донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

21.01.2014 р. справа №905/5699/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Шевкової
Т.А.суддівБойченка К.І., Чернота Л.Ф.за
участю представників сторін:
від
позивача: Саламатіна А.А.
дов.№ 28 від 20.12.2013 рокувід
відповідача:ОСОБА_5 особисто
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Донецьктурист", м. Донецькна рішення
господарського суду Донецької
областівід22.10.2013 року у справі№ 905/5699/13
(суддя О.В. Чернова)за
позовомПриватного акціонерного
товариства "Донецьктурист", м.
ДонецькдоФізичної особи-підприємця
ОСОБА_5, м. Донецькпровизнання
недійсним договору оренди №173 від
21.02.2007 року

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство
"Донецьктурист", м. Донецьк звернулось
до господарського суду Донецької
області з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5, м. Донецьк про
визнання договору оренди №173 від 21.02.2007
року недійсним, зважаючи на те, що
договір укладений філіалом позивача
без згоди юридичної особи, з порушенням
норм статутних документів та положень
товариства, умови договору суперечать
нормам житлового законодавства в
частині використання нежитлових
приміщень з метою проживання, договір
підписано не уповноваженою особою, та
посилався на ст.ст. 15, 92, 203, 215, 236, 548 ЦК
України, ст.47 Закону України «Про
господарські товариства».

Господарський суд Донецької області
рішенням від 22.10.2013 року у справі №
905/5699/13 у задоволенні позовних вимог
відмовив, встановив, що позивачем
пропущений строк позовної давності.

Приватне акціонерне товариство
"Донецьктурист", м. Донецьк, не
погоджуючись з рішенням
господарського суду, подало апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
господарського суду Донецької області
від 22.10.2013 року у справі № 905/5699/13
скасувати, прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Заявник скарги вважає, що рішення
господарського суду не відповідає
вимогам чинного законодавства та
підлягає скасуванню згідно із ст. 104 ГПК
України, так як мало місце
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які господарський
суд визнав встановленими.

Заявник скарги вважає, що
господарський суд при прийнятті
рішення не застосував Закон України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень» та
Тимчасове положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
року № 7/5, згідно з якими здійснюється
державна реєстрація речового права, а
оскільки щодо спірного правочину не
дотримані вимоги стосовно його
державної реєстрації, обов'язковість
якої передбачена законом, заявник
вважає його неукладеним, таким, що не
створює прав та обов'язків для його
сторін.

На думку заявника скарги при винесенні
рішення судом не застосований п.10
Тимчасового порядку, п.1.2 Інструкції
про ведення Державного реєстру
правочинів, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 18.08.2004
року № 86/5, ч.5 ст.52 Закону України «Про
нотаріат» та зазначає, що суд визнав
встановленим факт нотаріального
посвідчення договору, але не довів чи
був договір зареєстрований в реєстрі
нотаріальних дії.

Заявник скарги не погоджується із
висновком господарського суду щодо
преюдиціальності факту укладення
спірного договору, оскільки при
розгляді справи № 905/3720/13за позовом ФОП
ОСОБА_5 до ПАТ «Донецьктурист» про
зобов'язання усунути перешкоди у
користуванні приміщенням магазину,
літ. В-1, шляхом надання вільного
доступу до нього факт укладення
договору не був предметом розгляду
цієї справи і на думку заявника скарги
не може вважатись встановленим.

На думку заявника скарги є помилковим
висновок господарського суду про те, що
позивач не був позбавлений можливості
дізнатися про те, що договір порушує
його права ще у день укладення цього
договору та з цього часу мав можливість
встановити обставини, на які він
посилається, оскільки з липня 2010 року
по квітень 2013 року ПАТ «Донецьктурист»
не був власником нерухомості, вказаної
в договорі оренди № 173 і не мав підстав
для подання позову про визнання
договору недійсним, що на думку
заявника скарги, згідно з ч.5 ст.267 ЦК
України, є підставою для визнання
причин пропуску строку позовної
давності поважними.

