ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.
Справа № 922/3967/13

Колегія суддів у складі:
головуючого судді Бородіної Л.І., судді
Лакізи В.В., судді Шевель О.В.,

при секретарі Фільшиній Н.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - Болоховцев Є.О. - за
довіреністю від 24.01.2013р. №47;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Державного підприємства «Харківський
завод шампанських вин» (вх. № 3711Х/2)

на рішення господарського суду
Харківської області від 11.11.2013р.

у справі № 922/3967/13

за позовом: Державного підприємства
«Харківський завод шампанських вин»,
м.Харків,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Тагіт", м.
Харків,

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 11.11.2013р. (суддя
Попович І.М.) в задоволенні позовних
вимог Державного підприємства
«Харківський завод шампанських вин» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Тагіт" про
стягнення збитків відмовлено. Рішення
суду з посиланням на ст.ст.11, 22,610,623, 627,
628, 629 ЦК України, ст.174,224 ГК України
мотивовано тим, що позивачем не
доведено порушення відповідачем умов
договору від 01.04.2006р. №27/06, у зв'язку з
чим, на думку суду першої інстанції,
відсутній повний склад правопорушення,
що виключає притягнення відповідача до
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків. Крім того,
місцевий господарський суд зазначає,
що акт Контрольно-ревізійної служби у
Харківській області від 16.09.2009р. №07-20/19
не є належним доказом порушення
відповідачем зобов'язань за договором
від 01.04.2006р. та завдання збитків
позивачу.

Державне підприємство «Харківський
завод шампанських вин» з рішенням суду
першої інстанції не погодилось та
звернулось до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 11.11.2013 р. у
справі №922/3967/13 та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
Державного підприємства «Харківський
завод шампанських вин» задовольнити та
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «Тагіт» на
користь Державного підприємства
«Харківський завод шампанських вин»
грошові кошти у розмірі 812447,80грн.,
витрати на сплату судового збору у сумі
24373,44грн.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги заявник вказує на те, що КРУ в
Харківській області встановлено, що
позивачем в 2007році та 2008році проведено
списання коштів на витрати без
фактичного отримання послуг, які були
предметом договору від 01.04.2006р. №27/06, на
загальну суму 812447,80грн. Отже, за
висновками КРУ в Харківській області
загальна сума коштів, що отримана ТОВ
фірмою «Тагіт» за маркетингові
дослідження, які фактично нею не
проводились, складає 812447,80грн., вказані
висновки підтверджені постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 24.06.2010р. у
справі №2-а-2543/10/2070, яка залишена без
змін ухвалами Харківського
апеляційного адміністративного суду
30.11.2010р. та Вищого адміністративного
суду України від 23.04.2013р. Крім того,
апелянт зазначає, що до збитків, які
зазнав позивач, відноситься втрата
майна, (грошових коштів в розмірі
812447,80грн., які ДП «Харківський завод
шампанських вин» сплатило за нібито
виконані зобов'язання за договором від
01.04.2006р. №27/06. Також вказує на те, що між
протиправною поведінкою ТОВ фірмою
«Тагіт» та збитками, спричиненими
позивачем, існує прямий причинний
зв'язок, оскільки грошові кошти були
сплачені саме на підставі договору від
01.04.2006р. №27/06, неналежне виконання якого
допустив відповідач; вина відповідача
полягає в тому, що він мав всі реальні
можливості для належного виконання
зобов'язань, але не вчинив всіх
необхідних заходів з метою недопущення
правопорушення і запобігання збиткам.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції позивач підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив скасувати
рішення місцевого господарського суду
і прийняти нове рішення, яким
задовольнити вимоги позивача та
стягнути з відповідача грошові кошти у
розмірі 812447,80грн.

Відповідач належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, про що свідчить повідомлення
про вручення поштового відправлення
№019005, проте не скористався своїм
правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення
відповідача про час та місце засідання
суду, а також те, що явка представників
сторін не була визнана судом
обов'язковою, судова колегія вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами без участі
представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

01.04.2006р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю фірмою «Тагіт»
(виконавцем) та Державним
підприємством «Харківський завод
шампанських вин» (замовником)
укладений договір №27/06, згідно з п.1.1
якого замовник доручає, а виконавець
зобов'язується на умовах даного
договору провести маркетингові
дослідження пов'язані з пошуком,
покупкою виноматеріалів ( а.с.14).

У п.2.2.1 цього договору зазначено, що
замовник зобов'язується сплатити
послуги виконавця по проведенню
маркетингових досліджень, які є
предметом цього договору.

