ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2014 р.
Справа № 921/504/13-г/5

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії

головуючого - судді - Гнатюк Г.М.

суддів - Кравчук Н.М.

- Мирутенка О.Л.

Розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрополіс" (надалі
ТзОВ "Агрополіс"), смт.Заводське,
Чортківський район за № 2609-13/2 від
26.09.2013р. (вх. № 05-05/2094/13 від 04.10.2013р.) та
Першого заступника прокурора
Тернопільської області, м.Тернопіль за
№ 05/2/1-504вих.13 від 01.10.2013р. (вх. № 05-05/2127/13
від 10.10.2013р.)

на рішення Господарського суду
Тернопільської області від 20.09.2013р.

у справі № 921/504/13-г/5

за позовом: Першого заступника
прокурора Тернопільської області,
м.Тернопіль в інтересах держави в особі
Аграрного фонду, м.Київ

до відповідача: ТзОВ "Агрополіс",
смт.Заводське, Чортківський район

про стягнення 3477341,34 грн.,

за участю представників сторін:

від прокуратури: не з'явився (Макогон
Ю.І.- ст.прокурор відділу був присутній
в судових засіданнях 04.11.2013р., 10.12.2013р, та
16.01.2014р.)

від позивача: Кук Б.Б.- представник
(Кротна Ю.І. - представник, який був
присутній в судовому засіданні 04.11.2013р.
та 10.12.2013р.)

від відповідача: Якушевський С.В. -
представник

04.10.2013р. та 10.10.2013р. на адресу суду
поступили апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрополіс" та
першого заступника прокурора
Тернопільської області на рішення
господарського суду Тернопільської
області від 20.09.2013р. у даній справі, які
автоматизованою системою
документообігу суду розподілені до
розгляду судді-доповідачу Зварич О.В.

Ухвалою суду від 07.10.2013р. та від 14.10.2013р.
зазначені вище апеляційні скарги
прийняті до провадження та призначені
до розгляду на 04.11.2013р.

У зв'язку із тимчасовою
непрацездатністю головуючого судді
Зварич О.В. у відповідності до
розпорядженням №173 від 01.11.2013 року щодо
призначення повторного автоматичного
розподілу, справу №921/504/13-г/5
розподілено для розгляду головуючому
судді Гнатюк Г.М.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
04.11.2013 року у склад колегії для розгляду
справи №921/504/13-г/5 введено суддів
Кравчук Н.М. та Мирутенка О.Л.

В судове засідання 04.11.2013р. з'явилися
представники прокуратури та сторін,
яким роз'яснено їх права та обов'язки,
передбачені ст.22 ГПК України.

В судовому засіданні 04.11.2013р.
оголошувалась перерва до 10 грудня 2013р.,
а згодом до 16 січня 2014р. та до 20.01.2014р.
При цьому, ухвалою суду від 10.12.2013р.
строк розгляду спору продовжено на 15
днів.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

Встановив :

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 20.09.2013р. у
справі №921/504/13-г/5 (колегія суддів у
складі головуючого судді Андрушків
Г.З., суддів Хоми С.О. та Галамай О.З.)
позовні вимоги першого заступника
прокурора Тернопільської області
задоволено частково та стягнено з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрополіс" на
користь Аграрного фонду 42765 (сорок дві
тисячі сімсот шістдесят п'ять) грн. 99
коп. - 3% річних. В решті позову
відмовлено. Крім цього, стягнено з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрополіс" в дохід
Державного бюджету України 846 (вісімсот
сорок шість) грн. 38 коп. судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що
відповідно до ч.1 ст.230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Зважаючи
на те, що відповідач відмовився від
виконання зобов'язань за контрактом,
про що повідомив позивача, і такі дії
відповідача відповідають закону та
умовам контракту, то відповідно
зобов'язання по контракту вважаються
такими, що припинилися, і підстави для
нарахування штрафних санкцій
відповідачу за невиконання зобов'язань
щодо поставки товару відсутні, а відтак
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 2001229грн.20коп. - 20% штрафу,
730448грн.66коп.- пені у розмірі 0,1%,
700430грн.22коп.- 7% штрафу за невиконання
зобов'язань за контрактом по поставці
пшениці заявлені безпідставно і
задоволенню не підлягають. Натомість,
місцевий господарський суд вважає
обґрунтованими вимоги щодо стягнення 3%
річних, оскільки сума авансового
платежу 5003073,00грн. була отримана
відповідачем 20.07.2012р. і повернута
відповідачем позивачу лише 07.11.2012року.

