ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08.01.14 № 910/25851/13.

Суддя Цюкало Ю.В., розглянувши позовні
матеріали Концерну радіомовлення,
радіозв'язку те телебачення в особі
Київської філії Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
НОСТАЛЬГІЯ" про стягнення 55200,03 грн.,

ВСТАНОВИВ:

31.12.2013 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява №740 від 10.12.2013 Концерну
радіомовлення, радіозв'язку те
телебачення в особі Київської філії
Концерну радіомовлення, радіозв'язку
та телебачення до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Телерадіокомпанія НОСТАЛЬГІЯ" про
стягнення 55200,03 грн.

Подана Концерном радіомовлення,
радіозв'язку те телебачення в особі
Київської філії Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення позовна заява про
стягнення 55200,03 грн. не відповідає
вимогам розділу VIII Господарського
процесуального кодексу України, а тому
підлягає поверненню з посиланням на ст.
63 Господарського процесуального
кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Відповідно до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Згідно п. 2 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Як випливає з вимог ч.1 ст. 56
Господарського процесуального кодексу
України, обов'язок позивача направити
відповідачу копії доданих до позовної
заяви документів не залежить від того
чи є у наявності у відповідача дані
документи.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Як вбачається з позовних матеріалів,
поданих Концерном радіомовлення,
радіозв'язку те телебачення в особі
Київської філії Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення до Господарського суду
міста Києва, позовна заява № 740 від
10.12.2013 містить 28 аркушів.

З поданого до суду в якості доказу
направлення на адресу відповідача
копії позовної заяви з додатками опису
вкладення у цінний лист вбачається, що
на адресу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
НОСТАЛЬГІЯ" було направлено лише копію
позовної заяви (3 арк.) та копію
розрахунку суми штрафних санкцій до
позовної заяви №740 від 10.12.2013 (1 арк.).

Таким чином, позивач не направив на
адресу відповідача копії усіх
документів, доданих до позовної заяви,
всупереч вимог норм чинного
законодавства України, чим порушив
конституційні засади змагальності
сторін.

З огляду на вищезазначене, позивачем не
надано до Господарського суду міста
Києва разом з позовною заявою вих. №740
від 10.12.2013 належних доказів направлення
на адресу відповідача копії позовних
матеріалів, всупереч вимог ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України, на підставі чого така позовна
заява підлягає поверненню без
розгляду.

Крім того, суд зазначає наступне.

В позовній заяві позивач зазначає
наступну адресу відповідача: 01133, м.
Київ, вул. Щорса, 32а, кв. 94. На вказану
адресу позивачем було направлено копію
позовної заяви з додатками, що
вбачається з опису вкладення у цінний
лист.

З позовних матеріалів, а саме з
Договору №14 про надання послуг з
експлуатації телекомунікаційних мереж
від 27.11.2010 вбачається наступна адреса
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
НОСТАЛЬГІЯ": м. Київ, вул. Жилянська, 7а.

Втім, як слідує з позовних матеріалів,
будь-яких інших доказів направлення на
адресу відповідача (м. Київ, вул.
Жилянська, 7а) згідно Договору №14 про
надання послуг з експлуатації
телекомунікаційних мереж від 27.11.2010 в
позовній заяві та доданих до неї
документах позивачем не представлено.

Також, позивачем не обгрунтовано, чому
саме позовна заява вих. №740 від 10.12.2013
була направлена лише на адресу: 01133, м.
Київ, вул. Щорса, 32а, кв. 94.

У відповідності з положеннями
постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від 26
грудня 2011 року N 18 місцезнаходження
юридичної особи або місце проживання
фізичної особи - підприємця
визначається на підставі відомостей,
внесених до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (стаття 17 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців").

Пунктом 11 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" від 15.03.2007р.01-8/123
передбачено, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій.

При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 65 Господарського
процесуального кодексу України надає
можливість судді витребувати від
сторін лише ті документи, які можуть
бути необхідні саме для вирішення
спору.

Як зазначено у ст.38 Господарського
процесуального кодексу України, суд
обмежений у праві самостійного
витребування доказів. Тому суд у разі
порушення позивачем ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України не має права скористатися
приписами ст.ст. 38, 65 Господарського
процесуального кодексу України, а
навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги
ст. 63 зазначеного кодексу.

При цьому суд приймає до уваги правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

За приписами ч.3 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.57, п.
6 ч.1 ст.63, Господарського
процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи
повернути заявникові без розгляду.

Суддя
Ю.В. Цюкало