м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20893/13 09.01.14

за позовом Черкаської міської
ради

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Укр-Партнер-Інвест»

про стягнення 44 676,53 грн.

Суддя Удалова О.Г.

представники сторін:

від позивача Літовкіна Л.В.
(за довіреністю)

від відповідача Хлопоніна В.О. (за
довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Черкаська міська рада звернулася до
Господарського суду міста Києва з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «Укр-Партнер-Інвест»
про стягнення 44 676,53 грн., з яких 20 974,02
грн. - основний борг, 23 702,54 грн. - пеня.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо повноти оплати
послуг, наданих позивачем за договором
оренди землі від 28.03.2006 р.,
зареєстрованим за № 95.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.10.2013 р. порушено провадження
у справі № 910/20893/13, розгляд справи
призначено на 28.11.2013 р.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, вимог ухвали
не виконав, про час і місце судового
засідання був повідомлений належним
чином.

У судовому засіданні представник
відповідача надав суду додаткові
документи по справі та клопотання про
відкладення розгляду справи на іншу
дату.

Представник відповідача заперечив
проти задоволення позовних вимог.

Клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи судом
задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.11.2013 р. розгляд справи було
відкладено на 19.12.2013 р.

Через канцелярію суду 19.12.2013 р. від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву, у якому відповідач зазначає, що
позивач без внесення відповідних змін
до договору не мав права на
застосування ставки орендної плати за
землю в розмірі іншому, ніж передбачено
договором. Крім того, відповідачем
надані докази оплати та заявлено про
застосування строків позовної
давності.

У поданій заяві про застосування
строків позовної давності відповідач
зазначає, що спірні правовідносини між
позивачем та відповідачем регулюються
договором оренди землі від 28.03.2006 р.
Починаючи з 2006 року, позивач здійснив
розрахунок суму боргу з нарахуванням
пені, що, на думку відповідача, є
незаконним, оскільки позивач пропустив
строки позовної давності.

У судовому засіданні представником
позивача було надано додаткові
документи, які були залучені до
матеріалів справи.

Представники сторін надали суду усні
пояснення по суті спору.

Судом оголошено перерву в судовому
засіданні до 23.12.2013 р.

Через канцелярію суду 23.12.2013 р.
представником позивача подано
клопотання про розгляд справи за
відсутності представника та пояснення,
якими спростовуються твердження
відповідача щодо відсутності внесення
змін до договору, оскільки п. 4.2
вказаного договору передбачено, що
обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції. Розмір грошової
оцінки та орендної плати не є сталим і
змінюється в зв'язку з проведенням її
щорічної індексації та внесенням змін
на підставі вимог чинного
законодавства. У таких випадках розмір
грошової оцінки земельної ділянки та
розмір щорічної орендної плати
змінюватиметься без внесення змін та
доповнень до цього договору. Так,
відповідачем подано декларацію на 2009
рік на річну суму 15 284,01 грн., проте з 25
березня 2009 року в зв'язку з закінченням
нормативного терміну будівництва та
зміною грошової оцінки земельної
ділянки, розмір орендної плати
становив 6 367,74 грн. на місяць.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні представником
відповідача надано клопотання про
продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.12.2013 р. клопотання про
продовження строку вирішення спору
судом задоволено, розгляд справи
відкладено на 09.01.2014 р.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
представник відповідача позовні
вимоги відхилив.

Розглянувши надані документи та
матеріали, з'ясувавши обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи та вирішення спору
по суті, суд встановив:

24.03.2006 р. рішенням Черкаської міської
ради № 9-334 було вирішено надати
товариству з обмеженою
відповідальністю «Укр-Партнер-Інвест»
в оренду на 49 років земельну ділянку
площею 10000 кв. м. на розі вулиць
Якубовського та Сумгаїтської у місті
Черкаси під розташування та подальшу
експлуатацію громадсько-торгівельного
комплексу за рахунок
землекористування ДП «Завод Імпульс».

