м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Кореїзської селищної ради
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Туризмтехнобуд»
про стягнення 358 422,28 грн.
Суддя Ващенко
Представники сторін:
Від позивача: Чапух Е.У. представник за
довіреністю № 02-11/3840 від 18.12.12.
Від відповідача: Кузовков А.С.
представник за довіреністю № б/н від
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Кореїзська селищна рада (далі - позивач)
звернулась до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Туризмтехнобуд» (далі - відповідач)
про стягнення 358 422,28 грн.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилається на невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за
Договором оренди земельної ділянки №
б/н від 05.07.07., внаслідок чого у
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Туризмтехнобуд»
виникла заборгованість перед
позивачем в розмірі 358 422,28 грн., що
зумовило звернення з даним позовом до
суду.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.11.13. порушено провадження у
розгляду на 03.12.13.
В судовому засіданні 03.12.13. на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено
перерву до 19.12.13.
19.12.13. відповідачем було подано
клопотання про призначення
судово-економічної експертизи та
письмовий відзив на позовну заяву, в
якому проти позову заперечує з підстав,
викладених в відзиві.
В судовому засіданні 19.12.13. на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України оголошено перерву
В судовому засіданні 16.01.14. представник
відповідача заявив усне клопотання про
залишення без розгляду клопотання про
призначення судової експертизи.
В судовому засіданні 16.01.14.
представниками сторін подано письмові
пояснення по справі.
Представник позивача в судовому
засіданні 16.01.14. підтримав свої позовні
Представник відповідача в судовому
засіданні 16.01.14. проти позову
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
В судовому засіданні 16.01.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -
05.07.07. між позивачем (Орендодавцем) та
відповідачем (Орендарем) на підставі
рішення Кореїзької селищної ради від
28.09.06. № 274 було укладено Договір № б/н
оренди землі (далі - Договір) відповідно
до умов якого Орендодавець передав
Орендарю в строкове платне
користування земельну ділянку для
обслуговування резервуарів питної
води за адресою: м. Ялта, смт. Кореїз,
вул. Водовозових, 10-а, площею 0,2316 га за
кадастровим номером :01:002:0201, разом
з наступним майном: хлораторна,
насосна, два бетонних резервуари по 50
000 л кожен (п. п. 1.1-2.3, 2.7 Договору).

Договір зареєстрований 30.10.07. в книзі
записів договорів оренди земельних
участків за № 06.

За актом прийому-передачі № б/н від 2007
року обумовлена Договором земельна
ділянка була передана Орендарю.

Відповідно до п. 3.1 Договору, його
укладено строком на 49 років, починаючи
з дня прийняття рішення № 274 від 28.12.06.

Згідно з п. 4.1 Договору, Орендар повинен
сплачувати орендну плату щомісячно
рівними частинами. Розмір орендної
плати встановлено 35 169,70 грн. на рік.

Спір у справі виник в зв'язку з
невиконанням відповідачем своїх
зобов'язань за Договором оренди
земельної ділянки № б/н від 05.07.07. щодо
внесення орендної плати.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам
на підставі чинного законодавства і не
зв'язаний позицією сторін.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Приписами ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох сторін, спрямована
на встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу
України договір є однією із підстав
виникнення зобов'язань та обов'язковим
для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 270 Податкового
кодексу України, об'єктами
оподаткування плати за землю є:
земельні ділянки, які перебувають у
власності або користуванні; земельні
частки (паї), які перебувають у
власності.

Згідно зі ст. 288 вказаного кодексу,
платником орендної плати є орендар
земельної ділянки. Об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду. Підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Приписами статті 271 Податкового
кодексу України встановлено, що базою
оподаткування є, зокрема, нормативна
грошова оцінка земельних ділянок з
урахуванням коефіцієнта індексації,
визначеного відповідно до порядку,
встановленого розділом 8 «Плата за
землю».

Рішенням № 9 від 15.04.11. Кореїзської
селищної ради затверджено технічну
документацію щодо нормативної
грошової оцінки земель, розташованих в
границях населеного пункту смт. Кореїз
Кореїзської селищної ради та вирішено
здійснювати стягнення орендної плати
за землю на території смт. Кореїз в
ставках, визначених нормативною
грошовою оцінкою землі з 01.05.11.;
доручено укласти додаткові угоди до
договорів оренди землі по новим
ставкам орендної плати.

Вказаним рішенням позивач керувався
при здійсненні розрахунку
недоплаченої, на його думку, орендної
плати за Договором та звертаючись з
даним позовом до суду.

Приписами ст. 654 ЦК України визначено,
що зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про оренду
землі», договір оренди землі
укладається у письмовій формі і за
бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріально.

Положеннями п. 11.1 Договору встановлено,
що зміна його умов здійснюється в
письмовій формі за взаємною згодою
сторін.

Разом з тим, у відповідності до
матеріалів справи та пояснень сторін,
змін до Договору в частині зміни
розміру орендної плати внесено не було,
а тому відповідач мав сплачувати
орендну плату в розмірі, встановленому
п. 4.1 Договору.

Позивачем надано супровідний лист від
14.11.11. адресований відповідачу, в якому
вказано, що позивач направляє Орендарю
договір про внесення змін до договору
оренди земельної ділянки для
підписання.

Разом з тим, з вказаного листа не
вбачається, для внесення змін до якого
договору оренди землі було направлено
відповідачу додатковий договір.

Вказаного додаткового договору
сторонами у справі не надано.

При цьому судом враховано, що при
недосягненні згоди стосовно зміни умов
Договору, спір вирішується в судовому
порядку (п. 11.1 Договору).

Жодних доказів вирішення в судовому
порядку спорів стосовно внесення змін
до умов Договору, зокрема, в частині
зміни розміру орендної плати,
сторонами не подано.

Щодо посилань позивача на те, що
відповідачем була подана податкова
декларація, де розмір щомісячного
платежу склав 23 725,19 грн., суд відзначає,
що, зокрема, положеннями Договору (п. 4.2)
допускається внесення орендної плати
на майбутній період (тобто в більшому
розмірі, ніж встановлено Договором).

Таким чином, вимога Кореїзської
селищної ради про стягнення з
відповідача станом на 01.10.13. 358 422,28 грн.
недоплати орендної плати за Договором,
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Враховуючи вищевикладене, з наведеного
вбачається, що до господарського суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
оспорюється.

Відповідно до ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд порушує справи за
позовними заявами підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Отже, необхідною умовою для звернення
до суду із відповідним позовом є
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів особи - позивача у справі, в
даному випадку - Кореїзської селищної
ради.

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Тобто, підставами для
захисту цивільного права є його
порушення, невизнання або оспорювання.

Позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
наявності обставин, з якими закон
пов'язує обов'язок відповідача на
сплату позивачу станом на 01.10.13.
грошових коштів за Договором в розмірі
358 422,28 грн., у зв'язку з чим позовні
вимоги не можна вважати
обґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати, пов'язані з розглядом
справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 21.01.14.

Суддя
Т.М.
Ващенко