РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

15 січня 2014 року
Справа № 9/171/2011/5003

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій
В.А.

судді
Мамченко Ю.А. ,

судді Дужич
С.П.

при секретарі судового засідання Бугай
Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача 2 - приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" на рішення
господарського суду Вінницької
області від 04.04.2013р. у справі № 9/171/2011/5003

за позовом першого заступника
прокурора Вінницької області в
інтересах держави в особі Фонду
державного майна України

до 1. Виконавчого комітету Вінницької
міської ради

2. Приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів: комунального
підприємства "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача 2: дочірнього
підприємства "Дитячий санаторій ім. М.М.
Коцюбинського" ПрАТ
"Укрпрофоздоровниця"

про визнання недійсним рішення №652 від
27.05.1999 року та визнання права власності
на будівлі за державою Україна

за участю представників сторін:

прокурор - Марщівська Оксана Петрівна
(посвідчення № 019161 від 30.07.2013 р.)

позивача - Кириченко Ольга Віталівна
(довіреність № 486 від 17.12.2013р.)

відповідача 1 - Журавський Олександр
Анатолійович (довіреність № 78 від
24.12.2013р.)

відповідача 2 - Мендрик Дмитро
Олександрович (довіреність №30-12/07 від
30.12.2013р.)

третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів: комунального
підприємства "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації": не з'явилися

третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача 2: дочірнього
підприємства "Дитячий санаторій ім. М.М.
Коцюбинського" ПрАТ
"Укрпрофоздоровниця": не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Вінницької
області надійшла позовна заява № 05-627
вих - 11 від 26.09.11 р. першого заступника
прокурора Вінницької області в
інтересах держави в особі Фонду
державного майна України до
виконавчого комітету Вінницької
міської ради та закритого акціонерного
товариства лікувально - оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця"(правонаступником
якого є Приватне акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця") в якому прокурор
просив: поновити строк позовної
давності; визнати недійсним рішення №
652 від 27.05.1999 року виконавчого комітету
Вінницької міської ради; скасувати
свідоцтво про право власності № 44 від
03.06.1999р. на будівлі санаторію ім. М.М
Коцюбинського, який знаходиться у м.
Вінниця, вул. Маяковського, 243; визнати
право власності на вказані будівлі за
державою Україна.

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 20.12.11 р. (суддя
Балтак О.О.) дані позовні вимоги
задоволено в повному обсязі, зокрема
визнано:

- недійсним рішення виконавчого
комітету Вінницької міської ради № 652
від 27.05.1999 р.;

- скасовано свідоцтво на право
власності № 44 від 03.06.1999 р. на будівлі
дочірнього підприємства "Дитячий
санаторій ім. М. Коцюбинського";

- визнано право власності за державою
Україна на нерухоме майно дочірнього
підприємства "Дитячий санаторій ім. М.
Коцюбинського", а саме: лікувальний
корпус "А" загальною площею 297,7 кв.м,
корпус №1 "Б" загальною площею 125,9 кв.м,
корпус №3 "В" загальною площею 73,7 кв.м,
корпус №4 "Г" загальною площею 70,2 кв. м.,
клуб бібліотека "Е" загальною площею
239,7 кв. м., харчоблок "Ж" загальною площею
297,4 кв. м., контора "Р" загальною площею
50,6 кв.м., корпус №5 "С" загальною площею
279,5 кв.м, корпус №11 "Т" загальною площею
158,4 кв.м, корпус №10 "У" загальною площею
159,3 кв.м, корпус №6 "Ф" загальною площею
161,8 кв.м, корпус №7 "X" загальною площею
161,2 кв.м, корпус №8 "Ц" загальною площею
161 4 кв.м. корпус №9 "Ч" загальною площею
161,2 кв.м, кінобудка "Кб" загальною
площею 14,4 кв.м, склад "М" загальною
площею 135,1 кв.м, бювет "Ш" загальною
площею 48,4 кв.м, приймальне відділення
"Щ" загальною площею 141,4 кв.м, убиральня
"З", погріб "И", бензосховище "0",
льодовик "П", насосна станція "Л",
пожежна насосна станція "К",
розташованого за адресою: м. Вінниця,
вул. Маяковського, буд. 243;

- стягнуто з приватного акціонерного
товариства лікувально - оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" і виконавчого
комітету Вінницької міської ради на
користь Державного бюджету України по
470,50 гривень судового збору.

