донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

14.01.2014 справа №913/2983/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого:Агапова О.Л. суддівГези
Т.Д., Мартюхіної Н.О. При секретарі
судового засіданні: Пеленовій О.О. За
участю представників сторін: від
позивача:не з'явився від
відповідача:ОСОБА_5 особисто Розглянув
у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "ПРИВАТБАНК", м.Дніпропетровськна
рішення господарського суду
Луганської області від02 грудня 2013р. у
справі№913/2983/13(суддя Вінніков С.В.)за
позовом:Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"ПРИВАТБАНК", м.Дніпропетровськдо
відповідача: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5, м.Луганськпрозобов'язання
вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Луганської області від 02.12.2013р. у справі
№913/2983/13(суддя Вінніков С.В.) відмовлено
у задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "ПРИВАТБАНК",
м.Дніпропетровськ до відповідача
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.
Луганськ про зобов'язання відповідача
визнати вимоги позивача зі сплати
заборгованості за договором
овердрафтного кредиту від 11.07.2007 № LGC 495,
яка станом на 12.02.2013 становить 38983 грн. 79
коп. і складається з простроченої
заборгованості за кредитом - 10027 грн. 76
коп., простроченої заборгованості за
відсотками - 16775 грн. 44 коп., пені - 12180
грн. 59 коп., та включення її до
проміжного ліквідаційного балансу.

Судове рішення мотивоване тим, що
позивачем обраний невірний спосіб
захисту свого порушеного права,
оскільки нормами чинного
законодавства не встановлено такого
способу захисту порушеного права як
зобов'язання відповідача визнати
вимоги позивача зі сплати
заборгованості за договором.

Позивач, Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"ПРИВАТБАНК", м.Дніпропетровськ, не
погоджуючись з вказаним рішенням,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення суду скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог
заявник скарги посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також неповне дослідження фактичних
обставин справи. Він вважає, що
господарський суд, розглядаючи справу,
не звернув уваги на норми частини 1 ст.
501 Цивільного кодексу України, якими
передбачено, що Фізична особа -
підприємець письмово повідомляє
державного адміністратора, кредиторів
про прийняте рішення щодо припинення
її підприємницької діяльності, порядок
і строк заявлення кредиторами своїх
вимог, що не може становити менше двох і
більше трьох місяців з дня
опублікування повідомлення про
прийняття фізичною особою -
підприємцем рішення щодо припинення
підприємницької діяльності. В
порушення вказаної норми відповідачем
не було повідомлено банк про порядок та
строки заявлення кредиторських вимог.
Таким чином, апелянт вважає своє право
порушеним.

Відповідач відзиву суду не надав, однак
у судовому засіданні зазначив, що
вважає рішення господарського суду
законним та обґрунтованим. Крім того,
відповідач зазначив, що ним
здійснюються дії, направлені на
погашення існуючої заборгованості за
договором овердрафту карткового
рахунку.

У судове засідання Донецького
апеляційного господарського суду
представник позивача не з'явився,
причин неявки суду не повідомив. Про
час та місце розгляду справи сторони
були повідомлені належним чином, що
підтверджується наявними у справі
поштовими повідомленнями. Приймаючи
до уваги викладене, судова колегія
вважає, що в межах наданих повноважень
створені належні умови для надання
сторонами доказів та здійснені всі
необхідні дії щодо витребування
додаткових доказів, тому можливо
розглядати апеляційну скаргу за
наявними матеріалами, оскільки їх
достатньо для повного, всебічного та
об'єктивного розгляду справи та
прийняття обґрунтованого рішення.

Відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, доводи
заявника скарги, вислухавши
представника відповідача, який прибув
в засідання суду, перевіривши
обставини справи, судова колегія
встановила.

Публічне акціонерне товариство
"Комерційний банк "ПРИВАТБАНК",
м.Дніпропетровськ звернулось до
господарського суду Луганської
області з позовом до відповідача
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.
Луганськ про зобов'язання відповідача
визнати вимоги позивача зі сплати
заборгованості за договором
овердрафтного кредиту від 11.07.2007 № LGC 495,
яка станом на 12.02.2013 становить 38983 грн. 79
коп. і складається з простроченої
заборгованості за кредитом - 10027 грн. 76
коп., простроченої заборгованості за
відсотками - 16775 грн. 44 коп., пені - 12180
грн. 59 коп., та включення її до
проміжного ліквідаційного балансу.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на договір про надання
овердрафтного кредиту на карточний
рахунок № LGC 495 та невиконання
відповідачем обов'язків по сплаті
кредиту.

