м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 22/151 20.01.14
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Український нафтогазовий
до Публічного акціонерного
товариства "Укрнафта"
про стягнення
заборгованості за договором №
117/1-Б/859/05/Р від 26.12.2005 р.
Суддя Гумега О.В.
від позивача: Било Ю.О.
від відповідача: Янсон А.О.
СПРАВИ:
Відкрите акціонерне товариство
"Український нафтогазовий інститут"
(позивач) звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом про
стягнення з Відкритого акціонерного
товариства "Укрнафта" (відповідача)
№ 117/1-Б/859/05/Р на розробку проектної
продукції від 20.12.2005 р. (26.12.2005 р.), з
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов Договору № 117/1-Б/859/05/Р
від 20.12.2005 р. (26.12.2005 р.) позивач виконав
та передав відповідачу комплект
проектної документації, про що сторони
підписали акт здачі-приймання
проектної продукції № 117/1-Б від 23.03.2006 р.
порушення умов наведеного договору
виконані позивачем роботи не оплатив.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.08.2009 р. (суддя Самсін Р.І.)
зупинено провадження у справі № 22/151 до
вирішення Господарським судом міста
Києва справи 7/534 за позовом Відкритого
акціонерного товариства "Укрнафта" до
Відкритого акціонерного товариства
"Український нафтогазовий інститут"
про зарахування зустрічних однорідних
вимог на суму 217 379,52 грн., та набрання
законної сили судовим рішенням,
прийнятим за результатами розгляду.
Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
01.10.2013 р., у зв'язку з обранням судді
Самсіна Р.І. на посаду судді Київського
апеляційного господарського суду,
прередано справу № 22/151 за позовом
Відкритого акціонерного товариства
"Український нафтогазовий інститут" до
Відкритого акціонерного товариства
"Укрнафта" про стягнення
заборгованості за Договором №
117/1-Б/859/05/Р від 26.12.2005 р. уповноваженій
особі для здійснення автоматизованого
В порядку ст. 2-1 Господарського
процесуального кодексу України справу
№ 22/151 передано на розгляд судді Гумезі
03.10.2013 р. судом направлені запити
сторонам у справі про надання
інформації про результати розгляду
справи Господарського суду міста Києва
№ 7/534 за позовом Відкритого
акціонерного товариства "Укрнафта" в
особі Нафтогазовидобувного управління
"Полтаванафтогаз" до Відкритого
акціонерного товариства "Український
нафтогазовий інститут" про зарахування
зустрічних однорідних вимог на суму
217379,52 грн. та набрання законної сили
судовим рішенням, прийнятим за
результатами розгляду вказаної справи.
08.11.2013 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшло
повідомлення на запит суду від 03.10.2013 р.,
відповідно до якого повідомлено суд, що
рішенням Господарського суду міста
Києва від 21.09.2009 р. по справі № 7/534 за
позовом Відкритого акціонерного
товариства "Укрнафта" в особі
Нафтогазовидобувного управління
"Полтаванафтогаз" до Відкритого
акціонерного товариства "Український
нафтогазовий інститут" про
зобов'язання провести зарахування
зустрічних однорідних вимог на суму
217379, 52 грн. позовні вимоги задоволено
повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 22.02.2010 р. у
справі № 7/534 рішення Господарського
суду міста Києва від 21.09.2009 р. по справі
№ 7/534 скасовано, прийнято нове рішення,
в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 23.06.2010 р. у справі № 7/534
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 22.02.2010 р. у
справі № 7/534 залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 111-11 ГПК України
постанова касаційної інстанції
набирає законної сили з дня її
прийняття.

За наведених обставин вбачається, що
обставини, які зумовили зупинення
провадження у справі № 22/151, усунуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд поновлює
провадження у справі після усунення
обставин, що зумовили його зупинення.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.11.2013 р. справу № 22/151
прийнято до провадження судді Гумеги
О.В., поновлено провадження у справі №
22/151 та призначено розгляд справи на
16.12.2013 р. о 10:00 год.

