м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства "Коростенський завод МДФ"
До Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
Про стягнення 50 121, 00 грн.
Суддя Бондаренко Г. П.
Представники сторін:
Від позивача Не з'явився
Від відповідача Не з'явився
Відповідно до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 14.01.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
"Коростенський завод МДФ" (далі по
тексту - позивач) звернулося до
Господарського суду м. Києва з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Спецпрокат" (далі по тексту -
відповідач) про стягнення 50 121, 00 грн.
передплати за договором поставки № Н1316
від 18.04.2013 року, а також просить суд
покласти на відповідача судові
витрати.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.08.2013 року позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі №910/15057/13, розгляд
справи призначено на 27.08.2013 року.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.08.2013 року розгляд справи
відкладався на 10.09.2013 року, у зв'язку з
неявкою відповідача та неподанням усіх
витребуваних доказів по справі.

Ухвалою Господарського суду міста
Києві від 10.09.2013 року розгляд справи
відкладено на 17.09.2013 року у зв'язку з
необхідністю витребування нових
доказів по справі.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.09.13 року у справі № 910/15057/13
призначено судову експертизу,
проведення якої доручено Київському
науково-дослідному інституту судових
експертиз, провадження у справі №
910/15057/13 зупинено до проведення судової
експертизи та повернення справи до
Господарського суду міста Києва,
мправа направлена до експертної
установи.

Розпорядженням Керівника апарату "Щодо
призначення повторного автоматичного
розподілу справ" № 04-1/1134 від 23.10.2013 року
у зв'язку з обранням судді Власова Ю. Л.
на посаду судді Київського
апеляційного господарського суду
призначено повторний автоматичний
розподіл справи - замінника № 910/15057/13,
за результатами якого справа - замінник
№ 910/15057/13 призначена для розгляду
судді Бондаренко Г. П.

13.11.2013 року через відділ канцелярії
Господарського суду міста Києва від
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз надійшов
висновок експертів № 10487/10488/13-32 від
12.11.2013 року та матеріали справи №
910/15057/13.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.11.2013 року провадження у
справі № 910/15057/13 поновлено, розгляд
справи призначено на 17.12.2013 року.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.12.2013 року в порядку ст. 77 ГПК
України розгляд справи відкладено на
14.01.2014 року, у зв'язку з неявкою
представника відповідача в судове
засідання, задоволення клопотання про
витребування доказів.

В судове засідання 14.01.2014 року
представники сторін не з'явились, про
свою відсутність суд не повідомили, про
час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням з боку відповідача його
зобов'язань за договором поставки №
Н1316 від 18.04.2013 року в частині поставки
обумовленого договором товару.

Відповідач проти позову заперечує, з
підстав виконання ним в повному обсязі
договору поставки № Н1316 від 18.04.2013 року,
на підтвердження чого надає відповідні
докази.

Враховуючи те, що не з'явлення
представника відповідача та позивача
не перешкоджає розгляду справи по суті,
а матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, відповідач не скористався
своїм процесуальним правом на надання
відзиву та направлення представника
для участі в судове засідання, суд
вважає за можливе розглянути позов у
відсутності представників сторін, за
наявними у справі матеріалами згідно з
вимогами статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що у
відповідності до п. 3.13. постанови
Пленуму Вищого Господарського суду
України № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено: неподання
або несвоєчасне подання стороною у
справі, іншим учасником судового
процесу доказів з неповажних причин,
спрямоване на затягування судового
процесу, має розцінюватися
господарським судом як зловживання
процесуальними правами. У разі
неподання учасником судового процесу з
неповажних причин або без повідомлення
причин матеріалів та інших доказів,
витребуваних господарським судом,
останній може здійснити розгляд справи
за наявними в ній матеріалами та
доказами або, з огляду на обставини
конкретної справи, залишити позов без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК. У наведених
випадках відповідні докази не повинні
прийматися в подальшому й судом
апеляційної інстанції.

Розглянувши подані матеріали, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

18.04.2013 року між позивачем, як покупцем,
та відповідачем, як постачальником,
укладений договір № Н1316 (далі за
текстом - договір).

Відповідно до п.1.1. договору відповідач
взяв на себе зобов'язання в порядку та
на умовах визначених договором
передати у власність позивача товар, а
позивач взяв на себе зобов'язання
прийняти та оплатити вказаний товар.
Згідно цього ж пункту асортимент,
кількість та ціна товару вказуються в
специфікаціях оформлених як додатки до
даного договору, які є його
невід'ємними частинами.

У відповідності до умов договору, та на
підставі замовлення на придбання
металопрокату відповідачем було
виставлено рахунок №СФ-0001322 від 14.06.2013
року, на загальну суму 54 000, 00 грн. Для
підтвердження замовлення та на
виконання п.3.4. договору позивачем було
здійснено попередню оплату в розмірі
100% від суми замовлення, платіжним
дорученням № 20399 від 03.07.2013 року, на
рахунок відповідача перераховано 54000, 00
грн.

В пункті 5 Специфікації №3 від 14.06.2013
року, зазначено, що строк поставки
товару становить 5 робочих днів з
моменту здійснення 100% передоплати,
відповідно останній день поставки
припадав на 10.07.2013 року.