28.03.2006 р. між Черкаською міською радою
(орендодавцем) та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Укр-Партнер-Інвест» (орендарем) було
укладено договір оренди землі,
зареєстрований у Черкаській
регіональній філії ДП «Центр ДЗК при
Держкомземі України» (далі - Договір),
відповідно до п. 1.1 якого орендодавець
на підставі рішення надає, а орендар
приймає в строкове платне користування
земельну ділянку площею 10000 кв. м. на
розі вулиць Якубовського та
Сумгаїтської.

Згідно з п. 4.3 Договору орендна плата за
землю вноситься орендарем щомісячно до
30 числа місяця наступного за звітним.
Орендар бере на себе обов'язок
уточнення зміни розмірів орендної
плати та банківських реквізитів через
фінансові та податкові органи на
місцях.

Відповідно до п. 4.2 Договору обчислення
розміру орендної плати за землю
здійснюється з урахуванням індексів
інфляції. Розмір грошової оцінки не є
сталим і змінюється в зв'язку з
проведенням її щорічної індексації та
внесення змін на підставі вимог
чинного законодавства. У таких
випадках розмір грошової оцінки
земельної ділянки та розмір щорічної
орендної плати змінюватиметься без
внесення змін та доповнень до цього
договору.

За період з квітня 2006 року по липень 2013
року орендодавцем було нараховано
орендарю орендної плати на загальну
суму 465 902,65 грн., які не були в повному
обсязі сплачені орендарем.

За твердженням орендодавця
заборгованість орендаря склала станом
на вересень 2013 року 44 676,53 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним
позовом, просив стягнути з відповідача
вказані кошти в сумі 44 676,53 грн.,
посилаючись на те, що відповідачем не
була здійснена оплата.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про відмову
у задоволенні позовних вимог з огляду
на наступне.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір є
підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до
вказівок закону, договору.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного
кодексу України та 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
оренду землі» орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України).

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу
України використання землі в Україні є
платним. Об'єктом плати за землю є
земельна ділянка. Плата за землю
справляється відповідно до закону.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, що передбачено ст. 525
Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Факт наявності боргу за період до
серпня 2010 року у відповідача перед
позивачем належним чином доведений,
документально підтверджений та
відповідачем не заперечується.

Проте, слід зазначити наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України
визначено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного
кодексу України за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Отже, враховуючи, що оплата мала
здійснюватись орендарем 30 числа місяця
наступного за звітним, право позивача є
порушеним, зокрема, за серпень 2010 року з
01.09.2010 р., за жовтень 2010 року з 01.10.2010 р.
З цієї же дати починає обраховуватись
строк позовної давності.

Як слідує з матеріалів справи, а саме з
відмітки канцелярії на позовній заяві,
позивач звернувся до суду 29.10.2013 р.,
тобто за період квітень 2006 року -
серпень 2010 року після спливу
встановленого Цивільним кодексом
України трирічного строку позовної
давності.

Частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу
України визначено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Відповідачем заявлено про сплив строку
позовної давності щодо заявлених
позивачем вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Отже, вимоги позивача про стягнення з
відповідача орендної плати за період
квітень 2006 - серпень 2010 років
задоволенню не підлягають як такі, що
заявлені після спливу строку позовної
давності.

Щодо вимог про стягнення
заборгованості за період з вересня 2010
року по липень 2013 року, судом
встановлено наступне.

Позивачем за період з вересня 2010 року
по липень 2013 року нараховано (згідно
наданого розрахунку) 328 821,47 грн.
орендної плати.

Відповідно до наданих до суду
квитанцій та податкових декларацій
відповідачем було сплачено 355 300,90 грн.
орендної плати, що свідчить про сплату
заборгованості в повному обсязі та
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення
заборгованості.

Оскільки позивачем не доведено підстав
для стягнення заборгованості, підстави
для стягнення пені також відсутні.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення підписано 20.01.2014 р.

Суддя
О.Г. Удалова