06.12.2013 р. через відділ діловодства суду
від представника відповідача надійшов
відзив на позовну заяву, відповідно до
якого відповідач просив суд відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог,
оскільки між ним та позивачем
відповідно до заяви відповідача від
06.07.2006 р. було проведено припинення
спірного зобов'язання шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог, а тому, на думку відповідача, у
нього станом на час розгляду справи
відсутня заборгованість перед
позивачем за виконані останнім роботи
за Договором № 117/1-Б/859/05/Р від 20.06.2012 р.
(26.12.2005 р.). При цьому, в наведеному
відзиві відповідач, керуючись статтею
213 ЦК України, в односторонньому
порядку витлумачив зміст заяви від
06.07.2006 р. про припинення зобов'язань
зарахуванням від 06.07.2006 р.

На підтвердження доводів, викладених у
відзиві, відповідач надав суду копію
договору оренди № 5/21-ор/274/ор від 31.03.2006
р.; акт приймання-здачі орендованих
приміщень від 31.05.2006 р.; акт б/н від 01.01.2006
р.; копію заяви про припинення
зобов'язань зарахуванням від 06.07.2006 р.;
доказ направлення заяви від 06.07.2006 р.
(повідомлення про вручення поштового
відправлення); копію договору №
117/1-Б/859/05/р від 20.12.2005 р.; копії Постанов
Вищого господарського суду України від
23.06.2010 р. у справі № 7/534 та від 22.09.2009 р. у
справі № 47/68; копію свідоцтва про
державну реєстрацію відповідача та
копію довідки АБ № 157844 з ЄДРПОУ
стосовно відповідача станом на 01.04.2011 р.

16.12.2013 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшла
заява про заміну позивача та
відповідача їх правонаступниками в
порядку ст. 25 ГПК України.

16.12.2013 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшли
пояснення, відповідно до яких просив
суд задовольнити позовні вимоги.

В якості додатків до пояснень позивач
надав суду витяг із статуту позивача;
копію довідки АА № 763407 з ЄДРПОУ
стосовно позивача станом на 26.12.2012 р.,
копію виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АА № 763407 від
03.12.2013 р. стосовно позивача; копію
довідки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АГ № 068399
стосовно відповідача станом на 16.10.2013
р.; копію постанови Київського
апеляційного господарського суду від
22.02.2010 р. у справі № 7/534; копію постанови
Вищого господарського суду України від
23.06.2010 р. у справі № 7/534 та копію заяви
відповідача від 15.10.2010 р. № юр-1742 про
припинення зобов'язання зарахуванням.

В судове засідання, призначене на 16.12.2013
р., представники позивача та
відповідача з'явилися.

В судовому засіданні, призначеному на
16.12.2013 р., здійснювався розгляд заяви
позивача, поданої 16.12.2013 р. через відділ
діловодства суду, про заміну позивача
та відповідача їх правонаступниками.
Заява судом задоволена.

В судовому засіданні 16.12.2013 р.
представник позивача надав усні
пояснення щодо заявлених позовних
вимог, позов підтримав з урахуванням
пояснень, поданих через відділ
діловодства суду 16.12.2013 р.

Представник відповідача в судовому
засіданні 16.12.2013 р. заперечував проти
заявлених позовних вимог та просив суд
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог з підстав, викладених у
відзиві, поданому через відділ
діловодства суду 06.12.2013 р.

Представники сторін в судовому
засіданні, призначеному на 16.12.2013 р.,
подали спільне клопотання про
продовження строку вирішення спору.
Клопотання судом задоволене і передане
до відділу діловодства суду для
реєстрації.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.12.2013 р., суд продовжив строк
вирішення спору, відклав розгляд
справи на 20.01.2014 об 11:50 год., здійснив
заміну Відкритого акціонерного
товариства "Український нафтогазовий
інститут" на його правонаступника -
Публічне акціонерне товариство
"Український нафтогазовий інститут"
(04053, м. Київ, Кудрявський узвіз, 7;
ідентифікаційний код - 00147134), а також
Відкритого акціонерного товариства
"Укрнафта" - на його правонаступника -
Публічне акціонерне товариство
"Укрнафта" (04053, м. Київ, пров.
Несторівський, 3-5; ідентифікаційний код
- 00135390).

В судове засідання, призначене на 20.01.2014
р., представники позивача та
відповідача з'явилися.

В судовому засіданні 20.01.2014 р.
представник позивача надав усні
пояснення щодо заявлених позовних
вимог, позов підтримав з урахуванням
пояснень, поданих через відділ
діловодства суду 16.12.2013 р.

Представник відповідача в судовому
засіданні 20.01.2014 р. заперечував проти
заявлених позовних вимог та просив суд
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог з підстав, викладених у
відзиві, поданому через відділ
діловодства суду 06.12.2013 р.