При розгляді справи господарським
судом встановлено, що 11.06.2007р. між
Закритим акціонерним товариством
"Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (у
зв'язку з набранням чинності Закону
України "Про акціонерні товариства" був
перейменований на Публічне акціонерне
товариство "Комерційний банк
"ПРИВАТБАНК"), як банком, та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5, як клієнтом,
укладено договір про надання
овердрафтного кредиту на карточний
рахунок № LGC 495.

Предметом вказаного договору є
правовідносини, за якими банк (позивач
у справі) за наявності вільних грошових
коштів зобов'язується здійснювати
овердтрафтне обслуговування клієнта
(відповідача у справі) на підставі
заявки на встановлення овердрафтного
кредиту на карточний рахунок, яке
складається з проведення платежів, що
здійснюються довіреними особами
клієнта за рахунок кредитних коштів в
межах ліміту шляхом дебатування
картрахунку.

Банк виконав свої зобов'язання за
вказаним договором, надавши 11.07.2007р.
відповідачу кредитний ліміт у сумі 500
грн. Таким чином, позивач стверджує, що
станом на 12.02.2013 у відповідача
утворилася заборгованість в сумі 38983
грн. 79 коп., яка складається з:
заборгованості за кредитом - 10027 грн. 76
коп.; заборгованості за відсотками - 16775
грн. 44 коп.; пені - 12180 грн. 59 коп.

В свою чергу, з 2008 року відповідач
перебуває у стані припинення
підприємницької діяльності, тому
06.03.2013р. банком направлено на адресу
відповідача заяву про необхідність
оплати вказаної вище заборгованості за
договором овердрафтного кредиту,
визнати зазначені вимоги та включити
до ліквідаційного балансу і сплатити
заборгованість в повному обсязі.

Оскільки, позичальником не було
здійснено дій, направлених на
погашення заборгованості, позивач
звернувся з позовом, в задоволенні
якого судом відмовлено.

Оцінюючи правильність застосування
місцевим господарським судом норм
чинного законодавства, судова колегія
дійшла висновку, що рішення
господарського суду у справі
відповідає вимогам чинного
законодавства та не підлягає
скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів в силу ч.2 ст.16 ЦК України
можуть бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Згідно до ч. 2 ст. 20 Господарського
кодексу України 2. Кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Зазначений перелік способів захисту не
є вичерпним, однак у разі порушення
цивільного права чи інтересу у
позивача виникає право на застосування
конкретного засобу захисту, який
залежить від виду порушення. Тобто,
позивач повинен обрати саме такий
спосіб захисту, який відповідає
характеру порушення його права чи
інтересу.

Отже, як цілком правомірно зазначено
господарським судом, обраний позивачем
спосіб захисту порушеного права, як
зобов'язання відповідача визнати
вимоги позивача зі сплати
заборгованості за договором, не
відповідає законодавству.

Крім того, правомірним є висновок
господарського суду і про те, що у разі
коли предмет позову не відповідає
встановленим законом або договором
способам захисту прав, суд повинен
відмовити у позові, а не припиняти
провадження у справі за її
непідвідомчістю суду.

Аналогічна правова позиція наведена у
постановах Верховного Суду України,
зокрема, від 13.07.2004 по справі N 10/732 та в
інформаційних листах Вищого
господарського суду України від
11.04.2005 N 01-8/344 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального
кодексу України, порушені у
доповідних записках про роботу
господарських судів у 2004 році" (п. 14), від
25.11.2005 N 01-8/2229 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у I півріччі 2005 року" (п. 3), від
13.08.2008 N 01-8/482 "Про деякі питання
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у першому
півріччі 2008 року" (п. 3).

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає, що рішення господарського суду
по даній справі прийнято з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а мотиви, з яких надана
апеляційна скарга не можуть бути
підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст.33,43,49,99,101,103,105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "ПРИВАТБАНК", м.Дніпропетровськ, на
рішення господарського суду
Луганської області від 02.12.2013р. у справі
№913/2983/13 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Луганської області від 02.12.2013р. у справі
№913/2983/13 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття. Постанову апеляційної
інстанції може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України у
встановленому законодавством порядку
протягом 20 днів через Донецький
апеляційний господарський суд.

Головуючий
О.Л.Агапов

Судді
Т.Д.Геза

Н.О.Мартюхіна

надр. 6 прим:

1 прим. - у справу; 1 прим. - позивачу; 1
прим. - відповідачу;

2 прим. - ДАГС; 1 прим. - ГСЛО;