Додатковим рішенням господарського
суду Вінницької області від 22.02.2012 року
стягнуто з приватного акціонерного
товариства лікувально - оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" та виконавчого
комітету Вінницької міської ради до
Державного бюджету України по 6245,36 грн.
судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 04.07.2012р. у
справі апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" задоволено
частково; рішення господарського суду
Вінницької області від 20.12.2011р. у
справі № 9/171/2011/5003 скасовано в частині
скасування свідоцтва на право
власності № 44 від 03.06.1999р. на будівлі
дочірнього підприємства "Дитячий
санаторій" ім. М.М.Коцюбинського";
прийнято в цій частині нове рішення - в
позові відмовлено; в решті рішення
господарського суду Вінницької
області від 20.12.11 р. у справі № 9/171/2011/5003
залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 18.12.2012р. касаційну скаргу
приватного акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" задоволено;
рішення господарського суду
Вінницької області від 20.12.2011р. та
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 04.07.2012р. у
справі №9/171/2011/5003 скасовано в частині
задоволення позовних вимог щодо
визнання недійсним рішення виконкому
Вінницької міськради № 652 від 27.05.99р.,
визнання за державою Україна права
власності на нерухоме майно дочірнього
підприємства "Дитячий санаторій ім. М.М.
Коцюбинського"; справу направлено на
новий розгляд до господарського суду
Вінницької області в скасованій
частині.

За результатами нового розгляду
господарським судом Вінницької
області прийнято рішенням від 04.04.13р. у
справі №9/171/2011/5003, яким позов першого
заступника прокурора Вінницької
області в інтересах держави в особі
Фонду державного майна України до
відповідачів про визнання недійсним
рішення №652 від 27.05.1999 року та визнання
права власності на будівлі за державою
Україна - задоволено.

Визнано недійсним рішення виконавчого
комітету Вінницької міської ради №652
від 27.05.1999р. Скасовано свідоцтво на
право власності № 44 від 03.06.1999 р. на
будівлі дочірнього підприємства
"Дитячий санаторій ім. М.
Коцюбинського".

Визнано право власності за державою
Україна на нерухоме майно дочірнього
підприємства "Дитячий санаторій ім. М.
Коцюбинського", а саме: лікувальний
корпус "А" загальною площею 297,7 кв.м,
корпус №1 "Б" загальною площею 125,9 кв.м,
корпус №3 "В" загальною площею 73,7 кв.м,
корпус №4 "Г" загальною площею 70,2 кв. м.,
клуб бібліотека "Е" загальною площею
239,7 кв. м., харчоблок "Ж" загальною площею
297,4 кв. м., контора "Р" загальною площею
50,6 кв.м., корпус №5 "С" загальною площею
279,5 кв.м, корпус №11 "Т" загальною
площею 158,4 кв.м, корпус №10 "У"
загальною площею 159,3 кв.м, корпус №6
"Ф" загальною площею 161,8 кв.м, корпус №7
"X" загальною площею 161,2 кв.м, корпус №8
"Ц" загальною площею 161 4 кв.м. корпус
№9 "Ч" загальною площею 161,2 кв.м,
кінобудка "Кб" загальною площею 14,4 кв.м,
склад "М" загальною площею 135,1 кв.м,
бювет "Ш" загальною площею 48,4 кв.м,
приймальне відділення "Щ" загальною
площею 141,4 кв.м, убиральня "З", погріб
"И", бензосховище "0", льодовик "П",
насосна станція "Л", пожежна насосна
станція "К", розташованого за адресою:
м. Вінниця, вул. Маяковського, буд. 243.

Стягнуто з приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" спеціалізованого
фонду Державного бюджету України 13064,24
грн. судового збору. Стягнуто з
виконавчого комітету Вінницької
міської ради до спеціалізованого фонду
Державного бюджету України 573,50 грн.
судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
приватне акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" звернулося до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою.

