ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" січня 2014 р.
Справа № 5019/1980/12

Суддя Войтюк В.Р. розглянувши матеріали
справи

за позовом Немировської Лариси
Мефодіївни

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Чорнобривці"

про стягнення в сумі 106 772 грн. 40 коп.

В засіданні приймали участь
представники:

позивача : не з`явився

відповідача : Курись О.П. договір від
23.12.13 р.

СУТЬ СПОРУ: Немировська Лариса
Мефодіївна звернулась до
господарського суду з позовною заявою
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чорнобривці"
вартості частини майна товариства, що є
пропорційною розміру її частки у
статутному капіталі товариства в сумі
106 772 грн. 40 коп.

Посилається, що з 15.02.1993 року працювала
в ТОВ "Чорнобривці", була учасником
товариства та внесла в його установчий
фонд свій внесок у розмірі, який
становить 12.6 % статутного капіталу
товариства.

Протоколом № 1 від 17.02.2009 р. звільнена з
посади директора товариства на
підставі ст. 38 КЗпП України, але
залишилася учасником даного
товариства. 22.04.2009 р. Протоколом
позачергових загальних зборів
учасників ТОВ прийняте рішення про
виключення зі складу товариства / п. 5
протоколу /.

Згідно рішення протоколу загальних
зборів від 22.04.2009р. позивачку виключено
з виплатою належної частки в
Статутному фонді товариства
відповідно до норм чинного
законодавства.

Зазначає, що відповідно до статті 54
Закону України "Про господарські
товариства" при виході учасника з
товариства з обмеженою
відповідальністю йому виплачується
вартість частини майна товариства,
пропорційна його частці у статутному
(складеному) капіталі та частину
прибутку, одержаного товариством у
відповідному році до виходу учасника.
При цьому вартість майна та розмір
частини прибутку товариства, належні
до виплати учаснику, який виходить,
повинні обчислюватись на дату
волевиявлення учасника вийти з
товариства, тобто, на дату складення
протоколу загальних зборів учасників
товариства.

Виходячи з викладеного, моментом
виключення з товариства є 22.04.2009 р.
Виплату вартості частки товариства
мало б провести з 01.01.2010р.

Пояснює, що вартість частки майна
товариства, належної до сплати
учаснику, повинна визначатися з
розрахунку вартості усього майна, що
належить товариству, в тому числі
основних засобів, нематеріальних
активів, оборотних активів, майна
невиробничого (призначення тощо з
урахуванням майнових зобов'язань
товариства. Майно підприємства
обліковується на його балансі.
Будь-який учасник товариства має право
вимагати (проведення з ним розрахунків,
виходячи з дійсної (ринкової) вартості
майна товариства.

Зазначає, що відповідно до висновку про
вартість майна від 02.04.2007 року
виготовлену ПП ЕКФ «Приватна справа» /
м. Рівне, вул. Гур'єва, 13/ на підставі
договору з відповідачем № 01/30/03 від
30.03.2007р., яким визначено ринкову
вартість майна товариства - приміщення
перукарні загальною площею 138, 4 кв.м.,
розташованого за адресою м.Рівне, вул.
Відінська 44, в сумі 847 400,00 грн. Дана
оцінка замовлялась відповідачем для
укладення договору застави приміщення"
перукарні і отримання кредиту в банку.

Уважає, що вартість частини майна
товариства, що є пропорційною розміру
частки у статутному капіталі
товариства станом на 22.04.2009р., становить
106 772,4 грн.

Відповідач заперечив позовні вимоги.

Пояснює, що висновок від 02.04.2007 року
щодо визначення ринкової вартості
приміщення перукарні загальною площею
138,4 кв. м., розташованого за адресою м.
Рівне, вул. Відінська, 44, складений ПП
«Приватна справа» не може бути
застосований для інших цілей ніж
визначених договором та метою оцінки,
тобто, він наданий лише для отримання
кредиту.

