ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

?15? січня 2014 року
справа № 927/1431/13

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДПЗКУ-МТС»,вул.
Лютеранська, 15, А, Н/П 17, м. Київ,
01024Відповідач : Державне підприємство
«Дослідне господарство «Івківці»
Інституту сільськогосподарської
мікробіології та агропромислового
виробництва Національної академії
аграрних наук України, с. Івківці,
Прилуцький район, Чернігівська
область, 17580Предмет спору: про
стягнення заборгованості в сумі 589070,30
грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: Ратніков А.В. довіреність
№ 130Д-157/2013 від 24.09.2013 р. представник

від відповідача: Гавриленко Ю.С.
довіреність № б/н від 01.02.2013 р.
представник

Суть спору:

Суд виносить рішення після оголошеної
перерви у судовому засіданні від 24.12.2013
р. відповідно до ч. 3 ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 15.01.2014 р., на
підставі ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Ухвалою суду від 24.12.2013р. строк
вирішення спору продовжено до 15.01.2014 р.,
включно, за клопотанням відповідача,
задоволеного судом.

29.10.13р. Товариством з обмеженою
відповідальністю «ДПЗКУ - МТС» подано
позов до Державного підприємства
«Дослідне господарство «Івківці»
Інституту сільськогосподарської
мікробіології та агропромислового
виробництва Національної академії
аграрних наук України про стягнення
589070,30 грн. заборгованості, з якої 537570
грн. сума основного боргу, 37629,90 грн.
штрафу, 11297,55 грн. пені за період з 24.07.2013
р. по 16.10.2013 р., включно, 2572,85 грн. три
відсотка річних за той же період (а.с.24).
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконання відповідачем
умов договору про надання послуг №
КОЧРГ-14/2013 від 27.06.2013 р.

Позивач в судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі.

Відповідач запереченням на позов та
представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги на суму 459270,00
грн. основного боргу визнав та зазначив
про його сплату в повному обсязі станом
на теперішній час, що підтвердив
наданими платіжними дорученнями, що
долучені судом до матеріалів справи
(а.с. 65-68, 80, 82-87). В частині стягнення
основного боргу на суму 78300 грн. та
нарахування на цю частину боргу пені,
штрафу та трьох відсотків річних
заперечив, посилаючись на
недоведеність позивачем надання
послуг на вказану суму, оскільки акт
приймання - передачі наданих послуг на
суму 78300 грн. між сторонами не
підписаний.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши повноважних представників
сторін, суд, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

27.06.2013 р. між сторонами було укладено
договір про надання послуг №
КОЧРГ-14/2013, відповідно до умов якого
виконавець (позивач) зобов'язується в
порядку та на умовах даного договору на
території сільськогосподарських угідь
замовника (відповідача) надати
останньому послуги по збиранню врожаю
сільськогосподарських культур на
пальному відповідача, а відповідач
зобов'язався прийняти та оплатити
надані послуги. Сторони домовились, що
позивач надаватиме послуги по збиранню
врожаю на наступних умовах та обсягах:
зернові - площа угідь замовника 2000 га,
плановий початок надання послуг - 28.06.2013
р., вартість послуг за 1 зібраний гектар
- 270 грн. (з ПДВ), загальна вартість
наданих послуг - 540000 грн. (з ПДВ).
Загальний обсяг послуг по збиранню
врожаю складає 2000 га. (п.п. 1.1 -1.3
договору).

Загальна вартість наданих послуг (сума
до сплати відповідачем) обчислюється
виходячи з актів приймання - передачі
наданих послуг, що підписані сторонами.
Оплата наданих послуг здійснюється
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок позивача на
підставі актів приймання - передачі
наданих послуг в строк не пізніше ніж
через 5 (п'ять) робочих днів з дня
підписання відповідного акту. Сторони
домовились, що їх повноважні
представники здійснюватимуть щоденний
облік обсягу наданих послуг шляхом
підписання актів звірки зібраної
продукції на підставі яких
представники сторін підписують акт
передачі - прийняття наданих послуг за
кожних зібраних 200 га врожаю або при
закінченні обсягів наданих послуг
протягом 3-х календарних днів з моменту
настання відповідної події (п.п. 3.3 -3.5).

На виконання умов договору позивачем
було складено акти здачі - прийняття
робіт (надання послуг) № 6052 від 16.07.2013 р.
на суму 271080 грн., № 6686 від 06.09.2013 р. на
суму 188190 грн. та № 6878 від 06.09.2013 р. на
суму 78300 грн. Загальна вартість послуг
за вказаними актами складає 537570 грн.
(а.с. 14-15, 33).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання не допускається (ст. 525
Цивільного кодексу України).