В скарзі зокрема зазначає, що постанова
Ради Міністрів УРСР «Про передачу
профспілкам санаторіїв і будинків
відпочинку Міністерства охорони
здоров'я УРСР» №606 від 23 квітня 1960 року
не містить в собі інформації про її
виконання. Тобто в рамках даної справи
з Постанови №606 не можливо встановити
чи передало Міністерство охорони
здоров'я УРСР профспілкам майно
дитячого санаторію ім. М.М.
Коцюбинського, як і відсутні докази
того, що профспілки спірне майно
прийняли від Міністерства охорони
здоров'я УРСР.

До Постанови №606 було прийнято Додаток
№1 «Перелік санаторіїв, будинків
відпочинку і пансіонатів, що
передаються Українській
республіканській Раді профспілок
Міністерство охорони здоров'я УРСР» в
якому дитячий санаторій ім. М.М.
Коцюбинського не міститься.

Також зазначає, що зважаючи на те, що 16 з
20 будівель дитячого санаторію ім. М.М.
Коцюбинського було побудовано після
1960-го року, нормами ЦК УРСР від 1963
встановлено право профспілок на право
власності, та враховуючи відсутність
доказів про участь держави у
фінансуванні будівництва вказаних
будівель, вважаємо, що у суду були
відсутні безумовні підстави вважати
будівлі, побудовані після 1960 року,
державним майном.

Вважає, що задоволення судом вимоги про
визнання права власності на спірне
майно за відсутності доказів участі
держави у його створенні, має місце
неправильне застосування норм
матеріального права, зокрема ст.392
Цивільного кодексу України, що згідно
ст.104 ГПК України є підставою для
скасування спірного рішення.

На підставі викладеного просить
скасувати рішення господарського суду
Вінницької області по справі
№9/171/2011/5003 від 04.04.2013р. повністю і
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 27.06.2013р.
апеляційну скаргу ПАТ
"Укрпрофоздоровниця" прийнято до
провадження та призначено до розгляду.

Позивач надіслав на адресу
Рівненського апеляційного
господарського суду відзив на
апеляційну скаргу (т.2, арк.справи 213-216),
в якому заперечує проти доводів
скаржника.

Позивач, посилаючись на положення
постанови Ради Міністрів охорони
здоров'я УРСР від 23 квітня 1960 року №606
«Про передачу профспілкам санаторіїв і
будинків відпочинку Міністерства
охорони здоров'я УРСР», ст.10
Конституції Української Радянської
Соціалістичної Республіки, ст.1 Закону
України «Про підприємства, установи та
організації союзного підпорядкування,
розташовані на території України» від
10.09.1991р. №1540-ХН, постанови Верховної
Ради Української РСР від 24.08.1991р.
№1427-ХП, постанови Верховної Ради
України «Про майнові комплекси та
фінансові ресурси громадських
організацій колишнього Союзу РСР,
розташовані на території України» від
10.04.1992р. №2268-ХП, постанови Верховної
Ради України від 04.02.1994р. «Про майно
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР», п.1
постанови Кабінету Міністрів України
«Про розмежування державного майна
України між загальнодержавною
(республіканською) власністю і
власністю
адміністративно-територіальних
одиниць (комунальною власністю)» від
05.11.1991р. №311, стверджує, що усе майно, що
перебувало на балансі загальносоюзних
громадських організацій колишнього
Союзу РСР, в тому рахунку і профспілок
України, на час розмежування державної
та комунальної власності, є
загальнодержавною власністю незалежно
від часу його створення (забудови
нерухомого майна).

Посилаючись на норми Постанови
Верховної Ради України «Про управління
майном підприємств, установ та
організацій, що є у загальнодержавній
власності» від 14.02.1992р., Постанови
Верховної Ради України «Про Тимчасове
положення про Фонд державного майна
України» від 07.07.1992р., ст.ст.4, 33 Закону
України «Про власність» від 07.02.1991р.
№697-ХІІ, стверджує, що майно передане до
статутного капіталу закритого
акціонерного товариства
«Укрпрофоздоровниця», зокрема і
будівлі санаторію ім.
М.М.Коцюбинського, є державною
власністю.

