Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "21" січня 2014 р.
Справа № 910/19981/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Тимошенко О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Апаріна Т.В. (довіреність
№08-14/08/06 від 10.01.14.)

від відповідача: Куликов І.А.
(довіреність б/н від 28.03.13.)

розглянув у судовому засіданні в м.
Житомирі справу

за позовом Державного підприємства
"Національний культурно-мистецький та
музейний комплекс "Мистецький арсенал"
(м.Київ)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "СТС-Генпідряд"
(м.Радомишль, Житомирська область)

про стягнення 2022033,45 грн.

Позивачем пред'явлено позов про
стягнення на його користь з
відповідача, з урахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог
(а.с.64-68 том 1), 2127074,67грн., з яких:
1721800,00грн. боргу, який виник за
договорами про надання цільвої
безвідсоткової фінансової допомоги на
поворотній основі №01/10/10 від 01.10.10 та
№03/11/10 від 03.11.10; 204538,35грн. пені, 149100,00грн.
штрафу, 106253,48грн. річних.

Ухвалою від 29.11.13 забезпечено позов
шляхом накладення арешту на грошові
кошти Товариства з обмеженою
відповідальністю "СТС-Генпідряд" в
межах суми 2064194,62грн.

Представник позивача у судовому
засіданні, яке відбулося 14.01.14, позовні
вимоги підтримав.

Представник відповідача просив суд
надати час для можливого врегулювання
спору між сторонами мирним шляхом.

У судовому засіданні 14.01.14
оголошувалась перерва до 21.01.14, у
відповідності до ст.77 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося
21.01.14, представник позивача надав заяву
про уточнення розміру позовних вимог
№08-08/08/17 від 20.01.14, у зв'язку з частковою
проплатою суми боргу, відповідно до
якої позивач зменшив розмір позовних
вимог в частині стягнення основної
суми боргу та річних, збільшив розмір
позовних вимог в частині стягнення
пені та просить суд стягнути з
відповідача 2057123,31 грн., з яких: 1621782,83
грн. - основний борг, 234587,00 грн. - пеня,
149100,00 грн. - штраф, 51653,48 грн. - 3% річних
(а.с.82-86 том 2).

Після перерви в судовому засіданні,
представник відповідача в судове
засідання 21.01.14 не з'явився, про причину
неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством
"Національний культурно-мистецький та
музейний комплекс "Мистецький арсенал"
(позикодавець/позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"СТС-Генпідряд"(позичальник/відповідач)
протягом 2010 року укладено три договори
про надання цільової безвідсоткової
фінансової допомоги на поворотній
основі, а саме:

- Договір №23/07/10 від 22 липня 2010 року
(далі - Договір-1), відповідно до умов
якого ТОВ "СТС-Генпідряд" надавалась
безвідсоткова фінансова допомога на
поворотній основі у розмірі 400000,00 грн.
строком до 25 грудня 2010 року (п.п. 1.2. та
3.1.) (а.с.12-15 том 1);

- Договір №01/10/10 від 01 жовтня 2010 року
(далі - Договір-2), відповідно до умов
якого ТОВ "СТС-Генпідряд" надавалась
безвідсоткова фінансова допомога на
поворотній основі у розмірі 780000,00грн.
строком до 25 грудня 2010 року (п.п. 1.2. та
3.1.) (а.с. 20-23 том 1);

-Договір №03/11/10 від 03 листопада 2010 року
(далі - Договір-3), відповідно до умов
якого ТОВ "СТС-Генпідряд" надавалась
безвідсоткова фінансова допомога на
поворотній основі у розмірі 1350000,00грн.
строком до 31 грудня 2010 року (п.п. 1.2. та
3.1.) (а.с.26-29 том 1).

На виконання умов вищезазначених
договорів позивач надав відповідачу
безвідсоткову фінансову допомогу в
загальному розмірі 2530000,00грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями №113 від 05.08.10 на суму
400000,00грн., №167 від 01.10.10 на суму 780000,00грн.,
№267 від 03.11.10 на суму 1350000,00грн. (а.с.34-36)
та не заперечується відповідачем.

