ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2014
Справа №917/1157/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кварк", вул.
Сорочинська, 31, м. Миргород, Полтавська
область, 37600

до Селянського фермерського
господарства "Дослідне", с. Веселий
Поділ, Семенівський район, Полтавська
область, 38250

про стягнення грошових коштів.

Суддя Плотницька Н.Б.

Рішення виноситься після перерви
оголошеної в судовому засіданні до
23.01.2014 згідно статті 77 ГПК України.

У судовому засіданні 23.01.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
згідно статті 85 ГПК України та
повідомлено дату складання повного
тексту рішення.

Представники сторін 14.01.2014:

від позивача: Матійченко Т.Г., дов. б/н
від 16.04.2013,

від відповідача: Юхимович Т.Г., дов. б/н
б/д, Мокляк В.Я., пасп. КО 045858 - директор.

Представники сторін 21.01.2014:

від позивача: Матійченко Т.Г., дов. б/н
від 16.04.2013,

від відповідача: не з'явились.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення з Селянського
фермерського господарства "Дослідне"
вартості безпідставно набутого майна в
розмірі 61 350,00 грн.

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 10 червня 2013
року порушено провадження у справі
№917/1157/13 (суддя Кльопов І.Г.) та
призначено до розгляду в засіданні на 25
червня 2013 року на 10:30 год. у приміщені
господарського суду Полтавської
області.

25 червня 2013 року ухвалою
господарського суду Полтавської
області провадження у справі припинено
на підставі пункту 2 частини 2 статті 80
ГПК України з огляду на те, що є рішення
господарського суду між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 05.08.2013 по
справі №917/1157/13 ухвалу господарського
суду Полтавської області від 25.06.2013
залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції та ухвалою суду
першої інстанції Товариство з
обмеженою відповідальністю "КВАРК"
звернулося до Вищого господарського
суду України із касаційною скаргою.

Постановою Вищого господарського суду
України від 22 жовтня 2013 року скасовано
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 05 серпня 2013
року та ухвалу господарського суду
Полтавської області від 25 червня 2013
року у справі №917/1157/13. Справу №917/1157/13
направлено на новий розгляд до
господарського суду Полтавської
області.

Згідно з протоколом автоматизованого
розподілу справ у господарському суді
Полтавської області справу передано на
новий розгляд судді Плотницькій Н.Б.

29 листопада 2013 року ухвалою суду справу
№917/1157/13 прийнято до провадження та
призначено до розгляду в судовому
засіданні 17.12.2013 на 10:30.

В судовому засіданні 17.12.2013 судом
оглянуто оригінали документів, доданих
до позовної заяви. Позивач надав суду
письмові пояснення на вимогу ухвали
суду від 29.11.2013 (вх. №18011 від 17.12.2013). В
судовому засіданні представник
позивача виклав зміст позовних вимог
та наполягає на їх задоволенні. Розгляд
справи відкладено на 14.01.2014, в зв'язку з
неявкою представника відповідача.

Відповідно до частини першої статті 24
ГПК України господарський суд за
наявністю достатніх підстав має право
до прийняття рішення залучити за
клопотанням сторони або за своєю
ініціативою до участі у справі іншого
відповідача, якщо у спірних
правовідносинах він виступає або може
виступати як зобов'язана сторона.

Під час розгляду справи суд виявив
обставини, що свідчать про
необхідність заміни первісного
відповідача на належного. Ухвалою від
17.12.2013 суд зобов'язав Позивача, у разі
згоди з таким висновком суду, висловити
її в письмовій заяві відповідно до
вимог частини другої статті 24 ГПК
України. В судовому засіданні 14.01.2014
представник Позивача надав письмові
пояснення (вх№245 від 14.01.2014), в яких
зазначив, що, на думку позивача, СФГ
"Дослідне" є належним відповідачем по
справі, оскільки проведеною оранкою
без подальшого використання землі за
сільськогосподарським призначенням,
позивач отримав зменшення майна -
коштів у сумі 61 350 грн., натомість СФГ
"Дослідне", як наступний орендар
земельних ділянок, що були оброблені
позивачем, збільшив у себе майно за
рахунок позивача, засіюючи вже
підготовлену та оброблену змелю.

Судом враховано рекомендації,
викладені у пункті 1.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", в якому зазначено, що
заміна первісного відповідача
належним відповідачем допускається
лише за згодою позивача, яка має бути
викладена в його письмовій заяві чи
зафіксована в протоколі судового
засідання. Якщо ж такої згоди не надано,
то господарський суд розглядає справу
в межах заявлених позовних вимог.
Відтак суд дійшов висновку про
можливість розгляду справи в межах
заявлених вимог.

В судовому засіданні 14.01.2014 представник
позивача на задоволенні позовних вимог
наполягав, представник відповідача
категорично запречував.

