ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 р. Справа № 909/378/13

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі:

головуючої судді Малєєвої О.В., судді
Калашника В.О., судді Шіляк М.А.,

при секретарі судового засідання
Мартиненко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: підприємця Ковток Оксани
Миколаївни, вул.Д.Дудаєва, 13,
м.Івано-Франківськ, 76014,

до відповідача: приватної
виробничо-комерційної фірми
"Прикарпатпродпромінвест", вул.Чехова,
17/12, м.Івано-Франківськ, 76018,

про звільнення нежитлового приміщення
загальною площею 299,5 кв.м,
розташованого за адресою
м.Івано-Франківськ, вул. Д. Дудаєва,13,13А,

за участю представників сторін:

від позивача: підприємець Ковток О.М.,
паспорт серії СС 359600, виданий
Івано-Франківським МУВС МВС в
Івано-Франківській області 14.08.1997,
витяг з ЄДРЮОФОП №16255929 від 09.04.2013,

від відповідача: Чудак Г.П. - директор,
паспорт серія СС 000731, виданий
Івано-Франківським МУВС МВС в
Івано-Франківській області 10.08.1995,
довідка з ЄДРПОУ серія АА № 794413 від
02.01.2013,

Чудак Л.П. - представник, довіреність б/н
від 01.10.2013,

ВСТАНОВИВ:

Підприємець Ковток Оксана Миколаївна
заявила позов до приватної
виробничо-комерційної фірми
"Прикарпатпродпромінвест" про
примусове звільнення нежитлового
приміщення загальною площею 299,5 кв.м,
розташованого за адресою
м.Івано-Франківськ, вул.Д.Дудаєва,13,13А.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 11.06.2013 в
задоволенні даного позову було
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 13.08.2013 вказане
рішення було скасоване, прийняте нове
рішення про задоволення позову.

Вищий господарський суд України
постановою від 29.10.2013 рішення
господарського суду
Івано-Франківської області 11.06.2013 та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 13.08.2013
скасував, справу скерував на новий
розгляд до господарського суду
Івано-Франківської області.

Розпорядженням голови господарського
суду Івано-Франківської області від
19.11.2013 справу скеровано на новий
розгляд в складі колегії суддів:
головуючий - суддя Малєєва О.В., суддя
Калашник В.О., суддя Шіляк М.А.

Згідно ст.77 ГПК України в судовому
засіданні 30.12.2013 оголошувалась перерва
до 10.01.2014 з наступним оголошенням
перерви до 13.01.2014.

Представником відповідача 17.12.2013 за вх.
№20009/13 було подано клопотання про
призначення судової експертизи,
мотивоване тим, що при новому розгляді
справи позивачем подано новий доказ -
акт про відмову від отримання
повідомлення про розірвання договору
від 26.12.2012, який він вважає
недостовірним, оскільки 26.12.2012 керівник
підприємства Чудак Г.П. був у
відрядженні, що підтверджується
наказом №01/12 від 24.12.2012. На вирішення
експерта просив поставити питання про
те, коли насправді був складений акт і
чи відповідає дата, вказана в акті,
моменту його складення.

В судовому засіданні представник
відповідача дане клопотання підтримав,
позивач щодо його задоволення
заперечила.

Відповідно до ч.1 ст.41 ГПК України
господарський суд призначає судову
експертизу для роз'яснення питань, що
виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань. Як зазначено в п.2
постанови пленуму ВГСУ "Про деякі
питання практики призначення судової
експертизи" від 23.03.2012 № 4, судова
експертиза призначається лише у разі
дійсної потреби у спеціальних знаннях
для встановлення фактичних даних, що
входять до предмета доказування, тобто
у разі, коли висновок експерта не
можуть замінити інші засоби
доказування.

В даному випадку позивачем для
підтвердження обставин повідомлення
відповідача про відмову від договору
подано ряд доказів, які підлягають
оцінці відповідно до приписів ст.43 ГПК
України. Для оцінки представлених
доказів відсутня необхідність
призначення вказаної експертизи, тим
більше, що підробка документів, на яку
посилається відповідач,
встановлюється в
кримінально-процесуальному порядку.

За таких обставин, в задоволенні
клопотання про призначення експертизи
відмовлено.