Протягом 2010 - 2011 років Позичальником
було повернуто 808217,17 грн., що
підтверджується банківськими
виписками (а.с.33,37,38 том 1), з яких: за
Договором-1 повернуто всю суму
фінансової допомоги у розмірі 400000,00грн.
, за Договором-2 частково повернуто -
408217,17грн.

Згідно із Додатковими угодами № 3 від 30
грудня 2011 року до Договору-2 та
Договору-3, строк, на який позикодавець
надає фінансову допомогу позичальнику
по Договору-2 та Договору-3, продовжено
до 31 грудня 2012 року (а.с.25,32).

Згідно із ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язання встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

27.02.13 позивач надіслав відповідачу
претензію за № 08-06/08/215 про сплату
заборгованості, яку відповідач залишив
без задоволення (а.с.39-42 том 1).

Станом на день подачі позову до суду
розмір фінансової допомоги, що
підлягає поверненню Позичальником
становить 1721782,83 грн., з яких: 371782,83 грн. -
за Договором-2, 1350000,00грн. - за
Договором-3.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

19.12.13, після подачі позову до суду (25.11.13),
відповідач сплатив суму боргу в
розмірі 100000,00грн., що підтверджується
платіжним дорученням №7231 (а.с.61 том2).

Таким чином, станом на день розгляду
справи у суді сума основного боргу
відповідача становить 1621782,83грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України
передбачено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

За несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, позивач на підставі
п.6.2,п.6.3 договорів просить стягнути з
відповідача пеню в розмірі 234587,00грн. та
штраф в розмірі 149100,00грн.(а.с.45-46).

Відповідно до ч.1 ст. 546, ч.1 ст. 548 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Згідно із п.п. 6.2. та 6.3. Договору-2 та
Договору-3, у випадку прострочення
Позичальником повернення фінансової
допомоги, він сплачує Позикодавцеві
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України за
кожен день прострочення. У випадку
прострочення Позичальником повернення
фінансової допомоги більш ніж на
тридцять календарних днів, він сплачує
Позикодавцеві штраф у розмірі 7 (семи)
відсотків від загального розміру
фінансової допомоги.

За нормами статті 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Сума штрафу обрахована позивачем за
несвоєчасне повернення коштів лише по
Договору-2 та Договору-3, хоча позивач
мав право на стягнення суми штрафу
обрахованої від загального розміру
фінансової допомоги - 2530000,00грн.

(780000+1350000)х7%= 149100грн.

Суд вважає дану вимогу позивача
обгрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню в заявленому розмірі.

Згідно уточнених розрахунків суми
пені, пеня обрахована позивачем, з
урахуванням заяв про збільшення
позовних вимог від 11.11.13 та від 20.01.14
(а.с.65-67 том1, а.с.85 том 2), за період з 01.01.13
по 19.12.13.

Відповідно до ст.232 п.6 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором,припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання
мало бути виконано.

Таким чином, нарахування пені може
проводитись за шість місяців починаючи
з 01.01.13 (згідно розрахунку позивача) по
30.06.13 від суми боргу в розмірі 1721782,83грн.,
що згідно розрахунку проведеного судом
на підставі нормативно-довідкової
таблиці комп'ютерної програми
"Законодавство" становить 126374,14 грн.,
яка підлягає стягненню. В частині
стягнення пені в сумі 108212,85грн. слід
відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу, а саме: боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно уточненого розрахунку позивача,
сума річних складає 51653,48грн. (а.с.66-67
том1).

Суд, перевіривши наданий позивачем
уточнений розрахунок річних приходить
до висновку, що він складений правильно
і тому задовільняє позов у цій частині.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525,526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись
належним чином , відповідно до умов
договору та вимог цивільного кодексу,
інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст.193
ГК України, згідно якої об'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідач позов щодо підстав та
предмету не оспорив, доказів сплати
боргу не надав.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, господарський
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково, в розмірі 1948910,45грн., з яких:
1621782,83грн. боргу, 126374,14 грн. пені,
149100,00грн. штрафу, 51653,48грн. річних. В
частині стягнення 108212,85грн. пені слід
відмовити за безпідставністю.

