Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "15" січня 2014 р.
Справа № 906/1604/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Машевської О.П.

- за участю секретаря судового
засідання: Павліченко Н.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Сіндряков О.В. - голов. ю/к,
дов. №14/151 від 22.08.2013р., дійсне до 22.08.2016р.
( участь в судовому засіданні 14.01.14р.)

від відповідача: Кучерук М.Г. - дов.
№5883/19 від 25.10.13 р., дійсна по 25.10.14 р. (
учать в засіданнях14.01.14р., 15.01.14р.)

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (м.Київ)

до Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Житомиргаз" (м.Житомир)

про стягнення 200603,06 грн.

Позивач ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)
просить стягнути з відповідача ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Житомиргаз" на його користь 112 760,94 грн.
пені, 65 751,43грн. інфляційних втрат та 22
090,66 грн. 3% річних, що розраховані за
неналежне виконання відповідачем
грошового зобов'язання, що виникло з
Договору купівлі- продажу природного
газу № 14/1185/10 від 16.11.10р.

В обгрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що
згідно умов укладеного Договору
№14/1185/10 купівлі-продажу природного
газу від 16.11.2010р. поставив відповідачу
протягом лютого 2012 року, згідно п. 1.2.
зазначеного Договору, природний газ в
обсязі 10 272, 533 тис. м. куб. на загальну
суму 36 046 318, 30 грн. за який відповідач,
за умовами п. 6.1. Договору, повинен був
розрахуватися до 14 числа наступного за
місяцем поставки газу, однак вчасно не
здійснив оплату за спожитий газ.

В якості правових підстав позову
позивач посилається на норми ст.ст. 525,
526, 599, 611, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України,
ст.ст. 1, 2, 12, 15, 54 ГПК України.

До початку розгляду справи по суті
позивачем не подано заяви про зміну
підстави та предмету позову,
відповідачем не подано зустрічного
позову.

Позивач позовні вимоги підтримав з
підстав, наведених у позові та у своїх
додаткових поясненнях. Позивач в ході
розгляду справи зазначає, що
розрахунок пені, 3% річних та
інфляційних втрат здійснено у
відповідності до вимог чинного
законодавства (а. с. 101-105).

Відповідач проти позовних вимог
позивача заперечив в частині
стягнення суми інфляційних нарахувань
в цілому, оскільки останні нараховані
за період, що становить менше місяця. А
також в частині розрахунку пені та 3%
річних з простроченої суми з
посиланням на те, що в день часткової
оплати боргу зобов'язання вважається
виконаним на цю суму, тому в розрахунку
повинна брати участь виключно сума
боргу. Окрім того, відповідач просить
суд зменшити розмір пені на 98 % з
підстав скрутного фінансового
становища (а. с. 54-56).

Позивач заперечив проти зменшення
розміру пені до 98% , оскільки
товариство саме працює у збиток, а
доводи відповідача в частині
скрутного фінансового становища не є
переконливими.

Оскільки, відповідно до ст. 4-3 ГПК
України господарський суд створив
сторонам, які беруть участь у справі,
необхідні умови для встановлення
фактичних обставин справи і
правильного застосування
законодавства, в засіданні суду 15.01.14р.
представнику відповідача оголошено
вступну та резолютивну частину рішення
про часткове задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2010р. між позивачем НАК "Нафтогаз
України" (продавець) та ПАТ по
газифікації та газопостачанню
"Житомиргаз" (покупець) був укладений
Договор №14/1185/10 купівлі-продажу
природного газу, предметом якого
сторони визначили у п. 1.1 даного
Договору та Додаткових угодах №8
30.12.2011р. та №9 від 31.01.12р. до Договору
купівлі-продажу природного газу
№14/1185/10 від 16.11.2010р. (надалі за текстом -
Договір №14/1185/10).

У п. 1.2. Договору сторони домовились, що
газ, що постачається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для подальшої реалізації промисловим
споживачам та іншим суб'єктам
господарювання, які є кінцевими
споживачами.

Кількість та якість газу сторонами
сторони визначили у п. 2.1. Договору
№14/1185/10, Додаткових угодах №4 від
30.09.2011р., №8 від 30.12.2011р., №9 від 31.01.2012р. до
Договору №14/1185/10.

Порядок та умови постачання, приймання
газу сторони визначили у розділі 3
Договору №14/1185/10 та Додаткової угоди №7
від 29.11.2011р. до Договору №14/1185/10.

Сторони домовились про порядок обліку
газу в розділі 4 Договору №14/1185/10.

Ціна газу сторони обумовили у розділі 5
Договору №14/1185/13, Додаткових угодах №1
від 05.01.2011р., №1/2 від 05.04.2011р., №3 від
31.08.2011р., №5 від 30.09.2011р., №6 від 30.09.2011р.,
№7 від 29.11.2011р., №8 від 30.12.2011р., до
Договору №14/1185/10.