Крім цього, на виконання вимог
Постанови Верховної Ради України від
01.11.1996р. №461/96-ВР «Про проект Постанови
Верховної Ради України про тлумачення
Постанови Верховної Ради України «Про
майно загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР»
Фондом було складено Перелік
організацій, установ і підприємств, які
за станом на 24.08.1991 знаходились у
віданні Української республіканської
ради по управлінню курортами
профспілок Федерації профспілок
України Загальносоюзної конфедерації
профспілок СРСР (колишнього ВЦРПС), в
якому обліковується спірний об'єкт -
будинок відпочинку (пансіонат з
лікуванням) ім. Коцюбинського, що
розташований за адресою: м. Вінниця,
вул. Маяковського, 243.

На підставі викладеного, позивач
просить суд рішення господарського
суду Вінницької області від 04.04.2013р. по
справі №9/171/2011/5003 залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 15.01.2014р. представники
відповідача 1, відповідача 2 підтримали
доводи та вимоги апеляційної скарги, з
підстав викладених в ній. Також
підтримали подану представником
відповідача 2 заяву про застосування
строків позовної давності. Просять суд
рішення господарського суду
Вінницької області від 04.04.2013р. у справі
№ 9/171/2011/5003 скасувати, а апеляційну
скаргу - задоволити.

Прокурор та представник позивача
заперечили доводи, вимоги апеляційної
скарги та заяву про застосування
строків позовної давності. Вважають, що
рішення прийняте судом першої
інстанції є законним та обгрунтованим,
тому просять суд залишити його без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Треті особи не забезпечили явку своїх
представників в судове засідання,
причини неявки суду не повідомили, хоч
про час та місце розгляду скарги були
повідомлені у встановленому законом
порядку порядку.

Враховуючи приписи ст. 101 ГПК України
про межі перегляду справ в апеляційній
інстанції, ст. 102 ГПК України про строки
розгляду апеляційної скарги та той
факт, що неявка в засідання суду
представників сторін, належним чином
та відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
розгляду справи, не перешкоджає
перегляду оскарженого рішення, судова
колегія визнала за можливе розглянути
апеляційну скаргу за відсутності
представників третіх осіб.

Розглядом матеріалів справи
встановлено:

Відповідно до пунктів 1.1, 1.3 Статуту ДП
"Дитячий санаторій ім.
М.М.Коцюбинського", затвердженого
загальними зборами акціонерів ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" від 25.05.2006р. та
зареєстрованого державним
реєстратором 07.08.2006р., дане
підприємство створене одним
засновником - закритим акціонерним
товариством лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" та являється
правонаступником Хмільницького
дочірнього підприємства закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" стосовно
цивільно-правових відносин, що виникли
в результаті діяльності філії
Хмільницького дочірнього підприємства
закритого акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" - "Санаторій ім.
М.М.Коцюбинського" (т.1, арк.справи 42-47).

24.03.1999р. адміністрація санаторію ім.
Коцюбинського звернулася до голови
міської ради народних депутатів м.
Вінниці із клопотанням №01-50 оформити
право власності на об'єкти нерухомого
майна та видати свідоцтво про право
власності (т.1, арк.справи 75).

27.05.1999р. прийнято рішення виконавчого
комітету Вінницької міської ради № 652
"Про видачу свідоцтва про право
колективної власності акціонерному
товариству лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" на будівлі філії -
санаторію ім. М.М. Коцюбинського по вул.
Маяковського, 243", а саме: лікувальний
корпус "А" загальною площею 297,7 кв.м,
корпус №1 "Б" загальною ¦площею 125,9 кв.м,
корпус №3 "В" загальною площею 73,7 кв.м,
корпус №4 "Г" загальною площею 70,2 кв. м.,
клуб бібліотека "Е" загальною площею
239,7 кв. м., харчоблок "Ж" загальною площею
297,4 кв. м., контора "Р" загальною площею
50,6 кв.м., корпус N 5 "С" загальною площею
279,5 кв.м, корпус №11 "Т" загальною площею
158,4 кв.м, корпус №10 "У" загальною площею
159,3 кв.м, корпус №6 "Ф" загальною площею
161,8 кв.м, корпус №7 "X" загальною площею
161,2 кв.м, корпус №8 "Ц" загальною площею
161 4 кв.м. корпус №9 "Ч" загальною площею
161,2 кв.м, кінобудка "Кб" загальною
площею 14,4 кв.м, склад "М" загальною
площею 135,1 кв.м, бювет "Ш" загальною
площею 48,4 кв.м, приймальне відділення
"Щ" загальною площею 141,4 кв.м, убиральня
"З", погріб "И", бензосховище "0",
льодовик "П", насосна станція "Л",
пожежна насосна станція "К" (т.1,
арк.справи 73).

