ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р.Справа № 922/4783/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання
Бережановій Ю.Ю.

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аскона", м. Харків до
3 - ї особи, яка 1. Харківської міської
ради, м. Харків , 2. Управління
Держземагентства у місті Харкові
Харківської області, м. Харків 3-я особа
МППФ "Апіс", м. Харків не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів - Мале приватне
підприємство фірма "АПІС", м. Харків про
визнання недійсним договору та
скасування державної реєстрації за
участю представників сторін:

позивача - не з'явився

1. відповідача - Буряковської О.Ю. (дов.
№08-11/5905/2-13 від 30.12.2013р.)

2. відповідача - не з'явився

третьої особи - Захарова П.В. (дов. № б/н
від 12.11.2013 р.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Аскона", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою про: -
визнання недійсним Договору оренди
землі від 19 березня 2012 р., що був
укладений між Малим приватним
підприємством фірми "АПІС" (надалі -
третя особа) та Харківською міською
радою (надалі - 1-й Відповідач),
зареєстрованого в Управлінні
Держкомзему у місті Харкові в
Державному реєстрі земель 12.06.2012 р. за №
00710; - скасування державної
реєстрації Договору оренди землі від 19
березня 2012 р., що був укладений між
Малим приватним підприємством фірми
"АПІС" та Харківською міською радою,
зареєстрованого в Управлінні
Держкомзему у місті Харкові в
Державному реєстрі земель 12.06.2012 р. за №
00710; - зобов'язати Управління
Держземагентства у місті Харкові
Харківської області (надалі - 2-й
Відповідач) провести реєстраційні дії
про скасування запису в Книзі записів
щодо державної реєстрації земельної
ділянки площею 0,0025 кв.м. кадастровий
номер :01:009:0010 за адресою м. Харків,
вул. Ярославська, 1-а за МППФ "АПІС". А
також просить суд покласти судовий
збір на Відповідачів.

Суд встановлює наявність заяв або
клопотань до початку розгляду справи
по суті.

Позивач в судове засідання не з'явився,
10 січня 2014 року через канцелярію суду
від позивача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю представника позивача
бути присутнім у судовому засіданні.
Суд долучає надане клопотання до
матеріалів справи. Також, 09 грудня 2013
року через канцелярію суду від
позивача надійшов супровідний лист з
додатковими документами, які були
долучені судом до матеріалів справи.

Від представника першого відповідача
заяв або клопотань не надійшло, 05
грудня 2013 року через канцелярію суду
другим відповідачем був наданий відзив
на позовну заяву, який був долучений
судом до матеріалів справи.

Другий відповідач в судове засідання
не з'явився, про причини своєї неявки
суд не повідомив, свого повноважного
представника до суду не направив,
документів, витребуваних судом та
відзив на позовну заяву, не надав. Про
дату, час та місце судового засідання
був повідомлений належним чином.

Від представника третьої особи заяв
або клопотань не надійшло.

Представник першого відповідача та
представник третьої особи проти
задоволення клопотання позивача про
відкладення розгляду справи
заперечують.

Суд, розглянувши клопотання позивача
про відкладення розгляду справи,
дійшов висновку про відмову в його
задоволенні.

Суддя переходить до розгляду справи по
суті.

Пояснення представника першого
відповідача - проти позову заперечує
повністю з підстав, викладених у
відзиві на позовну заяву та просить суд
відмовити в його задоволенні.

Пояснення представника третьої особи -
проти позову заперечує повністю та
просить суд відмовити в його
задоволенні.

Суддя запитує про наявність
додаткових пояснень та доказів по
справі.

Від учасників судового процесу
додаткових пояснень та доказів по
справі не надійшло.

Судом виконано процесуальний обов'язок
щодо повідомлення учасників процесу
про дату, час та місце розгляду справи
відповідно до вимог пункту 2.6.
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
погодженої листом Вищого
господарського суду України від 19.02.2013
р. та затвердженої наказом Державної
удової адміністрації України від 20.02.2013
р. № 28, а тому суд вважає можливим
розглядати справу за наявними в ній
матеріалами, як це передбачено статтею
75 Господарського процесуального
кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02
- 5/289 із змінами "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України").

Крім того, в інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
14.08.2007р. № 01-8/675 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року" (пункт
15) зазначено, що відповідно до пункту 2
частини другої статті 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження сторін (для юридичних
осіб).