Оплата за газ мала здійснюватися
відповідачем (покупцем) виключно
грошовими кошами шляхом 100% оплати
вартості обсягів газу в термін до 14
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу (п. 6.1. Договору №14/1185/10).

Невиконання відповідачем (покупцем)
умов пункту 6.1. цього Договору
зобов'язувало останнього сплатити
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
простроченого платежу.

У п. 10.6. Договору №14/1185/10 сторони
домовились, що строк позовної давності
по цьому Договору та по стягненню
неустойки встановлюється тривалістю
в 3 (три) роки.

Строк дії Договору №14/1185/10 сторони
визначили у п. 11.1. даного Договору,
Додаткових угодах №8 від 30.12.2011р. та №9
від 31.01.2012р. до Договору №14/1185/10.

Позивач 29.02.2012р. за Актом
приймання-передачі природного газу
передав відповідачу імпортований
природний газ в обсязі 10 272, 533 на суму 36
046 318, 30 грн.

Відповідач свої зобов'язання по сплаті
коштів за поставлений природний газ у
термін до 14 березня 2013року належним
чином не виконав, чим допустив
прострочення у період після 14.03.13р. по
30.03.13року включно.

Оскільки відповідачем сплачено суму
основного боргу за переданий у
власність природний газ з
простроченням, позивачем пред'явлено
позов про застосування правових
наслідків порушення грошового
зобов'язання шляхом стягнення пені в
сумі 112 760, 94 грн., інфляційних
нарахувань в сумі 65 751, 46 грн. та 3% річних
в сумі 22 090, 66 грн.

Відповідач, з врахуванням змісту
заперечень проти доводів позову,
здійснив власний розрахунок пені та 3%
річних , а проти стягнення інфляційних
нарахувань заперечив у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
здійснивши їх правову оцінку у
відповідності до вимог ст. 43 ГПК
України, господарський суд дійшов
висновку частково задовольнити позов
з огляду на наступне.

Грошовим, за змістом статей 524 , 533-535 , 622
ЦК України , є виражене в грошових
одиницях ( національній валюті України
чи в грошовому еквіваленті в іноземній
валюті) зобов'язання сплатити гроші на
користь іншої сторони, яка відповідно,
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку ( п.п.1.1
Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.13року №
14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" ( далі -
Постанова № 14).

Правові наслідки порушення грошового
зобов'язання передбачені, зокрема,
приписами ст.ст. 549-552, 611,625 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 9 ЦК України законом
можуть бути передбачені особливості
регулювання майнових відносин у сфері
господарювання . Відповідні
особливості щодо наслідків порушення
грошових зобов'язань у зазначеній
сфері визначено ст. ст. 29-232,234,343 ГК
України та нормами Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

З врахуванням присів ст. 549, ч.2 ст. 625 ЦК
України та ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
правовими наслідками порушення
грошового зобов'язання, тобто
зобов'язання сплатити гроші , є
обов'язок сплатити не лише суму
основного боргу, а й неустойку ( якщо її
стягнення передбачене договором або
актами законодавства) , інфляційні
нарахування , та проценти річних від
простроченої суми основного боргу.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання ( ч. 3
ст. 549 ЦК України).

Пеня у зв'язку з порушенням грошових
зобов'язань визначена позивачем у
твердій сумі на час подання позову і
включена в ціну останнього , з якої
сплачено судовий збір у встановленому
законом розмірі.

З огляду на вимоги ч.1 ст. 4-7 і ст. 43 ГПК
України господарський суд має
з'ясовувати обставини, пов'язані з
правильністю здійснення позивачем
розрахунку, та здійснити оцінку
доказів, на яких цей розрахунок
грунтується ( п.1.12 Постанови № 14).

Розмір пені (подвійна облікова
ставка НБУ, що діяла у період , за який
сплачується пеня) та період її
нарахування ( не більше шести місяців
від дня, коли зобов'язання мало бути
виконане) відповідають приписам ст. 3
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", ч.6 ст. 232 , ч. 2 ст. 343 ГК
України.

Однак у п. 1.9. Постанови №14 роз'яснено,
що день фактичної сплати суми
заборгованості не включається в
період часу, за який здійснюється
стягнення інфляційних нарахувань та п
е н і.

З врахуванням викладеного,
господарський суд приймає до уваги
розрахунок відповідача, згідно якого
пеня за період прострочення з 15.03.2012р.
по 30.03.2012р. включно становить 96 153, 51 грн.
Відповідно у стягненні 16 607,43 грн. суд
відмовляє.