В судовому засіданні 20.01.2014 р.
представник позивача позов підтримав
повністю, представник відповідача
заперечував проти заявлених позовних
вимог.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у
судовому засіданні 20.01.2014 р. було
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення та повідомлено, що
повне рішення буде складено у термін,
передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи докази, оглянувши в судових
засіданнях оригінали документів, копії
яких знаходяться в матеріалах справи,
Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

20.12.2005 р. (26.12.2005 р.) між позивачем -
Публічним акціонерним товариством
"Український нафтогазовий інститут", в
якості Виконавця, та відповідачем -
Публічним акціонерним товариством
"Укрнафта", в якості Замовника, було
укладено Договір № 117/1-Б/859/05/р на
розробку проектної продукції (далі -
Договір або Договір № 117/1-Б/859/05/р),
відповідно до умов п. 1.1. якого, Замовник
(відповідач) доручає, а Виконавець
(позивач) бере на себе: розробку
проектів зовнішнього
електропостачання бурових № 23 на
Малосорочинському та № 33
Глинсько-Розбишівському родовищах.

Пунктом 2.1. Договору передбачено
обов'язок Замовника (відповідача)
перерахувати Виконавцю (позивачу) за
виконану проектну продукцію 15690 грн.,
ПДВ 20% - 3138,00 грн., разом - 18828,00 грн. Оплата
здійснюється по закінченню роботи на
підставі акту здачі -приймання
проектної продукції.

Пунктом 3.4. Договору сторонами
визначено, що протягом календарного
місяця після підписання акта
здачі-прийняття проектної продукції по
цьому договору Замовник (відповідач)
подає у фінансуючий банк платіжне
доручення для перерахування вартості
виконаних робіт Виконавцю (позивачу).

Пунктом 5.1. Договору до обов'язків
Замовника (відповідача) віднесено
обов'язок сплатити Виконавцю (позивачу)
встановлену ціну згідно з розділом 3
Договору, а в п.5.4. Договору визначено
право Виконавця (позивача) отримати
оплату за виконані проектні роботи в
порядку та на умовах, визначених цим
Договором.

Як стверджує позивач, загальна
вартість виконаної ним на підставі
Договору проектної продукції склала
18828,00 грн., що підтверджується Актом №
117/1-Б здачі -приймання проектної
продукції №116-Б до Договору №
117/1-Б/859/05/р., який був складений 23.03.2006 р.,
підписаний уповноваженими
представниками сторін та посвідчений
печатками сторін.

У зв'язку з невиконанням відповідачем у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по повній оплаті виконаної
позивачем та прийнятої відповідачем
проектної продукції, позивач звернувся
до Господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з відповідача
18828,00 грн. основного боргу, 1645,00 грн. 3%
річних, 11485,08 грн. інфляційних
нарахувань, а також судових витрат.

Відповідач просить суд відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог,
оскільки між ним та позивачем
відповідно до заяви відповідача від
06.07.2006 р. (далі також - лист від 06.07.2006 р.)
було проведено припинення спірного
зобов'язання шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог, а тому, на
думку відповідача, у нього станом на
час розгляду справи відсутня
заборгованість перед позивачем за
виконані останнім роботи за Договором
№ 117/1-Б/859/05/Р від 26.12.2005 р. При цьому, у
поданому суду відзиві на позов
відповідач, керуючись статтею 213 ЦК
України, в односторонньому порядку
витлумачив зміст заяви від 06.07.2006 р. про
припинення зобов'язань зарахуванням.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню частково з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України)
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами фактично укладений договір
підряду на проведення проектних та
пошукових робіт, який є особливим видом
договору підряду. А тому саме наведений
договір та відповідні положення статей
параграфів 1 та 4 глави 61 підрозділу І
розділу III ЦК України визначають права
та обов'язки сторін зі здійснення
передбачених ним підрядних робіт та їх
оплати.

Частиною 1 ст. 837 ЦК України встановлено,
що за договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник прийняти та оплатити виконану
роботу. Договір підряду може
укладатися на виготовлення, обробку,
переробку, ремонт речі або на виконання
іншої роботи з переданням її
результату замовнику (ч. 2 ст. 837 ЦК
України).

