ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2014 р.
Справа № 911/4407/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Бабкіної В.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Термінал-МК»

до Публічного акціонерного товариства
«Шляхово-будівельне управління № 41»

про стягнення 185654,59 грн.

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Швець В.В., довір. б/н від
11.11.2013 р.

від відповідача: не з'явився

Обставини справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Термінал-МК» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду Київської області з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Шляхово-будівельне управління № 41»
(далі - відповідач) про стягнення 185654,59
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
договірних зобов'язань щодо здійснення
розрахунку з позивачем за поставку
товару відповідно до договору № 3-21/01/13
від 21.01.2013 р., у зв'язку з чим позивач
просить суд стягнути з відповідача
181193,76 грн. основного боргу, 4460,83 грн. 3%
річних, а також судові витрати покласти
на відповідача.

Розгляд справи відкладався.

12.12.2013 р. до господарського суду
Київської області ПАТ
«Шляхово-будівельне управління № 41»
було подано клопотання б/н від 12.12.2013 р.,
відповідно до якого відповідач просив
суд відкласти розгляд справи на іншу
дату у зв'язку з тим, що представник ПАТ
«Шляхово-будівельне управління № 41» з
поважних причин не може з'явитись у
засідання суду, оскільки 12.12.2013 р. буде
приймати участь у судовому засіданні
Вищого господарського суду України.

До господарського суду Київської
області 20.01.2014 р. ПАТ
«Шляхово-будівельне управління № 41»
вдруге було подано клопотання б/н від
20.01.2014 р. про відкладення розгляду
справи, яке залишено судом без
задоволення з огляду на наступне.

Як зазначено у клопотанні, відповідач
просив суд відкласти розгляд справи,
призначеної на 20.01.2014 р., на іншу дату у
зв'язку з тим, що представник ПАТ
«Шляхово-будівельне управління № 41» з
поважних причин не може з'явитись у
засідання суду, оскільки 20.01.2014 р. буде
приймати участь у судовому засіданні в
господарському суді м. Києва, а
направити іншого повноважного та
компетентного представника відповідач
не має можливості.

У відповідності до ст. 28 Господарського
процесуального кодексу України справи
юридичних осіб в господарському суді
ведуть їх органи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
свого представника.

Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Натомість, до зазначеного клопотання
про відкладення ПАТ
«Шляхово-будівельне управління № 41»
доказів неможливості направлення до
суду іншого представника ПАТ
«Шляхово-будівельне управління № 41»
останнім не подано.

Відповідач у судові засідання 12.12.2013 р.
та 20.01.2014 р. представника не направив,
хоча про дату та час розгляду справи
був повідомлений належно. Відзиву на
позов не надав.

Відповідно до Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2010 р. № 01-08/140 «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України в разі,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

У судових засіданнях 12.12.2013 р. та 20.01.2014
р. представник позивача позовні вимоги
підтримав, представник відповідача до
суду не з'явився.

У судовому засіданні 20.01.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

21.01.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Термінал-МК»
(продавець) та Публічним акціонерним
товариством «Шляхово-будівельне
управління № 41» (покупець) було
укладено договір поставки № 3-21/01/13,
відповідно до п. 1.1 якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця, а покупець зобов'язується
прийняти і оплатити бітум нафтовий
дорожній БНД 60/90 (90/130) (товар), у
відповідності з умовами договору.

Згідно з пп. 2.2.2 п. 2.2 договору покупець
зобов'язується своєчасно і в повному
обсязі здійснювати оплату
поставленого продавцем товару, а також
витрати по його транспортуванню.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що
покупець здійснює 100% передоплату за
товар шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок
продавця, якщо інше не передбачено
додатковими угодами.

Оплата здійснюється на підставі
виставленого продавцем рахунку або на
умовах, передбачених в додаткових
угодах до договору (п. 5.2 договору).

Згідно з п. 5.3 договору датою здійснення
оплати вважається дата зарахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок продавця.