Даний висновок долучено в якості
доказу до кримінальної справа
№1715/511918/12 по обвинуваченню
Немировської Л.М., що знаходиться в
провадженні Рівненського міського
суду.

Фінансова звітність підприємства (крім
бюджетних установ, представництв
іноземних суб'єктів господарської
діяльності та суб'єктів малого
підприємництва, визнаних такими
відповідно до чинного законодавства)
включає: баланс, звіт про фінансові
результати, звіт про рух грошових
коштів, звіт про власний капітал та
примітки до звітів.

Директором ТзОВ «Чорнобривці» була
Позивачка, якою і було підписано
Фінансовий звіт суб'єкта малого
підприємництва (додаток до Положення
бухгалтерського обліку 26) від 20.02.2008
року, який включає баланс станом на
01.01.2008 року та звіт про фінансові
результати за 2007 рік. Вказаний звіт
перевірено аудитором та відповідає
даним бухгалтерського обліку.

Відповідно до вказаного звіту вартість
основних засобів, в тому числі і
приміщення перукарні загальною площею
138,4 кв. м., розташованого за адресою м.
Рівне, вул. Віденська, 44, станом на 01.08.2008
року становить 358 100 грн.

Ч. 1 ст. 54 Закону України «Про
господарські товариства» передбачено,
що при виході учасника з товариства з
обмеженою відповідальністю йому
виплачується вартість частини майна
товариства, пропорційна його частці у
статутному (складеному) капіталі.
Виплата проводиться після
затвердження звіту за рік, в якому він
вийшов з товариства, і в строк до 12
місяців з дня виходу.

Як слідує із Фінансового звіту суб'єкта
малого підприємництва (додаток до
Положення бухгалтерського обліку 26),
який включає баланс станом на 31.12.2009
року та звіт про фінансові результати
за 2009 рік, вартість основних засобів, в
тому числі і приміщення перукарні
загальною площею 138,4 кв. м.,
розташованого за адресою м. Рівне,

вул. Відінська, 44, станом на 31.12.2009 року
становить 349 900 грн. Також ТзОВ
«Чорнобривці» на дату складання
балансу та фінансового звіту за рік в
якому було виключено Позивачку із
складу учасників має довгострокові та
короткострокові зобов'язання 164,4 тис.
грн. та 32,3 тис. грн. відповідно, а також
нерозподілений збиток в сумі 206,8 тис.
грн.

Звертає увагу, що вартість майна з якої
розраховується частка позивачки
складає від'ємний показник: - 59,4
тис.грн., а тому у позові просить
відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, давши оцінку доказам. Суд
прийшов до висновку, що у позові слід
відмовити з огляду на таке.

З 15.02.1993 року Немировська Л.М. працювала
в ТОВ "Чорнобривці", була учасником
товариства та внесла в його установчий
фонд свій внесок у розмірі, який
становить 12,6 % статутного капіталу
товариства.

Протоколом № 1 від 17.02.2009 р. остання
звільнена з посади директора
товариства на підставі ст. 38 КЗпП
України, але залишилася його учасником.
22.04.2009 р. Протоколом позачергових
загальних зборів учасників ТОВ
прийняте рішення про виключення її зі
складу товариства / п. 5 протоколу /.

Згідно рішення протоколу загальних
зборів від 22.04.2009р. позивачку виключено
з виплатою належної їй частки в
Статутному фонді товариства
відповідно до норм чинного
законодавства.

13.07.12 р. позивачка звернулася письмово
до директора ТОВ «Чорнобривці» з
вимогою про сплату вартості частки в
статутному фонді товариства в зв'язку
із виключенням зі складу учасників.

Станом на час вирішення спору виплата
не проведена.

Розмір позовних вимог - 106772,4 грн.
Немировська Л.М. визначила виходячи із
вартості приміщення перукарні (847400
грн.) яка указана оцінювачем ПП ЕКФ
«Приватна справа» при укладенні
договору застави приміщення. Оцінка
замовлена товариством «Чорнобривці».