Змістом статті 887 ЦК України визначено,
що за договором підряду на проведення
проектних та пошукових робіт підрядник
зобов'язується розробити за завданням
замовника проектну або іншу технічну
документацію та (або) виконати пошукові
роботи, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити їх (ч. 1 ст. 887 ЦК
України).

До договору підряду на проведення
проектних та пошукових робіт
застосовуються положення цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
законом (ч. 2 ст. 887 ЦК України).

Як визначено у ч. 1 ст. 889 ЦК України,
замовник зобов'язаний, якщо інше не
встановлено договором на проведення
проектних та пошукових робіт, сплатити
підрядникові встановлену ціну після
завершення усіх робіт чи сплатити її
частинами після завершення окремих
етапів робіт або в іншому порядку,
встановленому договором або законом.

Зібрані у справі докази, а саме: Акт №
117/1-Б здачі -приймання проектної
продукції до Договору № 117/1-Б/859/05/р,
який був складений 23.03.2006 р. (далі - Акт
від 23.03.2006 р.), підтверджує, що позивач на
виконання умов Договору розробив для
відповідача проектну продукцію на
загальну суму 18828,00 грн., яка
задовольняє умовам Договору, та
передав дану продукцію відповідачу.

При цьому вищенаведений Акт від 23.03.2006
р., який підписаний уповноваженими
представниками сторін та скріплений їх
печатками, приймається судом у якості
належного і допустимого доказу на
підтвердження виконання позивачем у
відповідності до умов Договору робіт з
розробки проектної продукції, а рівно
її прийняття відповідачем без
будь-яких зауважень та заперечень.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується належне виконання
позивачем своїх зобов'язань за
Договором № 117/1-Б/859/05/р на суму 18828,00 грн.

Згідно із ст. 14 ЦК України, цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов'язання,
в силу ст. 525 ЦК України, не
допускається.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Судом досліджено, що порядок оплати за
Договором визначений пунктами 2.1., 3.4.
Договору, а саме: передбачено, що оплата
здійснюється одноразово за закінчену
роботу на підставі акту
здачі-приймання проектної продукції (п.
2.1); протягом календарного місяця після
підписання акта здачі - прийняття
проектної продукції по цьому договору
Замовник подає у фінансуючий банк
платіжне доручення для перерахування
вартості виконаних робіт Виконавцю.

Оскільки Акт здачі - приймання
проектної продукції № 117/1-Б здачі -
приймання проектної продукції №116-Б до
Договору № 117/1-Б/859/05/р, який був
складений 23.03.2006 р., був підписаний
сторонами 23.03.2006 р., то відповідач
відповідно до п. 3.4. Договору повинен
був оплатити виконану позивачем
проектну документацію протягом
календарного місяця після підписання
відповідного акта, а отже до 23.04.2006 р.
(останнім днем виконання такого
зобов'язання вважається 22.04.2006 р.).

Відповідач, в порушення умов Договору
не оплатив вартість виконаних
позивачем робіт по розробці проектної
документації, у зв'язку з чим у
останнього виникла заборгованість за
Договором у розмірі 18828,00 грн. (основний
борг).

Відповідач у відзиві на позовну заяву,
поданому через відділ діловодства суду
06.12.2013 р., заперечував проти існування у
нього зазначеної заборгованості з
мотивів припинення спірного
зобов'язання зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, про що ним було
направлено позивачу заяву від 06.07.2006 р.,
у якості доказу направлення позивачу
та отримання останнім вказаної заяви
відповідач надав суду копію
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Позивач у поясненнях, поданих через
відділ діловодства суду 16.12.2013 р.,
заперечив отримання ним листа
відповідача від 06.07.2006 р. про
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог. Крім того позивач послався на
зміст постанови Київського
апеляційного господарського суду від
22.02.2010 р. у справі № 7/534, зокрема, щодо
листа від 06.07.2006 року та неможливості з
його тексту зробити беззаперечний
висновок про зарахування саме тих
вимог, які виникли на підставі Договору
оренди № 5/21-ор/274/06/ор від 31.03.2006р. та
Договорів № 5/44-р/29/06-р від 16.01.2006 р., №
46-р/14/06-р від 20.02.2006 р., № 47-р/221/06-р від
13.06.2006 р., № 113-б/745/05-р від 25.11.2005 р., №
117/1-Б/859/05/р від 26.12.2005 р., № 5/116-б/856/05/р/2-р
від 26.12.2005 р., № 5/118-б/13/06/р/10-р від 11.01.2006 р.
про надання послуг по розробці
проектної документації.

