ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.Справа № 916/2353/13Одеський
апеляційний господарський суд у
складі:

Головуючого судді Ліпчанської Н.В.

Суддів Мацюри П.Ф., Лисенко В.А..

При секретарі судового засідання
Стеблиненко В.С..

За участю представників сторін:

Від позивача - Смітюх В.В., довіреність
№ 01-36/22, дата видачі : 09.01.14р.

Від відповідача - ОСОБА_2, довіреність
№ 975, дата видачі : 27.03.13р.

Розглянувши апеляційну скаргу
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради

на рішення господарського суду
Одеської області від 15.11.2013р.

у справі № 916/2353/13

За позовом Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

про стягнення 9300,48 грн..

Встановив:

У вересні 2013 р. Департамент комунальної
власності Одеської міської ради (Далі -
Департамент), звернувся до
господарського суду Одеської області
із позовом до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 (Далі - ФОП ОСОБА_3)
про стягнення неустойки в сумі 9 300 48
грн..

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
Департамент вказує на те, що відповідач
у добровільному порядку не передав
нежитлове приміщення підвалу,
загальною площею 43,1 кв.м., яке
розташовано за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ч.1.ст.27 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна, ст.ст. 526; 530; 785
Цивільного Кодексу України,
Департамент просить суд стягнути з ФОП
ОСОБА_3 неустойку у розмірі подвійної
орендної плати за період з 01.08.2010 р. по
23.11.2010р..

Відповідач ФОП ОСОБА_3 не визнає
позовні вимоги, зазначаючи у відзиві,
що за договором оренди від 15.08.2006 р.
орендоване приміщення за актом прийому
передачі їй не передавалось та не
використовувалось. Строк дії договору
оренди сплинув 10 червня 2009 р., та згідно
рішення господарського суду Одеської
області по справі № 20/77-10-2585, із
займаного приміщення ФОП ОСОБА_3 була
виселена.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 15 листопада 2013 року,
винесеним суддею Горячук Н.О. в позові
Департаменту було відмовлено.

Мотивуючи дане рішення місцевий
господарський суд, посилаючись на ст. 35
ГПК України, вказав про те, що згідно
акту державного виконавця від 23.11.2010 р.
було виконано рішення господарського
суду Одеської області від 16.08.2010 р. по
справі № 20/77-10-2585 в частині виселення
ФОП ОСОБА_3 із нежитлового приміщення
підвалу загальної площею 43,1 кв.м., що
розташоване в АДРЕСА_1.

Господарський суд в своєму рішенні
зазначив про те, що в порушення умов
п.7.12 договору, акт приймання - передачі
приміщення в оренду не був складений.
Наданий до матеріалів справи, акт
обстеження нежитлового приміщення,
комісії представництва по управлінню
комунальною власністю, свідчить про те,
що приміщення за призначенням не
використовується та знаходиться у
замкненому стані.

Крім цього, господарський суд вказав на
те, що позивачем не доведений розмір
нарахованої неустойки в порушення
вимог ч.2 ст.785 ЦК України та п.п.2.2; 2.4
договору оренди.

Не погоджуючись із винесеним рішенням
господарського суду, Департамент
звернувся із апеляційною скаргою в
якій просить його скасувати, прийняти
нове рішення щодо задоволення
позивачем вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
позивач вказує на порушення
господарським судом норм
матеріального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Апелянт вважає, що має право вимагати
сплати неустойки за весь час
прострочення виконання обов'язку
повернення речі, тобто незалежно від
того, користувався відповідач об'єктом
оренди чи ні.

Частиною 2 ст. 785 ЦК України встановлено,
що за період з моменту припинення
договірних відносин, та до моменту
фактичного повернення речі у
користування орендодавцю, що
оформлюється відповідним актом
(Орендодавець) має право вимагати
сплати неустойки у розмірі подвійної
плати за користування річчю за весь
період прострочення виконання
обов'язку повернення речі. Головним у
вказаній нормі є саме факт
неповернення об'єкта оренди
орендодавцеві, а не факт використання
об'єкта оренди.

Крім цього, Департамент вказує на те, що
розрахунок неустойки здійснений за
період з 01.08.2010 р. вказана сума у розмірі
9300,48 грн. дорівнює подвійній орендній
платі, розрахована та ґрунтується на
нормах закону і договору, а тому є
обґрунтованою.

У запереченнях на апеляційну скаргу,
відповідач зазначив про
безпідставність доводів скаржника,
просив рішення суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія вважає, що рішення
господарського суду слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
15.08.2006 року між Приморською районною
адміністрацією Одеської міської ради
та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір
оренди нежитлового приміщення №913/А/5,
відповідно до умов якого орендодавець
передає, а орендар приймає у строкове
платне користування нежитлове
підвальне приміщення, загальною площею
43,1кв.м., яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, під розміщення складу (далі
договір). (а.с. 9-12)

Строк дії договору з урахуванням
останнього додаткового погодження від
10.12.2008 року до договору оренди
нежитлового приміщення № 913/А/5 від
15.08.2006 року, був продовжений до 10.06.2009
року. (а.с.51-54)

Пунктом 4.7 договору оренди,
передбачено, що після закінчення
строку дії договору чи у випадку
дострокового розірвання договору,
Орендар зобов'язаний у 15-денний термін
передати Орендодавцю приміщення за
актом у належному стані, не гіршому ніж
на момент передачі його в оренду.