ТОВ «Термінал-МК» на виконання
договору поставки № 3-21/01/13 від 21.01.2013 р.
було виставлено відповідачеві рахунки
на передоплату, у тому числі - № СФ-000001
від 21.01.2013 р. на суму 192618,00 грн., № СФ-000003
від 31.01.2013 р. на суму 146124,00 грн.

У подальшому, ТОВ «Термінал-МК» було
поставлено товар на суму 327317,76 грн., що
підтверджується видатковими
накладними, у тому числі - № РН-000001 від
22.01.2013 р. на суму 183850,56 грн., № РН-000003 від
01.02.2013 р. на суму 143467,20 грн., а також
відповідними товарно-транспортними
накладними - від 22.01.2013 р., від 01.02.2013 р.

Факт отримання товару підтверджується
також довіреністю № 791336 від 31.01.2013 р.,
виданою ПАТ «Шляхово-будівельне
управління № 41» на ім'я Шайдерецького
В.Б. на отримання товару від ТОВ
«Термінал МК», оскільки відповідно до
п. 13 Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 16.05.1996 р. № 99,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 12.06.1996 р. за № 293/1318, довіреність,
незалежно від строку її дії,
залишається у постачальника при
першому відпуску цінностей.

ПАТ «Шляхово-будівельне управління №
41» частково розрахувалось з ТОВ
«Термінал МК» за поставлений товар за
договором № 3-21/01/13 від 21.01.2013 р. в сумі
146124,00 грн., що підтверджується випискою
з банківського рахунку позивача від
31.01.2013 р.

Оскільки відповідач не розрахувався з
позивачем за договором поставки №
3-21/01/13 від 21.01.2013 р. в сумі 181193,76 грн.,
останній і звернувся з даним позовом до
суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського
кодексу України не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник)
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин.

Так, ст. 655 Цивільного кодексу України
передбачає, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу, а також
вчинити за свій рахунок дії, які
відповідно до договору, актів
цивільного законодавства або вимог, що
звичайно ставляться, необхідні для
здійснення платежу. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. У разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України визначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідач відзиву на позов,
контррозрахунку або доказів погашення
заборгованості за договором поставки
№ 3-21/01/13 від 21.01.2013 р. суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем
зобов'язань судом встановлений та по
суті відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості за договором поставки
№ 3-21/01/13 від 21.01.2013 р., з урахуванням
встановлення судом факту наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем у сумі 181193,76 грн., є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також позовна заява містить вимоги
щодо стягнення з відповідача 3% річних.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити три
проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи
розрахунку 3% річних вбачається, що
позивачем було визначено розмір 3%
річних у сумі 4460,83 грн., у тому числі - за
період з 24.01.2013 р. до 31.01.2013 р. на суму
183850,56 грн. в сумі 120,88 грн., з 01.02.2013 р. до
20.11.2013 р. на суму 37726,56 грн. в сумі 908,53
грн., з 03.02.2013 р. до 20.11.2013 р. на суму 143467,20
грн. в сумі 3431,42 грн., який є арифметично
вірним, у зв'язку з чим 3% річних
підлягають стягненню з відповідача в
заявленому позивачем розмірі.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо задоволення позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Термінал-МК» у
повному обсязі.

Судові витрати відповідно до вимог
ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Шляхово-будівельне управління № 41»
(08132, Київська обл., Києво-Святошинський
р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 31, код
05416886) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Термінал-МК» (39605,
Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Б.
Хмельницького, 39, оф. 17, код 37748433) - 181193
(сто вісімдесят одну тисячу сто
дев'яносто три) грн. 76 коп. основного
боргу, 4460 (чотири тисячі чотириста
шістдесят) грн. 83 коп. 3% річних, 3713 (три
тисячі сімсот тринадцять) грн. 09 коп.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення підписане 27.01.2014 р.

Суддя
В.М. Бабкіна