Доводи відповідача про те, що між ним та
позивачем відповідно до листа
відповідача від 06.07.2006 року було
проведено припинення зобов'язання
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог на суму 217379,52 грн., а рівно про
відсутність у нього перед позивачем
станом на час розгляду справи
заборгованості по Договору №
117/1-Б/859/05/р від 20.12.2005 р. не визнаються
судом обґрунтованими з огляду на
наступне.

Зазначеним листом від 06.07.2006 р.
відповідач повідомив позивача, що НГВУ
"Полтаванафтогаз" має заборгованість
перед ВАТ "УкрНГІ" в сумі 217379,52 грн. за
отримані науково-технічні послуги (в
т.ч. за наукові роботи по кап.
будівництву - 124315,15 грн., за наукові
роботи по іншим послугам - 93064,37 грн.), а
ВАТ "УкрНГІ" має заборгованість перед
НГВУ "Полтаванафтогаз" в сумі 217379,52 грн.
за отримані послуги ЖРЕД
(житлово-ремонтної експлуатаційної
дільниці), та повідомив про припинення
вказаних зобов'язань зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги на суму
217379,52 грн.

Відповідно до статті 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
в повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Статтею 601 ЦК України визначено, що
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Тобто, вимоги, які можуть підлягати
зарахуванню, мають відповідати таким
умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним
зобов'язанням є боржником за іншим, а
боржник за першим зобов'язанням є
кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися
можуть вимоги про передачу речей
одного роду, у зв'язку з чим зарахування
як спосіб припинення зазвичай
застосовується до зобов'язань по
передачі родових речей, зокрема
грошей). Правило про однорідність вимог
розповсюджується на їх правову
природу, але не стосується підстави
виникнення такої вимоги. Отже,
допускається зарахування однорідних
вимог, які випливають із різних підстав
(різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог
настав, не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги.

У постанові Київського апеляційного
господарського суду від 22.02.2010 р. у
справі № 7/534 за позовом ВАТ "Укрнафта" в
особі Нафтогазовидобувного управління
"Полтаванафтогаз" до ВАТ "Український
нафтогазовий інститут" про
зобов'язання провести зарахування
однорідних вимог, яка не скасована та є
чинною станом на час розгляду даного
спору по суті, встановлено, що із тексту
листа від 06.07.2006 року про зарахування
зустрічних вимог неможливо зробити
беззаперечний висновок про
зарахування саме тих вимог, які виникли
на підставі Договору оренди №
5/21-ор/274/06/ор від 31.03.2006р. та Договорів №
5/44-р/29/06-р від 16.01.2006 р., № 46-р/14/06-р від
20.02.2006 р., № 47-р/221/06-р від 13.06.2006 р., №
113-б/745/05-р від 25.11.2005 р., № 117/1-Б/859/05/р від
26.12.2005 р., № 5/116-б/856/05/р/2-р від 26.12.2005 р., №
5/118-б/13/06/р/10-р від 11.01.2006 р. про надання
послуг по розробці проектної
документації.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК
України вищенаведені, встановлені
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 22.02.2010 р. у
справі № 7/534, факти не доводяться знову
при вирішенні даного спору у справі №
22/151, в якому беруть участь ті ж самі
сторони.

Разом з тим, у поданому суду відзиві на
позовну заяву відповідач, керуючись
статтею 213 ЦК України, в
односторонньому порядку витлумачив
зміст заяви від 06.07.2006 р., зазначивши, що
"зміст заяви про припинення зобов'язань
зарахуванням від 06.07.2006 року свідчить
про те, що зобов'язання позивача перед
відповідачем у сумі 217379,52 грн. за
договором оренди приміщення №
5/21-ор/274/06/ор від 31.03.2006 року
припиняються. В свою чергу зобов'язання
відповідача перед позивачем у сумі
217379,52 грн. за договорами № 5/44-р/29/06-р від
16.01.2006 року, № 46-р/141/06-р від 06.02.2006 року, №
117/1-Б/859/05/р від 20.12.2005 року, № 113-б/745/05-р
від 25.11.2005 року, № 117-Б/858/05/р від 09.11.2005
року, № 5/116-б/856/05/р/2-р від 26.12.2005 року, №
5/118-б/13/06/р/10-р від 11.01.2006 року теж
припиняються.

