Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "09" січня 2014 р.
Справа № 906/1672/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Терлецька-Байдюк Н.Я.

за участю представників сторін:

від позивача-1: не з'явився

від позивача-2: Гордійчук Я.В. -
довіреність б/н від 25.04.2013р.

від відповідача: не з'явився

від прокурора: Шевчук М. М. -
посвідчення №?011387 від 24.10.2012р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Прокурора м. Житомира в
інтересах держави в особі

1) Територіальної громада міста
Житомира в особі Житомирської міської
ради (м.Житомир)

2) Комунального підприємства "Агентство
з управління майном" Житомирської
міської ради (м. Житомир)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м.
Житомир)

про стягнення 79210,59 грн., розірвання
договору оренди та повернення
приміщення

Прокурор м. Житомира в інтересах
держави в особі Територіальної громада
міста Житомира в особі Житомирської
міської ради та Комунального
підприємства "Агентство з управління
майном" Житомирської міської ради
звернувся з позовом до господарського
суду Житомирської області про
стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 79210,59 грн. заборгованості, з яких:
78154,32грн. - борг по орендній платі,
1056.27грн. - штрафні санкції; також
просить розірвати договір оренди
нерухомого майна №1690 від 29.03.2013,
укладений між Комунальним
підприємством "Агентство з управління
майном" Житомирської міської ради та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, а
також просить зобов'язати Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_2 звільнити
приміщення, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 загальною площею 54,19 кв.м., та
передати його за актом прийом передачі
орендодавцю Комунальному підприємству
"Агентство з управління майном"
Житомирської міської ради.

В судовому засіданні 16.12.2013р.
прокурором подано заяву №13 від
11.12.2013р. про збільшення позовних вимог
(а.с.38-40). Дана заява прийнята судом до
розгляду.

В судовому засіданні 09.01.2014р. прокурор
та представник позивача-2 позовні
вимоги підтримали, з урахування заяви
про збільшення позовних вимог, з
підстав зазначених у позовній заяві. В
обґрунтування позовних вимог
посилаються на невиконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань, передбачених договором
оренди нерухомого майна. Зокрема
зазначили, що відповідач не сплачує
орендну плату за період квітень 2013р. -
листопад 2013р.

Представник позивача - 1 в судове
засіданні не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча про час та
місце розгляду справи належним чином
був повідомлений .

Відповідач не скористався своїм правом
надання письмового відзиву на позовну
заяву та правом на участь в судових
засіданнях, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлявся вчасно і
належним чином, про наявність поважних
причин неможливості подання до суду
витребуваних ухвалою документів суд не
повідомив.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача своєчасно та
належним чином про час і місце розгляду
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

Беручи до уваги те, що неявка в
засідання суду відповідача або його
представника, належним чином та
відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
судового засідання не перешкоджає
розгляду справи, суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення прокурора та
представника позивача-2, дослідивши
матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29.03.2013р. між Комунальним підприємством
"Агентство з управління майном"
Житомирської міської ради (позивач-2) та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
(відповідач) був укладений договір
оренди нерухомого майна №1690 (а.с.14 -15).

Відповідно до п.1.1 договору оренди
Орендодавець (позивач-2) передає, а
Орендар (відповідач) приймає в строкове
платне користування нежитлове
приміщення для здійснення
торгівельної діяльності за адресою:
АДРЕСА_2, вартість якого визначена
шляхом проведення незалежної оцінки і
становить 210366,00грн. без ПДВ, що
знаходиться на балансі КП "ВЖРЕП №8"
Житомирської міської ради, загальною
площею 54,19 кв.м, з орендною платою у
розмірі 260,00грн. за 1 кв.м. без ПДВ за
базовий місяць розрахунку.

Термін дії договору з 29.03.2013 по 28.02.2016р.
(п.8.1 договору).

Пунктами 3.2, 3.3 договору №1690 сторони
погодили, що орендна плата
визначається на підставі Положення про
оренду, методику розрахунку та порядку
використання плати за оренду майна
комунальної власності м. Житомира,
затвердженої рішенням Житомирської
міської ради. Орендна плата по цьому
договору становить 14089,40грн. без ПДВ у
місяць і вноситься орендарем згідно
наданого рахунку, не пізніше 10 числа
наступного за звітним місяця з
урахуванням щомісячного індексу
інфляції та податку на додану вартість.

Відповідно до п. 3.4 договору кошти,
перераховані на рахунок орендаря як
завдаток для участі у конкурсі на право
укладення договору оренди в сумі
6311,62грн., зараховується орендарю в
рахунок орендної плати частково за
перший і останній місяць оренди. У разі
невиконання чи неналежного виконання
орендарем обов'язків першочергове
стягнення штрафних санкцій,
передбачених цим договором чи
законодавством України, здійснюється
за рахунок вищезазначеного платежу.