В силу норм частини 2 ст.64 Закону
України "Про господарські товариства"
виключення учасника з товариства
призводить до наслідків, передбачених
ст.ст.54 та 55 цього Закону.

Згідно з частиною другою статті 148 ЦК
України учасник, який виходить із
товариства з обмеженою
відповідальністю, має право одержати
вартість частини майна, пропорційну
його частці у статутному капіталі
товариства. За домовленістю між
учасником та товариством виплата
вартості частини майна товариства може
бути замінена переданням майна в
натурі. Якщо вклад до статутного фонду
був здійснений шляхом передання права
користування майном, відповідне майно
повертається учасникові без виплати
винагороди. Порядок і спосіб
визначення вартості частини майна, що
пропорційна частці учасника у
статутному фонді, а також порядок і
строки її виплати встановлюються
статутом і законом.

Відповідно до статті 54 Закону України
"'Про господарські товариства" при
виході учасника з товариства з
обмеженою відповідальністю йому
виплачується вартість частини майна
товариства, пропорційна його частці у
статутному фонді. Виплата провадиться
після затвердження звіту за рік, в
якому він вийшов з товариства, і в строк
до 12 місяців з дня виходу. На вимогу
учасника та за згодою товариства вклад
може бути повернуто повністю або
частково в натуральній формі. Майно,
передане учасником товариству тільки в
користування, повертається в
натуральній формі без винагороди.

Згідно з статтею 51 згаданого Закону
установчі документи товариства з
обмеженою відповідальністю, крім
відомостей, зазначених у статті 4 цього
Закону, повинні містити відомості про
розмір часток кожного з учасників,
розмір, склад та порядок внесення ними
вкладів. Зміни вартості майна,
внесеного як вклад, та додаткові внески
учасників не впливають на розмір їх
частки у статутному фонді, вказаної в
установчих документах товариства, якщо
інше не передбачено установчими
документами.

Пункт 5.6 Статуту товариства
"Чорнобривці" визначає порядок виплати
учаснику, що вийшов зі складу
товариства, вартості його частки в
Статутному фонді товариства, а саме -
учасник, який виходить має право
отримати вартість частини майна,
пропорційну його частці у статутному
фонді товариства. За домовленістю між
учасником і товариством виплата
вартості частини майна товариства може
бути замінена наданням майна в натурі.
Спори, що виникають між учасником і
товариством у зв'язку з виходом
учасника із товариства, у т.ч. спори
щодо порядку визначення частки в
статутному фонді, її розміру і строків
виплати, вирішуються судом.

Щодо визначення вартості частини майна
товариства, пропорційній частці
учасника у статутному капіталі
необхідно відзначити, що п. 3.7
Рекомендацій Президії Вищого
господарського суду України від 28.12.2007
р. N 04-5/14 Про практику застосування
законодавства у розгляді справ, що
виникають з корпоративних відносин,
відповідно до статей 54 і 64 Закону
України "Про господарські товариства"
передбачено, що учасник товариства з
обмеженою або додатковою
відповідальністю, що виходить або був
виключений з товариства, має право на
одержання вартості частини майна
товариства пропорційно розміру його
частки у статутному капіталі
товариства.

Вартість майна, що підлягає поверненню,
за своїм визначенням не є тотожною
поняттю внеску до статутного фонду і
залежно від стану господарської
діяльності Товариства та загальних
економічних процесів у суспільстві
може не співпадати з ним за розміром
(зокрема, бути більшою чи меншою).

Враховуючи визначення поняття майна,
наведене в статті 190 ЦК України, в
оцінюванні вартості частини майна, що є
еквівалентною його частці у статутному
фонді, слід брати до уваги виробничі й
невиробничі фонди, інші цінності,
вартість яких відображається в
самостійному балансі Товариства, а
також майнові права та обов'язки.
Вартість частки майна, що має бути
компенсована учасникові,
обраховується на момент ухвалення
Товариством рішення про вихід цього
учасника.