Згідно з приписами статті 213 Цивільного
кодексу України зміст правочину може
бути витлумачений стороною (сторонами);
на вимогу однієї або обох сторін суд
може постановити рішення про
тлумачення змісту правочину; при
тлумаченні змісту правочину беруться
до уваги однакове для всього змісту
правочину значення слів і понять, а
також загальноприйняте у відповідній
сфері відносин значення термінів; якщо
буквальне значення слів і понять, а
також загальноприйняте у відповідній
сфері відносин значення термінів не
дає змоги з'ясувати зміст окремих
частин правочину, їхній зміст
встановлюється порівнянням
відповідної частини правочину зі
змістом інших його частин, усім його
змістом, намірами сторін; якщо за
правилами, встановленими частиною
третьою цієї статті, немає можливості
визначити справжню волю особи, яка
вчинила правочин, до уваги беруться
мета правочину, зміст попередніх
переговорів, усталена практика
відносин між сторонами, звичаї
ділового обороту, подальша поведінка
сторін, текст типового договору та інші
обставини, що мають істотне значення.

Отже, виходячи із змісту ст. 213 ЦК
України, тлумаченню підлягає саме
зміст правочину; сторони правочину
можуть самі тлумачать його зміст; у
разі різного тлумачення сторони можуть
звернутись в суд щодо тлумачення
змісту правочину шляхом постановлення
рішення про це.

З огляду на надані позивачем суду
письмові та усні пояснення, позивач не
вважає лист відповідача від 06.07.2006 року
належною підставою для припиненням
зобов'язання шляхом зарахування
зустрічних вимог, оскільки з тексту
листа від 06.07.2006 року про зарахування
зустрічних вимог неможливо зробити
беззаперечний висновок про
зарахування саме тих вимог, які виникли
на підставі Договору оренди №
5/21-ор/274/06/ор від 31.03.2006р. та Договорів №
5/44-р/29/06-р від 16.01.2006 р., № 46-р/14/06-р від
20.02.2006 р., № 47-р/221/06-р від 13.06.2006 р., №
113-б/745/05-р від 25.11.2005 р., № 117/1-Б/859/05/р від
26.12.2005 р., № 5/116-б/856/05/р/2-р від 26.12.2005 р., №
5/118-б/13/06/р/10-р від 11.01.2006 р. про надання
послуг по розробці проектної
документації. Як приклад належного
проведення припинення зобов'язання
зарахуванням між сторонами даного
процесу позивач надає суду заяву ВАТ
"Укрнафта" № юр-1742 від 15.10.2010 р. до ВАТ
"Український нафтогазовий інститут".

Отже, фактично позивач не погоджується
із вищезазначеним тлумаченням
відповідача змісту заяви про
припинення зобов'язань зарахуванням
від 06.07.2006 р.

В матеріалах справи відсутнє рішення
суду про тлумачення змісту заяви
відповідача про припинення зобов'язань
зарахуванням від 06.07.2006 р.

В матеріалах справи відсутнє рішення
суду про тлумачення змісту заяви
відповідача про припинення зобов'язань
зарахуванням від 06.07.2006 р. Разом з тим,
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 22.02.2010 р. у
справі № 7/534, яка не скасована та є
чинною станом на час розгляду даного
спору по суті, встановлено, що із тексту
листа від 06.07.2006 року про зарахування
зустрічних вимог неможливо зробити
беззаперечний висновок про
зарахування саме тих вимог, які виникли
на підставі Договору оренди №
5/21-ор/274/06/ор від 31.03.2006р. та Договорів №
5/44-р/29/06-р від 16.01.2006 р., № 46-р/14/06-р від
20.02.2006 р., № 47-р/221/06-р від 13.06.2006 р., №
113-б/745/05-р від 25.11.2005 р., № 117/1-Б/859/05/р від
26.12.2005 р., № 5/116-б/856/05/р/2-р від 26.12.2005 р., №
5/118-б/13/06/р/10-р від 11.01.2006 р. про надання
послуг по розробці проектної
документації. Відповідно до ч. 2 ст. ст. 35
ГПК України вказані факти мають для
суду преюдиціальний характер при
вирішенні даного спору у справі № 22/151.