У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. N 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому
числі Господарський процесуальний
кодекс України (надалі - ГПК України), не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно із статтею 93
Цивільного кодексу України (надалі - ЦК
України) та зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 ГПК України обов'язок
доказування і подання доказів
покладено на сторони, суд згідно за
статтею 75 ГПК України розглядає справу
за наявними матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
вислухавши присутніх представників
сторін, всебічно і повно дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

Рішенням 7 сесії 6 скликання за № 292/11
від 18.05.2011року Харківська міська рада
надала МППФ "АПІС" в оренду строком до
01.05.2016 року земельну ділянку площею 0,0025
га по вул. Ярославській, 1-а у
Ленінському районі м. Харкова.

На підставі вказаного рішення, 19.03.2012
року між Харківською міською радою
(орендодавець) та МПП фірмою «АПІС»
(орендар) укладено Договір оренди
земельної ділянки загальною площею 0,0025
га, під забудовою 0,9919 га та 0,0006 га по
вул. Ярославській, 1-а для
обслуговування та експлуатації
нежитлової будівлі літ. "А-1". Вказаний
договір зареєстровано Управлінням
Держкомзему у місті Харкові в
Державному реєстрі земель 12.06.2012 року
за №0710. Відповідно до п.8 Договір
укладено строком до 01.05.2016 року.

Як вбачається з інформаційної довідки
з Державного реєстру прав власності на
нерухоме майно від 01.07.2013 року наданої
Позивачем ТОВ "Аскона" 08.12.2009 року
придбало нежитлові будівлі літера"Г-1"
загальною площею 3,7 кв.м., та літера "Д-1"
загальною площею 5,4 кв.м., розташовані
за адресою вул. Ярославська, 1 в м.
Харкові.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області по справі №2/2024/1305/2012 по справі
за позовом Замкового О.С. до ТОВ
«Аскона», 3-особи: Харківська міська
рада, інспекція
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області - про усунення
перешкод у користуванні правом
власності створеним самочинним
будівництвом та зустрічним позовом ТОВ
«Аскона» до Замкового О.С. - про
демонтаж малої архітектурної форми та
самонесучих стін від 24 жовтня 2012 р.
встановлено: У 2010 році ТОВ «Аскона»
самовільно перебудувала нежитлову
будівлю літ. «Б-1» збільшивши ії
зовнішні розміри з 2,94х2,65м. до 3,32х3.05м.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 23 січня 2013 року по вказаній
справі описка у ухвалі від 24 жовтня 2013
року була виправлена замість літ «Б-1»
слід читати літ «Д-1».

Відповідно до ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Згідно з п. 2.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 р. N 18 не потребують доказування
преюдиціальні факти, тобто встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори) у процесі розгляду іншої справи,
в якій беруть участь ті самі сторони, в
тому числі і в тих випадках, коли в
іншому спорі сторони мали інший
процесуальний статус. Що ж до рішення
суду з цивільної справи, яке набрало
законної сили, то встановлені ним
факти, які мають значення для вирішення
спору, не підлягають доведенню перед
господарським судом незалежно від
суб'єктного складу сторін даної
цивільної справи.

Позивачем доказів наявності права
власності саме на самовільно
перебудовану нежитлову будівлю суду не
надано.

Третя особа на стороні відповідача,
посилаючись на листи державних
установ, в тому числі листи, отримані
від Харківської міської ради, вважає,
що з боку ТОВ "Аскона" має місце
самовільне будівництво за адресою: вул.
Ярославська, 1 в м. Харкові.

З метою відведення земельної ділянки
для обслуговування вказаних
нежитлових будівель літ. "Д-1" і "Г-1" по
вул. Ярославській, 1 в м. Харкові,
позивачем в Управлінні містобудування
та архітектури Харківської міської
ради отримано Обґрунтування меж та
розмірів земельної ділянки (арх. № 6902),
скориговане у березні 2011 року.

Рішенням 6 сесії 6 скликання
Харківської міської ради від 06.04.2011року
за № 228/11 ТОВ "Аскона" надано дозвіл на
розробку проекту відведення земельної
ділянки для обслуговування нежитлових
будівель літ. "Д-1" і "Г-1" по вул.
Ярославській, 1 в м. Харкові.

