донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

21.01.2014 справа №908/2586/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Ушенко Л.В. Дучал
Н.М., Склярук О.І.при секретарі судового
засідання:Федоріщевій І.О.за участю
представників сторін: прокурор - Кучер
А.Ю., посвідчення №004334 від 19.09.2012р.; від
позивача (скаржника) - не з'явився; від
відповідача - ОСОБА_5, договор про
надання юридичної допомоги №б/н від
20.01.2014р.; від третьої особи
- не з'явився;розглянувши апеляційну
скаргуПриазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області, смт. Приазовське Запорізької
областіна рішення господарського
судуЗапорізької
областівід26.09.2013р.(повний текст
підписано 03.10.2013р.)у справі№908/2586/13
(суддя Мойсеєнко Т.В.)за
позовомПрокурора Приазовського району
Запорізької області, смт.Приазовське
Запорізької області, в інтересах
держави в особі Приазовської селищної
ради Приазовського району Запорізької
області, смт. Приазовське Запорізької
областідо Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6, м.Запоріжжяза участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
позивача:Виконавчого комітету
Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області, смт. Приазовське Запорізької
областіпро визнання недійсними
державного акту на право постійного
користування землею серії І-ЗП №000181
від 27.05.1998р. та державного акту на право
постійного користування землею серії
І-ЗП №000182 від 27.05.1998р. та зобов'язання
вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Приазовського району
Запорізької області в інтересах
держави в особі Приазовської селищної
ради Приазовського району Запорізької
області звернувся до господарського
суду Запорізької області з позовною
заявою до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6, м. Запоріжжя, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача:
Виконавчого комітету Приазовської
селищної ради Приазовського району
Запорізької області, про визнання
недійсним Державного акту на право
постійного користування землею серії
І-ЗП №000181 від 27.05.1998р., зареєстрованого
в Книзі записів державних актів на
право постійного користування землею
за №48, виданого ОСОБА_6, на земельну
ділянку площею 0,76га для розміщення
ринку на території Приазовської
селищної ради Приазовського району
Запорізької області, ціною 624051,20 грн.;
визнання недійсним Державного акту на
право постійного користування землею
серії І-ЗП №000182 від 27.05.1998р.,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за №47, виданого
ОСОБА_6, на земельну ділянку площею 0,20га
для розміщення автостоянки на
території Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області, ціною 164224,00 грн.; про
зобов'язання відповідача повернути
державі в особі Приазовської селищної
ради Приазовського району Запорізької
області вищезазначені земельні
ділянки.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 26.09.2013р. у
справі №908/2586/13 в задоволенні позову
відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивовано відсутністю у
діючому законодавстві такого способу
захисту порушених прав, як визнання
недійсними державних актів на право
постійного користування земельною
ділянкою. Крім того суд зазначив, що,
оскільки право користування землею
виникає на підставі рішення
відповідного органу державної влади
або органу місцевого самоврядування
про передачу земельної ділянки у
власність чи в користування, а державні
акти на землю лише посвідчують
відповідне право і є похідними від цих
рішень, то самі по собі державні акти не
є підставою для виникнення прав на
землю, тому скасування державного акту
або визнання його недійсним не тягне за
собою припинення відповідних прав на
землю, які ним посвідчені. Щодо
позовних вимог про зобов'язання
відповідача повернути державі в особі
Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області спірні земельні ділянки суд
також зазначив про недоведеність
прокурором та позивачем наявність
правових підстав для задоволення
позову прокурора в цій частині. Крім
того, на земельній ділянці площею 0,76га,
що перебуває в користуванні ФОП ОСОБА_6,
знаходяться об'єкти нерухомого майна,
що є власністю відповідача.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Приазовська селищна рада
Приазовського району Запорізької
області звернулась до Донецького
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Запорізької області від 26.09.2013р. та
прийняти нове рішення у даній справі
про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги
скаржник посилається на
невідповідність висновків суду першої
інстанції фактичним обставинам справи
та порушення судом норм матеріального
та процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення.

Розпорядженням в.о. голови Донецького
апеляційного господарського суду від
28.11.2013р. для розгляду апеляційної
скарги сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя - Ушенко Л.В.,
судді: Богатир К.В. та Склярук О.І.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 28.11.2013р.
порушено апеляційне провадження у
справі №908/2586/13, розгляд апеляційної
скарги призначено на 21.01.2014р.