Вартість виконуваних послуг становить
1000000грн. Послуги вважаються наданими
після підписання акту
приймання-передачі сторонами (п.п.3.1,3.3
договору).

Відповідно до п.4.1 цього договору
замовник зобов'язується на протязі 21
дня після підписання сторонами акту
приймання-передачі робіт сплатити
виконавцю вартість робіт.

03.01.2007р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю фірмою «Тагіт» та
Державним підприємством «Харківський
завод шампанських вин» укладено
додаткову угоду до договору від
01.04.2007р. №27/06, за умовами якої п.3.1
договору від 01.04.2006р. №27/06 викладено в
новій редакції: «Вартість виконаних
послуг складає 1600000грн., в тому числі
ПДВ 20%» (а.с.15).

На виконання умов договору від 01.04.2006р.
№27/06 між позивачем та відповідачем
складені акти приймання-передачі
виконаних послуг від 30.09.2006р., від
30.10.2006р., від 31.10.2006р., від 16.01.2007р., від
30.04.2007р., відповідно до яких
відповідачем надано послуги на
загальну суму 1368444,39грн. (а.с.60-90).
Вказані акти підписані повноважними
представниками сторін та скріплені
печатками.

20.12.2007р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю фірмою «Тагіт»
(виконавцем) та Державним
підприємством «Харківський завод
шампанських вин» укладена угода про
припинення зобов'язань заліком
зустрічних однорідних вимог, у п.1 якої
зазначено, що за умовами договору від
03.01.2007р. у ТОВ фірми «Тагіт» наявна
заборгованість перед ДП «Харківський
завод шампанських вин» в сумі 5077485,39грн.
(а.с.16).

У п.2 вказаної угоди зазначено, що ДП
«Харківський завод шампанських вин»
має заборгованість перед ТОВ фірмою
«Тагіт» на загальну суму 5077485,39грн. на
підставі договорів від 02.01.2007 №07/07, від
01.04.2006р. №27/06, від 23.07.2007р. №6/07/07.

Сторони даної угоди погоджуються з
припиненням взаємних зобов'язань,
передбачених вищезазначеними
пунктами. Взаємні зобов'язання сторін
припиняються з моменту підписання
повноважними представниками сторін
даного договору у відповідності до
вимог ст.601 ЦК України (п.п.1.3,1.4).

16.09.2009р. Контрольно-ревізійним
управлінням в Харківській області
проведено позапланову виїзну ревізію
ДП «Харківський завод шампанських
вин», на підставі якої складено акт про
результати позапланової виїзної
ревізії з окремих питань
фінансово-господарської діяльності ДП
«Харківський завод шампанських вин» за
період 2005-2008року та поточний період
2009року №07-20/19, у висновку якого
зазначено, що проведеною ревізією
фінансово-господарської діяльності ДП
«Харківський завод шампанських вин»
встановлено порушення, що призвело до
втрат фінансових ресурсів на загальну
суму 8912447,80грн., зокрема, ДП
«Харківський завод шампанських вин» в
2007 та 2008роках проведено списання
коштів на витрати без фактичного
отримання послуг, що були предметом
договору від 01.04.2006р. №27/06 на загальну
суму 812447,80грн., що суперечить п.1 ст.901, п.1
ст.902 ЦК України та призвело до
порушення п.1 ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні» ( а.с.17-30).

07.10.2009р. Контрольно-ревізійним
управлінням в Харківській області
надіслано ДП «Харківський завод
шампанських вин» вимогу про усунення
виявлених позаплановою виїзною
ревізією з окремих питань
фінансово-господарської діяльності ДП
«Харківський завод шампанських вин»
порушень законодавства з фінансових
питань, а саме: повернути на ДП
«Харківський завод шампанських вин»
грошові кошти в сумі 812447,80грн., що
сплачені ТОВ фірмі «TARGET» за договором
від 01.04.2006р. №27/06 за надані послуги з
маркетингових досліджень, які фактично
не надавались, в разі необхідності
звернутись з відповідним позовом до
суду (а.с.31).

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 24.06.2010р. у
справі №2-а-2543/10/2070, яка залишена без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 30.11.2010р. та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
23.04.2013р. позов КРУ в Харківській
області до ДП «Харківський завод
шампанських вин» за участю третьої
особи фірми «Тагіт» про зобов'язання
вчинити дії задоволено; зобов'язано ДП
«Харківський завод шампанських вин»
виконати вимогу від 07.10.2009р. №07-21/7109, а
саме: повернути ДП «Харківський завод
шампанських вин» грошові кошти в сумі
812447,80грн., що сплачені ТОВ фірмі «TARGET»
за договором від 01.04.2006р. №27/06 за
надання послуг з маркетингових
досліджень, які фактично не надавались
(а.с.32-41).