На підставі зазначеного рішення, 03
червня 1999 року акціонерному товариству
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" видано свідоцтво
№ 44 про право власності на будівлі
філії-санаторію ім. М.М.Коцюбинського
Хмільницького відділення АТ у місті
Вінниця по вулиці Маяковського,243 (т.1,
арк.справи 49).

29.06.1999р. державним обласним комунальним
підприємством "Вінницьке обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації" акціонерному
товариству лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" видано
реєстраційне посвідчення про
реєстрацію означених об'єктів
нерухомого майна (т.1, арк.справи 50).

Рішенням виконкому Вінницької міської
ради № 200 від 04.06.1987 року будівлям філії
- санаторію ім. М.М. Коцюбинського по
вул. Маяковського, 243 присвоєно новий
номер 247 (матеріали інвентаризаційної
справи № 1347).

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, Рівненський апеляційний
господарський суд прийшов до висновку
про наступне:

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України.

Згідно ст. 10 Закону України "Про місцеве
самоврядування" від 21.05.1997р. N 280/97-ВР
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами. Як передбачено ст. 25 Закону
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання. Відповідно до ст. 30 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належить облік відповідно до закону
об'єктів нерухомого майна незалежно
від форм власності.

На час прийняття рішення виконавчого
комітету Вінницької міської ради №652
від 27.05.1999р. порядок державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно регулювався "Інструкцією про
порядок державної реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
що перебувають у власності юридичних
та фізичних осіб", затвердженою наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 09.06.1998 № 121.

Дана інструкція втратила чинність на
підставі Наказу Держбуду N36 від 15.02.2002
року.

Відповідно до п.4.1. Інструкції
передбачено випадки, коли оформлення
права власності на об'єкти нерухомого
майна провадиться місцевими органами
державної виконавчої влади, місцевого
самоврядування з видачею свідоцтва про
право власності, а у Додатку №1 до цієї
Інструкції міститься перелік
правовстановлювальних документів, на
підставі яких провадиться державна
реєстрація права власності на об'єкти
нерухомого майна підприємствами БТІ.

Із положень Інструкції вбачається, що
реєстрація права власності на нерухоме
майно здійснюється лише після
встановлення того, що заявник є
власником нерухомого майна, за
реєстрацією (оформленням) якого він
звернувся до органу місцевого
самоврядування чи підприємства БТІ.

В матеріалах справи відсутні докази, на
підтвердження права власності
приватним акціонерним товариством
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" на об'єкти
нерухомого майна, або будь-які
правоустановчі документи, на підставі
яких прийнято рішення виконавчого
комітету Вінницької міської ради №652
від 27.05.1999р.

На виконання постанови Ради Міністрів
охорони здоров'я УРСР №606 від 23.04.1960р.
"Про передачу профспілкам санаторіїв і
будинків відпочинку Міністерства
охорони здоров'я УРСР", усі діючі
госпрозрахункові санаторії, будинки
відпочинку та пансіонати Міністерство
охорони здоров'я зобов'язано було
передати у строк до 1 травня 1960 року
Українській республіканській раді
профспілок з метою подальшого
поліпшення організації відпочинку і
санаторно-курортного обслуговування
трудящих і підвищення ролі профспілок.
Згідно з п.2 постанови, майно
передавалося профспілковим
організаціям у відання.

Відповідно до ст.10 Конституції
Української Радянської Соціалістичної
Республіки (прийнятої позачерговою
сьомою сесією Верховної Ради
Української РСР дев'ятого скликання 20
квітня 1978 року) основу економічної
системи Української РСР становить
соціалістична власність на засоби
виробництва у формі державної
(загальнонародної) і
колгоспно-кооперативної власності.
Соціалістичною власністю є також майно
профспілкових та інших громадських
організацій, необхідне їм для
здійснення статутних завдань.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
підприємства, установи та організації
союзного підпорядкування, розташовані
на території України" від 10.09.1991р.
№1540-ХН майно підприємств, установ і
організацій та інших об'єктів союзного
підпорядкування є державною власністю
України.