Як вказує Позивач ним було розроблено
Проект відведення земельної ділянки
для обслуговування нежитлових
будівель літ. "Д-1" і "Г-1" по вул.
Ярославській, 1 в м. Харкові. Доказів
розроблення та погодження проекту
відведення земельної ділянки для
обслуговування нежитлових будівель
літ. "Д-1" і "Г-1" по вул. Ярославській, 1 в м.
Харкові Позивач суду не надав.

Як вказує Позивач у позовній заяві в
подальшому вказаний Проект відведення
земельної ділянки було надано
позивачем до Управління Держкомзему у
м. Харкові для присвоєння кадастрового
номеру, але, кадастровий номер
земельній ділянці позивача не був
присвоєний.

За твердженням позивача перепоною для
цього послугував Проект відведення
земельної ділянки МПП фірми "Апіс" для
обслуговування нежитлової будівлі літ.
"А-1" по вул. Ярославській, 1-а в м.
Харкові, який був розроблений
Виробничо-комерційною приватною
фірмою "Істок" у грудні 2010 року на
замовлення МПП фірма "Апіс".

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 28 листопада 2012
р. по справі № 5023/4576/12 ТОВ "Аскона" до
Виробничо-комерційної приватної фірми
«Істок», 3-я особа МПП фірма "Апіс", про
визнання недійсним проекту відведення
земельної ділянки відмовлено у
задоволенні позову про визнання
проекту відведення земельної ділянки
МПП фірми "Апіс" для обслуговування
нежитлової будівлі літ. "А-1" по вул.
Ярославській, 1-а в м. Харкові
відмовлено в повному обсязі. Вказане
рішення залишено без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 29 січня 2013 р.

Листом від 16.05.2012 року вих. №2818/08
Управлінням Держкомзему у м. Харкові
ТОВ «АСКОНА» було надано інформацію
по проекту відведення земельної
ділянки МПП фірми «АПІС» для
обслуговування нежитлової будівлі
літ. «А-1» по вул. Ярославській, 1-а у
м. Харкові. Зокрема інформацію про
координати та визначені межі. Так, в
проекті, розробленому ПВКФ «ІСТОК»
визначено - межа земельної ділянки від
точки «Б» до точки «В» проходить по
стіні нежитлової будівлі літ. «Д-1» по
вул. Ярославській 1 в м. Харкові. Також,
надані координати встановлених меж
згідно розробленого проекту та додаток
до акту погодження меж.

Крім того згідно акту встановлення меж
та договору оскарженого договору
оренди землі визначено - межа земельної
ділянки від точки «Б» до точки «В»
проходить по стіні нежитлової будівлі
літ. «Д-1» по вул. Ярославській 1 в м.
Харкові.

Таким чином суд доходить висновку
позивачем належними та допустимими
доказами не доведено порушення його
прав на будівлю літера «Д-1» по вул.
Ярославській 1 в м. Харкові.

Позивач вказує що при наданні
Відповідачем земельної ділянки в
оренду МПП фірмі «Апіс» земельна
ділянка була виділена будівлі
збудованій з порушенням будівельних
норм та правил. Будівництво було
виконано з порушенням законодавства,
що може бути підставною для знесення
належної МПП фірми «АПІС» нежитлової
будівлі літ. "А-1" по вул. Ярославській,
1-а в м. Харкові за позовом особи чиї
права порушено самочинним
будівництвом.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши представників сторін,
повністю, всесторонньо, за своїм
внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
оцінивши надані сторонами докази та
надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам справи з
урахуванням фактичних та правових
підстав позовних вимог учасників
судового процесу, користуючись
принципом об'єктивної істини,
принципами добросовісності,
розумності та справедливості суд
вважає, що у задоволенні позовних вимог
Позивача слід відмовити, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 1 Господарського
кодексу України (надалі - ГК України),
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених ГПК
України заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, що належать до І
- III категорій складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснювалося на
підставі будівельного паспорта,
здійснюється шляхом реєстрації
відповідною інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Форма декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
порядок її подання і реєстрації
визначаються КМУ.

Постановою КМУ № 461 від 13.04.11 р. «Питання
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів» затверджений
Порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, яким
передбачено, що прийняття в
експлуатацію об'єктів, які належать до
І - III категорії складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснено на підставі
будівельного паспорта, проводиться
шляхом реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації.