У частині першій статті 66 та у статті 139
ГК України визначено, що майно
підприємства становлять речі та інші
цінності (включаючи нематеріальні
активи), які мають вартісне визначення,
виробляються чи використовуються у
діяльності суб'єктів господарювання та
відображаються в їх балансі або
враховуються в інших передбачених
законом формах обліку майна
підприємства.

Згідно з приписами ст.ст. 6, 19
Господарського кодексу України
держава здійснює контроль і нагляд за
господарською діяльністю суб'єктів
господарювання, зокрема, у сфері
збереження та витрачання коштів і
матеріальних цінностей суб'єктами
господарських відносин - за станом і
достовірністю бухгалтерського обліку
та звітності, а незаконне втручання
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, їх посадових
осіб у господарські відносини
заборонено.

Частиною 1 ст. 145 ГК України визначено,
що майновий стан суб'єкта
господарювання визначається
сукупністю належних йому майнових прав
та майнових зобов'язань, що
відображається у бухгалтерському
обліку його господарської діяльності
відповідно до вимог закону.

Обставини невідповідності вартості
майна, відображеної в балансі
товариства, дійсній його вартості
підлягають встановленню в разі
наявності порушення товариством вимог
достовірності бухгалтерського обліку
та здійснення дооцінки (переоцінки)
основних засобів з порушенням
законодавства.

Зокрема, згідно ч. 2 п. 16 Положення
(Стандарт) бухгалтерського обліку 7
"Основні засоби", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
27.04.2000 №92, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за
№288/4509, переоцінка основних засобів
тієї групи, об'єкти якої вже зазнали
переоцінки, надалі мас проводитися з
такою регулярністю, щоб їх залишкова
вартість на дату балансу суттєво не
відрізнялася від справедливої
вартості.

Як зазначено вище, обґрунтовуючи
позовні вимоги щодо розміру вартості
майна ТзОВ «Чорнобривці»
пропорційного частці статутного фонду
товариства, яка підлягає виплаті,
Позивач посилається на те, що станом на
30.04.2007 року ринкова вартість приміщення
перукарні загальною площею 138,4 кв. м.,
розташованого за адресою м. Рівне, вул.
Відінська, 44 становить 847 400 грн.
Зазначає, що метою оцінки даного
об'єкту є визначення ринкової вартості
для оформлення договору застави при
отриманні кредиту.

Проте, відповідно до Засад оцінки
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні, звіт про
оцінку майна не може бути використаний
для інших цілей ніж визначених у звіті.

Тобто, висновок від 02.04.2007 року щодо
визначення ринкової вартості
приміщення перукарні загальною площею
138,4 кв. м., розташованого за адресою м.
Рівне, вул. Відінська, 44, складений ПП
«Приватна справа» не може бути
застосований для інших цілей ніж
визначених договором та метою оцінки, а
саме для отримання кредиту.

До того ж, в указаному висновку
зазначено лише вартість приміщення без
урахування зобов'язань, що вносяться до
фінансового звіту та балансу, тобто, із
цієї вартості не може визначатись
частка позивачки.

Ч. 3 ст. 8 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

В свою чергу ст. 11 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що на
основі даних бухгалтерського обліку
підприємства зобов'язані складати
фінансову звітність. Фінансову
звітність підписують керівник та
бухгалтер підприємства.

Фінансова звітність підприємства (крім
бюджетних установ, представництв
іноземних суб'єктів господарської
діяльності та суб'єктів малого
підприємництва, визнаних такими
відповідно до чинного законодавства)
включає: баланс, звіт про фінансові
результати, звіт про рух грошових
коштів, звіт про власний капітал та
примітки до звітів.

