ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11.01.14 № 910/7/14. Суддя Цюкало Ю.В.,
розглянувши позовні матеріали
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юнайтед Форест» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «МАРАМАКС» про
стягнення 119 591,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

08.01.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява №06/12 від 06.12.2013 Товариства з
обмеженою відповідальністю «Юнайтед
Форест» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «МАРАМАКС» про
стягнення 119 591,80 грн.

Подана Товариством з обмеженою
відповідальністю «Юнайтед Форест»
позовна заява про стягнення 119 591,80 грн.
не відповідає вимогам розділу VIII
Господарського процесуального кодексу
України, а тому підлягає поверненню з
посиланням на ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, з
огляду на наступне.

Згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
Господарського процесуального кодексу
України щодо форми, змісту і додатків
до позовної заяви тягне за собою
наслідки, передбачені статтею 63
Господарського процесуального кодексу
України (Постанова, Пленум Вищого
господарського суду України, від 26.12.2011,
№18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

До позовних матеріалів позивачем
додано фіскальний чек №8079 від 03.01.2014 з
описом вкладення.

Відповідно до вказаного опису
вкладення у цінний лист вбачається, що
позивачем було направлено на адресу
відповідача не всі додані до позовної
заяви документи, зокрема, на адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «МАРАМАКС» не
направлено копію акта звірки
взаєморозрахунків.

Як випливає з вимог ч.1 ст. 56
Господарського процесуального кодексу
України, обов'язок позивача направити
відповідачу копії доданих до позовної
заяви документів не залежить від того
чи є у наявності у відповідача дані
документи.

На підставі вищезазначеного, в
порушення вимог норм чинного
законодавства, позивачем не направлено
на адресу відповідача копії усіх
документів, доданих до позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, фіскальний
чек №8079 від 03.01.2014 з описом вкладення не
є належними та допустимими доказами
направлення копії позовної заяви з
додатками сторонам у справі в
розумінні ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України.

Також, суд звертає увагу позивача на
наступне.

Як вбачається з позовних матеріалів
адреса Товариства з обмеженою
відповідальністю «МАРАМАКС»: 01103, м.
Київ, Печерський район, вул. Професора
Підвисоцького, буд. 5.

Відповідно до Договору поставки №КУ 6
від 11.01.2013, доданого позивачем до
позовних матеріалів Товариство з
обмеженою відповідальністю «МАРАМАКС»
знаходиться за наступною адресою: 08130,
Київська обл., Києво-Святошинський р-н,
с. Петропавлівська-Борщагівка, вул.
Леніна, 2В, оф. 55.

До позовних матеріалів додано докази
направлення позовної заяви з додатками
на адресу: 01103, м. Київ, Печерський район,
вул. Професора Підвисоцького, буд. 5, що
підтверджується описом вкладення та
фіскальним чеком №8079 від 03.01.2014.

Втім, як вбачається з позовних
матеріалів, будь-яких інших доказів
направлення на фактичну адресу
відповідача (08130, Київська обл.,
Києво-Святошинський р-н, с.
Петропавлівська-Борщагівка, вул.
Леніна, 2В, оф. 55) згідно Договору
поставки №КУ 6 від 11.01.2013 в позовній
заяві та доданих до неї документах
позивачем не представлено.

Крім того, позивачем не обгрунтовано,
чому саме позовна заява була
направлена на адресу: 01103, м. Київ,
Печерський район, вул. Професора
Підвисоцького, буд. 5 та не надано
доказів направлення позовної заяви з
додатками на фактичну адресу
відповідача згідно вищевказаного
Договору.

У відповідності з положеннями
постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від 26
грудня 2011 року N 18 місцезнаходження
юридичної особи або місце проживання
фізичної особи - підприємця
визначається на підставі відомостей,
внесених до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (стаття 17 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців").

Пунктом 11 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" від 15.03.2007р.01-8/123
передбачено, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій.

При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 65 Господарського
процесуального кодексу України надає
можливість судді витребувати від
сторін лише ті документи, які можуть
бути необхідні саме для вирішення
спору.

Як зазначено у ст.38 Господарського
процесуального кодексу України, суд
обмежений у праві самостійного
витребування доказів. Тому суд у разі
порушення позивачем ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України не має права скористатися
приписами ст.ст. 38, 65 Господарського
процесуального кодексу України, а
навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги
ст. 63 зазначеного кодексу.

Крім того, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 54 ГПК
України позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором чи його
заступником, громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Позовну заяву підписано генеральним
директором Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юнайтед Форест»
Дворським Т.М., проте жодних документів,
що посвідчують посадову особу не
надано (наказ про призначення, витяг з
ЄДРПОУ, тощо.)

Право на представництво юридичної
особи пов'язано не з конкретною
фізичною особою, а з наявністю акта
органу управління юридичної особи,
котрим ця юридична особа наділяє
посадову особу повноваженнями вчиняти
певні юридичні дії.

Відповідно до положень ст. 28 ГПК
України справи юридичних осіб в
господарському суді ведуть їх органи,
що діють у межах повноважень, наданих
їм законодавством та установчими
документами, через свого представника.
Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідують їх посадове становище.

Разом з тим до позовної заяви жодних
доказів на підтвердження повноважень
Дворського Т.М. не надано. Тому, у суду
відсутні підстави вважати, що позовна
заява підписана повноважною особою.

Відповідно до п. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи, якщо позовну заяву
підписано особою, яка не має права її
підписувати, або посадовою особою,
посадове становище якої не вказано.

За таких обставин, позовна заява не
може бути прийнята до розгляду та
підлягає поверненню. Повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку після усунення допущених
порушень. (ч. 3 ст. 63 ГПК України.

Також, суд звертає увагу позивача, що
відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України № 22 від 21.01.2004 р., платіжне
доручення оформляється платником за
формою, наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
що обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка
печатки, для - реквізиту № 41 (підписи
платника) ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком
і зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитка печатки, для - реквізиту № 51
(дата виконання) зазначаються число,
місяць та рік списання коштів з
рахунку платника цифрами у форматі
ДД/ММ/РРРР або число зазначається
цифрами ДД, місяць - словами, рік -
цифрами РРРР, які засвідчуються
підписом відповідального виконавця
та відбитком штампа банку.

Проте, у наданому разом з заявою
платіжному дорученні №23241 від 04.12.2013
відсутні підписи відповідальних осіб
платника, печатка позивача, тобто
вказані реквізити не заповнені як того
вимагає вищезазначена Інструкція.

Таким чином, платіжне доручення №23241
від 04.12.2013 не є належним доказом сплати
судового збору за подання заяви.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 Господарського
процесуального кодексу України щодо
форми, змісту і додатків до позовної
заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява не може бути прийнята до розгляду
та підлягає поверненню для усунення
допущених порушень, після чого заявник
не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України).

Керуючись ч. 1, п. 1, 4, 6 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю «Юнайтед
Форест» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «МАРАМАКС» про
стягнення 119 591,80 грн. і додані до неї
документи заявникові без розгляду.

Суддя
Ю.В. Цюкало