ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

17.01.2014 Справа № 901/804/13-гза
позовом Севастопольського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Кримського регіону
України в інтересах держави в особі
Міністерства внутрішніх справ України,
м. Київ

Головного управління внутрішніх
військ Міністерства внутрішніх справ
України, м. Київ

Медичного реабілітаційного центру
«Ратник», м. Ялта

до Кореїзської селищної ради, смт
Кореїз, м. Ялта

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача П'янусов Ігор Вікторович,
м. Ялта

про визнання недійсним рішення

Суддя Толпиго В.І.

Представники:

16.01.2014

Від ГУ внутрішніх військ МВС - Мельник
Ю.В., довіреність № 3/20-278 від 09.12.2013,
представник;

Від Медичного реабілітаційного центру
«Ратник» Внутрішніх військ МВС України
- Плітка В.І., довіреність № 1 від 08.01.2014,
представник;

Від відповідача - не з'явився.

Від третьої особи - Кутько Г.М., ордер №
00000312, свідоцтво № 989 від 16.06.2006, адвокат;

Від третьої особи - П'янусов І.В.,
паспорт серія ЕС 261576;

Від прокуратури - Попов М.В., прокурор
Сімферопольської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері, посвідчення № 012236 від
01.11.2012.

Від Міністерства внутрішніх справ
України - Мельник Ю.В., довіреність №
69/2012 від 09.01.2012, представник;

17.01.2014

Від ГУ внутрішніх військ МВС - Мельник
Ю.В., довіреність № 3/20-278 від 09.12.2013,
представник;

Від Медичного реабілітаційного центру
«Ратник» Внутрішніх військ МВС України
- Плітка В.І., довіреність № 1 від 08.01.2014,
представник;

Від відповідача - не з'явився.

Віт третьої особи - не з'явився.

Від прокуратури - Попов М.В., прокурор
Сімферопольської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері, посвідчення № 012236 від
01.11.2012.

Від Міністерства внутрішніх справ
України - Мельник Ю.В., довіреність №
69/2012 від 09.01.2012, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Севастопольський прокурор з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Кримського регіону
України звернувся до Господарського
суду Автономної Республіки Крим в
інтересах держави в особі Міністерства
внутрішніх справ України, Головного
управління внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України,
Медичного реабілітаційного центру
«Ратник» до Кореїзської селищної ради
с проханням визнати недійсним та
скасувати пункт 1.10. рішення
Кореїзської селищної ради 55-ї сесії 5-го
скликання № 1660 від 09.10.2009 «Про дозвіл на
складання проектів землеустрою по
відводу земельних ділянок на землях
смт Кореїз» щодо надання гр. П'янусову
І.В. дозволу на складання проекту
землеустрою по відводу земельної
ділянки у власність для будівництва та
обслуговування господарських будівель
та споруд (присадибна ділянка) за
адресою: АР Крим, м. Ялта. смт Кореїз,
вул. Кореїзське шосе, в районі столової
сан. «Білорусь», орієнтованою площею 0,
0100 га.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
пунктом 1.10 рішення Кореїзської
селищної ради 55-ї сесії 5-го скликання №
1660 від 09.10.2009 «Про дозвіл на складання
проектів землеустрою по відводу
земельних ділянок на землях смт
Кореїз» гр. П'янусову І. В. надано дозвіл
на складання проекту землеустрою по
відводу земельної ділянки у власність,
орієнтовною площею 0, 0100 га. Зазначена
земельна ділянка розташована в межах
земельної ділянки МРЦ «Ратник», тому
пункт 1.10 рішення Кореїзської селищної
ради № 1660 від 09.10.2009 порушує права
держави в особі Міністерства
внутрішніх справ України та МРЦ
«Ратник», як належного
землекористувача, суперечить вимогам
закону, та у зв'язку з чим підлягає
скасуванню. Вищенаведене і стало
підставою для звернення із позовом до
суду.

В засіданні суду, яке відбулось 21.03.2013
представник відповідача надав заяву,
відповідно до якої Кореїзська селищна
рада, користуючись своїм правом,
передбаченим ч. 5 ст. 22 ГПК, повністю
визнає позовні вимоги.

Господарський суд ухвалою від 21.03.2013
залучив до участі у справі третьою
особою, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача П'янусова Ігоря
Вікторовича.