Таким чином, за наявними в матеріалах
справи доказами не можливо зробити
висновок про зарахування за заявою від
06.07.2006 р. зустрічних однорідних вимог, в
тому числі по зобов'язанням за
Договором № 117/1-Б/859/05/р., на підставі
якого виникла спірна заборгованість.

У зв'язку з вищевикладеним, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги позивача про стягнення
з відповідача суми основного боргу у
розмірі 18828,00 грн. є законними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню судом, оскільки
позивачем було виконано для
відповідача проектну документацію на
загальну суму 18828,00 грн., а відповідачем
не було здійснено її оплату.

Крім цього, судом розглянуто позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 1645,00 грн. 3% річних за період
з 23.04.2006 р. по 19.03.2009 р. та 11485,08 грн.
інфляційних нарахувань за період з
травня 2006 р. по жовтень 2008 р.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу
України визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що останнім днем
виконання відповідачем зобов'язання по
оплаті проектної документації за
Договором в сумі 18828,00 грн. вважається
22.04.2006 р., втім станом на час розгляду
спору по суті таке зобов'язання
відповідачем виконано не було.

Враховуючи, що відповідач прострочив
перед позивачем виконання зобов'язання
по повній та своєчасній оплаті
виконаної позивачем проектної
продукції, а також здійснивши
перевірку наданого позивачем
розрахунку суми 3 % річних, суд вважає
відповідну вимогу позивача законною та
обґрунтованою, втім такою, що підлягає
задоволенню за розрахунком суду, а
саме: 1643,45 грн. 3% річних за період з
23.04.2006 р. по 19.03.2009 р. В іншій частині
вимоги позивача про стягнення 3 % річних
в сумі 1,55 грн. (1645,00 грн. - 1643,45 грн. = 1,55
грн.) задоволенню не підлягають.

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів18828.0023.04.2006 - 19.03.200910623 %1643.45

Судом також було здійснено перерахунок
заявленої позивачем до стягнення з
відповідача суми інфляційних
нарахувань - 11485,08 грн. за період з
травня 2006 р. по лютий 2009 р. та
встановлено, що фактично сума
інфляційних нарахувань за вказаний
період становить 11769.59 грн., т.т. суму
більшу, ніж заявлено позивачем до
стягнення з відповідача.

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
періодІнфляційне збільшення суми
боргуСума боргу з врахуванням індексу
інфляції01.05.2006 - 28.02.200918828.001.62511769.5930597.59

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право виходити за межі позовних
вимог, якщо це необхідно для захисту
прав і законних інтересів позивачів
або третіх осіб з самостійними
вимогами на предмет спору і про це є
клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи той факт, що фактично
позивачем заявлена до стягнення сума
інфляційних нарахувань в розмірі 11485,08
грн., а клопотання в порядку п. 2 ч. 1 ст. 83
ГПК України до позовної заяви не додано
та в судовому засіданні позивачем не
подано, у суду відсутні підстави для
виходу за межі позовних вимог. Тому
вимоги позивача про стягнення
інфляційних нарахувань в розмірі 11485,08
грн. визнаються судом обґрунтованими
та підлягають задоволенню в наведеній
сумі.

Таким чином, стягненню з відповідача на
користь позивача підлягають суми 18828,00
грн. основного боргу, 1643,45 грн. 3% річних
та 11485,08 грн. інфляційних нарахувань.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України при
частковому задоволенні позову судові
витрати покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Таким чином, з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача - 319,56 грн. витрат по
сплаті державного мита та 118,00 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 82-85, 116
ГПК України, Господарський суд міста
Києва

В И Р І
Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров.
Несторівський, 3-5; ідентифікаційний код
00135390) з будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Публічного акціонерного товариства
"Український нафтогазовий інститут"
(04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд.
7; ідентифікаційний код 00147134) 18828,00 грн.
(вісімнадцять тисяч вісімсот двадцять
вісім гривень 00 коп.) основного боргу,
11485,08 грн. (одинадцять тисяч чотириста
вісімдесят п'ять гривень 08 коп.)
інфляційних нарахувань, 1643,45 грн. (одну
тисячу шістсот сорок три гривні 45 коп.)
3% річних, 319,56 грн. (триста дев'ятнадцять
гривень 56 коп.) витрат по сплаті
державного мита та 117,99 грн. (сто
сімнадцять гривень 99 коп.) витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

4. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93
ГПК України), якщо апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.01.2014 р.

Суддя
Гумега О.В.