Заявлені позовні вимоги мотивовані
тим, що 01.01.2012 між позивачем, як
орендарем, та відповідачем, як
суборендарем, був укладений договір
суборенди вказаних приміщень, за
умовами якого віповідач зобов'язаний
був сплачувати орендну плату до 5 числа
поточного місця. Посилається на те, що
відповідач допускав прострочення
орендних платежів, а за лютий та
травень 2012 року не вносив орендну плату
протягом повного місяця. Дані
обставини вказує як підставу відмови
від договору, про що 27.12.2012 направлено
відповідачу рекомендований лист з
повідомленням про вручення. Зазначає,
що даний лист був повернутий
відправнику у зв'язку із закінченням
терміну зберігання з відмітками про те,
що повідомлення про надходження листа
було доставлено 28.12.2012 та 02.01.2013. З
посиланням на позицію ВГСУ, яка
викладена в оглядовому листі від 29.04.2013
№01-06/767/2013 щодо направлення та
отримання вимоги про виконання
грошового зобов'язання, та судову
практику вирішення аналогічних спорів.
Вважає, що нез'явлення відповідача до
відділення поштового зв'язку для
отримання повідомлення не впливає на
припинення договірних зобов'язань.
Вказує на те, що позивач належним чином
направив повідомлення про відмову від
договору і не зобов'язаний здійснювати
заходи щодо розшуку відповідача та
отримання у нього доказів вручення
повідомлення. Внаслідок припинення
договору суборенди вказує на обов'язок
відповідача згідно умов п.3.3. договору
передати майно орендарю за актом
приймання-передачі протягом 5 днів
після припиенння договору. Позовні
вимоги обгрунтовує положеннями
ст.ст.283-284 ГК України, ст.ст.526,782,785 ЦК
України.

Відповідач заявлений позов не визнав з
тих підстав, що не отримував
повідомлення про відмову від позову, а
згідно ч.1 ст.782 ЦК України в разі
відмови від позову договір є
розірваним з моменту одержання
наймачем такого повідомлення.
Заперечує доказову силу
представленого позивачем акту про
відмову від отримання повідомлення про
розірвання договору від 26.12.2012,
оскільки 26.12.2012 керівник підприємства
Чудак Г.П. був у відрядженні, що
підтверджується наказом №01/12 від
24.12.2012. Щодо поштового відправлення
вказує на відсутність в повідомленні
про його вручення заповненої графи про
причини невручення. Вважає, що договір
є дійсним, оскільки позивач вчиняла дії
на виконання договору суборенди, а саме
виставляла рахунки-фактури на оплату
орендних платежів за період від січня
2013 року до липня 2013 року. Посилається на
положення ч.1 ст.291 ГК України,
відповідно до яких одностороння
відмова від договору оренди не
допускається, а також на ст.782 ЦК
України про право наймодавця
відмовитись від договору в разі
невнесення плати наймачем протягом
трьох місяців підряд.

В судовому засіданні сторони дали
аналогічні пояснення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши зібрані у справі
докази, оцінивши їх відповідно до
приписів ст.43 ГПК України, суд
встановив наступне.

Між підприємцем Ковток О.М., як
орендарем, та ПВКФ
"Прикарпатпродпромінвест", як
суборендарем, було укладено договір
суборенди № 13 від 01.01.2012, надалі
"договір" (а.с. 8-11 т. І).

Згідно п.1.1. договору орендар
зобов'язується передати суборендарю за
плату у виключне строкове користування
нежитлове приміщення (далі - майно), а
суборендар зобов'язується прийняти це
майно та сплачувати орендарю за
користування ним орендну плату в
порядку і на умовах, визначених цим
договором. Визначення майна наведено в
п.1.3. та п.1.4. договору, а саме офісні
приміщення - 158, 3 кв.м та складські
приміщення - 141,2кв.м за адресою: 76014,
м.Івано-Франківськ, вул.Д.Дудаєва,13,13А.

Строк суборенди до 31.12.2014 (п. 4.1.
договору).

Відповідно до п. 5.1. договору розмір
щомісячної орендної плати без
врахування ПДВ визначено: за офісні
приміщення 16 грн за 1 кв.м, за складські
приміщення - 12 грн. Таким чином,
загальний розмір орендної плати
становить 4227,20 грн. Пунктом 5.1. договору
також передбачено, що при сплаті
орендного платежу враховується індекс
інфляції, який визначається
Міністерством економіки щомісячно.

Як передбачено п.5.3. договору,
суборендар сплачує орендарю орендну
плату за поточний період у строк до 5
числа поточного місяця у національній
валюті України безготівковими,
готівковими платежами грошових сум у
розмірі 100% орендної плати,
передбаченої у п. 5.1. договору.