У судовому засіданні 16.04.2013 прокурор
надав суду клопотання про виправлення
технічної помилки в пункті 2 прохальної
частини позовної заяви, у зв'язку з тим,
що п. 1.10 рішення Кореїзської селищної
ради 55-ї сесії 5-го скликання № 1660 від
09.10.2009 П'янусову Ігорю Вікторовичу
дозволено складання проекту
землеустрою по відводу земельної
ділянки у власність для будівництва та
обслуговування індивідуального гаража
за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт Кореїз,
вул. Кореїзське шосе, в районі столової
сан. «Білорусь», орієнтовною площею 0,0100
га. Таким чином, необхідно читати пункт
2 прохальної частини позовної заяви, як:
«Визнати недійсним та скасувати п. 1.10
рішення Кореїзської селищної ради 55-ї
сесії 5-го скликання № 1660 від 09.10.2009 «Про
дозвіл на складання проектів
землеустрою по відводу земельних
ділянок на землях смт Кореїз» щодо
надання гр. П'янусову Ігорю Вікторовичу
дозволу на складання проекту
землеустрою по відводу земельної
ділянки у власність для будівництва та
обслуговування індивідуального гаража
за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт Кореїз,
вул. Кореїзське шосе, в районі столової
сан. «Білорусь», орієнтовною площею 0,0100
га».

В судовому засіданні 16.04.2013 адвокат
третьої особи надала суду письмові
пояснення в яких зазначено, що в
державному акті, на який посилається
позивач, відсутня адреса земельної
ділянки, яка передана санаторію
«Буревісник» в постійне користування,
у зв'язку з чим даний акт не може бути
достатнім доказом який підтверджує
наявність в МРЦ «Ратник» права на
спірну ділянку та того, що земельна
ділянка, передбачувана для передачі у
власність П'янусову І.В. входить в межі
земельної ділянки, зазначеної в акті
І-КМ № 003031 від 20.12.1995. МРЦ «Ратник» не є
належним користувачем земельної
ділянки, переданої санаторію
«Буревесник», у зв'язку з чим не може
вимагати захисту своїх порушених прав.
Також, неможливо зробити висновок про
те, яка площа земельної ділянки з
зазначенням її меж знаходилась в
постійному користуванні санаторія
«Буревісник» до 12.07.2001. Окрім того,
прокурором при зверненні із позовом до
суду пропущено строк позовної
давності, що є підставою для відмови в
задоволенні позовної заяви.

Представник МРЦ «Ратник» 30.04.2013 у
судовому засіданні надав суду письмові
заперечення в яких зазначено, що
корегування меж земельної ділянки
території санаторія «Буревісник» була
проведена в тих точках, які не мають
ніякого відношення до ділянки № 4, на
якій знаходиться спірна ділянка, на яки
дозволено складання проекту
відведення гр. П'янусову І.В. Пункт 1.10
рішення Кореїзської селищної ради 55-ї
сесії 5-го скликання № 1660 від 09.10.2009 в
частині надання П'янусову І.В. дозволу
на складання проекту землеустрою по
відводу земельної ділянки є таким, що
змінює попереднє рішення Кореїзської
селищної ради 54-ї сесії 5-го скликання №
1628 від 09.09.2009 в частині спірної
земельної ділянки у спосіб не
передбачений законом. Також, згідно
державного акту на право постійного
користування землею, який було видано
санаторію «Буревісник» І-КМ № 003031 від
07.06.1995 земельна ділянка є
лікувально-оздоровчого призначення, а
згідно статуту МРЦ ВВ МВС України
«Ратник» є правонаступником санаторію
«Буревісник» і являється бюджетною
організацією, яка заснована на
державній власності та являється
лікувально-профілактичним закладом,
який забезпечує лікування та здійснює
реабілітацію хворих на хвороби
загально терапевтичного профілю і
санітарно-протиепідемічне
забезпечення хворих, тобто майно
колишнього санаторію «Буревісник»
правонаступником якого є МРЦ ВВ МВС
України «Ратник» використовується як
об'єкт оздоровчого призначення.
Посилання представника третьої особи
про пропуск строку позовної давності
необґрунтована, у зв'язку з тим, що
позовна заява прокурором надана до
суду 11.03.2013, а про порушення прав
позивачів стало відоме лише 16.11.2011 з
листа Кореїзської селищної ради за вих.
№ 02-13/1539.

Господарський суд ухвалами від 08.05.2013
призначив по справі інженерно -
технічну експертизу та зупинив
провадження у справі.

На адресу Господарського суду
Автономної Республіки Крим від ТОВ
«Науково-дослідницька лабораторія
судової експертизи» надійшов висновок
судової будівельно-технічної
експертизи № 55 від 02.12.2013.