Скаржник вважає, що господарський суд
не застосував ч.2 ст.207 ЦК України, яка
передбачає обов'язковість скріплення
печаткою правочину, що укладається
юридичною особою, тоді як спірний
договір скріплено печаткою пансіонату
«Слав'яногірський», якій не є юридичною
особою, а є філією ПАТ «Донецьктурист»,
про що свідчить Положення про
пансіонат та Витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб
серії АА № 270671.

Представник відповідача повідомив, що
вважає рішення господарського суду
Донецької області від 22.10.2013 року у
справі № 905/5699/13 законним та
обґрунтованим, тому просив залишити
його без змін, апеляційну скаргу - без
задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів встановила
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
21.02.2007 року між філією ЗАТ
«Донецьктурист» - Пансіонат
"Славяногорський" (орендодавець) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 м.
Донецьк (орендар) укладений і
нотаріально посвідчений договір
оренди №173.

Згідно з п.1.1, 1.2, 1.3, 1.6 договору
орендодавець надав, а орендар прийняв в
оренду нежитлові приміщення, а саме:
медпункт Д-1 площею 79,1 кв.м., магазин В-1
площею 87,2 кв.м., пункт прокату Г-1 площею
106,6 кв.м., склади В1-1 та В2-1 загальною
площею 156,1кв.м., що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, із виплатою орендної
плати. Строк дії договору встановлено
до 21.02.2022р.

22.02.2007р. майно передано відповідачу в
оренду за актом приймання-передачі.

В п. 4.1 договору оренди №173 зазначено
про переважне право орендатора на
продовження договору і придбання
орендованих приміщень.

Приватне акціонерне товариство
"Донецьктурист", м. Донецьк, посилаючись
на те, що договір укладений філіалом
позивача без згоди юридичної особи, з
порушенням норм статутних документів
та положень товариства, вважаючи, що
умови договору суперечать нормам
житлового законодавства в частині
використання нежитлових приміщень з
метою проживання, договір підписано не
уповноваженою особою, звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5, м. Донецьк про визнання
договору оренди №173 від 21.02.2007 року
недійсним.

Відповідно до ст. 794 ЦК України договір
найму будівлі або іншої капітальної
споруди (їх окремої частини), укладений
на строк не менше ніж на три роки,
підлягає державній реєстрації.

Згідно відповіді КП «Бюро технічної
інвентаризації» №2493-6/0-46/01 від 16.10.2013р.
договори оренди, у тому числі за №173 від
21.02.2007р. не реєструвались, копій архівна
справ не містить.

Станом на 21.02.2007 року діяло Тимчасове
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно №7/5 від
07.02.2002р. і приписами даного положення не
передбачена державна реєстрація інших,
окрім права власності, речових прав на
нерухоме майно.

На дату укладання сторонами договору
оренди №173 від 21.02.2007р. порядок
державної реєстрації правочинів
регламентувався Тимчасовим порядком
державної реєстрації правочинів,
затвердженим Постановою КМУ від 26
травня 2004р. N 671, згідно з п.6 якого
державна реєстрація правочинів
проводиться шляхом внесення
нотаріусом запису до Реєстру одночасно
з його нотаріальним посвідченням.

Перша Донецька державна нотаріальна
контора листом №1682/01-16 повідомила, що
надання відомостей щодо реєстрації у
Державному реєстру правочинів
Договору оренди від 21.02.2007р. є
неможливим, оскільки на підставі
Постанови КМ України від 05.09.2012р. №824
«Про деякі питання державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» з 01.01.2013р.
втратила чинність Постанова КМ України
від 26.05.2004р. №671 «Про затвердження
Тимчасового порядку державної
реєстрації право чинів, у зв'язку з чим
дію державного реєстру правочинів було
припинено (а.с.229).

На звернення ОСОБА_5 Донецький обласний
державний нотаріальний архів
повідомив, що надати виписку з реєстру
нотаріальних дій про посвідчення
договору не виявляється можливим,
оскільки реєстр для реєстрації
нотаріальних дій приватного нотаріуса
Донецького міського нотаріального
Округа ОСОБА_6 за 2007р. на зберігання в
нотаріальний архів не передавався
(а.с.230).