З даним рішенням суду, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Агрополіс"
(надалі ТзОВ "Агрополіс") та перший
заступник прокурора Тернопільської
області не погодилися і оскаржили його
в апеляційному порядку оскільки
вважають, що воно прийняте з порушенням
норм матеріального права, так як
місцевим господарським судом неповно
з'ясовано усі обставини справи, що
мають значення для справи, порушено
порядок дослідження та оцінки доказів,
а висновки викладені в рішенні
місцевого господарського суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, у зв'язку з чим просять назване
рішення скасувати. Зокрема, ТзОВ
«Агрополіс» просить скасувати рішення
місцевого господарського суду у даній
справі в частині стягнення з
відповідача на користь Аграрного
фонду України 3% річних в сумі 42765,99грн.,
та в цій частині відмовити в позові, а
решті оскаржуване рішення залишити без
змін. Натомість перший заступник
прокурора Тернопільської області
просить скасувати оскаржуване рішення
в частині відмови в позові щодо
стягнення з відповідача на користь
Аграрного фонду України 20% штрафу в
розмірі 2001229,20грн., пені в розмірі 0,1% на
суму 730448,66грн. та штрафу у розмірі 7% на
суму 700430,22грн. та в цій частині прийняти
нове рішення, яким ці вимоги
задоволити, а в решті рішення залишити
без змін.

При цьому, ТзОВ «Агрополіс» зазначає,
що суд першої інстанції безпідставно
задоволив вимоги позивача щодо
стягнення 3% річних, оскільки на думку
скаржника, у спірних правовідносинах
не мало місця факту прострочення
відповідачем грошового зобов'язання з
повернення авансового платежу, а тому
відсутні підстави застосовувати
положення ч.2 ст.625 ЦК України.

Перший заступник прокурора
Тернопільської області обґрунтовує
свої вимоги тим, що відповідачем
неналежно виконано умови Форвардного
біржового контракту №727Ф від 24.05.2012р. на
виконання якого позивачем (Аграрного
фонду України) було перераховано
авансовий платіж, який був прийнятий
відповідачем. Оскільки відповідачем не
виконано зобов'язання щодо поставки
товару, останній, на думку прокурора,
зобов'язаний сплатити штрафні санкції
та 3% річні.

У письмовому відзиві на апеляційну
скаргу від 16.10.2013р. (вх.№05-04/6168/13 від
18.10.2013р.) та в судовому засіданні
представник ТзОВ «Агрополіс»
спростовує доводи прокурора та просить
його апеляційну скаргу залишити без
задоволення. В обґрунтування своєї
позиції, відповідачем згідно
супровідних листів від 16.01.2014р. та від
17.01.2014р. долучено до матеріалів справи
копії постанов ВГСУ (вх.№01-04/122/14 від
16.01.2014р. та №01-04/170/14 від17.01.2014р.)

Натомість Аграрний фонд України у
письмових поясненнях від 09.12.2013р. №273
(вх.№05-04/7574/13 від 10.12.2013р.) підтримує
доводи першого заступника прокурора
Тернопільської області та просить його
апеляційну скаргу задоволити.

