м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Альфа
До Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
Про стягнення 12 885,61 грн.
Суддя Ващенко
Представники сторін:
Від позивача: Амєліна О.О. -
представник за довіреністю № 1254 від
Від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Альфа
Страхування» до Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Наста» про стягнення 13 885,61
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем, як страховиком виплачено
страхувальнику страхове відшкодування
в розмірі 13 885,61 грн. внаслідок чого до
позивача в порядку ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» перейшло право вимоги
(регресу) в межах здійснених фактичних
затрат та ліміту відповідальності до
відповідача, як до особи, яка
відповідальна за заподіяні збитки,
оскільки саме з вини особи, яка
керувала транспортним засобом,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована у відповідача,
сталася ДТП, наслідки якої визнано
позивачем страховим випадком та
здійснено виплату страхової суми.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.11.13. порушено провадження у
призначено на 19.12.13. о 11-30.
Представник позивача в судовому
засіданні 19.12.13. подав клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи. Крім того, позивач подав заяву
на підставі ст. 22 ГПК України про
зменшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
12 885,61 грн. збитків в порядку регресу.
Вказану заяву про зменшення розміру
позовних вимог прийнято господарським
судом, отже має місце нова ціна позову,
виходячи з якої вирішується спір.
Вказане також викладено в п. 17
інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-8/2351
від 20.10.2006 р. "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році та
в I півріччі 2006 року" та п. 3.10 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції".
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.12.13. на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи було відкладено
на 16.01.14. о 11-00.
Представник відповідача в судове
засідання 16.01.14. повторно не з'явився,
вимог попередніх ухвал Господарського
виконав, письмового відзиву на позов не
надав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, про час і місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.
Так, згідно з п. 11 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України №
01-8/123 від 15.03.2007 р. «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році» відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.
Відповідно до Інформаційного листа
Вищого господарського суду України №
01-8/1228 від 02.06.2006 р. «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році» до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому примірники повідомлень про
вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками «адресат вибув»,
«адресат відсутній» і т.п., з
урахуванням конкретних обставин
справи можуть вважатися належними
доказами виконання господарським
судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу про
вчинення цим судом певних
Слід зазначити, що законодавство
України, в тому числі Господарський
процесуальний кодекс України, не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно зі статтею 93
Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.
В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
При цьому, судом враховано, що
відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Відомості про місцезнаходження
відповідача є правомірними, оскільки
підтверджені витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 11.09.12.
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, справа
розглядається за наявними в ній
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд у
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -
13.02.13. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «Альфа
Страхування» та Лукінюк М.Ю. укладено
Договір добровільного страхування
ризиків, пов'язаних з експлуатацією
наземного транспортного засобу № 0447911,
за яким позивачем застраховані майнові
інтереси останнього, що не суперечать
чинному законодавству України та
пов'язані з володінням, користуванням
та розпорядженням транспортним
засобом, автомобілем «Форд», державний
реєстраційний номер АА 5712 КК.
05.05.13. приблизно о 23 год. 25 хв.
Владіміров В.О., керуючи транспортним
засобом «Опель», державний
м. Києві по пр. Г.Сталінграду, 32, не
вибрав безпечної швидкості руху, не
дотримався безпечної дистанції,
внаслідок чого здійснив наїзд на
транспортний засіб «Форд», державний
реєстраційний номер АА 5712 КК та
транспортний засіб «Форд», державний
реєстраційний номер АА 8506 НН,
вищевказані транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.
Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 30.05.13. у справі № 3-3126/13
Владімірова В.О. визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та позбавлено права керувати
транспортним засобом строком на 3 роки.
07.05.13. страхувальник звернувся до
позивача з заявою № б/н про настання
події, що має ознаки страхового випадку
за договором добровільного
страхування транспортного засобу.
Відповідно до звіту про визначення
вартості матеріального збитку № 6821 від
13.05.13., вартість матеріального збитку
завданого власникові автомобіля
«Форд», державний реєстраційний номер
АА 5712 КК, в результаті його пошкодження
при ДТП складає 14 819,88 грн.
Страховим актом № 1527.206.13.02.01. від 27.05.13.