Директором ТзОВ «Чорнобривці» до 17.02.09
р. була Позивачка, якою і підписано
Фінансовий звіт суб'єкта малого
підприємництва (додаток до Положення
бухгалтерського обліку 26) від 20.02.2008
року, який включає баланс станом на
01.01.2008 року та звіт про фінансові
результати за 2007 рік. Вказаний звіт
перевірено аудитором та відповідає
даним бухгалтерського обліку.

Відповідно до цього звіту вартість
основних засобів, в тому числі і
приміщення перукарні загальною площею
138,4 кв. м., розташованого за адресою м.
Рівне, вул. Віденська, 44, станом на 01.08.2008
року становить 358 100 грн., тобто,
відмінна від тої яку зазначає
позивачка у заяві

Майно підприємства обліковується на
його балансі, де відображається
вартість активів підприємства та
джерел їх формування. Тому в основу
розрахунку вартості частини майна
товариства/ належної до сплати
учаснику, що виходить з товариства, за
загальним правилом, повинна братись
балансова вартість майна товариства.
Активи (майно і в тому числі майнові
вимоги) товариства відображаються у
статтях активу балансу за кодами 010, 020,
030, 035, 040, 045, 050, 060, 100, 110, 120, 130, 140, 150, 160, 170,
180, 190,200,210,230, 240, 250. Зобов'язання
товариства та забезпечення майбутніх
витрат і платежів товариства
визначаються у статтях пасиву балансу
за кодами 400, 410, 420, 440, 450, 460, 470, 500, 510, 520, 530,
540, 550, 560, 570, 580, 590, 600, 610.

Відповідно до Фінансового звіту
суб'єкта малого підприємництва
(додаток до Положення бухгалтерського
обліку 26), який включає баланс станом на
31.12.2009 року та звіт про фінансові
результати за 2009 рік: (а/с 67-68)

• вартість основних засобів рядок 030
становить 349, 9 тис. грн.;

• грошові кошти в національній
валюті рядок 230 - 0,1 тис. грн.;

• довгострокові зобов'язання
(довгострокові кредити банків) рядок 480
- 164,4 тис. грн.;

• поточні зобов'язання за
розрахунками з бюджетом рядок 550 - 2,4
тис. грн.;

• поточні зобов'язання за
розрахунками зі страхування рядок 570 -
0,9 тис. грн.;

• поточні зобов'язання за
розрахунками з оплати праці рядок 580 - 29
тис. грн.

Окрім того нерозподілений збиток
становить 206,8 тис. грн. та збиток в тому
числі за 2009 рік становить 5,9 тис. грн.

Загальна сума зобов'язань та
нерозподіленого збитку становлять 409,5
тис. грн., а вартість майна є
недостатньою для погашення зобов'язань
та покриття збитків. Станом на кінець
2009 року різниця між вартістю майна та
зобов'язаннями, нерозподіленим збитком
становлять -59,5 тис. грн. (349,9 + 0,1 - 164,4 - 2,4 -
0,9 - 29 - 206,8).

Тобто, згідно до указаного документу у
товариства відсутнє майно з якого може
бути виплачена частка позивачки.

З метою визначення відповідності
вимогам закону складено товариством
балансу судом призначено судову
економічну і оціночну експертизи, якою
надано наступні висновки.

По першому питанню

Експертом не проводиться дослідження з
питання: «Чи підтверджуються
Документально зобов'язання ТОВ
«Чорнобривці» включені до пасиву
балансу товариства станом на 22.04.2009 р.?»,
оскільки в поданих на дослідження
матеріалах та додаткових документах
відсутній баланс ТОВ «Чорнобривці»
станом на 22.04.2009 р., та документи
бухгалтерського обліку станом на
і22.04.2009р. що документально
підтверджують зобов'язання ТОВ
«Чорнобривці» включені до пасиву
балансу товариства станом на 22.04.2009 р.,
що унеможливлю проведення дослідження
та надання висновку з даного питання.