Беручи до уваги, що договір оренди №173
від 21.02.2007р. нотаріально посвідчений, а
встановити факт наявності або
відсутності його державної реєстрації
згідно вказаних вище відповідей є не
можливим, суд виходить із встановленої
ч.5 ст.12 ЦК України презумпції
добросовісної та розумної поведінки
нотаріуса щодо державної реєстрації
правочину, п.18 Тимчасового порядку
державної реєстрації правочинів
наявність відповідного витягу у
сторони правочину не визначена
обов'язковою.

Таким чином, доводи позивача про
визнання спірного договору оренди
недійсним з причин відсутності його
державної реєстрації не визнаються
судовою колегією для визнання спірного
договору недійсним.

Рішенням господарського суду
Донецької області у справі №905/3720/13 за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5, м. Донецьк до Приватного
акціонерного товариства
"Донецьктурист", м. Донецьк про
зобов'язання усунути перешкоди у
користуванні приміщенням магазину,
літ. В-1, площею 87,2кв.м, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом надання
вільного доступу до нього з метою
використання відповідно до умов
договору оренди від 21.02.2007р. та надання
ключів від вхідних дверей, яке залишено
без змін постановою Донецького
апеляційного господарського суду від
09.10.2013р., встановлено, що договір оренди
№173 від 21.02.2007р. є укладеним.

Враховуючи вищенаведене, підстав для
визнання договору оренди №173 від 21.02.2007
року неукладеним немає.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) встановлено загальні
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину.

Згідно зі статтею 215 Цивільного Кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст.203 Цивільного Кодексу
України, а саме: 1) зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
2)особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; 3) волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі; 4)
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до частини 3 вказаної статті
якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання угод
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність тих обставин, з
якими закон пов'язує визнання угод
недійсними і настання відповідних
наслідків, а саме: відповідність змісту
угод вимогам закону; додержання
встановленої форми угоди;
правоздатність сторін за угодою; у чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 95 Цивільного кодексу
України філією є відокремлений
підрозділ юридичної особи, що
розташований поза її
місцезнаходженням та здійснює всі або
частину її функцій. Філії та
представництва не є юридичними
особами. Вони

наділяються майном юридичної особи, що
їх створила, і діють на

підставі затвердженого нею положення.
Керівники філій та представництв
призначаються юридичною особою і діють
на підставі виданої нею довіреності.

Згідно п.52 Статуту ЗАТ «Донецьктурист»
(в редакції, що діяла на момент
укладення спірного договору) (а.с. 36-51)
до компетенції виконавчого органу
Товариства - Правління належить,
зокрема, вирішення питань по
господарському управлінню майном
Товариства.

Рішенням загальних зборів ЗАТ
«Донецьктрист» (протокол №9/2) від
06.02.2006р. обрано головою правління ЗАТ
«Донецьктурист» Авраменко І.В за
контрактом з 06.06.2006р. терміном на один
рік.

Відповідно до п.п.4.1 контракту керівник
має право розпоряджатись майном
товариства згідно з законодавством,
Статутом товариства, рішенням його
вищого органу, видавати довіреності,
доручення.

Пунктом 53 статуту ЗАТ «Донецьктурист»
передбачений перелік питань з
компетенції голови правління
товариства, у тому числі йому надано
право видавати довіреності та укладати
договори (угоди) на суму, що не
перевищує ј розміру статутного фонду
Товариства.

29.12.2006р. правлінням ЗАТ «Донецьктурист»
прийнято рішення (протокол № 6/4) (а.с.65)
про надання дозволу директору
пансіонату «Славяногірський» укласти
довгостроковий договір оренди окремо
стоячих будівель пансіонату
«Славяногірський» з ПП ОСОБА_5

Відповідно до п.3.4 Положення про
пансіонат «Слав'яногірський» - філію
Донецького обласного закритого
акціонерного товариства по туризму та
екскурсіях «Донецьктурист»,
затвердженого установчими зборами ДО
ЗАТ «Донецьктурист» (а.с.25-28) філія з
дозволу ЗАТ «Донецьктурист»
розпоряджається майном у
відповідності з цілями і завданнями,
встановленими статутом ЗАТ
«Донецьктурист», положенням про Філію.
Право продажу, передачі його іншим
підприємствам чи використання інших
форм відчуження майна, а також здача в
оренду належить ЗАТ «Донецьктурист».

