ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" січня 2014 р.
Справа № 918/1704/13

Суддя Горплюк А.М. розглянувши
матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк"

до відповідача фізичної
особи-підприємця Мороз Ірини
Миколаївни

про стягнення в сумі 8 591 грн. 51 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Оверчук О.М. (довіреність
48-2-08д/22/13 від 20.03.2013р.).

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору: позивач - Публічне
акціонерне товариство "Дельта Банк"
звернулось в господарський суд
Рівненської області з позовом до
відповідача - фізичної
особи-підприємця Мороз Ірини
Миколаївни про стягнення 2 451 грн. 64 коп.
заборгованості по відсоткам, 67 536 грн. 81
коп. пені за несвоєчасне повернення
кредиту, 18 640 грн. 63 коп. пені за
несвоєчасне повернення процентів та 4
920 грн. 00 коп. штрафу.

Ухвалою суду від 06.11.2013р. прийнято
позовну заяву до розгляду та порушено
провадження у справі, справу
призначено до слухання в судовому
засіданні 21.11.2013р..

Ухвалою суду від 21.11.2013р. розгляд справи
відкладено на 03.12.2013р..

В судовому засіданні 03.12.2013р.
оголошувалася перерва до 24.12.2013р..

23.12.2013р. представник позивача, через
відділ канцелярії та документального
забезпечення суду, подав заяву про
зменшення розміру позовних вимог, в
якій просить стягнути з відповідача на
користь позивача 2 451 грн. 64 коп.
заборгованості по відсоткам, 956 грн. 01
коп. пені за несвоєчасне повернення
кредиту, 263 грн. 86 коп. пені за
несвоєчасне повернення процентів та 4
920 грн. 00 коп. штрафу. Судом прийнято
дану заяву до розгляду.

Ухвалою суду від 24.12.2013р., за заявою
представника відповідача, розгляд
справи, в порядку частини 3 статті 69 ГПК
України, продовжено на 15 днів.

В судовому засіданні 24.12.2013р.
оголошувалася перерва до 21.01.2014р..

17.01.2014р. представник відповідача, через
відділ канцелярії та документального
забезпечення суду, подав заяву, в
порядку статті 78 ГПК України, в якій
визнає позовні вимоги в розмірі 8 591
грн. 51 коп.. Судом прийнято дану заяву до
розгляду.

Крім того, 17.01.2014р. представник
відповідача, через відділ канцелярії
та документального забезпечення суду,
подав клопотання, в якому просить суд
розглянути справу без участі
відповідача та його уповноваженого
представника. Судом дане клопотання
задоволено.

В судовому засіданні 21.01.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги з підстав вказаних у
позовній заяві з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог.
відповідач в судове засідання не
з'явився.

Суд вбачає, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
позовної заяви без участі відповідача.

В результаті розгляду матеріалів
справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.08.2011р. між Публічним акціонерним
товариством "Дельта Банк" (кредитор) та
фізичною особою-підприємцем Мороз
Іриною Миколаївною (позичальник) було
укладено договір кредитної лінії №
НКЛ-2007235 (надалі - Договір, а.с. 10-19), за
яким кредитор надає позичальнику у
тимчасове користування на умовах
повернення, строковості, платності,
забезпеченості та цільового характеру
використання грошові кошти в межах
невідновлювальної кредитної лінії з
максимальним лімітом заборгованості 164
000,00 (сто шістдесят чотири тисячі)
гривень 00 копійок, який зменшується
щомісячно рівними частинами
відповідно до встановленого графіку
зменшення максимального ліміту
заборгованості згідно додатку № 1 до
Цього Договору, який є його невід'ємною
частиною зі сплатою плати за
користування грошовими коштами в
розмірі 25,99 (двадцять п'ять цілих
дев'яносто дев'ять сотих) процентів
річних та 30 % (тридцять) процентів
річних у разі не виконання
Позичальником будь якого із
зобов'язань, передбачених пунктами 5.11. -
5.12. цього Договору, з кінцевим терміном
повернення до 18 серпня 2014 року включно,
на умовах визначених цим Договором (п.
1.1. Договору).

Пунктом 2.1. Договору визначено, що
видача кредиту на цілі, визначені п. 1.2.
Договору, проводиться шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок позичальника з
позичкового рахунку, відкритого в АТ
"Дельта Банк", МФО 380236, після оформлення
застави згідно п. 1.4. цього Договору
згідно письмових заяв позичальника
відповідно до положень цього Договору.

Згідно пункту 2.2. та 2.3. Договору,
моментом (днем) надання кредиту
вважається день надання кредитних
коштів з позичкового рахунку
позичальника в повній або частковій
сумі кредиту. Моментом (днем)
повернення кредиту вважається
зарахування на відповідні рахунки
кредитора: суми кредиту, процентів,
комісій та можливих штрафних санкцій,
визначених цим Договором, якщо інше не
випливає з умов цього Договору.