За твердженням позивача, всупереч умов
викладених в договорі та специфікації,
08.07.2013 року, відповідачем була
поставлена лише частина товару на
загальну суму 3 879, 00 грн., сума
попередньої оплати в частині
непоставленого товару на вимогу
позивача (претензія від 16.07.2013 року, вих.
№ 780) відповідачем повернута не була.

За твердженням відповідача, не
порушуючи строків поставки 10.07.2013 р.
відповідач відвантажив замовлену
позивачем металопродукцію, а позивач
прийняв замовлений металопрокат на
суму 54 000,00 грн. з урахуванням податку на
додану вартість, на підтвердження чого
надав видаткову накладну № СП-0507/01 від
05.07.2013 р. підписану представником
позивача фахівцем з постачання
Сидориним П.С., який діяв на підставі
довіреності на отримання матеріальних
цінностей № 941 від 04.07.2013 р.

Позивач в ході розгляду справи
заперечував справжність підпису
Сидорина П. С. на видатковій накладній
№ СП-0507/01 від 05.07.2013 р., по справі за
клопотанням позивача призначалась
судова почеркознавча експертиза.

Відповідно до Висновку експертів за
результатами проведення
судово-почеркознавчої експертизи
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз від 12.11.2013
року № 10487/10488/13-32 підписи у графі
«Отримав (ла)» видаткової накладної №
СП-0507/01 від 05.07.2013 та у рядку «Підпис
засвідчую» довіреності № 941 від 04.07.2013,
виконані рукописним способом без
попередньої технічної підготовки чи
технічних засобів однією особою -
Сидориним Петром Сергійовичем.

Позивач стосовно наданого експертами
висновку надав суду заперечення,
відповідно до яких зазначив, що
обґрунтованого висновку, щодо
належності досліджуваного підпису
виконаного на накладній саме Сидорину
П.С. експертами не надано та просив суд
при судовому розгляді справи дослідити
сам факт поставки товару на склад
покупця ПрАТ «Коростенський завод
МДФ».

Документи підтверджуючи факт поставки
товару на склад покупця ПрАТ
«Коростенський завод МДФ» були
витребувані судом від відповідача
ухвалою суду, проте надані в матеріали
справи не були.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Договір № Н 1316 від 18.04.2013 р. є договором
поставки, а відтак між сторонами
виникли правовідносини, які підпадають
під правове регулювання Глави 54
Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України
регулює відносини, що виникають із
договору поставки. Так, за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України
до договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Як встановлено судом, сторони
відповідно до договору та специфікації
№ 3 до договору погодили поставку
товару відповідачем позивачу на умовах
базису поставки - СРТ (склад покупця),
згідно Інкотермс - 2010.

Базис поставки - СРТ («Перевезення
оплачено до») означає, що продавець
здійснює поставку товару перевізнику
чи іншій особі, які призначені
продавцем, в узгодженому місці (якщо
будь-яке таке місце узгоджено
сторонами) і що продавець зобов'язаний
укласти контракт (договір) перевезення
та оплатити витрати на перевезення,
необхідні для доставки товару до
названого місця призначення. У
разі застосування СРТ, СІР, СРК чи СІР
продавець виконує своє зобов'язання з
поставки, коли передає товар
перевізнику а не коли товар досягає
місця призначення.

Відповідно до п. 4.3. договору право
власності на товар, а також усі
пов'язані з ним ризики переходять
від постачальника до покупця з моменту
передач його першому перевізнику, а у
випадку самовивозу покупцем, з моменту
передачі товару покупцю. Датою
поставки товару вважається дата
отримання товару покупцем або
третьою особою (перевізником) на
складі постачальника, вказана в
видатковій накладній (п. 4.4. договору).

Пунктом 5.1. договору сторони
погодили, що товар приймається
покупцем відповідно до видаткової
накладної, покупець зобов'язаний
надати довіреність на отримання
матеріальних цінностей, при цьому
постачальник не відповідає за
недостачу товару, яка виникла після
передачі товару покупцю.

Як встановлено судом обумовлений
договором товар був прийнятий
позиваче, в особі його уповноваженого
представника Сидорина Петра
Сергійовича, що підтверджено
видатковою накладною № СП-0507/01 від
05.07.2013 року, належним чином завірена
копія якої, як і копія довіреності, що
підтверджує повноваження
представника, наявна в матеріалах
справи.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку, що матеріалами справи
підтверджено поставку відповідачем
позивачу товару обумовленого
договором на суму 54 000, 00 грн. у
відповідності до вимог чинного
законодавства та умов договору, в
строки обумовлені договором.
Відповідно у відповідача перед
позивачем, на момент розгляду справи
судом, за договором відсутні будь-які
зобов'язання, з огляду на їх припинення
у відповідності до ст. 599 ЦК України.

Таким чином, матеріалами справи
повністю спростовано твердження
позивача, щодо не повної поставки
відповідачем оплаченого товару (не
виконанням відповідачем його
зобов'язань за договором по поставці
товару), отже підстави для задоволення
позову відсутні.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати
по оплаті судового збору покладаються
на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 ГПК України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.01.2014 року.

Суддя
Г. П. Бондаренко