08.02.2007р. ЗАТ «Донецьктурист» в особі
голови правління Авраменко І.В. видана
довіреність, якою уповноважено
директора філії ЗАТ «Донецьктурист» -
пансіонату «Славяногірський»
Яклашкіна Ю.А. укласти від імені
Товариства договір довгострокової
оренди нерухомого майна, що
розташоване в АДРЕСА_1.

В силу статті 244 Цивільного кодексу
України довіреністю є письмовий
документ, що видається однією особою
іншій особі для представництва перед
третіми особами, а відповідно до статті
246 вказаного кодексу довіреність від
імені юридичної особи видається її
органом або іншою особою,
уповноваженою на це її установчими
документами, та скріплюється печаткою
цієї юридичної особи.

Таким чином, договір оренди № 173 від
21.02.2007 року підписаний директором
пансіонату «Славяногірський»
Яклашкіним Ю.А., який діяв в межах своїх
повноважень на підставі довіреності
від 08.02.2007 року, виданою головою
правління ЗАТ «Донецьктурист».

Відповідно до ч.1 ст.237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Враховуючи вищевикладене, особа, яка
вчинила договір оренди №173 від 21.02.2007р.
мала необхідний обсяг цивільної
дієздатності що відповідає п.2 ст. 203 ЦК
України.

Таким чином, посилання позивача в
обґрунтування недійсності договору
оренди на те, що договір №173 укладений
Яклашкіним Ю.А. від імені Пансіонату
«Словяногірський», а не від ЗАТ
«Донецьктурист» не приймаються судом
до уваги, оскільки останній вчинив
правочин від імені ЗАТ «Донецьктурист»
на підставі довіреності.

Посилання позивача на відсутність у
вищевказаній довіреності печатки
підприємства відхиляються судом,
оскільки довіреність посвідчена
приватним нотаріусом ОСОБА_6 08.02.2007
року та зареєстрована в реєстрі за №49.

Стосовно не узгодженості договору з
Правлінням та Наглядовою радою
акціонерного товариства згідно вимог
п.2.4 Положення про порядок здачі в
оренду цілісного майнового комплексу,
його структурного підрозділу (філії,
цеху, дільниці) ЗАТ «Донецьктурист»,
суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, рішенням
правління ЗАТ «Донецьктурист» від
29.12.2006р. ЗАТ «Донецьктурист» прийнято
рішення (протокол № 6/4) про надання
дозволу директору пансіонату
«Слав'яногірський» укласти
довгостроковий договір оренди окремо
стоячих будівель пансіонату
«Слав'яногірський» з ПП ОСОБА_5

Неправомочність засідання правління,
через участь в ньому менше 7 осіб -
членів правління Позивачем належними
доказами не доведено, рішення
правління ЗАТ «Донецьктурист» від
29.12.2006 року не визнано недійсним, що
правильно встановлено господарським
судом.

Колегією суддів апеляційного
господарського суду прийнято до уваги,
що із наявної в матеріалах справи копії
статуту ЗАТ «Донецьктурист», наданої
суду позивачем, вбачається, що до
компетенції ради належить
затвердження договорів (угод),
укладених Головою правління чи
керівниками структурних підрозділів
(філій, представництв), на суму, що
перевищує 1/4 розміру статутного фонду
товариства, включаючи кредитні
договори, в той час як сума договору
оренди не перевищує ј розміру
статутного фонду товариства, тому
відсутність узгодження договору
оренди з Наглядовою радою не є
підставою для визнання цього договору
недійсним.