Ухвалою від 08.01.2014 суд поновив
провадження у справі та призначив до
слухання.

В судовому засіданні 16.01.2014 прокурор,
представник МРЦ ВВ МВС України
«Ратник» та МВС України та ГУВВ МВС
України надали суду письмові пояснення
в яких просять позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

16.01.2014 суд вийшов у нарадчу кімнату.
17.01.2014 суд вийшов з нарадчої кімнати та
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та прокурора, дослідивши надані
докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Державного акту на право
постійного користування землею від
20.12.1995 I-КМ № 003031, зареєстрованого у
Книзі записів державних актів на право
постійного користування за №12, право
постійного користування земельною
ділянкою площею 5,686 га було закріплено
за санаторієм «Буревісник» на підставі
рішення 36-ої сесії 21-ого скликання
Кореїзської селищної ради № 375 від
07.06.1995. Відповідно до запису в
державному акті, внаслідок змін у
землекористуванні залишок площі
земельних ділянок санаторію
«Буревісник» склав 4,8495 га. (а.с. 19-21).

12.07.2001 між Дочірнім підприємством
«Ялтакурорт» Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» та Головним
управлінням внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України
укладено договір купівлі-продажу № 250,
відповідно до умов якого, продавець
зобов'язується продати у власність
покупця окремий об'єкт підприємництва
санаторій «Буревісник» - філію
Дочірнього підприємства «Ялтакурорт»
ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», що
знаходиться за адресою: місто Ялта, смт
Кореїз-5, на земельній ділянці площею
4,6395 га (а.с. 13-16).

Відповідно до пункту 1.2. договору майно
об'єкту включає в себе всі його активи і
пасиви, нерухоме майно, інвентар,
обладнання, устаткування та інше майно
згідно з протоколом інвентаризаційної
комісії (додаток № 1 до протоколу).

Згідно з пунктом 4.2. договору
купівлі-продажу № 250 відповідно до
статті 30 Земельного кодексу України до
покупця разом з правом власності на
об'єкт переходить право користування
земельною ділянкою загальною площею 4,
6395 га, що розташована під об'єктом.

28.03.2002 на підставі наказу Міністерства
внутрішніх справ України № 305 (а.с. 17) на
базі санаторію «Буревісник» створено
Медичний реабілітаційний центр
Внутрішніх військ МВС України
«Ратник», який згідно зі Статутом
медичного реабілітаційного центру
внутрішніх військ МВС України «Ратник»
є правонаступником санаторію
«Буревісник» (а.с. 47-52).

Рішенням Кореїзської селищної ради 54-ї
сесії 5-го скликання № 1628 від 09.09.2009 (а.с.
11) дозволено МРЦ «Ратник» складання
актів вибору місця розташування
земельних ділянок під дійсними
будівлями для обслуговування МРЦ
«Ратник» за адресою: АР Крим, м. Ялта,
смт Кореїз, Кореїзське шосе, 2,
орієнтованою площею 4,0 га.

Пунктом 1.10 рішення Кореїзської
селищної ради 55-ї сесії 5-го скликання №
1660 від 09.10.2009 «Про дозвіл на складання
проектів землеустрою по відводу
земельних ділянок на землях смт
Кореїз» дозволено складання проекту
землеустрою по відводу земельної
ділянки у власність громадянину
П'янусову Ігорю Вікторовичу для
будівництва та обслуговування
індивідуального гаража за адресою: АР
Крим, м. Ялта, смт Кореїз, вул.
Кореїзське шосе в районі столової сан.
«Білорусь», орієнтовною площею 0,0100 га
(а.с. 12).

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржуваним рішенням Кореїзська
селищна рада незаконно, без належних
правових підстав та без згоди дійсного
землекористувача вилучила з відання
Головного управління внутрішніх
військ Міністерства внутрішніх справ
України земельну ділянку МРЦ «Ратник»
площею 0,1000 га, що суперечить вимогам
закону. Державна земля під об'єктами
оздоровчого призначення не може бути
передана у приватну власність.

Дослідивши представленні сторонами та
прокурором у підтвердження своїх
доводів та заперечень докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 120 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин) до
особи, яка придбала житловий будинок,
будівлю або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором.

Відповідно до пункту 3.4. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин» за змістом
статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК
України до особи, яка набула права
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, переходить право
власності або право користування на
земельну ділянку, на якій розміщено
відповідне нерухоме майно, без зміни її
цільового призначення в обсязі та на
умовах, встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) передбачалося, що до
розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність, та
земель, на яких розташовані державні, в
тому числі казенні, підприємства,
господарські товариства, у статутних
фондах яких державі належать частки
(акції, паї), здійснюють відповідні
сільські, селищні, міські ради, а за
межами населених пунктів - відповідні
органи виконавчої влади.