Факт отримання відповідачем кредитних
коштів по Договору в сумі 164 000 грн. 00
коп. підтверджується письмовою заявою
відповідача від 22.08.2011р. та
меморіальним ордером № 29297570 від
22.08.2011р. (а.с. 52-53).

Відповідно до пункту 3.3. Договору,
сплата відсотків здійснюється в валюті
кредиту щомісячно, не пізніше 10
(десятого) числа місяця наступного за
звітним на рахунок, відкритий у
кредитора.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач в порушення умов Договору
не виконував вчасно взяті на себе
зобов'язання щодо повернення кредитних
коштів та сплати процентів, що призвело
до виникнення заборгованості про
процентам в розмірі 2 451 грн. 51 коп.
(виписки по особовому рахунку а.с. 54-76,
розрахунок а.с. 83).

Пунктом 9.1. Договору визначено, що за
прострочення строків повернення
кредитних коштів та/або сплати
процентів позичальник сплачує
кредитору пеню із розрахунку 3,0 (три)
проценти від простроченої суми за
кожний день прострочення. Вказана пеня
сплачується у випадку порушення
позичальником строків платежів,
передбачених п.п. 1.1., 1.3., 2.3., 2.5., 3.3., 3.8.
цього Договору, а також будь яких інших
платежів, передбачених цим Договором.
Сплата пені не звільняє позичальника
від зобов'язання сплатити проценти за
весь час фактичного користування
кредитом.

На підставі пункту 9.1. Договору позивач
нарахував відповідачу пеню за
несвоєчасне повернення кредиту за
період з 20.09.2011р. по 20.03.2012р. в розмірі 956
грн. 01 коп. та пеню за несвоєчасне
повернення відсотків по кредиту за
період з 11.10.2011р. по 10.04.2012р. в розмірі 263
грн. 86 коп. (розрахунок а.с. 83).

Пунктом 9.3. Договору, у разі невиконання
зобов'язань щодо укладення договорів,
передбачених п. 1.4. цього Договору,
позичальник сплачує кредитору штраф із
розрахунку 3,0 (три) проценти від суми
кредиту.

На підставі пункту 9.3. Договору
позивачем, за порушення пункту 1.4.
Договору, нарахував відповідачу штраф
в розмірі 4 920 грн. 00 коп. (розрахунок а.с.
83).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, встановивши обставини справи
і давши їм оцінку, господарський суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та
статтею 193 ГК України - зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України - боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом, при цьому статтею 525 ЦК
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частина 1 статті 546 ЦК України
передбачає, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 ЦК України, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Згідно статті 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважаться повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахуванням грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Відповідно до статті 1054 ЦК України,
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК
України, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилися, та
сплати процентів.

Доказів сплати заборгованості
відповідач суду не подав, проте 17.01.2014р.
представник відповідача - Кулініч А.О.,
який діє на підставі нотаріально
посвідченої довіреності № 1093 від
03.12.2013р. (а.с. 80), через відділ канцелярії
та документального забезпечення суду,
подав заяву, в якій визнає позовні
вимоги в розмірі 8 591 грн. 51 коп..

Частинами 1 та 5 статті 78 ГПК України
визначено, що відмова позивача від
позову, визнання позову відповідачем і
умови мирової угоди сторін
викладаються в адресованих
господарському суду письмових заявах,
що долучаються до справи. Ці заяви
підписуються відповідно позивачем,
відповідачем чи обома сторонами. У разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Судом встановлено, що, в силу
правовідносин, які існують між
сторонами та обставин справи, дії
відповідача щодо визнання позову не
суперечать законодавству та не
порушують прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб.

На підставі вищевикладеного в
сукупності, вимоги позивача про
стягнення з відповідача 2 451 грн. 64 коп.
заборгованості по відсоткам, 956 грн. 01
коп. пені за несвоєчасне повернення
кредиту, 263 грн. 86 коп. пені за
несвоєчасне повернення процентів та 4
920 грн. 00 коп. штрафу є законними та
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 49 ГПК
України, судовий збір покладається у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, - на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На відповідача на підставі частини 1
статті 49 ГПК України покладається
судовий збір в розмірі 1 720 грн. 50 коп.,
що становить 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати (ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру визначена Законом України
"Про судовий збір").

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
Мороз Ірини Миколаївни (33018, м. Рівне,
вул. Курчатова, буд. 2, кв. 46, ідент. номер
) на користь Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
(01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ) - 2 451 грн. 64 коп.
заборгованості по відсоткам, 956 грн. 01
коп. пені за несвоєчасне повернення
кредиту, 263 грн. 86 коп. пені за
несвоєчасне повернення процентів, 4 920
грн. 00 коп. штрафу та 1 720 грн. 50 коп.
витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення підписане суддею "27" січня 2014р..

Суддя
Горплюк А.М.