17.09.2013р. позивач звернувся до
господарського суду з позовом до ТОВ
фірми «Тагіт» про стягнення збитків у
розмірі 812447,80грн. ( з урахуванням зміни
предмету позовних вимог). В
обґрунтування заявлених вимог позивач
посилається на те, що
Контрольно-ревізійною службою в
Харківській області встановлено, що ДП
«Харківський завод шампанських вин» у
2007 та 2008 роках проведено списання
коштів на витрати без фактичного
отримання послуг, що були предметом
договору від 01.04.2006р. №27/06 на загальну
суму 812447,80грн. Законність та
обґрунтованість вказаних висновків
КРУ в Харківській області
підтверджується постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 24.06.2010р. у
справі 2а-2543/10/2070. А отже, на думку
позивача, ТОВ фірма «Тагіт», отримавши
грошові кошти в розмірі 812447,80грн. за
маркетингові дослідження, фактично їх
не здійснило, чим завдало збитки
позивачу на вказану суму (а.с.4-7, 56-59).

Рішенням господарського суду
Харківської області від 11.11.2013р. у
справі № 922/3967/13 відмовлено у
задоволенні позову ДП «Харківський
завод шампанських вин» до ТОВ фірми
«Тагіт» про стягнення збитків у сумі
812447,80грн. з підстав, зазначених вище
(а.с.141-148).

Перевіривши матеріали справи,
правильність їх юридичної оцінки та
застосування місцевим господарським
судом норм законодавства, апеляційний
суд дійшов висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є
стягнення збитків, які поніс позивач у
зв'язку з неотримання маркетингових
послуг на підставі договору від 01.04.2006р.
№27/06 у розмірі 812447,80грн.

Пунктом 4 частини 1 статті 611 ЦК України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Згідно із статтею 623 ЦК України боржник,
який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором.

За приписами частини 2 статті 22 ЦК
України збитками є: втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Під збитками в розумінні статті 224 ГК
України розуміються витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управлена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою господарського суду
Харківської області від 13.01.2012р. у
справі №5023/9813/11 визнано Товариство з
обмеженою відповідальністю фірму
«Тагіт» (відповідача у справі)
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру; призначено ліквідатором ТОВ
Фірми «Тагіт» ініціюючого кредитора
ТОВ «Карпос»; зобов'язано ліквідатора в
п'ятиденний строк в офіційному
друкованому органі опублікувати
повідомлення про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури (а.с.94-96).

08.02.2012р. в газеті «Урядовий кур'єр»
№24(4668) опубліковано оголошення про
визнання постановою господарського
суду Харківської області від 13.01.2012р. у
справі №5023/9813/12 ТОВ фірму «Тагіт»
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури, і зазначено, що ліквідатором
боржника призначено ініціюючого
кредитора ТОВ «Карпос». Заяви
кредиторів приймаються ліквідатором
протягом 30 днів від дня опублікування
оголошення.

Відповідно до частини 3 статті 104 ЦК
України порядок припинення юридичної
особи в процесі відновлення її
платоспроможності або банкрутства
встановлюється законом.

У преамбулі Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
цей Закон встановлює умови та порядок
відновлення платоспроможності
суб'єкта підприємницької діяльності -
боржника або визнання його банкрутом
та застосування ліквідаційної
процедури, повного або часткового
задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи приписи вищезазначених
норм та зважаючи на те, що відносно
відповідача ТОВ фірми «Тагіт» порушено
провадження у справі про банкрутство,
дана справа про стягнення збитків з ТОВ
фірми «Тагіт» підлягає розгляду з
урахуванням вимог Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Так, виходячи з приписів Закону про
банкрутство, з моменту порушення
справи про банкрутство та введення
щодо боржника мораторію на задоволення
вимог кредиторів, для боржника та його
кредиторів настають правові наслідки у
вигляді, зокрема, спеціальних умов та
порядку визнання, задоволення та
погашення вимог кредиторів.

