
«Євротранссервіс» було підписано акт
звірки взаємних розрахунків станом на
23.12.2013 р. на суму 46079,29 грн.

Оскільки відповідач не розрахувався з
позивачем за договором № 12 01 11 від
01.01.2011 р. в сумі 46079,28 грн., останній і
звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського
кодексу України не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Приписами ч. 1 статті 901 ЦК України
передбачено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України,
якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України визначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідач контррозрахунку або
доказів погашення заборгованості за
договором № 12 01 11 про технічне
обслуговування, ремонт рухомого складу
та постачання запасних частин від
01.01.2011 р., як і заперечень проти позовних
вимог у цій частині, суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем
зобов'язань за договором судом
встановлений та по суті відповідачем
не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості за договором № 12 01 11 про
технічне обслуговування, ремонт
рухомого складу та постачання запасних
частин від 01.01.2011 р., з урахуванням
встановлення судом факту наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем у сумі 46079,28 грн., є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути з
відповідача 13215,86 грн. штрафу, керуючись
приписами п. 3.4 договору № 12 01 11 від
01.01.2011 р.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором. Відповідно до ч. 2 ст. 217
Господарського кодексу України,
штрафні санкції є видом господарських
санкцій, які застосовуються у сфері
господарювання.

Як зазначалося вище, згідно з п. 3.4
договору, у разі прострочення
замовником платежів за надані
виконавцем роботи та послуги більше
ніж на 10 календарних днів з моменту
спливу строку оплати, згідно з п.п. 1.4, 3.2,
3.3 договору, виконавець має право
вимагати від замовника оплати штрафу у
розмірі 20% від вартості наданих робіт
та послуг.

З долученого до матеріалів справи
розрахунку штрафу вбачається, що
позивачем було визначено розмір штрафу
в сумі 13215,86 грн. від суми 66079,28 грн.

Водночас, відповідач у своєму відзиві
на позовну заяву б/н, б/д (вх. № 542/14 від
16.01.2014 р.) заперечував проти стягнення 20%
штрафу, розрахованого на суму 66079,68 грн.,
та зазначив, що штраф підлягає
стягненню в сумі 9215,86 грн., розрахований
на суму 46079,29 грн. залишку
заборгованості на момент звернення до
суду.

Проте дане твердження відповідача не
береться до уваги судом, оскільки як
зазначалось вище, згідно з п. 3.4
договору виконавець має право вимагати
від замовника оплати штрафу у розмірі
20% від вартості наданих робіт та послуг.

У зв'язку з чим, стягненню з відповідача
підлягає штраф у заявленій позивачем
сумі 13215,86 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо задоволення позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євротранссервіс» у
повному обсязі.

Судові витрати відповідно до вимог
ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Алекс-Транс Груп» (07300, Київська обл.,
Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул.
Набережна, 7, код 34710276) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євротранссервіс»
(01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, код
32823070) - 46079 (сорок шість тисяч сімдесят
дев'ять) грн. 28 коп. основного боргу, 13215
(тринадцять тисяч двісті п'ятнадцять)
грн. 86 коп. штрафу, 1720 (одну тисячу
сімсот двадцять) грн. 50 коп. судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення підписане 21.01.2014 р.

Суддя
В.М. Бабкіна