ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 р.
Справа № 923/1519/13

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Людоговської В.В. при
секретарі Короткій Ю.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Каховка "Маркет",
м.Нова Каховка

до відповідача-1: Управління Державної
служби охорони при Управлінні
міністерства внутрішніх справ України
в Херсонській області, м.Херсон

до відповідача-2: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів № 1", м. Київ

про визнання недійсним договору

за участю представників сторін:

від позивача: Зінкевич Д.С., представник
за довіреністю від 23.04.2013р.; Васильєв
Д.В., паспорт: серія ЕТ 258675, виданий 1-м
відділом Ялтинського МУ ГУМВС України
в Криму від 11.11.2010р. (директор);

від відповідача-1: Блохін С.В.
юрисконсульт за довіреністю від
27.11.2013р.;

від відповідача-2: не прибув.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Каховка "Маркет"
(позивач) звернулося до суду з позовом
до Управління Державної служби охорони
при Управлінні міністерства
внутрішніх справ України в Херсонській
області (відповідач-1), до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів № 1"
(відповідач-2:) про визнання недійсним
договору № 1871тХн від 23.09.2013 р.

Позивач наполягає на задоволенні
позовних вимог.

Відповідачі проти позову заперечують з
підстав, викладених у відзиві.

Відповідач-2 в судове засідання не
прибув, причини неявки не повідомив.
Про час та дату судового засідання
належним чином повідомлений, що
підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку розглянути справу відповідно
до вимог ст.75 ГПК України за
відсутності відповідача-2 за наявними
матеріалами справи, яких достатньо для
розгляду справи та ухвалення рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників,
які прибули в судове засідання, суд

в с т а н о в и в:

23 вересня 2013 року між Управлінням
Державної служби охорони при УМВС
України в Херсонській області (далі -
відповідач-1, охорона) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів № 1" (далі -
замовник, відповідач-2) було укладено
договір №1871/тХН (далі - договір
охорони), за умовами якого замовник
передає, а відповідач-1 приймає на себе
обов'язки по охороні громадського
порядку на території замовника.
Обов'язковою умовою на час укладення та
здійснення договору є наявність у
замовника повноважень на його
володіння (користування) об'єктом (у
формі права власності, права на повне
господарське відання, оперативне
управління, оренда, лізинг, доручення,
тощо), відомості про що надаються
охороні в завіреній замовником
письмовій формі.

Договір підписаний сторонами та
скріплений печаткою.

Відповідно до умов п.1 розділу УП
Договору - цей договір укладається
сторонами строком на один місяць і
починає свою дію 23.09.2013 р.. Якщо за сім
днів до закінчення строку дії договору
жодна із сторін не повідомить іншу
сторону про припинення дії договору, -
дія договору вважається продовженою за
згодою обох сторін на кожний наступний
місяць.

Згідно Додатку №1, який є невід'ємною
частиною договору визначено
найменування об'єкта охорони -
дислокація об'єкта: м.Нова Каховка,
вул.Першотравнева, 79.

Позивач звернувся з позовом, в якому
просить визнати недійсним договір
охорони, посилаючись на наступне.

По-перше, між ТОВ «Завод будівельних
матеріалів №1» та ТОВ «Бетон Таврії»
було укладено договір оренди від 12.04.2013
р. №12/04/2013/1, згідно якого орендодавець
ТОВ «Завод будівельних матеріалів №1»
передав орендарю ТОВ «Беторн Таврії» у
строкове платне користування майно за
адресою м.Нова Каховка,
вул..Першотравнева, 79. Таким чином, на
думку позивача, у відповідача-2 не було
необхідних повноважень на укладення
договору охорони на передачу майна для
здійснення охорони відповідачу-1,
оскільки відповідач-2 не був
володільцем майна.

По-друге, на виконання вимог ухвали
Господарського суду Херсонської
області від 26.04.2013 р. по справі №923/285/13
задоволено заяву ПАТ «Альфа-банк» про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту, опису, опечатування та
передання на відповідальне зберігання
нерухомого та рухомого майна ТОВ
«Завод будівельних матеріалів №1», що
знаходиться за адресою м.Нова Каховка,
вул..Першотравнева, 79. Згідно акту опису
й арешту майна від 20.05.2013 р. в рамках
виконавчого провадження №37957238 було
накладено арешт на майно та передано на
відповідальне зберігання ТОВ «Каховка
Маркет».

