ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2014 р.
Справа № 909/910/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Якімець Г.Г.,

суддів:
Кордюк Г.Т.,

Кравчук Н.М.,

при секретарі судового засідання:
Олійник І.О.,

за участю представників:

від позивача (скаржника) - не з'явився

від відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Тисменицької районної державної
лікарні ветеринарної медицини, вих. №
01-16/74 від 28.10.2013 року

на рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 15.10.2013
року (підписане 16.10.2013 року), суддя
Гриняк Б.П.

у справі № 909/910/13

за позовом Тисменицької районної
державної лікарні ветеринарної
медицини, м.Тисмениця
Івано-Франківської області

до відповідача Старокривотульської
сільської ради, с. Старі Кривотули
Івано-Франківської області

про визнання права власності на
нерухоме майно - Старокривотульську
дільницю ветеринарної медицини,
балансовою вартістю 4800 грн., що
знаходиться в будівлі по вул.
Макаренка, с. Старі Кривотули
Тисменицького району
Івано-Франківської області за
набувальною давністю

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 15.10.2013
року по справі №909/910/13 відмовлено у
задоволенні позову Тисменицької
районної державної лікарні
ветеринарної медицини про визнання
права власності на нерухоме майно -
Старокривотульську дільницю
ветеринарної медицини, балансовою
вартістю 4800 грн., що знаходиться в
будівлі по вул. Макаренка, с. Старі
Кривотули Тисменицького району
Івано-Франківської області за
набувальною давністю.

Рішення суду мотивоване тим, що у
позивача відсутні ознаки володіння
спірним об'єктом, які є достатніми
згідно з ст.344 ЦК України для набуття
ним права власності на цей об'єкт за
набувальною давністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, Тисменицька районна
державна лікарня ветеринарної
медицини подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду
Івано-Франківської області від 15.10.2013
року по справі №909/910/13, прийняти нове
рішення, яким задоволити позовні
вимоги повністю. Зокрема, скаржник,
посилаючись на положення ст. 344 ЦК
України, зазначає, що
Старокривотульська дільниця
ветеринарної медицини, яка знаходиться
в будівлі по вул.Макаренка, с. Старі
Кривотули, впродовж 43 років перебуває у
відкритому та безперервному володінні
і користуванні Тисменицької районної
державної лікарні ветеринарної
медицини та використовується в
основній діяльності останньої.

Поряд з тим, скаржник вказує, що
рішенням Івано-Франківської обласної
ради №403-11/2004 від 04.06.2004 року
передбачено передачу цілісних
майнових комплексів установ
ветеринарної медицини, що є спільною
власністю територіальних громад сіл,
селищ, міст області, до державної
власності, згідно з переліком, до якого
включена Тисменицька районна державна
лікарня ветеринарної медицини, а також
звертає увагу суду на наявність усіх
ознак володіння, визначених ст. 344 ЦК
України, які є необхідними для набуття
права власності на майно за
набувальною давністю.

10.12.2013 року від відповідача на адресу
суду надійшли заперечення на
апеляційну скаргу (вх.№05-04/7569/13), в яких
останній погоджується з висновками
суду першої інстанції, щодо
недоведеності позивачем факту
добросовісного заволодіння чужим
майном. Поряд з тим, звертає увагу суду,
що право комунальної власності на
будівлю по вул. Макаренка, 34 в селі
Старі Кривотули визнано за
територіальною громадою села Старі
Кривотули на підставі рішення
виконкому Старокривотульської
сільської ради №44 від 27.12.2012 року та, що
знаходження майна на балансі позивача
ще не є безспірною ознакою його права
власності на це майно. Враховуючи
наведене, відповідач у своїх
запереченнях просить залишити без змін
оскаржуване рішення, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від 17
січня 2014 року, склад судової колегії
змінено.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились. Поряд з тим, на адресу суду
надійшли листи (09.12.2013 року - від
позивача, а 10.12.2013 року - від
відповідача), в яких сторони просять
про розгляд справи без участі їх
представників.

Оскільки явка представників сторін не
визнавалась обов'язковою, враховуючи
клопотання сторін, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду вважає за можливе
розглянути справу за їхньої
відсутності.

Суд, розглянувши доводи апеляційної
скарги та дослідивши наявні докази по
справі, вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного:

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, згідно з довідкою
виконавчого комітету
Старокривотульської сільської ради
Тисменицького району
Івано-Франківської області №708 від
31.07.2013 року, Старокривотульська
дільниця ветеринарної медицини
розміщена по вулиці Макаренка в селі
Старі Кривотули з 1970 року.

В 2004 році приміщення
Старокривотульської дільниці
ветеринарної медицини передано на
баланс Тисменицької районної
державної лікарні ветеринарної
медицини (інвентаризаційний номер
10340012), балансова вартість якого, згідно
з виписки з Головної книги по рахунку
№103 «Будівлі та споруди», становить
4800,00 гривень.

14.05.2012 року позивач звернувся з заявою
до голови Старокривотульської
сільської ради, в якій просить дати
згоду на виготовлення державного акту
на право постійного користування
земельною ділянкою та свідоцтва на
право власності на будівлю по вул.
Макаренка в с. Старі Кривотули, де
знаходиться Старокривотульська
дільниця ветеринарної медицини. Проте,
рішенням виконкому
Старокривотульської сільської ради №19
від 29.05.2012 року позивачу відмовлено у
такому проханні, у зв'язку з тим, що
вищезазначена будівля належить
територіальній громаді села Старі
Кривотули.