Розпорядженням голови суду від 21.01.2014р.
змінено склад колегії суддів та
сформовано її у складі: головуючий
суддя - Ушенко Л.В., судді: Дучал Н.М. та
Склярук О.І.

Через канцелярію суду від відповідача -
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6,
м.Запоріжжя надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить
повернути апеляційну скаргу
Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області без розгляду у зв'язку з тим, що
до апеляційної скарги, що була
направлена на адресу відповідача,
скаржником не було додано належних
доказів направлення копії апеляційної
скарги та доданих до неї документів на
адресу інших учасників спору та
доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі. Крім
того, відповідач вважає викладені
скаржником в клопотанні про поновлення
строку на оскарження рішення суду у
даній справі неповажними, оскільки, на
його думку, господарським судом
Запорізької області було дотримано всі
вимоги процесуального законодавства
щодо своєчасного направлення копій
рішення всім учасникам спору. Разом з
тим, діюче законодавство не пов'язує
виникнення права на апеляційне
оскарження судового рішення з моментом
його отримання стороною на не впливає
на поважність причин пропуску
встановленого строку на апеляційне
оскарження. Також відповідач зазначив,
що вперше апеляційна скарга була
повернута скаржнику на підставі її
неналежного оформлення, а не у зв'язку з
відсутністю поважних причин на
апеляційне оскарження, яка, на його
думку, також була подана до апеляційної
скарги з порушенням чинного
законодавства, тому вважає, що
своєчасне подання апеляційної скарги,
оформленої відповідно до чинного
законодавства, залежало виключно від
суб'єктивної волі апелянта.

В судовому засіданні 21.01.2014р. прокурор
не підтримав апеляційну скаргу, надав
суду клопотання про долучення до
матеріалів справи засвідчених
належним чином: копії висновку
Прокуратури Запорізької області від
14.10.2013р. про законність та
обґрунтованість оспорюваного
Приазовською селищною радою
Приазовського району Запорізької
області рішення господарського суду
Запорізької області від 26.09.2013р. у
справі №908/2586/13 та копії повідомлення
Прокуратури Запорізької області
№05/2-1091вих-13 від 09.12.2013р. про не
підтримання апеляційної скарги
Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області на рішення суду у даній справі,
які були долучені судовою колегією до
матеріалів справи.

Згідно вказаного висновку Прокуратури
Запорізької області від 14.10.2013р., при
зверненні до господарського суду з
позовом у даній справі в інтересах
Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області, Прокурор Приазовського району
посилався лише на ч. 3 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України та ч. 2
ст. 35 Господарського процесуального
кодексу України, за приписами яких,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. При
цьому, як зазначено у висновку,
прокурор не вказав жодної норми
матеріального права, яка б визначала
правові підстави для визнання
недійсними державних актів та
повернення спірних земельних ділянок,
а отже, прокурор не обґрунтував та
недовів суду наявність правових
підстав для задоволення позову у даній
справі. На підставі вказаних обставин,
Прокуратура Запорізької області
дійшла висновку про відсутність
підстав для оскарження рішення
господарського суду Запорізької
області від 26.09.2013р. у справі №908/2586/13 в
апеляційному порядку.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти апеляційної
скарги, просив суд залишити її без
задоволення, а рішення господарського
суду Запорізької області від 26.09.2013р. у
даній справі - без змін, оскільки вважає
його законним та обґрунтованим.

Представники позивача (скаржника) та
третьої особи в судове засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про причини неявки суд не
повідомили.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 28.11.2013р. явка
представників позивача та третьої
особи не була визнана обов'язковою.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає можливим розглянути апеляційну
скаргу за відсутністю представників
позивача та третьої особи за наявними у
справі матеріалами.