23.01.2014 після перерви в судовому
засіданні від позивача надійшло
клопотання про витребування
додаткових доказів, а саме договорів
оренди земельних ділянок між
відповідачем та фізичними особами -
власниками. Зважаючи на те, що
обставини, які могли бути підтверджені
зазначеними доказами, були встановлені
в рішенні господарського суду
Полтавської області від 16.05.2013 у справі
№917/387/13-г (суддя Безрук Т.М.), що має
преюдиційне значення для даного спору
відповідно до статті 35 ГПК України, суд
відмовляє позивачу в задоволенні
даного клопотання.

Також від позивача надійшло клопотання
про продовження розгляду спору для
витребування нових доказів, однак,
зважаючи на відхилення попереднього
клопотання, суд не вбачає підстав для
задоволення даного клопотання та
продовження строку розгляду спору.

Згідно статті 69 ГПК України спір має
бути вирішено протягом двох місяців з
дня надходження позовної заяви. В
даному випадку цей строк закінчився, а
тому суд не може більше відкладати
розгляд справи.

Від відповідача надійшло клопотання
про вирішення спору за його
відсутності у зв'язку із зайнятістю
представника відповідача при розгляді
кримінальної справи у Лубенському
міськрайонному суді Полтавської
області. Дане клопотання судом
задоволено.

Відтак, обставин, які б перешкоджали чи
не дозволяли розглянути спір у даному
судовому засіданні судом не було
встановлено. За таких обставин, суд не
вбачає за необхідне відкладати розгляд
справи та здійснює її розгляд за
наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "КВАРК" (надалі -
Позивач) у період з 12.12.2006 по 22.12.2006
уклало з громадянами - власниками
земельних паїв, що знаходяться на
території Худоліївської сільської
ради, договори оренди земельних
ділянок, на загальну площу 285,07 га,
всього у кількості 63 договори, а саме:

Позивач зазначив, що згідно умов
зазначених договорів оренди землі,
орендодавці передали орендарю -
Позивачу, земельні ділянки
сільськогосподарського призначення на
строк 5 років, за плату, згідно умов
договору. Відповідно до п. 8 зазначених
договорів оренди землі, після
закінчення строку дії договору орендар
має переважне право на поновлення його
на новий строк. У цьому разі орендар
повинен не пізніше ніж за 90 днів до
закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його дію.

Позивач зазначив, що свої зобов'язання
за вказаними договорами оренди землі TOB
"Кварк" добросовісно виконувало
протягом п'яти років, своєчасно та в
повному обсязі сплачувало
орендодавцям орендну плату,
використовувало землі з дотриманням їх
цільового призначення, норм сівозміни
та інше.

Бажаючи поновлення дії договору на
новий строк на тих же умовах, Позивач
направив всім орендодавцям за 90
календарних днів письмові
повідомлення про намір продовження дії
договору на новий строк.

Однак, орендодавці, посилаючись на
небажання поновлення договорів оренди
землі на новий строк, передали дані
землі іншому сільськогосподарському
виробнику - Селянському фермерському
господарству "Дослідне" (надалі -
Відповідач), який і прийняв дані землі у
користування у травні 2012 року, уклавши
відповідні договори оренди землі з
пайовиками.

Позивач в обґрунтування позову
посилається на те, що ним до закінчення
дії договорів оренди з громадянами
було зроблено обробіток та підготовку
ґрунту до весняно-польових робіт на
загальну суму 61 350,00 грн. на полях в
с.Худоліївка Семенівського району за
період з 31.10.2011 по 16.12.2011, вартість
вказаних робіт Відповідачем не була
відшкодована, в зв'язку з чим Позивач
просить стягнути 61350,00 грн. з
відповідача на підставі статті 1212 ЦК
України.

Як стверджує Позивач, СФГ "Дослідне"
отримало у користування земельні
ділянки після проведення позивачем
осінньо-польових робіт (оранки) з
фактично підготовленим до обробітку
ґрунтом, який за власний кошт обробив
Позивач. Таким чином, Відповідач
безпідставно набув матеріальне благо -
оброблену та виорану землю у
користування, що відбулось за рахунок
іншої особи - TOB "Кварк".

Відповідно до статті 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої, правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

У разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість (частина
2 статті 1213 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 1212 ЦК
України положення цієї глави
застосовуються, зокрема, до вимог про
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.
Тобто, без перебування сторін спору в
договірних відносинах.