Постановою Верховної Ради Української
РСР від 24.08.1991р. №1427-XII встановлено, що з
моменту проголошення незалежності
чинними на території України є тільки
Конституція, закони, постанови Уряду та
інші акти законодавства республіки.

Згідно постанови Верховної Ради
України "Про майнові комплекси та
фінансові ресурси громадських
організацій колишнього Союзу РСР,
розташовані на території України" від
10.04.1992р. №2268-ХП, майно та фінансові
ресурси розташованих на території
України підприємств, установ та
об'єктів, що перебували у віданні
центральних органів цих організацій,
до визначення правонаступників
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР,
передані тимчасово Фонду державного
майна.

Постановою Верховної Ради України від
04.02.1994р. "Про майно загальносоюзних
громадських організацій колишнього
Союзу РСР" встановлено, що тимчасово, до
законодавчого визначення суб'єктів
права власності майна загальносоюзних
громадських організацій колишнього
Союзу РСР, розташованого на території
України, зазначене майно є
загальнодержавною власністю.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України "Про розмежування державного
майна України між загальнодержавною
(республіканською) власністю і
власністю
адміністративно-територіальних
одиниць (комунальною власністю)" від
05.11.1991р. №311, яка прийнята на виконання
постанов Верховної Ради УРСР "Про
порядок введення в дію Закону
Української РСР "Про місцеві Ради
народних депутатів Української РСР та
місцеве самоврядування" від 08.12.1990р.,
"Про введення в дію Закону Української
РСР "Про власність" від 26.03.1991р.,
затверджено перелік державного майна
України, яке передається до власності
адміністративно-територіальних
одиниць (комунальної власності).
Встановлено, що державне майно України,
крім майна, яке належить до комунальної
власності, є загальнодержавною
(республіканською) власністю.

З викладеного вбачається, що все майно,
яке перебувало на балансі
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР, в
тому рахунку і профспілок України, на
час розмежування державної та
комунальної власності, є
загальнодержавною власністю незалежно
від часу його створення (забудови
нерухомого майна). Наведене спростовує
доводи 2-го відповідача, наведені в
апеляційній та касаційних скаргах, що
стосуються дати забудови спірного
нерухомого майна.

Функція по управлінню державним майном
покладена на Кабінет Міністрів
України, а після набрання чинності
постановою Верховної Ради України "Про
Тимчасове положення про Фонд
державного майна України" від 07.07.1992 р. -
на Фонд державного майна України
(постанова Верховної Ради України "Про
управління майном підприємств, установ
та організацій, що є у
загальнодержавній власності" від
14.02.1992 р.)

Як передбачено ст.4 Закону України "Про
власність" від 07.02.1991р. №697-XII, лише
власник на свій розсуд володіє,
користується і розпоряджається
належним йому майном. При цьому статтею
34 цього Закону визначено, що
загальнодержавну (республіканську)
власність складають, зокрема, об'єкти
соціально-культурної сфери або інше
майно.

Статтею 33 зазначеного Закону
встановлено, що управління державним
майном від імені народу (населення
адміністративно-територіальної
одиниці) здійснює відповідно Верховна
Рада України і місцеві Ради народних
депутатів України, а також
уповноважені ними державні органи.
Державні органи, уповноважені
управляти державним майном, вирішують
питання створення підприємств і
визначення цілей їх діяльності,
реорганізації і ліквідації, здійснюють
контроль за ефективністю використання
і схоронністю довіреного їм державного
майна та інші правомочності відповідно
до законодавчих актів України.

З прийняттям Закону України "Про
внесення змін та визнання такими, що
втратили чинність, деяких законодавчих
актів України у зв'язку з прийняттям
Цивільного кодексу України" №997-V від
27.04.2007р., Закон України "Про власність"
№697-XII від 07.02.1991р. втратив чинність.

В матеріалах справи відсутні
будь-які докази, які б вказували на
наявність згоди державних органів,
уповноважених управляти державним
майном, на передачу у власність
акціонерному товариству
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" спірного
нерухомого майна, як і доказів, які б
вказували про належність означеного
майна до майна профспілкових
організацій.

А тому, колегія суддів погоджується з
висновком господарського суду
Вінницької області, що усе майно,
передане до статутного фонду закритого
акціонерного товариства
"Укрпрофоздоровниця", зокрема і будівлі
філії-санаторію ім.М.Коцюбинського у м.
Вінниці, вул. Маяковського, 247 (колишній
номер 243), є державною власністю.

