ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року Справа № 917/285/13-г Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді:Мирошниченка
С.В.,суддів:Барицької Т.Л., Картере
В.І.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Заступника прокурора Харківської
областіна постановуХарківського
апеляційного господарського суду від
31.07.2013 р.у справі№ 917/285/13-г
господарського суду Полтавської
областіза позовомПрокурора міста
Полтави в інтересах держави в особі
Аграрного фондудоТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Агросвіт"про стягнення 494 719,06 грн.

За участю
представників:позивача:Проніна
О.А.;відповідача:Пікуль В.І.;прокурора:
Гудименко Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

14.02.2013 р. Заступник прокурора міста
Полтави в інтересах держави в особі
Аграрного фонду (далі за текстом:
позивач) звернувся до господарського
суду Полтавської області з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агросвіт" (далі за
текстом: відповідач) про стягнення з
останнього штраф у розмірі 20 % - 276 750, 00
грн., 114 851, 25 грн. пені у розмірі 0,1 %
вартості недопоставленого товару, 96 862,
50 грн. 7 % штрафу, 3 % річних у сумі 6 255, 31
грн., всього 494 719, 06 грн.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 11.04.2013 р. (суддя
Мацко О.С.) позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агросвіт" на користь
Аграрного фонду 276 750, 00 грн. 20 % штрафу, 57
425, 63 грн. пені та 48 431, 25 грн. - 7 % штрафу. В
іншій частині позову - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 31.07.2013 р.
(колегія суддів у складі: головуючого -
Істоміної О.А., суддів Білецької А.М.,
Потапенко В.І.) рішення господарського
суду Полтавської області від 11.04.2013 р.
скасовано в частині стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агросвіт" 20 % штрафу
вартості недопоставленого товару у
розмірі 276 750, 00 грн., 57 425, 63 грн. пені та 48
431, 25 грн. 7 % штрафу та в цій частині
прийнято нове рішення, яким у позові
відмовлено. В іншій частині рішення
залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою
апеляційного господарського суду в
частині відмови у стягненні з
відповідача 20 % штрафу у сумі 276 750, 00
грн., 57 425, 63 грн. пені, 48 431, 25 грн. 7 %
штрафу, Заступник прокурора
Харківської області звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить її
скасувати у вказаній частині та
залишити без змін рішення
господарського суду Полтавської
області від 11.04.2013 р.

Заслухавши пояснення прокурора,
представників позивача та відповідача,
ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм господарськими судами попередніх
інстанцій належної юридичної оцінки та
повноти встановлення обставин справи,
дотримання норм матеріального та
процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, між Аграрним фондом
(покупець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агросвіт" (продавець)
укладено форвардний біржовий контракт
№ 775Ф від 25.05.2012 р. про закупівлю
Аграрним фондом зерна, відповідно до
умов якого в порядку та на умовах
даного контракту продавець
зобов'язався передати покупцю у
власність товар (пшениця м'яка 3 класу,
що відповідає ДСТУ 3768-2010), а покупець
зобов'язався прийняти товар та
оплатити його. Сторонами узгоджено
кількість товару (963,190 тонн), термін
поставки (до 1 листопада 2012р.), базис
поставки (EXW ПАТ ДПЗКУ філія
Кобеляцький КХП), ціну за одиницю
товару на базисі поставки (1800,00 грн.),
вартість товару (1 733 742,00 грн., у т.ч. ПДВ).

20.06.2012 р. сторонами укладено додатковий
договір № 1 до вказаного контракту,
яким змінено обсяги товару та його
вартість (768,750 тонн вартістю 1 383 750, 00
грн., у т.ч. ПДВ). Усі інші умови
контракту залишено без змін.

Підставою звернення до суду з позовом
стало невиконання Товариством з
обмеженою відповідальністю "Агросвіт"
договірних зобов'язань з передачі у
власність позивача пшениці м'якої 3
класу в кількості 768, 750 тон, авансовий
платіж за яку відповідачем повернуто
Аграрному фонду, що, однак, на думку
прокурора, не звільняє товариство від
обов'язку виконати свої зобов'язання за
контрактом.

Приймаючи рішення від 11.04.2013 р. про
часткове задоволення заявлених
позовних вимог, місцевий господарський
суд виходив з того, що відповідачем
порушено зобов'язання за контрактом,
що, у відповідності до вимог ст. 611
Цивільного кодексу України, є
підставою настання правових наслідків,
встановлених контрактом, дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення 20 % штрафу у сумі 276 750, 00 грн.,
однак, скориставшись правом, наданим п.
3 ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
задовольнив вимоги про стягнення 7 %
штрафу та пені частково, зменшивши їх
розмір на 50 %. В частині заявленої до
стягнення суми 3 % річних, суд першої
інстанції відмовив з огляду на те, що
позивач не звертався до відповідача з
вимогою про повернення суми авансового
платежу, що у відповідності до ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України, свідчить
про відсутність підстав вважати
наявною у відповідача прострочку
виконання зобов'язання.

Скасовуючи рішення місцевого
господарського суду та приймаючи
постанову від 31.07.2013 р., Харківський
апеляційний господарський суд виходив
з того, що відповідач, відмовляючись
від прийняття виконання та від
виконання свого зобов'язання за
контрактом діяв в межах норм чинного
законодавства та положень п. 6.7
контракту, тому, з урахуванням вимог ч. 2
ст. 653 Цивільного кодексу України, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для застосування до
відповідача санкцій, передбачених п. п.
7.2, 7.5 контракту.

Однак, суд касаційної інстанції не може
погодитись з вказаними висновками
місцевого та апеляційного
господарських судів, вважає їх
передчасними та такими, що прийняті за
неповного з'ясування та надання
правової оцінки усім обставинам справи
у їх сукупності, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Між тим, приймаючи рішення та постанову
про часткове задоволення позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій не надали правової оцінки
форвардному біржовому контракту № 775 Ф
від 25.05.2012 р., як підставі виникнення у
сторін даного спору прав та обов'язків,
пов'язаних з його виконанням.

Так, судами не перевірено
правомірність укладення вказаного
контракту, у відповідності до вимог ч. 1
ст. 237 Цивільного кодексу України, за
якою представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.

За ст. 239 Цивільного кодексу України
правочин, вчинений представником,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки особи, яку він
представляє.

Вбачається, що поза увагою та вивченням
місцевого та апеляційного
господарських судів залишилось
з'ясування тієї обставини, ким фактично
укладено спірний контракт, не
перевірено та не підтверджено
повноважень у таких осіб на вчинення
вказаного правочину та наявності їх
меж.

Однак, вказані обставини є істотними
для з'ясування дійсних прав та
обов'язків сторін даного спору та
прийняття правильного рішення по суті
спору.

Оскільки передбачені процесуальним
законом межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази, рішення та постанова у справі
підлягають скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд до
місцевого господарського суду.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно перевірити доводи, на
яких ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін, і в залежності від установлених
обставин вирішити спір у відповідності
з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Враховуючи неповне з'ясування обставин
справи, що є порушенням норм
процесуального права, які не можуть
бути виправлені касаційною інстанцією,
з огляду на визначені ст. ст. 1115, 1117 ГПК
України повноваження, рішення
господарського суду Полтавської
області та постанова Харківського
апеляційного господарського суду
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Заступника прокурора
Харківської області задовольнити
частково.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 31.07.2013 та
рішення господарського суду
Полтавської області від 11.04.2013 р. у
справі № 917/285/13-г скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Головуючий суддя
С.В. Мирошниченко

Судді:
Т.Л. Барицька

В.І. Картере