Згідно із ст. 99 ГПК України, апеляційний
господарський суд, переглядаючи
рішення в апеляційному порядку,
користується правами, наданими суду
першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішень місцевого
господарського суду в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
Донецького апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

19.05.1998р. виконавчим комітетом
Приазовської селищної ради було
прийнято рішення №86 «Про передачу в
постійне користування території для
будівництва ринку та території для
організації автостоянки в районі
вододжерела «Гук», яким в постійне
користування приватному підприємцю
ОСОБА_6 було передано земельну ділянку
площею 0,76га, розташовану в АДРЕСА_1, для
будівництва центрального ринку в смт.
Приазовському та земельну ділянку
площею 0,20га, розташовану в районі
вододжерела «Гук», для організації
автостоянки.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_6
Приазовською селищною радою було
видано Державні акти на право
постійного користування вказаними
земельними ділянками: серії І-ЗП № 000181
від 27.05.1998 р. - на земельну ділянку
площею 0,76га та серії І-ЗП № 000182 від
27.05.1998р. - на земельну ділянкою площею
0,20га.

14.09.2012р. прокурор Приазовського району
Запорізької області звернувся до
господарського суду Запорізької
області в інтересах Державної
інспекції сільського господарства в
Запорізькій області з позовом до
Виконавчого комітету Приазовської
селищної ради Приазовського району
Запорізької області, третя особа:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_6, про
визнання недійсним з моменту прийняття
рішення виконавчого комітету
Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області №86 від 19.05.1998р. «Про передачу в
постійне користування території для
будівництва ринку та території для
організації автостоянки в районі
вододжерела «Гук», обґрунтовуючи
подання позову порушенням в сфері
земельних відносин та інтересів
держави.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 08.11.2012р. у
справі №5009/3483/12 у задоволенні позову
прокурора було відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 30.01.2013р.,
залишеним без змін постановою Вищого
господарського суду від 11.04.2013р.,
рішення господарського суду
Запорізької області від 08.11.2012р. у
справі №5009/3483/12 було скасовано та
прийнято нове рішення про задоволення
позову прокурора: визнано недійсним
рішення виконавчого комітету
Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області №86 від 19.05.1998р. «Про передачу в
постійне користування території для
будівництва ринку та території для
організації автостоянки в районі
вододжерела «Гук», як прийняте з
порушенням діючого на той час
земельного законодавства, оскільки
ОСОБА_6, якій вказаним рішенням було
надано земельну ділянку в постійне
користування, не входить до переліку
осіб, яким надається у постійне
користування земля із земель, що
перебувають у державній та комунальній
власності, відповідно до ч. 5 ст. 7
Земельного кодексу України в редакції
1990 року.

З посиланням на те, що рішення
Виконавчого комітету Приазовської
селищної ради Приазовського району
Запорізької області №86 від 19.05.1998р. про
надання земельної ділянки в
користування ОСОБА_6 визнано недійсним
та скасовано, Прокурор Приазовського
району Запорізької області в інтересах
держави в особі Приазовської селищної
ради Приазовського району Запорізької
області звернувся до господарського
суду з позовом у даній справі про
визнання недійсними державних актів на
право постійного користування землею,
виданих на підставі вказаного рішення,
та зобов'язання ФОП ОСОБА_6 повернути
Приазовській селищній раді
Приазовського району Запорізької
області зазначені земельні ділянки.
Даний позов є предметом спору у даній
справі.

Перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин,
відповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга Приазовської
селищної ради Приазовського району
Запорізької області підлягає
залишенню без задоволення, а рішення
господарського суду Запорізької
області від 26.09.2013р. у даній справі
підлягає залишенню без змін, з огляду
на наступне.

Відповідно до ст. 13 Конституції
України, земля є об'єктом права
власності Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Земельні відносини - це суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження землею. Суб'єктами
земельних відносин є громадяни,
юридичні особи, органи місцевого
самоврядування та органи державної
влади (ст. 2 Земельного кодексу України).

Згідно із ст. 7 ЗК України (в редакції
1990р., яка діяла на час прийняття спірних
державних актів на право постійного
користування землею), користування
землею могло бути постійним або
тимчасовим. Постійним визнавалось
землекористування без заздалегідь
установленого строку. У постійне
користування земля надається Радами
народних депутатів із земель, що
перебувають у державній власності:
громадянам України для ведення
селянського (фермерського)
господарства, особистого підсобного
господарства; сільськогосподарським
підприємствам і організаціям;
громадським об'єднанням; релігійним
організаціям; промисловим,
транспортним та іншим
несільськогосподарським
підприємствам, установам і
організаціям; організаціям, зазначеним
у статті 70 цього Кодексу, для потреб
оборони; для ведення лісового
господарства спеціалізованим
підприємствам; житловим,
житлово-будівельним,
гаражно-будівельним і
дачно-будівельним кооперативам;
спільним підприємствам, міжнародним
об'єднанням і організаціям з участю
українських, іноземних юридичних і
фізичних осіб, підприємствам, що
повністю належать іноземним
інвесторам.