Згідно з частиною п'ятою статті 116
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) надання у користування
земельної ділянки, що перебуває у
власності або у користуванні,
провадиться лише після вилучення
(викупу) її в порядку, передбаченому цим
Кодексом.

Відповідно до статті 142 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
припинення права власності на земельну
ділянку у разі добровільної відмови
власника землі на користь держави або
територіальної громади здійснюється
за його заявою до відповідного органу.

Рішення Кореїзської селищної ради № 280
від 17.01.2007 яким припинено право
користування земельною ділянкою
загальною площею 4,5905 га у смт Кореїз
санаторію «Буревісник» та анульовано
державний акт на право постійного
користування земельною ділянкою І-КМ №
003031 рег. №12 від 20.12.1995 визнано недійсним
та скасовано рішенням Господарського
суду Автономної Республіки Крим №
2-9/11040-2008 (№ 2-5/11040-2008) від 22.01.2013.

Пункт 1.10. рішення Кореїзської селищної
ради 55-ї сесії 5-го скликання № 1660 від
09.10.2009 «Про дозвіл на складання
проектів землеустрою по відводу
земельних ділянок на землях смт
Кореїз» яким дозволено громадянину
П'янусову Ігорю Вікторовичу складання
проекту землеустрою по відводу
земельної ділянки у власність для
будівництва та обслуговування
індивідуального гаража за адресою: АР
Крим, м. Ялта, смт Кореїз, вул.
Кореїзське шосе в районі столової сан.
«Білорусь», орієнтовною площею 0,0100 га»
прийнято в порушення вимог діючого
законодавства, а тому підлягає
визнанню недійсним та скасуванню.

Крім того, МРЦ «Ратник» згідно статуту
є лікувально - профілактичним закладом,
створеним з метою реалізації права
громадян на повноцінне лікування та
реабілітацію, зміцнення здоров'я, а
тому використовується як об'єкт
оздоровчого призначення.

Згідно з пунктом «г» частини четвертої
статті 84 Земельного кодексу України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) до земель
державної власності, які не можуть
передаватись у приватну власність,
належать землі під об'єктами
оздоровчого призначення, що мають
особливу екологічну, оздоровчу,
наукову, естетичну та
історико-культурну цінність, якщо інше
не передбачено законом.

Статтею 81 Земельного кодексу України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки на
підставі: придбання за договором
купівлі-продажу, ренти, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами;
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності;
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування;
прийняття спадщини; виділення в натурі
(на місцевості) належної їм земельної
частки (паю).

Приймаючи рішення № 1660 від 09.10.2009 «Про
дозвіл на складання проектів
землеустрою по відводу земельних
ділянок на землях смт Кореїз», в
частині дачі дозволу громадянину
П'янусову Ігорю Вікторовичу на
складання проекту землеустрою по
відводу земельної ділянки у власність
для будівництва та обслуговування
індивідуального гаража за адресою: АР
Крим, м. Ялта, смт Кореїз, вул.
Кореїзське шосе в районі столової сан.
«Білорусь», орієнтовною площею 0,0100 га,
Кореїзська селищна рада фактично
розпорядилась земельною ділянкою, яка
вже знаходилась в користуванні.

Таким чином, надання П'янусову І.В.
дозволу на складання проекту
землеустрою по відводу земельної
ділянки у власність для будівництва та
обслуговування індивідуального гаража
суперечить зазначеній нормі
Земельного кодексу України.

Також, необхідно звернути увагу на той
факт, що земельна ділянка, на якій
міститься лікувальний заклад МРЦ
«Ратник», розташована в унікальній
кліматичній зоні на кримському
узбережжі Чорного моря.

Відповідно до статті 47 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
до земель оздоровчого призначення
належать землі, що мають природні
лікувальні властивості, які
використовуються або можуть
використовуватися для профілактики
захворювань і лікування людей.

Частина перша статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
визначає, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК визначено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведені приписи норм
права, позовні вимоги
Севастопольського прокурора з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
в інтересах держави в особі Головного
управління внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України,
Медичного реабілітаційного центру
«Ратник» визнаються відповідачем та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Доводи третьої особи про той факт, що
спірна земельна ділянка, передбачувана
для передачі у власність П'янусову І.В.
не входить в межі земельної ділянки,
зазначеної в акті І-КМ № 003031 від 20.12.1995
спростовується висновком комплексної
судової земельно-технічної експертизи
№ 55 від 02.12.2013 (а.с. 68-71).

