м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/21602/13 21.01.14

за позовом публічного
акціонерного товариства "Київенерго"

до житлово-будівельного
кооперативу "Арсеналець-16"

про стягнення 284 087,72 грн.

Суддя Удалова О.Г.

представники сторін:

від позивача Кучкова Ю.В. (за
довіреністю)

від відповідача Денисюк С.Ф.
(голова коперативу)

Шевчук О.М.
(за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
"Київенерго" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до житлово-будівельного
кооперативу "Арсеналець-16" про
стягнення боргу за спожиту теплову
енергію в сумі 284 087,72 грн., з яких 259 079,09
грн. - основний борг, 2 121,23 грн. -
інфляційні, 5 609,97 грн. - пеня, 17 277,44 грн. -
3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем порушені умови договору
№ 620238 на постачання теплової енергії у
гарячій воді від 01.07.2002 р. щодо повноти
та своєчасності внесення оплати за
період з 01.11.2010 р. по 01.10.2013 р.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.11.2013 р. порушено провадження
у справі № 910/21602/13 та призначено її до
розгляду на 05.12.2013 р.

У судовому засіданні представником
позивача надано суду додаткові
документи по справі та клопотання про
продовження строку вирішення спору.

Представник позивача заявлені позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
надав суду усні пояснення по суті
спору.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, вимоги ухвали
суду не виконав. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином.

Судом було продовжено строк вирішення
спору на підставі ст. 69 ГПК України та
відкладено розгляд справи на 09.01.2014 р. в
порядку ст. 77 ГПК України.

Через канцелярію суду 09.01.2014 р. від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву. У поданому відзиві представник
відповідача просить суд припинити
провадження у справі у зв'язку з
виконанням після порушення
провадження у справі відповідачем
грошового зобов'язання за договором №
620238 від 01.07.2002 р., що підтверджується
наданими відповідачем платіжним
дорученням № 187 від 27.12.2013 р. на суму 40
000,00 грн. та випискою по рахунку від
30.12.2013 р. на суму 220 162,00 грн.

У судовому засіданні представником
позивача було надано додаткові
документи по справі.

Представниками позивача та
відповідача було надано суду усні
пояснення по суті спору.

У судовому засіданні було оголошено
перерву до 21.01.2014 р.

21.01.2014 р. через канцелярію суду від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву, в якому представник відповідача
наголошує на тому, що позивачем
занижено розмір платежів відповідача.
Так, у бухгалтерії позивача
представникам відповідача не було
надано жодних документів, лише
повторно було надано акт звірки з
заповненими зі сторони постачальника
сумами, які істотно відрізняються від
даних відповідача. Будь-яких первинних
документів на підтвердження наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем за період до листопада 2010
року в бухгалтерії позивача надано не
було.

Згідно з довідкою про надходження
коштів за спожиту теплову енергію за
період з листопада 2010 року по вересень
2013 року та даними, наведеними
відповідачем, різниця між сплаченими
відповідачем коштами за спожиту
теплову енергію становить 67 479,32 грн.
Крім того, суму основного боргу було
погашено під час розгляду справи в
суді. З врахуванням розміру коштів,
сплачених відповідачем позивачу, на
даний час відсутня заборгованість,
отже, відсутній предмет спору по даній
справі.

Представником позивача у судовому
засіданні було надано суду письмові
пояснення щодо сплати відповідачем
суми основного боргу, в яких
представник позивача зазначає, що
кошти, які сплачувались відповідачем,
зараховувалися позивачем відповідно
до Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, яка затверджена постановою
Національного банку України від 21.01.2004
р. № 22 та зареєстрована Міністерством
юстиції України 29.03.2004 р. за № 377/8976 (далі
- Інструкція) та внутрішнього Положення
позивача про порядок відображення
коштів, які надходять від споживачів
теплової та електричної енергії від
24.06.2005 р. (далі - Положення), складеного
на підставі вищезазначеної Інструкції
та чинного законодавства.

Відповідно до п. 3.8 Інструкції, реквізит
"призначення платежу" платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надати повну інформацію про платіж
та документ, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Платник визначає повноту
інформації з урахуванням вимог
законодавства України та відповідає за
дані, зазначені в реквізиті платіжного
доручення "призначення платежу". Банк
перевіряє заповнення цього реквізиту
на відповідальність вимогам
Інструкції лише за зовнішніми
ознаками.

Пунктом 1.3 Положення, передбачено при
перерахуванні коштів за електричну та
теплову енергію платіжним дорученням
споживач (юридична особа) в реквізиті
"призначення платежу" повинен надати
повну інформацію, а саме: за що
здійснено платіж, період споживання,
підстава для сплати (номер, дата
договору, рахунка, рішення (наказу,
постанови, ухвали, суду, мирової угоди)

У п. 2.5 Положення визначено: якщо у
призначенні платежу споживача
зазначено неповну інформацію про
платіж (не зазначено період споживання
енергії, за який здійснено оплату;
відсутнє посилання на рахунок-фактуру
про сплату боргу, акт звіряння тощо),
кошти зараховуються як оплата
найдавнішого боргу, в тому числі такого
строк позовної давності якого сплинув
на момент здійснення такого платежу.