Статтею 23 ЗК України (в редакції 1990р.,
яка діяла на час прийняття спірних
державних актів на право постійного
користування землею) було передбачено,
що право власності або право
постійного користування землею
посвідчується державними актами, які
видаються і реєструються сільськими,
селищними, міськими, районними Радами
народних депутатів.

Отже, державні акти про право
постійного користування на земельну
ділянку є документами, що посвідчують
відповідне право і видаються на
підставі рішень Кабінету Міністрів
України, обласних, районних, Київської
і Севастопольської міських, селищних,
сільських, міських рад, Ради Міністрів
Автономної Республіки Крим, обласної,
районної, Київської і Севастопольської
міських державних адміністрацій. У
спорах, пов'язаних з правом власності
або правом постійного користування
земельною ділянкою, недійсними можуть
визнаватись як рішення, на підставі
яких вони видані, так і самі державні
акти про право власності чи право
постійного користування (п.2.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №6 від 17.05.2011р.).

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає необґрунтованим висновок суду
першої інстанції про відсутність
такого способу захисту порушених прав,
як визнання недійсними державних актів
на право постійного користування
земельною ділянкою.

Як на підставу для визнання недійсними
Державного акту на право постійного
користування землею серії І-ЗП №000181
від 27.05.1998р. та Державного акту на право
постійного користування землею серії
І-ЗП №000182 від 27.05.1998р., прокурор
посилається на припинення у ФОП ОСОБА_6
права користування земельною ділянкою,
оскільки постановою Донецького
апеляційного господарського суду від
30.01.2013р., залишеним без змін постановою
Вищого господарського суду від 11.04.2013р.
було визнано недійсним рішення
Виконавчого комітету Приазовської
селищної ради Приазовського району
Запорізької області №86 від 19.05.1998р. про
надання в постійне користування ОСОБА_6
земельної ділянки площею 0,76га,
розташовану в АДРЕСА_1, для будівництва
центрального ринку в смт.
Приазовському та земельної ділянки
площею 0,20га, розташовану в районі
вододжерела «Гук», для організації
автостоянки.

Однак, в ст. 141 ЗК України, в якій
передбачений вичерпний перелік
підстав для припинення права
користування земельною ділянкою,
відсутня така підстава, як визнання
недійсним та скасування рішення органу
місцевого самоврядування, на підставі
якого був виданий відповідний
державний акт.

Підстави для примусового припинення
права на земельну ділянку передбачені
ст. 143 ЗК України, які також в даному
випадку відсутні.

Крім того, право власності на земельну
ділянку, а також, право постійного
користування та право оренди землі,
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

В матеріалах справи відсутні докази
скасування державної реєстрації права
ФОП ОСОБА_6 на постійне користування
спірними земельними ділянками, або
визнання її в судовому порядку
недійсною.

У справі №5009/3483/13 за позовом Прокурора
Приазовського району Запорізької
області в інтересах Державної
інспекції сільського господарства в
Запорізькій області до Виконавчого
комітету Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області, спір, пов'язаний з припиненням
права постійного користування у ФОП
ОСОБА_6, судом в межах зазначеної справи
не розглядався.

Оскільки право користування землею
виникає на підставі відповідного
рішення органу місцевого
самоврядування про передачу земельної
ділянки у власність чи в користування і
підлягає державній реєстрації, а
державні акти на землю лише
посвідчують відповідне право і є
похідними від цього рішення, то самі по
собі державні акти не є підставою для
виникнення прав на землю. Так само,
визнання недійсним державного акту не
тягне за собою припинення відповідних
прав на землю, які ним посвідчені.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення вимог прокурора про
визнання недійсними державних актів на
право постійного користування землею
серії І-ЗП №000181 та серії І-ЗП № 000182 від
27.05.1998р.