Враховуючи те, що прокурор у справі був
належним чином повідомлений про час та
місце судового засідання, колегія
вважає за можливе розглянути справу за
його відсутності, у відповідності до
ст.75 ГПК України, оскільки його
пояснення були заслухані в попередніх
судових засіданнях, а присутність
повноважних представників сторін в
судовому засіданні була визнана судом
на власний розсуд.

Розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, оцінивши докази,
заслухавши пояснення прокурора та
представників сторін, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційні
скарги слід залишити без задоволення, а
рішення господарського суду
Тернопільської області від 20.09.2013р. у
справі №921/504/13-г/5 залишити без змін,
враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.05.2012р. між Державною спеціалізованою
бюджетною установою Аграрний фонд
(далі - Покупець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Агрополіс"
(далі - Продавець) укладено Форвардний
біржовий контракт №727Ф, (далі -
контракт), за умовами якого продавець
передає покупцю у власність товар:
пшениця м'яка 3 класу, що відповідає
ДСТУ 3768-2010 (далі - товар) у кількості 5
558,970 тонн, за ціною 1 800,00 грн. за тонну,
загальною вартістю 10 006 146грн.00коп. в
термін до 01.11.2012 р., на базисі поставки EXW
ДП "Чортківський КХП", а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
його (п. п. 1.1.-1.6).

Відповідно до п. 14.1.45.3. ст. 14 Податкового
кодексу України форвардний контракт це
цивільно-правовий договір, за яким
продавець зобов'язується у майбутньому
в установлений строк передати базовий
актив у власність покупця на
визначених умовах, а покупець
зобов'язується прийняти в установлений
строк базовий актив і сплатити за нього
ціну, визначену таким договором.

Як вбачається із визначення
форвардного контракту, останній за
своєю правовою природою є договором
поставки, згідно якого, в силу ст. 712
Цивільного кодексу України продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
При цьому, до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до вимог ст. 655 Цивільного
кодексу України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Пунктами 5.1., 5.2. контракту сторони
погодили, що покупець впродовж трьох
робочих днів з моменту укладення
контракту на торгах Аграрної біржі
зобов'язується перерахувати кошти
(авансовий платіж) на поточний рахунок
продавця в розмірі 50% від суми
контракту. Продавець у день
надходження авансового платежу на свій
поточний рахунок видає покупцю
податкову накладну на відповідну суму.

Остаточний розрахунок здійснюється
впродовж трьох днів після поставки
Товару і надання документів,
передбачених пунктом 3.3. та виконання
пункту 4.1. контракту (п.5.3.)

Згідно п.6.7. контракту, у разі
невиконання однією із сторін своїх
зобов'язань або за наявності очевидних
підстав вважати, що вона не виконає
своїх зобов'язань у встановлений строк
або виконає його не в повному обсязі,
друга сторона має право зупинити
виконання своїх зобов'язань,
відмовитися від їх виконання частково
або в повному обсязі.

Відповідно до п. п. 7.2., 7.5. контракту за
невиконання продавцем його умов щодо
обсягів поставки ним сплачується штраф
у розмірі 20 відсотків вартості
недопоставленого товару; у разі
виконання покупцем п.5.1 та невиконання
продавцем п. 2.1. цього контракту з
продавця стягується пеня у розмірі 0,1
відсотка вартості недопоставленого
товару, з якого допущено прострочення
виконання за кожен день прострочення, а
за прострочення понад 30 днів додатково
стягується штраф у розмірі 7 відсотків
указаної вартості.

У разі порушення покупцем строків
оплати, установлених п.5.1 та п.5.3 цього
Контракту, покупець сплачує пеню у
розмірі однієї облікової ставки НБУ, що
діяла в період несвоєчасної оплати від
вартості простроченого платежу (п. 7.4
контракту)

У відповідності до п. 10.1 контракту,
розірвання контракту в
односторонньому порядку не
допускається, крім випадків, що
передбачені законодавством та цим
контрактом.