Така позиція викладена зокрема у
постанові Верховного Суду України від
18.11.2008 р. у справі №3-5038к08.

Колегія суддів вважає, що за таких
обставин відсутні правові підстави для
оформлення права власності
акціонерного товариства
"Укрпрофоздоровниця" на зазначені вище
об'єкти рішенням виконавчого комітету
Вінницької міської ради № 652 від
27.05.1999р.

А тому, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що позовні вимоги про
визнання недійсним рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської ради № 652 від 27.05.1999р.
підлягають задоволенню.

Першим заступником прокурора
Вінницької області також було заявлено
позовну вимогу про визнання права
власності за державою Україна в особі
Фонду державного майна України на
будівлі дочірнього підприємства
"Дитячий санаторій ім.М.Коцюбинського",
розташовані за адресою: м. Вінниця, вул.
Маяковського, буд. 247 (колишній номер 243).

Як було встановлено, спірне майно є
державною власністю.

Статтею 326 Цивільного кодексу України
передбачено, що у державній власності є
майно, у тому числі грошові кошти, яке
належить державі Україна. Від імені та
в інтересах держави Україна право
власності здійснюють відповідно
органи державної влади. Управління
майном, що є у державній власності,
здійснюється державними органами, а у
випадках, передбачених законом, може
здійснюватися іншими суб'єктами.

Згідно з.5 ст.22 Господарського кодексу
України держава реалізує право
державної власності у державному
секторі економіки через систему
організаційно-господарських
повноважень відповідних органів
управління щодо суб'єктів
господарювання, які належать до цього
сектора і здійснюють свою діяльність
на основі права господарського відання
або права оперативного управління.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

На підставі викладеного колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог про визнання права власності
держави в особі Фонду державного майна
України на майно, стосовно якого виник
спір.

Також, апелянтом було подано заяву про
застосування строків позовної
давності (т.2, арк.справи 221), при
обґрунтуванні якої скаржник
посилається на обізнаність прокурора
про прийняті судові рішення Вищого
арбітражного суду України у справі
№137/7 від 20.01.1997р. та у справі №137/7-7/30.

Посилання приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" на судові рішення
Вищого арбітражного суду України у
справі №137/7 від 20.01.1997р. та у справі
№137/7-7/30 від 17.06.1997р. є безпідставним,
оскільки зазначеними рішеннями
досліджувалось виключно питання щодо
дійсності установчих документів АТ
«Укрпрофтур», а підстави передачі та
належності спірного майна не
досліджувались. Таким чином, вказаними
рішеннями Вищого арбітражного суду
України не підтверджується факт щодо
обізнаності прокуратури про порушення
державних інтересів.

Крім цього, відповідно до п.2.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29.05.2013р. №10 «Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів» у суді
апеляційної інстанції заявити про
сплив позовної давності може сторона у
спорі, яка доведе неможливість подання
відповідної заяви в суді першої
інстанції, зокрема у разі, якщо
відповідну сторону не було належним
чином повідомлено про час і місце
розгляду справи місцевим
господарським судом.

Як вбачається з матеріалів справи,
представник ПрАТ "Укрпрофоздоровниця"
брав участь у засіданнях
господарського суду Вінницької
області при розгляді справи №9/171/2011/5003,
і мав можливість подати заяву про
застосування строків позовної
давності при розгляді справи судом
першої інстанції.

Тому, в силу положень ст.ст.76, 83
Цивільного кодексу Української РСР,
п.п.4, 6 Прикінцевих та перехідних
положень та ст.ст.261, 268 Цивільного
кодексу України, строк позовної
давності для звернення прокурора до
суду із зазначеним позовом не порушено.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Доводи скаржника зазначені в
апеляційній скарзі, апеляційним судом
не визнаються такими, що можуть бути
підставою згідно ст.104 Господарського
процесуального кодексу України для
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення, тому суд апеляційної
інстанції вважає, що рішення місцевого
господарського суду прийняте у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права і його слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" на рішення
господарського суду Вінницької
області від 04.04.2013р. у справі № 9/171/2011/5003
- залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Саврій В.А.

Суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Дужич С.П.