Відповідно до пункту 15 статті 11 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» після
опублікування оголошення про
порушення справи про банкрутство в
офіційному друкованому органі всі
кредитори незалежно від настання
строку виконання зобов'язань мають
право подавати заяви з грошовими
вимогами до боржника згідно зі статтею
14 цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 14 вказаного
Закону конкурсні кредитори за
вимогами, які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
протягом тридцяти днів від дня
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону
про банкрутство вимоги конкурсних
кредиторів, що заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, або не заявлені взагалі, - не
розглядаються і вважаються погашеними,
про що господарський суд зазначає в
ухвалі, якою затверджує реєстр вимог
кредиторів. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.

Вказані норми кореспондуються із
нормою, визначеною в пункті 5 статті 31
Закону про банкрутство, у якому
зазначено, що вимоги, заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, не розглядаються і
вважаються погашеними.

Згідно зі статтею 1 Закону про
банкрутство погашені вимоги
кредиторів - задоволені вимоги
кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто
згоди про припинення, у тому числі
заміну, зобов'язання або припинення
зобов'язання іншим чином, а також інші
вимоги, які відповідно до цього Закону
вважаються погашеними.

Відповідно до п.54 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 18.12.2009р. N 15
«Про судову практику в справах про
банкрутство» Закон і ГПК не містять
приписів стосовно заборони прийняття
судом позовної заяви до боржника, щодо
якого вже порушено справу про
банкрутство, а також стосовно
вирішення спору за цим позовом по суті.
Порушення справи про банкрутство не
віднесено статтею 62 ГПК до підстав для
відмови судом у прийнятті позовної
заяви. Тому суди мають у встановленому
ГПК порядку приймати позовні заяви до
особи, щодо якої порушено справу про
банкрутство і вирішувати спір за цією
вимогою по суті за правилами позовного
провадження до опублікування в
офіційному друкованому органі
оголошення про порушення справи про
банкрутство. Після публікації
оголошення господарський суд на
підставі частини першої статті 79 ГПК
ухвалою суду зупиняє позовне
провадження і роз'яснює позивачу зміст
і наслідки частини другої статті 14
Закону.

Якщо позивач не звернувся у місячний
строк з дня публікації із заявою про
визнання його вимог до боржника у
справі про банкрутство, господарський
суд поновлює позовне провадження та
відмовляє у задоволенні позову на
підставі частини другої статті 14
Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом.

В судовому засіданні Харківського
апеляційного господарського суду
представник Державного підприємства
«Харківський завод шампанських вин»
зазначив, що з кредиторським вимогами,
зокрема, щодо завданих збитків або
будь-якими іншими кредиторськими
вимогами до боржника (відповідача у
справі) у справі про банкрутство ТОВ
фірми «Тагіт» ДП «Харківський завод
шампанських вин» не зверталось,
оскільки не знало про порушення
провадження у справі про банкрутство
та визнання його банкрутом, на даний
час такі вимоги також не заявлені.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
вважає, що оскільки, вимоги ДП
«Харківський завод шампанських вин»
про стягнення збитків у розмірі
812447,80грн. (які є предметом розгляду у
даній справі) виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство
ТОВ фірми «Тагіт» вони є конкурсними в
розумінні Закону про банкрутство,
проте, як встановлено судом
апеляційної інстанції позивач не
звертався до ТОВ фірми «Тагіт» з
кредиторськими вимогами у справі про
банкрутство останнього у строк,
визначений статтею 14 Закону про
банкрутство, а отже його вимоги в силу
вимог ст.14 Закону про банкрутство
вважаються погашеними. За таких
обставин, позовні вимоги Державного
підприємства «Харківський завод
шампанських вин» не підлягають до
задоволення.

Крім того, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
відповідно до пункту 12 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011р. № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
XII Господарського процесуального
кодексу України" не підлягає
скасуванню судове рішення, якщо
апеляційною інстанцією буде з'ясовано,
що його резолютивна частина є
правильною, хоча б відповідні висновки
місцевого господарського суду й не
були належним чином обґрунтовані у
мотивувальній частині рішення.

Таким чином, доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження при апеляційному
перегляді справи та не можуть бути
підставою для скасування
оскаржуваного рішення у даній справі, у
зв'язку з чим рішення господарського
суду Харківської області від 11.11.2013р. у
справі №922/3967/13 слід залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати за апеляційною скаргою
покладаються на заявника апеляційної
скарги - Державне підприємство
«Харківський завод шампанських вин», м.
Харків.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст.103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, Харківський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Харківський завод
шампанських вин», м. Харків залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Харківської області від 11.11.2013р. у
справі № 922/3967/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складений
24.12.2013р.

Головуючий суддя
Бородіна Л.І.

Суддя
Лакіза В.В.

Суддя
Шевель О.В.