Даний контракт набуває чинності з
моменту його підписання сторонами та
реєстрації на Аграрній біржі і діє до
01.12.2012р. (п. 10.3. контракту).

Відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526
Цивільного кодексу України та ст. ст. 173,
193 Господарського кодексу України в
силу зобов'язання одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання, або одностороння зміна
його умов не допускається. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Відповідно до статті 202 Господарського
кодексу України, статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

На виконання умов контракту №727Ф від
24.05.2012р. позивач платіжним дорученням
№1136 від 02.07.2012р., 20.07.2012р. (згідно
відмітки банку "Проведено банком")
перерахував на поточний рахунок
відповідача 50 % попередньої оплати за
пшеницю, а саме: 5003073грн.00коп., зазначені
кошти надійшли на рахунок відповідача
20.07.2012р.; при цьому, згідно п. 5.1
контракту покупець впродовж трьох
робочих днів з моменту укладення
контракту на торгах Аграрної біржі
зобов'язаний був перерахувати кошти
(авансовий платіж) на поточний рахунок
продавця в розмірі 50% від суми
контракту - до 29.05.2012р.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 706
Цивільного кодексу України якщо
договором встановлено попередню
оплату товару (стаття 693 цього Кодексу),
прострочення покупцем оплати товару є
відмовою покупця від договору, якщо
інше не встановлено договором.

У зв'язку з невиконанням позивачем
обов'язку щодо здійснення авансового
платежу (попередньої оплати),
відповідач скористався своїм правом,
передбаченим умовами контракту (п.6.7) та
ч.3. ст.538 Цивільного кодексу України -
відмовився від виконання своїх
зобов'язань, про що повідомив позивача
листами (повідомлення №347 від 20.07.2012р.
та №361 від 24.07.2012р. про відмову (в
повному обсязі) від виконання
зобов'язань за вищевказаним
контрактом). Зазначені повідомлення
позивач залишив без відповіді та
будь-яких заперечень чи реагувань.

Разом з тим, відмовившись від виконання
своїх зобов'язань за контрактом, ТОВ
"Агрополіс" лише 07.11.2012р. повернуло
Аграрному фонду здійснений ним
20.07.2012року авансовий платіж (попередню
оплату) за контрактом №727Ф із відміткою
"повернення попередньої оплати за
пшеницю згідно форв. бірж. контр. 727ф від
24.05.2012р. т.ч. ПДВ 833545,50грн." у сумі
5003073грн.00коп., що підтверджується
випискою з рахунку за 07.11.2012року.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання
(ст.614 ЦК України).

Частиною 612 ЦК України встановлено, що
прострочення боржника не настає, якщо
зобов'язання не може бути виконане
внаслідок прострочення кредитора.

Крім того, ст. 693 ЦК України встановлено,
що якщо договором встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення ст. 538 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст. 538 ЦК України у разі
невиконання однією із сторін у
зобов'язанні свого обов'язку або за
наявності очевидних підстав вважати,
що вона не виконає свого обов'язку у
встановлений строк (термін) або виконає
його не в повному обсязі, друга сторона
має право зупинити виконання свого
обов'язку, відмовитися від його
виконання частково або в повному
обсязі.

Пунктом 6.7. Контракту №727Ф встановлено,
що у разі невиконання однією із сторін
своїх зобов'язань або за наявності
очевидних підстав вважати, що вона не
виконає своїх зобов'язань у
встановлений строк або виконає його не
в повному обсязі, друга сторона має
право зупинити виконання своїх
зобов'язань, відмовитися від їх
виконання частково або в повному
обсязі. Дана умова контракту
кореспондується із нормами ч. 3 ст. 538 ЦК
України.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Як випливає з матеріалів справи,
відповідач відмовився від виконання
зобов'язань за контрактом, про що
повідомив позивача, і такі дії
відповідача відповідають закону та
умовам контракту, то відповідно
зобов'язання по контракту вважаються
такими, що припинилися.