В п. 5.5. договору визначений обов'язок
суборендаря оплачувати комунальні та
експлуатаційні послуги, розрахунок
яких здійснюється з 5-го по 10-те число,
шляхом внесення попередньої оплати на
розрахунковий рахунок орендаря
грошових коштів в розмірі, що вказані в
рахунках орендаря. У разі, якщо сума
використаних послуг перевищує суму
оплачених, суборендар зобов'язаний
оплатити різницю у строк, що не
перевищує 10 календарних днів з моменту
отримання рахунку-фактури, який
виставляється орендарем.

За умовами п. 7.2.6. договору орендар має
право достроково розірвати даний
договір, попередивши про це
суборендаря за 20 календарних днів у
випадку невнесення суборендарем
орендних, комунальних, експлуатаційних
платежів та платежів, пов'язаних з
використанням телефонного зв'язку
протягом одного місяця. Відповідно до
п.3.3. договору суборендар зобов'язаний
повернути майно орендарю протягом
п'яти днів після припинення цього
договору. Майно вважається переданим
суборендарем і прийнятим орендарем з
моменту підписання сторонами акту
приймання-передачі майна (п. 3.4.
договору).

Майно було передано орендарем
суборендарю за актом
приймання-передачі від 01.01.2012 (а.с. 12 т. І
).

Згідно ст.11, ст. 509, ст. 526 ЦК України
зобов'язання виникають, зокрема, з
договору і повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як визначено в ч.1ст.509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).
Аналогічні положення містяться в ст.173,
ст.175, ст.193 ГК України. За приписами ст.
193 ГК України до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 283 ГК України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.
До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом (ч.6 ст. 283 ГК України).

В ст. 286 ГК України визначено, що орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності, строки
внесення орендної плати визначаються в
договорі.

Як передбачено ч.3 ст. 774 ЦК України, до
договору піднайму застосовуються
положення про договір найму.

За приписами ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ч.1 ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом;
припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

Зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом (ч. 1 ст. 651 ЦК України).

Згідно з ч.3 ст. 291 ГК України договір
оренди може бути розірваний за згодою
сторін. На вимогу однієї із сторін
договір оренди може бути достроково
розірваний з підстав, передбачених
Цивільним кодексом України для
розірвання договору найму, в порядку,
встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.188 ГК України, у
разі якщо сторони не досягли згоди
щодо зміни (розірвання) договору або
у разі неодержання відповіді у
встановлений строк з урахуванням
часу поштового обігу,
заінтересована сторона має право
передати спір на вирішення суду.

Частиною 1 ст.782 ЦК України закріплено
право наймодавця відмовитись від
договору найму і вимагати повернення
речі, якщо наймач не вносить плату за
користування річчю протягом трьох
місяців підряд; у разі відмови
наймодавця від договору найму договір
є розірваним з моменту одержання
наймачем повідомлення наймодавця про
відмову від договору.

При застосуванні вказаних норм закону
слід виходити з того, що порядок
припинення договору при достроковому
розірванні договору на вимогу однієї
із сторін та при відмові від договору є
різним. Дострокове розірвання
договору на вимогу однієї із сторін
може мати місце за рішенням суду. В той
час, як відмова від договору передбачає
припинення договірних відносин з
моменту одержання наймачем
повідомлення наймодавця про відмову
від договору.

Положення п.7.2.6 договору стосуються
дострокового розірвання договору на
вимогу орендаря, а тому договір може
бути розірвано з вказаних в ньому
підстав за рішенням суду. Проте позивач
таку вимогу не заявляв. Він вважає, що
договір є припиненим внаслідок відмови
наймодавця від договору. Згідно ч.1 ст.782
ЦК України наймодавець має право
відмовитись від договору найму у
випадку невнесення наймачем плати за
користування річчю протягом трьох
місяців підряд.

З урахуванням викладеного та згідно
вказівок, викладених в постанові ВГСУ
від 29.10.2013, які в силу ст.111-12 ГПК України
є обов'язковими для суду першої
інстанції під час нового розгляду
справи, встановленню підлягають
обставини про те, протягом яких
конкретно місяців відповідач не вносив
орендну плату, в якому розмірі, в т.ч.
протягом яких місяців відповідач
взагалі не сплачував орендну плату
(протягом яких - сплачував частково)

При оцінці поданих доказів щодо сплати
відповідачем орендних платежів суд
виходит з того, що згідно п.5.1. договору
розмір щомісячної орендної плати без
врахування ПДВ визначено в розмірі 4227,20
грн. При цьому умови договору щодо
індексації орендних платежів
сторонами належним чином не були
визначені, оскільки орендні платежі
повинні були вноситись до 5 числа
поточного місяця, а індекс інфляції
визначається після закінчення
відповідного періоду. Згідно пояснень
позивача, які підтверджуються
рахунками (а.с. 28-34 т. П), індексація
орендної плати не застосовувалась.

