ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" січня 2014 р.Справа № 12/17-3192-2011

За позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"НІБУЛОН"

до відповідача: державного
підприємства водних шляхів
"Устьдунайводшлях"

про стягнення 88 069,14грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники:

Від скаржника: ОСОБА_1 за довіреністю №
368 від 28.12.2011 року;

Від Відділу примусового виконання
рішень управління виконавчої служби
головного управління юстиції в
Одеській області: не з’явився.

Від відповідача: не з’явився.

СУТЬ СПОРУ: розглядається скарга
товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"НІБУЛОН" на дії органу ДВС в порядку
ст.1212 ГПК України.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 11.10.2011р. по справі №12/17-
3192-2011 позов товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"НІБУЛОН" до державного підприємства
водних шляхів "Устьдунайводшлях" про
стягнення 88 069,14грн. задоволено
повністю.

Після набрання вищезазначеним судовим
рішенням законної сили господарським
судом Одеської області 28.10.2011р. було
видано відповідний наказ.

02.12.2012р. на адресу господарського суду
Одеської області надійшла скарга ТОВ
"Сільськогосподарське підприємство
"НІБУЛОН" (вх.№2-435/13) на дії державного
виконавця.

В обґрунтування скарги позивач
зазначає, що рішення суду від 11.10.2011р. до
цього часу не виконано та, у зв’язку з
відсутністю у боржника грошових коштів
та майна, на яке можливо звернути
стягнення, 25.09.2013р. заступник
начальника відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції в Одеській області
ОСОБА_2 виніс постанову про повернення
наказу суду у справі №12/17-3192-2011
стягувачу без виконання на підставі п.9
ч.1 ст.47 Закону України „Про виконавче
провадження”.

Однак, на думку скаржника дана
постанова є незаконною, а дії щодо її
винесення протиправними з підстав
того, що боржник є державним
підприємством, примусова реалізація
майна якого заборонена Законом України
„Про введення мораторію на примусову
реалізацію майна” №2864-III, але ніщо не
заважало державному виконавцю
провести примусове виконання рішення
суду від 28.10.2011р. у спосіб та порядок,
визначені положеннями Закону України
„Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень” №4901-VI від 05.06.2012р.

З врахуванням викладеного позивач
21.01.2013р., 04.07.2013р., 10.09.2013р. звертався до
державного виконавця із клопотаннями
про застосування при проведенні
виконавчих дій положень Закону України
„Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень”, що останнім було
проігноровано. За таких обставин ТОВ СП
„Нібулон” просить суд визнати
незаконними дії заступника начальника
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ в Одеській області
ОСОБА_3, що полягали у винесенні
постанови від 25.09.2013р. про повернення
виконавчого документа стягувачу за
провадженням ВП №33831417 по наказу
господарського суду Одеської області
по справі №12/17-3192-2011 від 28.10.2011р.,
визнати недійсною вказану постанову,
визнати протиправною бездіяльність
заступника начальника відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ в Одеській області,
що полягає у нездійсненні заходів з
підготовки відповідного пакету
документів для передачі до ДКСУ при
примусовому виконанні наказу
господарського суду Одеської області
по справі №12/17-3192-2011 від 28.10.2011р.,
зобов’язати заступника начальника
ВПВР ДВС ГУЮ в Одеській області при
примусовому виконанні наказу
господарського суду Одеської області
по справі №12/17-3192-2011 від 28.10.2011р. вчинити
дії, передбачені Законом України „Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень”, а саме підготувати
відповідний пакет документів для
передачі до ДКСУ.

Також, в скарзі ТОВ СП „Нібулон”
просить суд поновити строк на
оскарження дій та бездіяльності
державного виконавця – заступника
начальника відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ в
Одеській області ОСОБА_3

В обґрунтування необхідності
поновлення пропущеного строку позивач
зазначив, що 18.10.2013р. отримавши
оскаржувану постанову від 25.09.2013р. -
28.10.2013р. із дотриманням строку
звернувся до суду зі скаргою у порядку
ст.121-2 ГПК України, але у зв’язку з тим,
що у ВДВС знаходяться чотири виконавчі
документи щодо стягнення з відповідача
на користь позивача та виконавче
провадження є зведеним вимоги
скаржника відносно дій ДВС було
викладено в одній скарзі.

Оскільки звернення позивача із
об’єднаною скаргою по чотирьом
виконавчим провадженням у справах
№29-4/119-07-3387, №14/64-09-1896, №25/132-10-4225,
№12/17-3192-2011 ухвалою господарського суду
Одеської області від 04.11.2013р. скарга ТОВ
СП „Нібулон” була повернута без
розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст.63 ГПК
України, у зв’язку з чим скаржником
було пропущено строк для звернення до
суду із даною скаргою, з огляду на що
скаржник просить суд, керуючись ч.1 ст.53
ГПК України поновити вказаний строк.

ДП водних шляхів „Устьдунайводшлях”
подав до суду заперечення (17.12.2013р.
вх.№38461/13, відповідно до яких повідомив,
що відповідач є державним
підприємством, примусова реалізація
майна якого заборонена Законом України
„Про введення мораторію на примусову
реалізацію майна” №2864-III, тому
постанова державного виконавця є
цілком законною з врахуванням
відсутності у боржника коштів та майна.