Згідно п. 4.10. договору оренди від
15.08.2006р., у випадку припинення дії
договору оренди у зв'язку із
закінченням строку чи дострокового
розірвання договору, Орендар сплачує
орендну плату до дня підписання акту
приймання-передачі приміщення.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 16.08.2010р. по справі №20/77-10-2585
позов Представництва по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради було задоволено частково,
виселено Фізичну особу - підприємця
ОСОБА_3 з нежитлового приміщення
підвалу загальною площею 43,1кв.м., що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та
передано вказане приміщення
Представництву по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради; стягнуто з Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_3 на користь
Представництва по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської Ради 16640,57грн. заборгованість
по орендній платі, 251,40грн. витрати по
сплаті державного мита та 228,76грн.
витрат на ІТЗ судового процесу. В решті
позову відмовлено. (а.с.15-18)

Згідно ч.2 ст.35 Господарського
процесуального Кодексу України, факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Як встановлено місцевим господарським
судом, рішення господарського суду
Одеської області від 16.08.2010р. по справі
№20/77-10-2585 в частині виселення ФОП
ОСОБА_3 з нежитлового приміщення
підвалу загальною площею 43,1кв.м., що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, було
виконане, а саме: приміщення звільнено
від боржника та його майна, що
підтверджується актом державного
виконавця від 23.11.2010р. (а.с.75)

Департамент просить стягнути з
відповідача неустойку у сумі 9300,48грн.
за період з 01.08.2010р. по 23.11.2010р. на
підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України,
посилаючись на те, що відповідач не
повернув приміщення своєчасно згідно
акту - приймання передачі після
закінчення дії договору оренди.

Однак, як встановлено місцевим
господарським судом, матеріали справи
містять акт обстеження нежитлового
приміщення розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 від 23.06.2010р. складеного
комісією Представництва по управлінню
комунальної власності та
затвердженого головою управління, з
якого вбачається, що приміщення
замкнене та орендарем не
використовується. (а.с.87)

Відповідно до п. 7.12 договору, вступ
орендаря у користування приміщенням
настає одночасно з підписанням
відповідного розпорядження про
передачу в оренду нежитлового
приміщення, договору оренди та акту
приймання - передачі вказаного
приміщення.

Крім того судова колегія зазначає, що
відповідний акт приймання передачі в
оренду приміщення не складався, що в
свою чергу є порушенням п.7.12 договору
оренди.

Відповідно до статті 785 Цивільного
Кодексу України, у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо
повернення речі, наймодавець має право
вимагати від наймача сплати неустойки
у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

До того, згідно п.5.4. Постанови ПЛЕНУМУ
ВИЩОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ УКРАЇНИ №12
від 29 травня 2013 року "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про оренду (найм) майна" застосовуючи
приписи статті 785 ЦК України у розгляді
справ зі спорів про стягнення
неустойки за прострочення виконання
зобов'язань з повернення об'єкта
оренди, господарським судам слід
звертати увагу на те, що неустойка,
стягнення якої передбачено частиною
другою статті 785 ЦК України, є
самостійною майновою відповідальністю
у сфері орендних правовідносин і
визначається як подвійна плата за
користування річчю за час
прострочення.

Крім того, слід враховувати, що
передбачені статтею 785 ЦК України
наслідки пов'язані з моментом
припинення договору оренди (найму).
Підстави припинення даного виду
договорів визначені в частині другій
статті 291 ГК України, згідно з якою
договір оренди припиняється, зокрема, у
разі закінчення строку, на який його
було укладено

Таким чином, судом першої інстанції
правомірно встановлено, що рішенням
господарського суду Одеської області
по справі №20/77-10-2585 стягнуто з ФОП
ОСОБА_3 на користь Представництва по
управлінню комунальною власністю
Одеської міської Ради - 16640,57грн.
заборгованості по орендній платі за
період її фактичного перебування в
орендованому приміщенні по 31.05.2010р..

Що стосується стягнення неустойки в
сумі 9300,48 грн. в період з 01.08.2010р. по
23.11.2010р. позивач ніяких відповідних
доказів до суду апеляційної інстанції
не надав, а тому зазначені вище факти
скаржником під час розгляду
апеляційної скарги в суді апеляційної
інстанції нічим спростовані не були, а
відповідно, в порушення статті 33
Господарського процесуального кодексу
і не були доведені ті обставини, на які
скаржник посилався як на підставу
своїх вимог, доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує
доводи скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, на підставі чого
судова колегія вважає, що при винесенні
рішення, місцевий господарський суд
цілком правомірно надав обґрунтовану
юридичну оцінку наявним в матеріалах
справи доказам, а тому рішення
господарського суду Одеської області
слід залишити без змін, а апеляційну
скаргу Департаменту - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99,101-105 ГПК України, суд,
-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Одеської
області від 15.11.2013р. у справі №916/2353/13 -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови підписано
22.01.2014р.

Головуючий суддя
Н.В. Ліпчанська

Суддя
П.Ф. Мацюра

Суддя
В.А. Лисенко