Як встановлено судом Замовником, МПП
фірмою «АПІС», була подана до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Харківській області
Декларація про готовність до
експлуатації об'єкта «Реконструкція
нежитлової будівлі літ. "А-1" по вул.
Ярославській, 1-а в м. Харкові.» Дана
декларація була зареєстрована
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Харківській області від 19.04.12 р. № ХК
3. Доказів скасування реєстрації
вказаної декларації або визнання її
недійною суду не надано, таким чином
нежитлова будівля літера літ. "А-1" по
вул. Ярославській, 1-а в м. Харкові
введена в експлуатацію належним чином
та не є самочинним будівництвом.

Крім того предметом позову по цій
справі є визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним та
скасування його реєстрації, а тому
питання законності будівництва
нежитлової будівля літера літ. "А-1" по
вул. Ярославській, 1-а в м. Харкові не
входить до предмету доказування по цій
справі.

Позивач як на підставу позову
посилається на порушення Відповідачем
порядку відведення земельних ділянок,
та відсутність в МПП Фірми «АПІС» права
власності на нежитлової будівля літера
літ. "А-1" по вул. Ярославській, 1-а в м.
Харкові.

Позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів порушення
Відповідачем його прав укладенням
оскарженого договору оренди землі від
19 березня 2012 р., що був укладений між МПП
фірмою "Апіс" та Харківською міською
радою , зареєстрований в Управлінні
Держкомзему у місті Харків в
Державному реєстрі земель 12.06.2012 р. та
його реєстрацією.

За визначенням ст. 79 Земельного кодексу
України земельна ділянка - це частина
поверхні з установленими межами,
певним місцем розташування, з
визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно з п. 5 ст. 126 Земельного кодексу
України право оренди земельної ділянки
посвячується договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону

Статтею 202 Земельного кодексу України
встановлено, що державна реєстрація
земельних ділянок здійснюється у
складі державного реєстру земель, який
складається з двох частин: а) книги
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі із зазначенням
кадастрових номерів земельних ділянок;
б) Поземельної книги, яка містить
відомості про земельну ділянку.

Позивач не надав доказів наявності в
нього права власності або
користування земельної ділянкою
наданою в оренду Відповідачем МПП
Фірмі «Апіс».

Дозвіл Відповідача позивачеві на
розробку проекту відведення земельної
ділянки та проведення ряду заходів для
узгодження проекту відведення
земельної ділянки не є
правовстановлювальними документами,
спрямованими на набуття, зміну або
припинення прав та обов'язків.

Цієї ж позиції дотримується Вищий
господарський суд України, який вважає
що певні дії вчиненні стосовно
належного оформлення права
землекористування, не можуть бути
визначені як такі, що надають право на
користування земельною ділянкою до
отримання визначеного законом
правовстановлюючого документа на
земельну ділянку, оскільки вчинення
певних дій не гарантує позитивного
вирішення даного питання.
(Узагальнення судової практики
розгляду господарськими судами справ у
спорах пов'язаних із земельними
відносинами ВГСУ від 01.01.2010 р).

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи з загальних засад і змісту
законодавства України. Мотивувальна
частина рішення повинна містити
встановлені судом обставини, а також
оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і
відхиляючи інші докази, суд має це
обґрунтувати. Мотивувальна частина
рішення повинна мати також посилання
на закон та інші нормативні акти
матеріального права, на підставі яких
визначено права і обов'язки сторін у
спірних правовідносинах.

Статтею 129 Конституції України
зазначено, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкорюються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією з основних
засад судочинства.

За таких обставин, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами у порядку передбаченому
ст. 75 ГПК України.

Позивачем не доведено жодної підстави,
у зв'язку з наявністю якої він вимагає
визнати договір оренди недійсним та
скасувати його реєстрацію.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України,
добросовісність набувача
презюмується.

Будь які підстави для визнання
Договору оренди недійсним відсутні.

Відповідно до статей 44-49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на Позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 79, 125, 126, 202 Земельного
кодексу України, статтями 1, 2, 4, 12, 21, 22, 32,
33, 35, 43 - 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 20.01.2014 р.

Суддя Жигалкін І.П.