Невідповідність договору оренди п.2.4
Положення про порядок здачі в оренду
цілісного майнового комплексу, його
структурного підрозділу (філії, цеху,
дільниці) ЗАТ «Донецьктурист» про
відсутність узгодження умов договору
правлінням та Радою Товариства шляхом
одержання узгоджувальних підписів на
титульній сторінці є внутрішнім
порядком оформлення договорів, і такі
дії не передбачені нормами чинного
законодавства, тому доводи позивача
про порушення порядку Положення не є
підставою для визнання договору оренди
недійсним на підставі п.1 ст.203 ЦК
України, відсутність узгоджувальних
підписів Правління та Наглядової ради
не впливає на дійсність договору,
посвідченого нотаріально.

При наявності встановлених обставин,
колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
вважає, що немає підстав для визнання
недійсним договору оренди № 173 від
21.02.2007 року з підстав зазначених
позивачем.

Крім того, про факт укладення договору
оренди № 173 від 21.02.2007 року між
сторонами свідчить зміст рішення
господарського суду у справі
№ 905/3720/13 за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5, м. Донецьк до
Приватного акціонерного товариства
"Донецьктурист", м. Донецьк.

Також, колегією суддів прийнято до
уваги, що на аркуші справі № 72
знаходиться копія нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 05.07.2010 року про придбання ОСОБА_5
55/1000 ідеальних часток нерухомості,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в які
входять об'єкти, які були передані в
оренду саме за договором оренди № 173
від 21.02.2007 року.

Святогірська міська рада рішенням від
30.11.2011року № 275 дозволила ОСОБА_5
використовувати будівлі та споруди
пансіонату «Славяногорський», а саме:
медпункт «Д-1», загальною площею 78,7м.кв.,
пункт прокату «Г-1», загальною площею
108,8м.кв, склади «В1-1», «В2-1», загальною
площею 156,3м.кв, розташовані АДРЕСА_1, під
дачні будинки (а.с.245).

Колегією суддів також прийнято до
уваги те, що в матеріалах справи
знаходяться копії платіжних
документів про виконання відповідачем
договору оренди стосовно внесення
орендної плати.

Таким чином, договір оренди № 173 від
21.02.2007 року вчинений в письмовій формі,
підписаний уповноваженими
представниками сторін, нотаріально
посвідчений, умови договору сторонами
виконувались шляхом передачі спірного
майна в оренду за актом
приймання-передачі та внесення
відповідачем і отримання позивачем
орендних платежів, тобто підстав для
визнання недійсним договору за
мотивами наведеними позивачем немає,
тому висновок господарського суду про
невідповідність договору оренди № 173
від 21.02.2007 року нормам чинного
законодавства є помилковим.

Мета договору оренди викладена п.2.2.1
договору про використання приміщень
для проживання не є підставою для
визнання договору недійсним, оскільки
нецільове використання приміщень є
підставою для розірвання договору у
зв'язку з невикористанням приміщень за
призначенням.

Висновок господарського суду про
порушення позивачем строку позовної
давності не є підставою для скасування
рішення господарського суду про
відмову у задоволенні позовних вимог,
оскільки Донецьким апеляційним
господарським судом встановлений факт
укладення договору з дотриманням норм
чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів Донецького апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
господарського суду Донецької області
від 22.10.2013 року у справі № 905/5699/13 про
відмову у задоволенні позовних вимог
про визнання недійсним договору оренди
№ 173 від 21.02.2007 року з урахуванням
висновків апеляційної інстанції
встановлених при дослідження
матеріалів справи, є правильним, тому
резулятивна частина рішення підлягає
залишенню без змін, підстав для
задоволення вимог апеляційної скарги
за наведеними в ній мотивами не
вбачається.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на заявника
скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"Донецьктурист", м. Донецьк залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 22.10.2013 року у справі №
905/5699/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття, направляється сторонам
по справі в триденний строк та може
бути оскаржена до Вищого
господарського суду України через
Донецький апеляційний господарський
суд у двадцятиденний строк.

Головуючий
Т.А. Шевкова

Судді К.І. Бойченко

Л.Ф. Чернота

Надруковано 5 прим:

1 - позивачу;

2 - відповідачу;

3 - до справи;

4 - гос. суду;

5 - ДАГС.