Витрати , пов'язані з оплатою судового
збору покладаються на відповідача
пропорційно сумі правомірно заявлених
вимог відповідно до ст.49 ГПКУкраїни , що
становить 42041,56грн., оскільки він
спонукав позивача звернутись з позовом
до суду.

Судові витрати пов'язнані із поданням
заяви про забезпечення позову по даній
справі, також, підлягають стягненню з
відповідача.

Крім того, позивач просить повернути
йому зайво сплачений судовий збір,
оскільки подавши заяву №08-08/08/17 від
20.01.14 позивач уточнив позовні вимоги та
просить стягнути 2057123,31грн., зменшивши
розмір основоної суми боргу на
100000,00грн., у зв'язку зі сплатою
відповідачем вказаної частини боргу
після подання позову.

За нормами ст. 7 Закону України "Про
судовий збір", сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду ,
зокрема, в разі зменшення розміру
позовних вимог або внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом.

Позивач неодноразово збільшував
розмір позовних вимог, тому ним було
сплачено судовий збір в загальному
розмірі 44261,98грн., що підтверджується
платіжними дорученнями №388 від 07.10.13 на
суму 40440,67грн., №405 від 29.10.13 на суму
1529,31грн., №413 від 11.11.13 на суму 571,50грн.,
№420 від 21.11.13 на суму 1720,50грн. (а.с.8,69,109
том 1, а.с.6 том 2).

Згідно статті 4 Закону України "Про
судовий збір",судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру становить 2% ціни позову, але
не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати. Розмір судового
збору за подання заяви про
забезпечення позову становить 1,5
розміру мінімальної заробітної плати.

За нормами ст.44 ГПК України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За приписами ст.49 ГПК України, суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Згідно пункту 4.6 Постанови пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", зменшення розміру
позовних вимог згідно з пунктом 1
частини першої статті 7 Закону України
"Про судовий збір" є підставою для
повернення відповідної суми судового
збору; що ж до інших судових витрат, то в
такому разі вони у відповідній частині
покладаються на позивача. Якщо ж таке
зменшення пов'язане з частковим
визнанням та задоволенням позову
відповідачем після подання позову, то
судовий збір у відповідній частині з
урахуванням припису частини другої
статті 49 ГПК може бути покладений на
відповідача.

Вирішуючи питання щодо розподілу
витрат на оплату судового збору по
даній справі, суд поклав на відповідача
витрати зі сплати судового збору
понесені позивачем, у тому числі щодо
заявленої вимоги про стягнення
100000,00грн. боргу, які були сплачені
відповідачем після подання позову.

Враховуючи викладене, суд відмовляє
позивачу в задоволенні клопотання про
повернення йому судового збору, у
зв'язку із зменшенням розміру позовних
вимог. .

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "СТС-Генпідряд"
(юридична адреса: 12201, Житомирська
область, м.Радомишль, вул.Котовського,35;
фактична адреса: 02068, м.Київ,
вул.Урлівська,8,офіс 123; код 32375423) на
користь Державного підприємства
"Національний культурно-мистецький та
музейний комплекс "Мистецький арсенал"
(01010, м.Київ, Печерський район, вул.Івана
Мазепи,28-30; код 33403498) - 1621782,83 грн.
основного боргу, 126374,14 грн. пені,
149100,00грн. штрафу, 51653,48грн. річних,
42041,56грн. судового збору.

3. Відмовити в позові в частині
стягнення 108212,85грн. пені.

4. Відмовити Державному підприємству
"Національний культурно-мистецький та
музейний комплекс "Мистецький арсенал"
в задоволенні клопотання про
повернення з Державного бюджету
України судового збору, у зв'язку із
зменшенням розміру позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 25.01.14

Суддя
Тимошенко О. М.

Віддрукувати: 1- в справу;2-відповідачу
(рек. з повідом.)