Статтею 903 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідач умови договору порушив - за
надані послуги своєчасно не
розрахувався.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором,
або законом, у тому числі сплата
неустойки (штрафу, пені) та
відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності є вчинене учасником
господарських відносин
правопорушення у сфері господарювання.
Аналогічні положення містить стаття 610
Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного
кодексу України право на неустойку
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Стаття 627 Цивільного кодексу України
передбачає, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до п. 5.2 договору за
прострочення оплати наданих послуг
відповідач сплачує позивачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості, за кожний день
прострочення оплати, а у випадках не
погашення заборгованості протягом
більше 30 календарних днів з моменту
виникнення такої заборгованості,
відповідач зобов'язаний додатково
сплатити на користь позивача штраф у
розмірі 7 % від суми заборгованості.

Таким чином, нарахування одночасно
пені та штрафу є правомірним згідно
умов договору.

Позивачем нараховано та пред'явлено до
стягнення 11297,55 грн. пені за період з
24.07.2013 р. по 16.10.2013 р., включно, та 37629,90
грн. штрафу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Згідно ч.1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
виконав його у строк, встановлений
договором.

Позивачем нараховано та пред'явлено до
стягнення 2572,85 грн. три відсотка річних
за період з 24.07.2013 р. по 16.10.2013 р., включно.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши повноважних представників
сторін, прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог частково,
виходячи з наступного:

Відповідачем було частково погашено
заборгованість на загальну суму 459270,00
грн., з яких 100000 грн. сплачено до подачі
позову до суду відповідно до платіжних
доручень № 352 від 23.10.2013 р. на суму 15000
грн., № 355 від 24.10.2013 р. на суму 35000 грн., №
356 від 25.10.2013 р. на суму 50000 грн. (а.с. 65-67)
та 359270,00 грн. - після подачі позову до
суду, відповідно до платіжних доручень
№ 397 від 11.12.2013 р на суму 100000 грн.., № 1 від
10.01.2014 р. на суму 60000 грн., № 4 від 14.01.2014 р.
на суму 70000 грн., № 2 від 14.01.2014 р. на суму
51810 грн., № 3 від 14.01.2014 р. на суму 14690 грн.,
№ 5 від 14.01.2014 р. на суму 3500 грн., № 417 від
24.12.2013 р. на суму 59270 грн. (а.с. 68,82-87).
Позивач в судовому засіданні
підтвердив факт сплати, отже, на день
подання позову до суду 29.10.2013 р. (дата
поштового штемпеля підприємства
зв'язку, через яке надсилалась позовна
заява) сума боргу відповідача за надані
послуги складає 437570 грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення основного боргу в сумі 100000
грн. задоволенню не підлягають,
оскільки на дату звернення з позовом до
суду, борг в сумі 100000 грн. не існував, а
тому, суд доходить висновку про відмову
у позові в цій частині .

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору, а тому, провадження у
справі в частині стягнення
заборгованості в сумі 359270,00 грн.
(часткова сплата боргу після подачі
позову) підлягає припиненню за
відсутністю предмету спору.

Оглянувши копію акт здачі - прийняття
робіт (надання послуг) № 6878 від 06.09.2013 р.
на суму 78300 грн. (оригінал якого
позивачем надано не було всупереч
вимогам ухвали суду від 01.11.2013 р.), судом
встановлено, що даний документ не може
бути прийнятим судом як належний доказ
по справі, оскільки є непідписаним
відповідачем, тобто складеним в
односторонньому порядку.

Відповідно до додаткових пояснень по
справі № 130юр-853 від 08.11.2013 р., позивач
зазначив, що 16 вересня 2013 р. позивачем
був направлений лист № 130юр-853 із
вимогою підписати акт від 06.09.2013 р. № 6878,
проте відповідач відповідь на вимогу
не надав, зазначений акт не підписав
(а.с.28-32).

Однак, відповідно до умов договору
(розділ 3) підставою для розрахунків за
надані послуги є акти
передачі-приймання наданих послуг, що
підписані обома сторонами, де
безпосередньо визначено вид виконаних
робіт, наданих послуг, їх обсяг та
вартість.

Таким чином, позивачем не представлено
суду належних, допустимих, достовірних
та достатніх первинних письмових
доказів (бухгалтерських чи інших
документів), які б підтверджували б
факт надання послуг згідно акту № 6878
від 06.09.2013 р.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Згідно ст. 34 зазначеного Кодексу
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, саме позивач в першу чергу має
довести законність та обґрунтованість
своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
16.07.99 р. N 996-XIV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення;
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Наказом Міністерства фінансів України
№ 88 від 24.05.1995 р. затверджено Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку (далі
?Положення?). Відповідно до Положення
первинні документи (документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення) повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції. Документ має
бути підписаний особисто, а підпис
може бути скріплений печаткою.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши повноважних представників
сторін, суд прийшов до висновку, що
позивачем не доведено належними та
допустимими доказами факт надання
послуг по збиранню с/г культур на площі
290 га на загальну суму 78300 грн. Наданий
акт здачі - прийняття робіт (надання
послуг) № 6878 від 06.09.2013 р. не є належним
доказом по справі, оскільки не
підписаний сторонами.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення 78300 грн. основного боргу
задоволенню не підлягають. З
урахуванням вищевикладеного, позовні
вимоги в частині пені в сумі 864,52 грн.,
штрафу в сумі 5481 грн., трьох відсотків
річних в сумі 199,50 грн., що розраховані
відповідно до акту здачі - приймання
робіт (надання послуг) № 6878 від 06.09.2013 р.
задоволенню не підлягають.