По другому питанню

Експертом не проводиться дослідження з
питання: «Чи підтверджуються
документально активи та пасиви балансу
ТОВ «Чорнобривці» станом на 22.04.2009р.?»,
оскільки в поданих на дослідження
матеріалах та додаткових документах
відсутній баланс ТОВ «Чорнобривці»
станом на 22.04.2009 р., та документи
бухгалтерського обліку станом на
22.04.2009р. що документально підтверджують
активи та пасиви балансу ТОВ
«Чорнобривці» станом на 22.04.2009 р., що
унеможливлює проведення дослідження
та надання висновку з даного питання.

По третьому питанню

У зв'язку із відсутністю документів,
підтвердити документально облік
основних засобів станом на 22.04.2009 р.
відповідно до облікової політики
«Чорнобривці», експерту не надається
можливості.

За результатами проведеного
дослідження, в об'ємі наданих
документів експертом документально
підтверджується відображення ТзОВ
«Чорнобривці» в бухгалтерському
обліку та Фінансовому звіті суб'єкта
малого підприємниця (Баланс, форма №1-м)
станом на 31.03.2009 р. основних засобів
відповідно до вимог нормативних актів,
якими регламентовано ведення
бухгалтерського обліку.

Окрім того, судом призначено
будівельно-технічну експертизу, якою
надано наступний висновок:

ринкова (дійсна) вартість майна ТзОВ
«Чорнобривці» станом на 22.04.2009 року
могла становити 28829,0 грн. Розрахунок
кожного об'єкту дослідження поданий в
таблиці 1 розділу «Дослідження».

Указану експертизу проведено без
урахування вартості приміщення
перукарні, у зв'язку із ненаданням
технічного паспорта об'єкта.

Таким чином, проведені експертизи не
підтвердили наявність у майні
товариства частки позивачки у розмірах
зазначених у позовній заяві.

Питання про призначення додаткових та
повторних експертиз судом не
вирішувалось у зв'язку із неявкою
представників позивачки у всі судові
засідання, які проводились після
отримання висновків експертиз.
Відповідач заперечував щодо
проведення таких експертиз.

Відповідно до вимог ст.35 ГПК України
вирок суду з кримінальної справи є
обов'язковими для господарського суду
щодо фактів які встановлені судом.

Вироком Рівненського міського суду від
03.03.12 р. Немировська Л.Ф. визнана винною
і засуджена за те, що, працюючи
директором ТзОВ «Чорнобривці»,
зловживаючи своїм службовим
становищем, з метою відкриття
кредитної лінії в АКІБ «Укрсиббанк»,
внесла завідомо неправдиві відомості в
протокол №4 зборів учасників
товариства від 16 квітня 2007 року,
замінивши першу сторінку, згідно якого
їй надавались повноваження для
отримання кредитної лінії в розмірі 600
тис.грн., здійснювати дії пов'язані з
оформленням договору іпотеки на
приміщення перукарні по
вул.Відінській, 44 м.Рівне.

В цій частині указаний вирок набув
законної сили а в частині заволодіння
позивачкою коштами товариства на суму
75266,31 грн. та задоволення цивільного
позову вирок скасовано Рівненським
апеляційним судом та справу направлено
на новий судовий розгляд.

Установлені вироком суду обставини
кореспондуються із визначеними у
фінансовому звіті товариства
результатами діяльності.

Відтак, в ході судового слідства не
встановлено наявності порушення
товариством вимог достовірності
бухгалтерського обліку і здійснення
дооцінки основних засобів.

Позивачка двічі підряд на останні
судові засідання явку представника не
забезпечила, інших доказів на
підтвердження позовних вимог, крім
оцінених судом вище, не надала.

Визначений законом строк вирішення
спору сплив.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Ці дані встановлюються такими
засобами:

письмовими і речовими доказами,
висновками судових експертів;

поясненнями представників сторін та
інших осіб, які беруть участь в
судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Статтею ст.33 ГПК України визначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.
49, 82-84 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Повне рішення складено 25 січня 2014 року.

Суддя
Войтюк В.Р.