Розбіжності у розрахунках за спожиту
теплову енергію згідно з поданими
сторонами розрахунками, а саме у
травні, червні та липні 2011 року
полягають в тому, що кошти, які
надходили до позивача, не мали чіткого
призначення платежу та були зараховані
відповідно до вищезгаданого Положення
та чинного законодавству України.

У судовому засіданні представники
позивача та відповідача надали суду
усні пояснення по справі.

Представниками відповідача визнано
вимоги про стягнення інфляційних, 3%
річних та пені, а також зазначено, що
предмет спору в частині стягнення
основного боргу відсутній.
Представником позивача вимоги
підтримано.

У судовому засіданні 21.01.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив:

01.07.2002 р. між публічним акціонерним
товариством "Київенерго" (далі -
енергопостачальна організація) та
житлово-будівельним кооперативом
"Арсеналець-16" (далі - абонент) було
укладено договір № 620238 на постачання
теплової енергії у гарячій воді (далі -
Договір).

Відповідно до п. 1.1. предметом Договору
є постачання, користування та
своєчасна сплата в повному обсязі
спожитої теплової енергії у гарячій
воді, на умовах, передбачених цим
Договором.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що при
виконанні умов цього Договору, а також
вирішенні всіх питань, що не обумовлені
цим Договором, сторони зобов'язуються
керуватися тарифами, затвердженими
Київської міською державною
адміністрацією, чинним законодавством
України, Положенням про
Держенергоспоживнагляд, Правилами
користування тепловою енергією,
Правилами технічної експлуатації
тепловикористовуючих установок і
теплових мереж (далі - Правил),
нормативними актами з питань
користування та взаєморозрахунків за
енергоносії, чинним законодавством
України.

Відповідно до п. 2.2.1. Договору
енергопостачальна організація
зобов'язується постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води на
потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального сезону; гарячого
водопостачання - протягом року; в
кількості та обсягах згідно з додатком
№ 1 до цього Договору.

Пунктом 2.2.2. Договору передбачено, що
абонент зобов'язується підтримувати
середньодобову температуру теплоносія
в подвальному трубопроводі згідно з
температурним графіком, затвердженим
Київською міською державною
адміністрацією (додаток № 2) крім
випадків, зазначених у п. 3.1.7. Договору.

Згідно з додатком № 3 до Договору
розрахунки з абонентом за відпущену
теплову енергію енергопостачальною
організацією проводяться згідно з
тарифами, затвердженими
розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 20.06.2002 р. №
1245 за кожну відпущену Гігакалорію (1
Гкал/грн.) без урахування ПДВ - для
опалення 54-42 грн., для гарячого
водопостачання 54-42 грн.

Згідно з п. 2.3.1. Договору абонент
зобов'язується додержуватися
кількості споживання теплової енергії
по кожному параметру в обсягах, які
визначені у додатку № 1 до Договору, не
допускаючи їх перевищення, та
своєчасно сплачувати вартість
спожитої теплової енергії.

Відповідно до п. 2.3.2. абонент
зобов'язується виконувати умови та
порядок оплати, в обсягах і в терміни,
які передбачені в додатку № 4 до
Договору.

Згідно з п. 2. додатку № 4 до Договору
абонент щомісяця з 12 по 15 число
самостійно отримує у районному відділі
теплозбуту табуляграму фактичного
споживання теплової енергії за
попередній період, акт звірки на
початок розрахункового періоду (один
примірник оформленого акту звірки
абонент повертає в РВТ), та платіжну
вимогу-доручення, куди включені
вартість теплової енергії на поточний
місяць, з урахуванням остаточного
сальдо розрахунків на початок
розрахункового періоду.

Сплату за вказаними в п. 2 цього додатку
документами абонент виконує не пізніше
25 числа поточного місяця, при цьому: в
разі, якщо абонент розраховується за
показниками приладів обліку, йому пред'
являється до сплати заявлена кількість
теплової енергії на поточний місяць
(згідно з додатком № 1 до Договору). У
випадку перевищення фактичного
використання теплової енергії понад
заявленого, ця кількість перевищення
самостійно сплачується абонентом не
пізніше 28 числа поточного місяця. У
випадку, якщо фактичне використання
нижче від заявленого, сплата
проводиться за фактичними показниками.
абонентам, що не мають приладів обліку:
щомісячно виставляється до сплати
кількість теплової енергії згідно до
договірних навантажень з урахуванням
середньомісячної розрахункової
температури теплоносія від теплових
джерел енергопостачальної організації
та фактичного сальдо розрахунків на
початок розрахункового періоду;
кількість фактично спожитої теплової
енергії визначається згідно
договірних навантажень з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія від теплових
джерел енергопостачальної організації
та кількості годин (діб) роботи
тепловикористовуючого обладнання
абонента в розрахунковому періоді (п. 3
додатку № 4).