З вказаних рахунків-фактур вбачається,
що позивач виставляла відповідачу
рахунки, в яких зазначалась орендна
плата та витрати на електроенергію та
комунальні послуги. Оскільки рахунків,
які направлялись орендарем за
січень-грудень 2012 року, не
представлено, а в призначені платежу
вказувалась оплата за оренду
приміщення згідно рахунку з вказівкою
періоду, суд виходить з того, що дані
платежі здійсювались, в першу чергу, на
оплату орендних платежів.

При дослідженні представлених доказів
судом встановлено наступне.

Орендна плата за січень 2012 року в
розмірі 4227,20 грн була оплачена: 27.01.2012 -
500 грн, що підтверджується випискою ПАТ
КБ "Приватбанк" з рахунку позивача (а.с.13
т.І), тобто має місце прострочення
оплати в частині та не внесення
орендної плати в розмірі 3727,20 грн.

Орендна плата за лютий 2012 року в
розмірі 4227,20 грн була оплачена: 12.03.2012 -
500 грн, 13.03.2012 - 2000 грн,14.03.2012 - 1000 грн,
15.03.2012 - 3800 грн, всього 7300грн, що
підтверджується випискою ПАТ КБ
"Приватбанк"з рахунку позивача (а.с.15-18
т.І), тобто має місце прострочення
оплати та переплата в розмірі 3072,80грн.

Орендна плата за березень 2012 року в
розмірі 4227,20 грн була оплачена: 23.03.2012
-1000 грн, 27.04.2012 - 2000 грн, всього 3000 грн, що
підтверджується випискою ПАТ КБ
"Приватбанк"з рахунку позивача (а.с.19-20
т.І), тобто має місце прострочення
оплати в частині та не внесення
орендної плати в розмірі в сумі 1227,20
грн.

Орендна плата за квітень 2012 року в
розмірі 4227,20 грн не оплачена.

Орендна плата за травень 2012 року в
розмірі 4227,20 грн була оплачена: 12.06.2012
-2000 грн, 15.06.2012 - 1000 грн, всього 3000 грн, що
підтверджується випискою ПАТ КБ
"Приватбанк"з рахунку позивача (а.с.22-23
т.І), тобто має місце прострочення
оплати в частині та не внесення
орендної плати в розмірі 1227,20 грн.

Орендна плата за червень 2012 року в
розмірі 4227,20 грн була оплачена: 27.06.2012
-1000 грн, 24.07.2012 - 2000 грн, 01.08.2012 - 3700 грн,
всього 6700 грн, що підтверджується
випискою ПАТ КБ "Приватбанк"з рахунку
позивача (а.с.24-26 т.І), тобто має місце
прострочення оплати в частині та
переплата в сумі 2472,80 грн.

Орендна плата за липень 2012 року в
розмірі 4227,20 грн була оплачена: 24.07.2012 -586
грн, що підтверджується випискою ПАТ
КБ "Приватбанк" з рахунку позивача (а.с.25
т.І), тобто має місце прострочення
оплати в частині та не внесення
орендної плати в розмірі 3641,20 грн.

Орендна плата за серпень 2012 року в
розмірі 4227,20 грн була оплачена: 10.09.2012 -
2000 грн, що підтверджується випискою
ПАТ КБ "Приватбанк"з рахунку позивача
(а.с.27 т.І), тобто має місце прострочення
оплати в частині та не внесення
орендної плати в розмірі 2227,20 грн.

Орендна плата за вересень, жовтень,
листопад 2012 року в розмірі 4227,20 грн
оплачувалась наступним чином: 10.10.2012 -
2000 грн за вересень (виписка ПАТ КБ
"Приватбанк" - а.с.28 т.І ), 23.10.2013 - 6000 грн за
вересень-жовтень 2012 (виписка ПАТ КБ
"Приватбанк" - а.с.29 т.І ), 14.11.2013 було
оплачено 10000 грн за вересень, жовтень,
листопад (виписка ПАТ КБ "Приватбанк" -
а.с.30 т. І ), що свідчить про сплату
орендної плати з простроченням та
переплатою за вказані місяці 5318,40 грн.