Стосовно заявленого відповідачем
клопотання зменшити розмір пені на 98% .

Господарський суд прийшов до висновку
скористатися правом на зменшення
розміру пені на 40% від суми 96 153, 51 грн.,
виходячи із загальних засад цивільного
законодавства про справедливість,
добросовісність та розумність.

Зокрема, судом враховується, що
зобов'язання з оплати придбаного газу
відповідачем виконане у повному
обсязі , а період прострочення
виконання становив лише 15 календарних
днів.

Судом приймається до уваги, що за
умовами укладеного договору придбаний
газ призначався виключно для
подальшої реалізації промисловим
споживачам та іншим суб'єктам
господарювання, які були кінцевими
споживачами та наразі є дебіторами
відповідача.

Суд також враховує недоведеність
позивачем тих обставин, що збитки
товариства є саме наслідком
неналежного виконання відповідачем
грошового зобов'язання за цим
договором.

Відповідно до вище викладеного, суд
зменшує пеню до суми 57 692,11 грн., в
решті - 38 461,40 грн. відмовляє .

Стосовно стягнення 3% річних в сумі 22090,
66 грн.

З огляду на те, що ст. 625 ЦК України
вміщена в розділ 1 книги 5 цього
Кодексу - "Загальні положення про
зобов'язання", ця стаття застосовується
до всіх грошових зобов'язань , в тому
числі, тих, що виникли з договору
кредиту.

Положення ч.2 ст. 625 ЦК України в частині
сплати процентів річних
застосовується за наявності порушення
будь-якого грошового зобов'язання (
п.6.2 Постанови № 14).

У частині 4 ст. 232 ГК України, на яку
позивач посилається, зазначено , що
відсотки за неправомірне
користування чужими коштами
справляються по день сплати суми цих
коштів кредитору, якщо законом або
договором не встановлено для
нарахування відсотків інший строк.

Однак стаття 232 "Порядок застосування
штрафних санкцій" ГК України вміщена у
главі 26 "Штрафні та оперативно -
господарські санкції" ГК України.

Тоді як сплата трьох процентів річних
від простроченої суми не має характеру
штрафних санкцій і є способом захисту
майнового права та інтересу кредитора
шляхом отримання від боржника
компенсації (плати) за користування ним
коштами, належними до сплати
кредиторові ( п.4.1 Постанови № 14).

З врахуванням викладеного,
господарський суд також погоджується
з доводами відповідача про те, що день
фактичної сплати суми заборгованості
не включається в період часу, за який
здійснюється стягнення 3 % річних

Господарський суд приймає до уваги
розрахунок 3% відповідача на суму 18 610,
36 грн. У стягненні 3 480,30 грн. суд,
відповідно, відмовляє.

Стосовно заявлених до стягнення
інфляційних нарахувань в сумі 65 751, 46
грн.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
якого полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів ( п.3.1 Постанови №
14).

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць, у якому мала місце інфляція
(абз. 3 п. 3.2. Постанови №14).

Як встановлено судом, на останній день
місяця березня 2013року основний борг
був відсутній. Більше того, позивач
застосував індекс інфляції за
березень 2013року , тобто місяць, у якому
платіж мав бути здійснений. У зв'язку з
викладеним, суд відмовляє у стягненні
інфляційних нарахувань в сумі 65 751,46
грн., як безпідставно розрахованих.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як підставу
своїх вимог та заперечень.

Витрати щодо сплати судового збору,
відповідно до ч.5 ст. 49 ГПК України,
покладаються на сторін спору
пропорційно. При цьому , на відповідача
покладається витрати позивача,
пов'язані зі сплатою судового збору
за позовною вимогою про стягнення
пені в сумі 96 153,51грн., незважаючи на
зменшення її розміру на 40 % (п.4.3
Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.13р. № 7
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI ГПК України").

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-7, 33, 43, ч.5. ст. 49, ст.
82, п. 3 ч.1 ст. 83, 84-85 ГПК України,
господарський суд ,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені на 40 відсотків,
а саме із суми 96 153,51грн. до суми 57 692,11
грн.

3. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Житомиргаз" (10002, м.
Житомир, вул. Фещенка-Чопівського,
буд.35, ідентифікаційний код 03344071) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Богдана Хмельницького, буд.6,
ідентифікаційний код 20077720):

- 57 692,11 грн. пені,

- 18 610,36 грн. 3% річних,

- 2 295,28 грн. судового збору,

4. Відмовити у стягненні 55 068,83 грн. пені,
3 480,30 грн. 3% річних , 65 751,46 грн.
інфляційних.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення
складено 20.01.14року

Суддя
Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- у справу

2- позивачу (реком. з повід.)

3- відповідачу (простою)