По-третє, Ухвалою Печерського
районного суду м.Києва від 13.08.2013 р. по
справі №757/17448/13-к задоволено
клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ
МВС України Шейхет С.О. у кримінальному
провадженні №0000478 та накладено
арешт на все рухоме та нерухоме майно
ТОВ «Завод будівельних матеріалів №1»
за адресою м.Нова Каховка,
вул..Першотравнева, 79. Згідно акту
прийому-передачі на відповідальне
зберігання від 15.08.2013 р. (а.с.61) майно
передано старшим слідчим в ОВС СУ МВС
України у Херсонській області ТОВ
«Каховка Маркет». Позивач стверджує, що
на підставі ухвали Печерського
районного суду м.Києва від 13.08.2013 р.
(а.с.66-69) по справі №757/17448/13-к ТОВ
«Каховка Маркет» стало володільцем
чужого майна та отримало право його
утримувати у себе на законних
підставах та здійснювати його охорону.

Четверте, ТОВ «Каховка Маркет» звертає
увагу на те, що від ТОВ «Завод
будівельних матеріалів №1» договір
охорони укладено генеральним
директором Шияном Миколою
Миколайовичем, в той час як згідно
положень статуту підприємство очолює
Президент, а не генеральний директор.
Тобто, на думку позивача, Шиян М.М. не
мав необхідного обсягу цивільної
дієздатності.

Під час розгляду справи вудом
встановлено, що позивач не є стороною
договору.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику про
визнання угод недійсними" від 06.11.2009 №9
передбачено, що відповідно до статей 216
та 216 ЦК України вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Приписи постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику про
визнання угод недійсними" від 06.11.2009 №9
передбачають, що угода може бути
визнана недійсною лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом; в
кожній справі про визнання угоди
недійсною суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною і
настання певних юридичних наслідків.

Вирішуючи спори про визнання угод
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність тих обставин, з
якими закон пов'язує визнання угод
недійсними і настання відповідних
наслідків, а саме: відповідність змісту
угод вимогам закону; додержання
встановленої форми угоди;
правоздатність сторін за угодою; у чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору.

За ч.ч. 1 і 3 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Отже, чинним законодавством визначено,
що договір може бути визнаний
недійсним лише з підстав, передбачених
законом.

Матеріалами справи підтверджується, що
23.11.2013 р. між Управлінням Державної
служби охорони при УМВС України в
Херсонській області та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів № 1" підписано
акт зняття з-під охорони об'єкту ТОВ
«Завод будівельних матеріалів №1»
(а.с.140).

На запит суду від 26.12.2013 р. (а.с.155)
Начальник ВДВС Новокаховського
міського управління юстиції
Херсонської області повідомив про
зміну особи зберігача майна з ТОВ
«Каховка Маркет» на ТОВ «Енерджи
Продакт», що підтверджується
Постановою від 16.12.2013 р.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідно до
положень ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку відмовити в задоволенні
позовних вимог, оскільки позивачем не
доведено належними доказами того, що
оспорюваний правочин порушує його
права та законні інтереси.

З огляду на неявку представника
відповідача-2, суд зазначає, що в силу
статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони мають право брати участь в
господарських засіданнях. Сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Відповідно до ст.28 ГПК України справи
юридичних осіб в господарському суді
ведуть їх органи, що діють в межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
свого представника. Керівники
підприємств та організацій, інші особи,
повноваження яких визначені
законодавством або установчими
документами, подають господарському
суду документи, що посвідчують їх
посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Відповідно до ст.77 ГПК України
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 ГПК
України, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Суд зауважує, що відкладення на
підставі ст.77 ГПК України розгляду
справи у разі нез'явлення представника
сторони за викликом господарського
суду є правом, а не обов'язком суду, і
використовується ним, якщо причини
неявки є поважними та обґрунтованими,
та неявка представника сторони
перешкоджає вирішенню спору в даному
судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд вважає, що
наявних у справі матеріалів достатньо
для розгляду справи та ухвалення
законного рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

На підставі вищевикладених норм права
та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, -
суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Повне рішення складено 20.01.2014 р.

Суддя
В.В.Людоговська