Щодо вимоги прокурора про зобов'язання
ФОП ОСОБА_6 повернути Приазовській
селищній раді Приазовського району
Запорізької області вищезазначені
земельні ділянки, колегія суддів
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на
земельній ділянці площею 0,76га, яка була
надана відповідачу на праві постійного
користування, розташовані об'єкти
нерухомого майна: торгівельно-офісної
будівлі А-1 загальною площею 396,46 кв.м; т -
вбиральні; навіси нi, нii, нiii; нiv; ганок -
кi, кii, кiii, кiv, кv, кvі, кvіі, кvііі; огорожа
№ 1; тверде покриття №2, право власності
на які за ФОП ОСОБА_6 було визнано на
підставі рішення господарського суду
Запорізької області від 07.05.2012р. у
справі №5009/1358/12 за позовом ФОП ОСОБА_6
до Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: КП
«Нерухомість-П» Приазовської районної
ради, про визнання права власності.

Державна реєстрація права власності на
дане майно підтверджується витягом про
державну реєстрацію прав №35543 від
19.09.2012р.

При винесенні вказаного рішення у
справі №5009/1358/12 господарський суд
виходив із того, що земельна ділянка
площею 0,76га, на якій розташовані
вказані об'єкти нерухомого майна, була
надана ОСОБА_6 в постійне користування
на підставі рішення виконкому
Приазовської районної ради №86 від
19.05.1998р. для будівництва центрального
ринку, яке надавало їй дозвіл на
забудову земельної ділянки.

З виникненням у ФОП ОСОБА_6 права
власності на вказане нерухоме майно,
відповідач також набув право одержати
вказану земельну ділянку у власність
або в користування, відповідно до ч. 5
ст. 120 ЗК України. Тому у випадку, якщо
вказані земельні ділянки не можуть
перебувати в постійному користуванні
відповідача, вона має право одержати ці
земельні ділянки у власність або в
користування на підставах, визначених
законом.

Крім того, повернення земельної
ділянки матиме наслідком звільнення її
від будинків, будівель і споруд, які
розміщені на ній і належать на праві
власності відповідачу.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. Примусове
відчуження об'єктів права власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього та
повного відшкодування їх вартості,
крім випадків, встановлених частиною
другою статті 353 цього Кодексу.

Знесення будинків та споруд за рахунок
громадян або юридичних осіб
здійснюється лише у разі самовільного
зайняття земельної ділянки. Зазначені
обставини у справі відсутні.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає правомірним висновок суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні позову в цій частині.

За поясненнями представника
відповідача, наданими апеляційній
інстанції в судовому засіданні 21.01.2014р.,
на земельній ділянці площею 0,20га, яка
розташована в районі вододжерела «Гук»
та була надана в постійне користування
ФОП ОСОБА_6 для організації
автостоянки, наявне асфальтове
покриття, яке було збудовано ФОП ОСОБА_6
за власні кошти.

Даний факт не спростований позивачем, і
оскільки прокурором та позивачем не
доведені підстави для звільнення даної
земельної ділянки, судом першої
інстанції прийнято вірне рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
про звільнення земельної ділянки
площею 0,20га.

Місцевим господарським судом повно
з'ясовані усі обставини, що мають
значення для справи, норми
матеріального та процесуального права
місцевим господарським судом
застосовані правильно.

Доводи, викладені позивачем в
апеляційній скарзі, не приймаються
колегією суддів, оскільки вони
спростовуються наявними в справі
матеріалами та фактичними обставинами
справи.

З урахуванням викладеного, судова
колегія Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга Приазовської
селищної ради Приазовського району
Запорізької області не підлягає
задоволенню, а рішення господарського
суду Запорізької області від 26.09.2013р. у
справі №908/2586/13 - залишенню без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної
скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України,
покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приазовської
селищної ради Приазовського району
Запорізької області на рішення
господарського суду Запорізької
області від 26.09.2013р. у справі №908/2586/13 -
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Запорізької області від 26.09.2013р. у
справі №908/2586/13 -залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів з дня прийняття постанови.

Головуючий

Л.В. Ушенко

Судді

Н.М. Дучал

О.І. Склярук

Повний текст постанови складено та
підписано 24 січня 2014 року.

Надруковано: 7 прим.:

1 прим. - скаржнику;

1 прим. - прокурору;

1 прим. - прокуратурі ДО;

1 прим. - відповідачу;

1 прим. - третій особі;

1 прим. - у справу;

1 прим. - ДАГС