Таким чином, відповідачем не було
внесено орендну плату за такі три
місяці підряд: за березень 2012 року в
сумі 1227,20 грн, за квітень 2012 року - 4227,20
грн, за травень 2012 року - 1227,20 грн, що
згідно ч.1 ст.782 ЦК України надавало
наймодавцю право на відмову від
договору.

Лист про відмову від договору позивач
направив відповідачу за вих. №27/12/12 від
27.12.2012 (а.с.32 т.І), який був повернутий
відправнику в зв'язку із неотриманням
повідомлення адресатом і закінченням
терміну зберігання поштового
відправлення, що підтверджується
представленими доказами (а.с.16-19 т.П).
Поштовий конверт (а.с.19 т.П) свідчить про
те, що лист був направлений за належною
адресою. На звороті конверту містяться
відмітки про те, що повідомлення про
надходження цінного листа було
доставлено адресату 28.12.2012 та 02.01.2013. За
таких обставин слід вважати, що позивач
належним чином повідомив відповідача
про відмову від позову, і відповідач
мав можливість отримати поштове
відправлення з 28.12.2012. А тому слід
вважати, що договір припинив свою дію.

Саме таку правову позицію займає Вищий
господарський суд України при
вирішенні аналогічних спорів,
наприклад, у справах №5009/2837/12
(постанова від 21.03.2013), №18/35 (постанова
від 08.11.2012), № 5023/9044/11 (постанова від
26.04.2012). Суд погоджується з доводами
позивача про те, що такий же правовий
підхід викладено в п.3 оглядового листа
ВГСУ "Про деякі питання практики
застосування господарськими судами
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" від
29.04.2013 № 01-06/767/2013 щодо ухилення боржника
від одержання на підприємстві зв'язку
листа, що містить вимогу про виконання
грошового зобов'язання.

В зв'язку з поданням позивачем доказів
направлення відповідачу відмови від
договору засобами поштового зв'язку,
інші докази судом не беруться до уваги.

Дії позивачки щодо направлення
відповідачу рахунків-фактур на оплату
орендних платежів за період від січня
2013 року до липня 2013 року не
спростовують факт припинення договору,
оскільки згідно правових позицій
Верховного Суду України у орендодавця
можуть бути правові підстави вимагати
від орендаря виконання зобов'язання зі
сплати орендних платежів, нарахованих
за період після закінчення або
дострокового розірвання договору
оренди аж до моменту підписання акта
приймання-передачі приміщень
орендодавцю (постанови ВСУ від 20.11.2012 у
справі №12/75-2167-33/75-4/180 та від 04.12.2012 у
справі №36/12).

Викладене свідчить про те, що позивач
реалізував своє право на відмову від
договору на підставі ч.1 ст.782 ЦК України
і договір припинив свою дію. Однак
відповідач в порушення вимог ч.1 ст.785 ЦК
України та умов п.3.3., п.3.4. договору не
повернув орендоване майно за актом
приймання-передачі, не звільнив
орендовані приміщення.

Враховуючи викладене, позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача.
При цьому згідно роз'яснень, наведених
в п. 4.4. постанови пленуму ВГСУ "Про
деякі питання практики застосування
розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" від
21.02.2013 № 7, судові витрати при новому
розгляді справи включають сплату
позивачем судового збору за подання
позову та за подання касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 8, 126 Конституції
України, ст.ст. 43, 49, ст. 82 - ст.85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов підприємця Ковток
Оксани Миколаївни до приватної
виробничо-комерційної фірми
"Прикарпатпродпромінвест" про
звільнення нежитлового приміщення
загальною площею 299,5 кв.м,
розташованого за адресою
м.Івано-Франківськ, вул.Д.Дудаєва,13,13А.

Приватній виробничо-комерційній фірмі
"Прикарпатпродпромінвест" звільнити та
передати по акту приймання-передачі
підприємцю Ковток Оксані Миколаївні
нежитлове приміщення загальною площею
299,5 кв.м, розташованого за адресою
м.Івано-Франківськ, вул.Д.Дудаєва,13,13А.

Стягнути з приватної
виробничо-комерційній фірмі
"Прикарпатпродпромінвест" в користь
підприємця Ковток Оксани Миколаївни 1147
грн сплаченого судового збору при
поданні позову та 573 грн - при поданні
апеляційної скарги, всього 1720 (одну
тисячу сімсот двадцять) грн.

Наказ видати стягувачу після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.01.04

Головуючий суддя
Малєєва Олена Вікторівна

Суддя
Калашник Володимир Олександрович

Суддя
Шіляк Марина Анатоліївна

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Малєєва О. В. 20.01.14