Стосовно застосування строку позовної
давності до позовних вимог, заявленого
третьою особою, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до приписів статті 257
Цивільного кодексу України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного
кодексу України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

З матеріалів справи вбачається, що про
порушення своїх прав на спірну
земельну ділянку Медичному
реабілітаційному центру «Ратник»
стало відомо з листа Кореїзської
селищної ради № 02-13/1539 від 16.11.2011 (а.с. 35)
в якому зазначено про наявність вже
раніше виданих дозволів на виконання
проектів землеустрою громадянам, а
тому з метою уникнення накладень на
земельні ділянки громадян Кореїзська
селищна рада не може надати дозвіл
Медичному реабілітаційному центру
«Ратник» на складання проекту відводу
земельної ділянки площею 3, 64 га,
розташованої за адресою АР Крим, м.
Ялта. смт. Кореїз, вул. Кореїзське шосе.

Таким чином, строк пред'явлення
позовної заяви не пропущено.

Відносно викладених в позовній заяві
вимог про забезпечення позову шляхом
заборони гр. П'янусову Ігорю
Вікторовичу здійснювати дії по
відчуженню земельної ділянки та
будівництву будівель та споруд на
земельній ділянці за адресою: АР Крим,
м. Ялта, смт Кореїз, вул. Кореїзьке шосе,
орієнтованою площею 0,0100 га та заборони
Управлінню Держкомзему у місті Ялта та
Центру державного земельного кадастру
міста Ялта здійснювати оформлення,
видачу та державну реєстрацію
державних актів на право власності
(право користування) на зазначену
земельну ділянку, суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Статтею 67 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що позов забезпечується,
зокрема, забороною відповідачеві
вчиняти певні дії, а також забороною
іншим особам вчиняти дії, що стосуються
предмета спору.

Необхідно зазначити, що гр. П'янусов
Ігор Вікторович не набув права
власності (користування) на спірну
земельну ділянку, так як спірним
рішенням Кореїзьської селищної ради
третій особі було надано тільки дозвіл
на складання проекту землеустрою по
відводу земельної ділянки. На тих же
підставах суд не вбачає можливим
задовольняти заяву прокурора щодо
заборони Управлінню Держкомзему у м.
Ялта та Центру державного земельного
кадастру м. Ялти здійснювати
оформлення, видачу та державну
реєстрацію державних актів на право
власності (право користування) на
зазначену земельну ділянку.

Враховуючи вищенаведене, суд відмовляє
в задоволенні клопотання про
забезпечення позову, викладене в
прохальній частині позовної заяви.

Відповідно до приписів статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати по сплаті
судового збору покладаються на
відповідача.

Вступна і резолютивна частини рішення
оголошені в судовому засіданні 17.01.2014.
Повне рішення складено 22.01.2014.

Керуючись ст.ст. 49, 66, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити Севастопольському
прокурору з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Кримського
регіону України в задоволенні
клопотання про забезпечення позову
шляхом заборони гр. П'янусову Ігорю
Вікторовичу здійснювати дії по
відчуженню земельної ділянки та
будівництву будівель та споруд на
земельній ділянці за адресою: АР Крим,
м. Ялта, смт Кореїз, вул. Кореїзьке шосе,
орієнтованою площею 0,0100 га та заборони
Управлінню Держкомзему у місті Ялта та
Центру державного земельного кадастру
міста Ялта здійснювати оформлення,
видачу та державну реєстрацію
державних актів на право власності
(право користування) на зазначену
земельну ділянку, викладених в
позовній заяві.

2. Позов задовольнити.

3. Визнати недійсним та скасувати
пункт 1.10 рішення Кореїзської селищної
ради 55-ї сесії 5-го скликання № 1660 від
09.10.2009 «Про дозвіл на складання
проектів землеустрою по відводу
земельних ділянок на землях смт
Кореїз» яким дозволено громадянину
П'янусову Ігорю Вікторовичу складання
проекту землеустрою по відводу
земельної ділянки у власність для
будівництва та обслуговування
індивідуального гаража за адресою: АР
Крим, м. Ялта, смт Кореїз, вул.
Кореїзське шосе в районі столової сан.
«Білорусь», орієнтовною площею 0, 0100 га.

4. Стягнути з Кореїзської селищної
рада до Державного бюджету України 1147,00
грн. судового збору.

5. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
В.І.Толпиго