Подаючи позов, позивач, посилаючись на
положення ст.344 ЦК України, просить
визнати за ним право власності на
нерухоме майно - Старокривотульську
дільницю ветеринарної медицини,
балансовою вартістю 4800,00 гривень, що
знаходиться в будівлі по вул. Макаренка
в селі Старі Кривотули Тисменицького
району Івано-Франківської області за
набувальною давністю.

Відповідно до статті 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом. Це
право вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає із закону
або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації.

Зі змісту наведеної норми слідує, що
останньою визначені ознаки володіння,
які в своїй сукупності є необхідними
для набуття права власності на річ за
набувальною давністю, а саме: -
володіння має бути добросовісним.
Тобто, добросовісним володільцем є той
володілець, який вважає себе власником
речі, однак, не являється ним з причин
наявності дефекту в правовій підставі
набуття речі. Добросовісно володіє і
той, хто навіть усвідомлює, що він не є
власником речі, але не знає і не може
знати дійсного власника речі; -
володіння має бути відкритим -
очевидним для всіх третіх осіб, які
мають можливість спостерігати за ним; -
володіння повинно бути безперервним
протягом визначених ст. 344 ЦК України
строків. При цьому, давнісне володіння
є володінням фактичним, тобто воно не
може бути перерване тими чи іншими
юридичними актами, а лише фактичними
діями володільця стосовно речі; -
володіння річчю як своєю, від свого
імені, тобто, здійснюючи володіння
річчю, особа має позиціонувати себе як
її власника.

Згідно з ч.4 ст.344 ЦК України право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно, транспортні засоби,
цінні папери набувається за рішенням
суду.

Набувальна давність поширюється на
випадки фактичного, безтитульного
(незаконного) володіння чужим майном.
Наявність у володільця певного
юридичного титулу (договору найму,
оренди, зберігання тощо) виключає
застосування набувальної давності.

Перебіг строку набувальної давності
починається від моменту заволодіння
річчю.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України, цей Кодекс набирає
чинності з 01.01.2004 року, а пунктом 8 цих
положень встановлено, що правила
статті 344 Цивільного кодексу України
про набувальну давність поширюються,
також, на випадки, коли володіння
майном почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом. Тобто, перебіг
строку володіння майном для визнання
права власності на нього за
набувальною давністю слід рахувати
тільки після 1 січня 2001 року.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, позивач не довів
факту добросовісного володіння
нерухомим майном, адже, згідно з
рішенням виконавчого комітету
Старокривотульської сільської ради №19
від 29.05.2012 року, Тисменицькій районній
державній лікарні ветеринарної
медицини відмовлено у проханні надати
дозвіл на оформлення права власності
на будівлю по вул. Макаренка в селі
Старі Кривотули, у зв'язку з тим, що
вказана будівля належить
територіальній громаді села Старі
Кривотули. В подальшому виконкомом
Старокривотульської сільської ради
визнано право власності на вказане
приміщення за територіальною громадою
села Старі Кривотули (рішення №44 від
27.12.2012 року). Отже, позивач, знаючи
дійсного власника нерухомого майна, а
саме, Старокривотульської дільниці
ветеринарної медицини, не може бути
добросовісним володільцем в розумінні
ч.1 ст. 344 ЦК України.

Судом взято до уваги посилання
позивача на те, що спірне нерухоме
майно знаходиться в нього на балансі,
проте, відповідно до п.9 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України «Про деякі приписи
законодавства, яке регулює питання,
пов'язані із здійсненням права
власності та його захистом» №01-8/98 від
31.01.2001 року (із змінами і доповненнями),
перебування майна, у тому числі
приміщень, споруд, будинків, на балансі
підприємства (організації) ще не є
безспірною ознакою його права
власності. Баланс підприємства
(організації) є формою бухгалтерського
обліку, визначення складу і вартості
майна та обсягу фінансових зобов'язань
на конкретну дату. Баланс не визначає
підстав знаходження майна у власності
(володінні) підприємства.

Таким чином, господарський суд
вказуючи про відсутність ознак
володіння позивача спірним об'єктом,
які за змістом ст. 344 ЦК України є
необхідними для набуття позивачем
права власності на цей об'єкт за
набувальною давністю, правомірно
прийшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

За таких обставин, суд вважає, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
господарський суд повно і всебічно
перевірив всі обставини справи, дав
належну правову оцінку зібраним у
справі доказам та прийняв законне і
обґрунтоване рішення.

Доводи скаржника про скасування
рішення місцевого суду є
безпідставними.

Судовий збір за подання апеляційної
скарги на рішення господарського суду,
в порядку ст.49 ГПК України покладається
на скаржника.

Рішення місцевого суду прийняте у
відповідності з вимогами діючого
законодавства, а тому підстав для його
скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.101,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 15.10.2013
року по справі №909/910/13 залишити без
змін, а апеляційну скаргу Тисменицької
районної державної лікарні
ветеринарної медицини без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий
господарський суд.

Головуючий-суддя:
Якімець Г.Г.

Судді:
Кордюк Г.Т.

Кравчук Н.М.