пошкодження транспортного засобу
марки «Форд», державний реєстраційний
номер АА 5712 КК, внаслідок ДТП, визнано
позивачем страховим випадком та
призначено до виплати в якості
страхового відшкодування 13 885,61 грн.
На підставі страхового акту та заяви
страхувальника позивач, виконуючи свої
зобов'язання за Договором
добровільного страхування ризиків,
пов'язаних з експлуатацією наземного
транспортного засобу № 0447911,
перерахував на рахунок ТОВ «Автогарант
АВ» суму страхового відшкодування у
розмірі 13 885,61 грн., що підтверджується
Приписами ст. 27 Закону України «Про
страхування» та статті 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
Таким чином, до позивача перейшло в
межах суми 13 885,61 грн. право вимоги до
особи, відповідальної за заподіяний
Вина Владімірова В.О. у скоєнні ДТП,
встановлена у судовому порядку.
Як вбачається з витягу МТСБУ,
цивільно-правова відповідальність за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну
третіх осіб внаслідок експлуатації
транспортного засобу «Опель»,
застрахована - згідно із полісом №
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Положеннями п. 36.2 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що страховик
протягом 15 днів з дня узгодження ним
розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
- у разі визнання ним вимог заявника
обґрунтованими - прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентованої виплати) та виплати
- у разі невизнання майнових вимог
заявника або з підстав, визначених
статтями 32 та/або 37 цього Закону, -
прийняти вмотивоване рішення про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).
04.07.13. позивач звернувся до відповідача
з регресною вимогою № 1057, в якій просив
Товариство з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Наста» відшкодувати у порядку регресу
шкоду, заподіяну в результаті ДТП у
розмірі 13 885,61 грн.
В матеріалах справи відсутні будь-які
належні та допустимі докази того, що
відповідачем було сплачене страхове
відшкодування в порядку регресу в
розмірі 13 885,61 грн.
Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність»,
проведення оцінки майна є обов'язковим
у випадку визначення збитків або
розміру відшкодування у випадках,
встановлених законом.
Механізм оцінки колісних транспортних
засобів встановлюється Методикою
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів (КТЗ),
затвердженою Міністерством Юстиції
України та Фондом державного майна
України 24.11.03 (далі - Методика).
Відповідно до п. 4.3. Методики за
результатами оцінки оцінювач складає
звіт про оцінку КТЗ, у якому
зазначається інформація, передбачена
Суд зазначає, що документом, який
визначає розмір збитку, тобто документ
необхідний для розрахунку страхового
відшкодування згідно з вимогами Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» є Звіт про оцінку колісного
транспортного засобу.
Відповідно до звіту про визначення
вартості матеріального збитку № 6821 від
13.05.13., вартість матеріального збитку
завданого власникові автомобіля
«Форд», державний реєстраційний номер
АА 5712 КК, в результаті його пошкодження
при ДТП складає 14 819,88 грн., а до
позивача перейшло право вимоги в межах
суми 13 885,61 грн.
Полісом № АЕ/550611 передбачено, що ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну третіх осіб становить 50 000 грн.,
франшиза - 1000 грн.
У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страхове
відшкодування завжди зменшується на
Відтак, розмір страхового
відшкодування в порядку регресу
зменшується на суму франшизи у розмірі
Враховуючи визначені полісом № АЕ/550611
розміри лімітів відповідальності та
франшизи, а також розмір вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, що обмежений розміром шкоди,
право на зворотню вимогу якої перейшло
до позивача, відповідач був
зобов'язаний відшкодувати позивачу
витрати в розмірі 12 885,61 грн.(13 885,61 грн. -
набуте право вимоги - 1000 грн. - франшизи).
За таких обставин, позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
страхового відшкодування в розмірі 12
885,61 грн. є правомірними та
обґрунтованими, а тому задовольняються
судом в повному обсязі.
Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -
1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Альфа Страхування»
задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Альфа
користь 12 885 (дванадцять тисяч вісімсот
вісімдесят п'ять) грн. 61 коп. - страхове
відшкодування, 1 720 (одна тисяча сімсот
двадцять) грн. 50 коп. - витрати по сплаті
судового збору.
3. Після набрання рішенням законної
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 21.01.14.

Суддя
Т.М.
Ващенко