Розглянувши клопотання скаржника про
поновлення пропущеного десятиденного
строку для подання скарги у порядку
ст.121-2 ГПК України, дослідивши подані
ним на підтвердження пропуску строку
документи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.53 ГПК України
за заявою сторони, прокурора чи з своєї
ініціативи господарський суд може
визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального
строку поважною і відновити пропущений
строк, крім випадків, передбачених цим
Кодексом. Про відновлення пропущеного
строку зазначається в рішенні, ухвалі
чи постанові господарського суду. Про
відмову у відновленні строку
виноситься ухвала, крім випадків,
передбачених цим Кодексом. Ухвалу про
відмову у відновленні пропущеного
строку може бути оскаржено.

За положеннями п.9.7. Постанови Пленуму
ВГСУ №9 від 17.10.2012р. „Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України”
встановлений у частині першій статті
1212 ГПК України десятиденний строк для
подання скарги є процесуальним і тому
відповідно до вимог статті 53 ГПК може
бути відновлений за наявності поважних
причин його пропуску та на підставі
заяви скаржника, яка подається
одночасно зі скаргою або викладається
в останній у вигляді клопотання.
Скарга, пропущений строк подання якої
не відновлений, залишається без
розгляду, про що з посиланням на статті
53 і 1212 ГПК України судом без виклику
сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу
було подано з пропуском згаданого
строку без заяви про його відновлення,
суд без виклику сторін виносить ухвалу
про залишення скарги без розгляду, що
не перешкоджає повторному поданню
скарги із заявою про відновлення
строку такого подання. При цьому у
вирішенні питання про відновлення
пропущеного строку подання скарги на
бездіяльність органу Державної
виконавчої служби у вигляді невжиття
заходів з примусового виконання
судового рішення, поданої більш як
через десять днів після закінчення
визначеного законом строку здійснення
виконавчого провадження,
господарський суд має, як правило,
виходити з неможливості такого
відновлення. Наведене ґрунтується на
тому, що стягувач, який подав до
відповідного органу заяву про
відкриття виконавчого провадження та
не отримав у визначений законом строк
задоволення своїх вимог, вважається
обізнаним про ймовірність порушення
його прав у виконавчому провадженні
незалежно від того, чи отримав він від
державного виконавця певні
процесуальні документи та чи
ознайомлений він з матеріалами
виконавчого провадження.

Положення ч.4 ст.47 Закону України „Про
виконавче провадження” передбачають,
що про повернення стягувачу
виконавчого документа та авансового
внеску державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ст.1212 ГПК України скарги
на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

З огляду на зазначене і те, що як
вбачається із поштового штемпеля на
конверті постанову державного
виконавця скаржником було отримано
18.10.2013р., отже, скаржник мав звернутися
до суду із скаргою в строк не пізніше
29.10.2013р., однак скаржник звернувся до
суду з відповідною скаргою – 31.10.2013р.

При цьому, прострочення цього строку
відбулось саме з вини ТОВ СП „Нібулон”
який, неправомірно, як було встановлено
ухвалою суду від 04.11.2013р. №916/13/1760, подав
до господарського суду скаргу, в якій
було об’єднано вимоги стосовно
виконання виконавчих документів по
чотирьом господарським справам, що не є
об’єктивною причиною для поновлення
такого строку.

18.11.2013р. скаржник звернувся із даною
скаргою до господарського суду
Одеської області, яка також була
повернута судом без розгляду в порядку
п.6 ч.1 ст.63 ГПК України.

Після усунення допущених недоліків
02.12.2013р. скаржник знов звернувся до суду
з даною скаргою із пропуском строку, що
не заперечується скаржником.

З огляду на встановлення судом подання
позивачем скарги з простроченням
строку, встановленого ст.121-2 ГПК
України, враховуючи положення п.9.7.
Постанови Пленуму ВГСУ №9 від 17.10.2012р.
„Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України”, суд залишає її без
розгляду.

Одночасно, п.9.11. Постанови Пленуму ВГСУ
№9 від 17.10.2012р. „Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України”
визначено, що суд роз’яснює скаржнику,
що у розгляді скарг на дії органів
Державної виконавчої служби,
пов'язаних з відмовою у відкритті
виконавчого провадження на підставі
пункту 7 частини першої статті 26 Закону
України "Про виконавче провадження",
господарському суду слід мати на увазі
таке. За змістом пункту 1 частини першої
і частини п'ятої статті 47 та положень
статті 26 в сукупності цих норм
повернення виконавчого документа
стягувачу за його заявою не означає
закриття виконавчого провадження, не
тягне за собою наслідків у вигляді
неможливості розпочати його знову та
не позбавляє стягувача права повторно
звернутися до органу Державної
виконавчої служби за виконанням
судового рішення. Звідси слідує, що
позивач має законні підстави для
повторного звернення до ДВС про
виконання судового рішення згідно
Закону України „Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень”.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд,
-

УХВАЛИВ:

1.          Залишити скаргу ТОВ СП
„Нібулон” від 02.12.2013р. (вх.№2-435/13) на дії
та бездіяльність Відділу примусового
виконання рішень управління
виконавчої служби головного
управління юстиції в Одеській області
у порядку ст.121-2 ГПК України без
розгляду

Суддя
Цісельський О.В.