Як встановлено судом та не
заперечується Сторонами, укладені
договори оренди земельних ділянок між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Кварк" (Позивачем) та
громадянами (власниками земельних
ділянок) Авраменко О. Т. на земельну
ділянку площею 4,12 га, Беркута М. М. - 4,12
га, Біховець В. О.- 4,12 га, Богдан М. Г. - 4,13
га, Вакуленко Г. Г.- 4,12 га, Вакуленко Г. О.
- 4,13 га, Вакуленко Г. С. - 4,12 га, Вакуленко
Н. П. - 4,13 га, Вакуленко О. Г. - 4,12 га,
Вакуленко П. Д. - 4,14 га, Волошина Н. В. - 4,12
га, Гайдук А. П. - 4,13 га, Гайдук Г. Д. - 4,12
га, Гайдук М.О. - 4,13 га, Гайдук О. М. - 4,13 га,
Гусинська М.А. - 4,12 га, Гусинська Н. В. - 4,12
га, Даценко М. М. - 4,12 га, Жандак М. М. -4,12
га, Зіненко І. К.- 4,10 га, Іванков П. А. - 4,13
га, Іванкова К. О.- 4,12 га, Катарова В. Г.-
4,13 га, Клименко Г. М. - 4,12 га, Клименко Є.
П.- 4,14 га, Клименко О. В. - 4,12 га, Клименко
О. П. - 4,13 га, Колосько Г. Ф.- 4,12 га,
Коміренко М. П. - 4,12 га, Костюк В. С.- 4,12 га,
Костюк Є. К. - 4,13 га, Кривенко О. М. - 4,13 га,
Крутько Г. М. - 2,75 га, Курчицький М. І. - 4,14
га, Куценко Г. В.- 4,12 га, Марчук М. М. - 4,12
га, Михайленко Г. М.- 4,12 га, Носенко І. І. -
4,12 га, Носенко Н. П. - 2,35 га, Носенко Р. І. -
4,13 га, Перетятько В. М. - 4,12 га,
Перетятько К. І. - 4,12 га, Петриченко І. С. -
4,13 га, Пилипенко Є. С. - 4,13 га, Пилипенко
М. М. - 4,14 га, Пилипенко М. С. - 4,13 га, Рева
А. М. - 2,76 га, Рева М. І. - 2,59 га, Рябченко Г.
І. - 4,12 га, Рябченко Є. М. - 4,12 га, Синибок
Б. Р. - 4,14 га, Синибок М. І. - 4,14 га, Синчук
М. М. - 4,13 га, Соловйов О. М. - 4,38 га, Співак
І. М.- 4,13 га, Співак О. О. - 4,12 га, Стусенко
О. Я. - 5,02 га, Тютюнник С. І. - 4,13 га,
Ярошенко А. М. - 4,13 га, Ярошенко Г. Ф. - 4,12
га, Ярошенко М. І. - 4,13 га, Ярошенко Н. М. -
4,13 га, Ярошенко О. Б. - 4,12 га припинили
свою дію в грудні 2011 року.

На підставі договорів оренди земельних
ділянок, укладених між Селянським
фермерським господарством "Дослідне"
(Відповідачем) та громадянами
(власниками земельних ділянок)
земельні ділянки були передані в
оренду Відповідачу після закінчення
терміну дії договорів оренди земельних
ділянок, укладених між зазначеними
громадянами (власниками земельних
ділянок) та Позивачем.

Дані факти підтверджені в рішенні
господарського суду Полтавської
області від 16.05.2013 по справі №917/387/13-г.
Вказане рішення в апеляційному порядку
не оскаржувалось та набрало законної
сили, а тому не підлягають повторному
доказуванню в силу статті 35 ГПК
України.

Отже, у Відповідача була належна
правова підстава користуватись
зазначеними ділянками - відповідні
договори оренди земельних ділянок з їх
власниками - фізичними особами.

Відповідно до статті 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном (стаття 317
ЦК України).

Слід зазначити, що вимоги про
відшкодування витрат на поліпшення
орендованої земельної ділянки,
понесених Позивачем під час дії
договорів оренди з громадянами, слід
заявляти до орендодавців - власників
цих земельних ділянок, а не до
Відповідача по даній справі. Таким
чином, суд приходить до висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог,
оскільки відповідач по справі не є
належним.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 ГПК України).

Відповідно до частини другої статті 35
ГПК України факти, встановлені
рішенням господарського суду під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

Частиною першою статті 43 ГПК України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, а згідно частини
другої цієї ж статті ніякі докази не
мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Відповідно до статей 4-3, 33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, Позивач не довів суду, що
Селянське фермерське господарством
"Дослідне" є належним відповідачем по
даній справі, судом встановлено
протилежне, а тому позов задоволенню не
підлягає.

Судові витрати відповідно до статті 49
ГПК України покладаються на Позивача.

Керуючись статтями 33, 35, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

2. Копії рішення направити сторонам по
справі.

Повний текст рішення складено 23.01.2014.

Суддя
Плотницька Н.Б.