Відповідно до п. 8.1. Договір набуває
чинності з дня його підписання та діє
до 31.12.2002 р. Припинення дії Договору не
звільняє абонента від обов'язку повної
сплати спожитої теплової енергії.

Позивач свої зобов'язання за Договором
виконав в повному обсязі. У свою чергу,
відповідач порушив вищезазначені
положення Договору в частині
своєчасності та повноти сплати за
теплову енергію, надану позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи, за
період з 01.11.2010 р. по 01.10.2013 р. позивач на
виконання умов Договору поставив
відповідачу теплову енергію на
загальну суму 1 735 023,87 грн. Відповідачем
на момент звернення з позовом до суду
було сплачено в рахунок оплати за
спірний період 1 475 944,78 грн. та залишено
за собою заборгованість в сумі 259 079,09
грн.

Факт отримання послуг за Договором на
зазначену суму підтверджується
доданими до матеріалів справи
обліковими картками (табуляграмами) за
спірний період.

Відповідач грошові кошти в
передбачений договором строк за
отриману теплову енергію не
розрахувався.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу
України встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання не звільняє винну
сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Водночас, судом встановлено, що
відповідачем після порушення
провадження у справі № 910/21602/13 було
погашено суму основного боргу в
розмірі 259 079,09 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 187 від 27.12.2013 р.
на суму 40 000,00 грн. та випискою по
рахунку від 30.12.2013 р. на суму 220 162,00 грн.

Таким чином, на момент розгляду справи
основний борг сплачено, а предмет спору
в цій частині позову відсутній.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Відповідно до абзацу першого п. 4.4.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (далі - Постанова)
господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

У абзаці четвертому п. 4.4. Постанови
зазначено, що припинення провадження у
справі на підставі зазначеної норми
ГПК можливе в разі, коли предмет спору
існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи. Якщо ж він був
відсутній і до порушення провадження у
справі, то зазначена обставина тягне за
собою відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся з позовом до
Господарського суду м. Києва 08.11.2013 р.,
про що свідчить відбиток поштового
штемпеля на конверті, який наявний в
матеріалах справи.

Таким чином, провадження у справі щодо
частини позовних вимог про стягнення
заборгованості в сумі 259 079,09 грн., яка
була сплачена відповідачем після
звернення до суду з позовом, підлягає
припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача на свою користь 2 121,23 грн.
інфляційних, 5 609,97 грн. пені, 17 277,44 грн. 3%
річних.

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з п. 3.5. додатку № 2 до Договору у
випадку несплати теплової енергії
до кінця розрахункового періоду (п. 3
цього Додатку), енергопостачальна
організація нараховує абоненту пеню на
суму фактичного боргу в розмірі 0,5% за
кожний день прострочення платежу по
день фактичної сплати, але не більше
суми обумовленої чинним
законодавством України.

Отже, з відповідача підлягає стягненню
5 609,97 грн. пені.

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача 2 121,23 грн. інфляційних
втрат та 17 277,44 грн. 3% річних.

Частиною другою статті 625 Цивільного
кодексу України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три процента
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

Розрахунок сум інфляційних втрат та
річних, наведений позивачем,
відповідає вимогам чинного
законодавства, у зв'язку з чим суд
дійшов висновку, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача інфляційних
втрат в сумі 2 121,23 грн. та 17 277,44 грн.
трьох процентів річних, є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги щодо стягнення з відповідача
суми пені в розмірі 5 608,26 грн., 2 121,23 грн.
інфляційних втрат та трьох процентів
річних на суму 17 277,44 грн. підлягає
задоволенню. В іншій частині позову
провадження у справі підлягає
припиненню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 33, 49, 80 ч. 1 п. 1-1, 82-85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з житлово-будівельного
кооперативу "Арсеналець-16" (02139, м. Київ,
вул. Курнатовського, 6, код 22895227) з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення, на користь публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
(01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, код 00131305) 5 609
(п'ять тисяч шістсот дев'ять) грн. 97 коп.
пені, 2 121 (дві тисячі сто двадцять одну)
грн. 23 коп. інфляційних втрат, 17 277
(сімнадцять тисяч двісті сімдесят сім)
грн. 44 коп. трьох процентів річних, 5 681
(п'ять тисяч шістсот вісімдесят одну)
грн. 75 коп. судового збору.

3. Припинити провадження у справі в
частині стягнення суми основного боргу
в розмірі 259 079,09 грн.

Повне рішення складено 27.01.2014 р.

Суддя
О.Г. Удалова