Зважаючи на викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що відсутні підстави для
нарахування штрафних санкцій
відповідачу за невиконання зобов'язань
щодо поставки товару, у зв'язку з чим,
правомірно відмовив у задоволенні
позову щодо стягнення з відповідача
2001229грн.20коп. - 20% штрафу, 730448грн.66коп.-
пені у розмірі 0,1%, 700430грн.22коп.- 7% штрафу
за невиконання зобов'язань за
контрактом по поставці пшениці.

Доводи першого заступника прокурора
Тернопільської області про те, що
рішення місцевого господарського суду
в цій частині необґрунтоване,
спростовується викладеним вище. При
цьому, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
поступлення авансового платежу на
розрахунковий рахунок відповідача
після порушення позивачем терміну
виконання зобов'язань по оплаті авансу
за умовами Контракту, не може
ототожнюватися з тим, що відповідач
після цього мав намір виконувати
Контракт, оскільки клієнт банку не в
змозі завадити надходженню
(поступленню, прийняттю тощо) грошей, що
надходять шляхом банківського
переказу (у безготівковій формі),
навіть якщо такі гроші надійшли на
банківський рахунок отримувача
помилково. При цьому, суд апеляційної
інстанції не бере до уваги доводи
прокурора про те, що виписування
податкової накладної на отриману
відповідачем суму свідчить про наміри
останнього виконувати Контракт, так як
виписування податкової накладної
продиктоване виключно імперативними
нормами Податкового кодексу України.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
не погоджується з доводами ТзОВ
«Агрополіс» про відсутність підстав
для задоволення вимог щодо стягнення 3%
річних, зважаючи на наступне.

Після прострочки кредитора (позивача)
та відмови відповідача від виконання
його договірного зобов'язання з
постачання пшениці, за нормами ст. 693
Цивільного кодексу України, у
відповідача виникло грошове
зобов'язання з повернення суми
попередньої оплати.

Згідно ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні
відносини не врегульовані цим
Кодексом, іншими актами цивільного
законодавства або договором, вони
регулюються тими правовими нормами
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, що регулюють подібні за
змістом цивільні відносини (аналогія
закону).

Відповідно до вимог Указу Президента
України "Про заходи щодо нормалізації
платіжної дисципліни в народному
господарстві України" №227/95 від
16.03.1995р., який прийнятий з метою
нормалізації платіжної дисципліни,
скорочення взаємної заборгованості
суб'єктів підприємницької діяльності
та підвищення їх відповідальності за
виконання зобов'язань, зазначений
платіж відповідач зобов'язаний був
повернути позивачу до 26.07.2012року (у
п'ятиденний строк з моменту
зарахування на його рахунок коштів), а,
як встановлено вище, сума авансового
платежу 5003073грн.00коп. повернута
відповідачем позивачу лише 07.11.2012року.

Таким чином, відповідно до вимог ст.625
ЦК України, позов в частині стягнення 3%
річних від простроченої суми,
нарахованих за період з 26.07.2012 року по
07.11.2012 року, що становить 42765грн.99коп.,
задоволено господарським судом
Тернопільської області правомірно.

Згідно ст.33,34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх позовних вимог і
заперечень, а обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, доводи скаржників
спростовуються викладеним вище та
колегією відхиленні, як безпідставні.

З огляду на викладене, колегія
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
місцевого господарського суду
прийняте у відповідності до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України
Львівський апеляційний господарський
суд,

Постановив:

1. Рішення господарського суду
Тернопільської області від 20.09.2013 року
у справі №921/504/13-г/5 залишити без змін,
а апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрополіс"
та Першого заступника прокурора
Тернопільської області залишити без
задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути в
господарський суд Тернопільської
області.

Повний текст постанови виготовлено
22.01.2014р.

Головуючий суддя
Гнатюк Г.М.

Суддя
Кравчук Н.М.

Суддя
Мирутенко О.Л.