Вимоги позивача щодо стягнення 10433,03
грн. пені, 32148,90 грн. штрафу, 2373,35 грн.
трьох відсотків річних є
обґрунтованими, підтверджуються
матеріалами справи та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

В заперечені на позов відповідачем
було заявлено клопотання про зменшення
суми неустойки, що розрахована
відповідно до актів здачі - прийняття
робіт (надання послуг) № 6052 від 16.07.2013 р.
та № 6686 від 06.09.2013 р. з посиланням на
майновий стан, погашення основного
боргу за спірним договором до
винесення судом рішення по справі,
отриманням збитків через несприятлі
погодні умови. Відповідач в
обґрунтування заявленого клопотання
зазначає, що в 2013 р. склалися вкрай
несприятливі погодні умови для
вирощування зернових культур, а тому
виник значний недобір урожаю, що
позначилося на виконанні
господарських зобов'язань за спірним
договором. Заявлене клопотання
відповідач обґрунтовує ч. 3 ст. 551
Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 233
Господарського кодексу України та п. 3
ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального
кодексу України.

В підтвердження викладених обставин
відповідач надав висновок
Торгово-промислової палати України №
2875/05-4 від 27.11.2013 р. про форс-мажорні
обставини, довідку Чернігівського
обласного центру з гідрометереології
від 27.11.2013 р. № 42/03-1937, витяг з протоколу
№ 11 засідання районної комісії з
питань техногенно - екологічної
безпеки та надзвичайних ситуацій від
27.11.2013 р.

Позивач проти заявленого клопотання
про зменшення суми неустойки (штрафу,
пені) заперечив.

Статтею 14 Закону України «Про
торгово-промислові палати в Україні»
передбачено, що торгово-промислова
палата в Україні засвідчує обставини
форс-мажору.

У висновку Торгово-промислової палати
України про форс-мажорні обставини №
2875/05-4 від 27.11.2013 р. зазначено, що на
підставі наданих відповідачем
документів (довідки Чернігівського
обласного центру з гідрометереології
від 27.11.2013 р. № 42/03-1937, актів від 20.06.2013 р.,
30.07.2013 р., затверджених управлінням
агропромислового розвитку Прилуцького
району Чернігівської області)
несприятливі погодні умови, що
спричинили пошкодження та загибель
сільськогосподарських культур на
площах ДП ДГ «Івківці» станом на 20.06.2013
та станом на 30.07.2013 р. є форс-мажорними
обставинами.

Однак, дослідивши матеріали справи,
судом встановлено, що наявність
форс-мажорних обставин в даному
випадку не впливає на виконання
відповідачем зобов»язань за спірним
договором, оскільки предметом договору
є надання послуг по збиранню наявного
врожаю сільськогосподарських культур
(п. 1.1 договору) та розрахунок за спірним
договором здійснений за фактично
зібраний врожай (п.3.3 договору).

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України передбачено, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу
України передбачено, що у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником, майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні, не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
із сторони, що порушила зобов'язання.

В даному випадку застосування п. 3 ч. 1
ст. 83 Господарського кодексу України
суд вважає неможливим, оскільки розмір
нарахованої неустойки (штрафу, пені) не
є надмірно великим порівняно із
заборгованістю згідно спірного
договору , крім того, застосування
норми п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України є
правом , а не обов»язком суду. За таких
обставин, суд прийшов до висновку про
відмову у задоволенні клопотання
відповідача.

Судові витрати у вигляді судового
збору покладаються на сторін
пропорційно задоволеним вимогам
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 49 ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження по справі
в частині стягнення основного боргу в
сумі 359270,00 грн.

2. Позовні вимоги задовольнити
частково.

3. Стягнути з Державного підприємства
«Дослідне господарство «Івківці»
Інституту сільськогосподарської
мікробіології та агропромислового
виробництва Національної академії
аграрних наук України (17580,
Чернігівська область, Прилуцький
район, с. Івківці, р/р 3631 ПАТ
«Укрсоцбанк», МФО 300023, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДПЗКУ-МТС» (01024, м.
Київ, вул. Лютеранська, 15, А, Н/П 17, р/р
1816 у ПАТ «Банк-Восток», МФО 307123,
) - 10433,03 грн. пені, 32148,90
грн. штрафу, 2373,35 грн. трьох відсотків
річних, 8084,40 грн. судового збору.

4. Врешті позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84
Господарського процесуального
кодексу України та підписано 16.01.2014р.

Суддя
І.Г.Мурашко