Пунктом 6.6 договору оренди передбачено
обов'язок орендаря своєчасно і у
повному обсязі вносити орендну плату.

Оскільки відповідачем орендна плата не
сплачена, прокурор та позивач-2 просять
розірвати договір оренди №1690 та
стягнути з відповідача орендну плату в
сумі 106191,82грн. за період
квітень-листопад 2013 року, а також 3878,99
грн. пені.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст.509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку (ст.173 ГК України).

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст.193
ГК України, згідно якої об'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Законом можуть
бути передбачені особливості
укладення та виконання договору найму
(оренди).

Порядок регулювання відносин найму
державного та комунального майна
визначено Законом України "Про оренду
державного та комунального майна".

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Частина 1 ст. 762 ЦК України визначає, що
за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Орендар зобов'язаний вносити орендну
плату своєчасно і у повному обсязі (ч.3
ст. 18 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна").

Пунктом 1 ст. 19 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передбачено, що орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності.

З огляду на зазначене позовні вимоги в
частині стягнення основного боргу в
сумі 106191,82грн. обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Пунктом 3.6 договору встановлено, що
орендна плата, перерахована не
своєчасно або не в повному обсязі,
стягується з орендаря з урахування
пені в розмірі подвійної облікової
ставки, визначеної НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості за кожен день
прострочення, включаючи день оплати.
Нарахування та стягнення пені
здійснюється за весь період
прострочення орендарем виконання
зобов'язання щодо перерахування
орендної плати в терміни, встановлені
п. 3.3 цього договору.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.3
ст.549 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.230 ГК України пеня є
одним з видів штрафних санкцій, які
визнаються як господарські санкції у
вигляді грошової суми, котру учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунок суми пені за
несвоєчасну сплату орендної плати, суд
приходить до висновку про його
правильність.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це не встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Згідно ч.3 ст.651 ЦК України, у разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Пунктом 3.8 договору передбачено, що
несплата орендної плати протягом трьох
місяців з дня закінчення строку
платежу є підставою для дострокового
розірвання договору оренди на вимогу
Орендодавця.

Пунктом 8.3 договору визначено, що даний
договір може бути розірваний на вимогу
однієї із сторін за рішенням
господарського суду у випадку
невиконання умов даного договору.

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень представника позивача-2,
відповідачем станом на день розгляду
справи договірні зобов'язання не
виконані, орендна плата не сплачена, що
є істотним порушенням умов договору.

У зв'язку із неналежним виконанням
відповідачем умов договору в частині
оплати орендованого приміщення,
25.06.2013р. позивач-2 надіслав відповідачу
лист-вимогу №671 з проханням погасити
заборгованість із попередженням, що у
разі несплати боргу буде ініціювати
стягнення заборгованості по орендній
платі з урахуванням суми пені в
судовому порядку (а.с.17). Однак,
відповідач залишив її без відповіді та
задоволення.

Таким чином, порушення договірних
зобов'язань відповідачем вважається
істотним, що є підставою для розірвання
договору.

Дія даного договору припиняється,
зокрема в разі дострокового розірвання
за рішенням суду (п.8.8 договору).

Згідно п.6.12 договору у разі припинення
даного договору Орендар зобов'язаний
повернути Орендодавцю та
Балансоутримувачу в 5-ти денний термін
об'єкт оренди в належному стані, не
гіршому, ніж під час передачі його в
оренду, що засвідчується актом
прийому-передачі.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Відповідач позов щодо підстав та
предмету не оспорив, доказів сплати
заборгованості не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги прокурора такими, що
доведені матеріалами справи та
підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, які
нараховується з двох немайнових вимог
в сумі 2294,00грн., та майнової вимоги в
сумі 2201,42грн. покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст.33,43,49,75,82-85 ГПК України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір оренди нерухомого
майна №1690 від 29.03.2013, укладений між
Комунальним підприємством "Агентство з
управління майном" Житомирської
міської ради та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2.

3. Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)
звільнити приміщення за адресою:
АДРЕСА_2 загальною площею 54,19 кв.м., та
передати його орендодавцю -
Комунальному підприємству "Агентство з
управління майном" Житомирської
міської ради (10014, м. Житомир, вул. Щорса,
4, код 34788934).

4. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1
ідентифікаційний код НОМЕР_1)

- на користь Комунального підприємства
"Агентство з управління майном"
Житомирської міської ради (10014, м.
Житомир, вул. Щорса, 4, ідентифікаційний
код 34788934) - 110070,81грн., з яких: 106191,82грн. -
основний борг, 3878,99 грн. - пеня.

5. Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1)

- на користь Державного бюджету України
- 4495,42грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Суддя
Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати: 4 прим.

1 - в справу;

2 - позивачу-1 (рек. з повід.);

3 - відповідачу (рек. з пов.);

4 - прокурору (згідно заяви)