КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2014 р.
Справа№ 22/153

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Кондес Л.О.

Ропій Л.М.

при секретарі:
Бовсунівській Л.О.,

за участю представників:

від позивача Било Ю.О., дов.
від 07.10.2013 №45,

від відповідача Янсон А.О., дов. від
03.12.2013 №юр-600/д,

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Укрнафта"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 29.10.2013

(дата підписання - 31.10.2013)

у справі №22/153 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Український нафтогазовий
інститут"

до Публічного акціонерного товариства
"Укрнафта"

про стягнення 35712,11 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 29.10.2013 позов Публічного
акціонерного товариства "Український
нафтогазовий інститут" (далі - позивач)
до Публічного акціонерного товариства
"Укрнафта" (далі - відповідач) про
стягнення 35712,11 грн задоволено
повністю.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача 20974,00 грн основного боргу, 1734,23
грн 3% річних, 13003,88 грн інфляційних
втрат, 357,12 грн державного мита та 118,00
грн витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Не погодившись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 29.10.2013 скасувати, постановити
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог. Апеляційна скарга
мотивована тим, що оскільки у позивача
існує заборгованість перед
відповідачем по договору оренди
приміщення від 31.03.2006 №5/21-ОР/274/06/ОР в
сумі 217379,52 грн, то можливо провести
зарахування зустрічних однорідних
вимог, а висновок місцевого
господарського суду про відсутність
підстав для зарахування є
необґрунтованим; судом першої
інстанції відмовлено відповідачу у
задоволенні клопотання про
відкладення розгляду справи, чим
порушено норми процесуального права.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
21.11.2013 для розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий-суддя Рябуха В.І., судді
Кондес Л.О., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.11.2013 прийнято
апеляційну скаргу до розгляду та
порушено апеляційне провадження,
розгляд справи призначено на 11.12.2013.
Дану ухвалу надіслано відповідно до
вимог Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України від 20.02.13
№28. Доказами належного повідомлення
сторін про час і місце розгляду справи
є повідомлення про вручення поштового
відправлення (ухвали від 21.11.2013)
позивачу та відповідачу - 25.11.2013,
долучені до матеріалів справи.

11.12.2013 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду позивач надав
письмові пояснення на апеляційну
скаргу.

У судовому засіданні 11.12.2013 представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги, просив її
задовольнити, рішення Господарського
суду міста Києва від 29.10.2013 скасувати,
постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Представник позивача заперечив доводи
апеляційної скарги, просив залишити її
без задоволення, а оскаржуване рішення
- без змін.

11.12.2013 у судовому засіданні колегією
суддів оголошено перерву до 20.01.2014.

13.01.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відповідач надав
письмові пояснення.

У судовому засідання 20.01.2014
представники сторін підтримали
пояснення, надані у судовому засіданні
11.12.2013; нових пояснень по суті спору не
надали.

Зі свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи №795047 та довідки АБ
№157844 з ЄДРПОУ вбачається, що
відповідачем, з метою приведення
діяльності товариства у відповідність
до вимог Закону України "Про акціонерні
товариства", змінено назву з Відкритого
акціонерного товариства "Укрнафта" на
Публічне акціонерне товариства
"Укрнафта".

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників сторін,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У статті 837 ЦК України зазначено, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст. 846 ЦК України встановлено,
що строки виконання роботи або її
окремих етапів встановлюються у
договорі підряду.

Замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові
(ч. 1 ст. 853 ЦК України).

Якщо договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково
(ст.854 ЦК України).

У частині 4 статті 882 ЦК України
зазначено, що передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформлюється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною.

Як вбачається з матеріалів справи,
15.05.2006 (13.06.2006) між ВАТ "Український
нафтогазовий інститут" (в особі
ліквідованої Полтавської філії)
(виконавець) та ВАТ "Укрнафта", від імені
якого діяло НГВУ "Полтаванафтогаз"
(замовник) укладено договір №48-Р/437/06-р
про надання науково-технічних послуг
(далі - договір), відповідно до якого
замовник доручає, а виконавець
зобов'язується виконати "Заключення на
переведення свердловин та ліквідацію
свердловин з технічних причин.
Малосорочинське,
Глигсько-Розбишівське та
Радченківське родовища" (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2.1 договору за надані
науково-технічні послуги замовник
відповідно до протоколу погодження
договірної ціни перераховує виконавцю
20974,00 грн (що також підтверджується
протоколом погодження договірної ціни
на науково-технічну продукцію від
15.05.2006 (додаток №3).

Замовник проводить розрахунок з
виконавцем за надані послуги протягом
10 днів з моменту підписання акта
здачі-приймання робіт (п.2.2 договору).

Договір набирає чинності з дати його
підписання начальником НГВУ
"Полтаванафтогаз" і діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
(п.5.1 договору).

Згідно календарного плану від 15.05.2006
(додаток №1) та калькуляції вартості
робіт від 15.05.2006 (додаток №2) роботи
повинні бути виконані в строк до 20.06.2006.

14.06.2006 позивач здав, а відповідач
прийняв (без зауважень та заперечень)
виконані роботи згідно договору на
суму 20974,00 грн, що підтверджується
підписаним з обох сторін актом
здачі-приймання робіт №135-Р (етапи 1-3).

Відповідач вартість виконаних робіт не
оплатив, в результаті чого у нього
утворилась заборгованість перед
позивач в сумі 20974,00 грн.

З огляду на відсутність доказів
погашення дебіторської заборгованості
відповідача, враховуючи підписаний акт
здачі-приймання робіт від 14.06.2006 №135-Р,
позовна вимога про стягнення з
відповідача 20974,00 грн. основного боргу є
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню.

В статті 610 ЦК України зазначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Дана стаття визначає загальні правила
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання.

Передбачене законом право кредитора
вимагати стягнення боргу, враховуючи
індекс інфляції та відсотки річних, є
способом захисту майнових прав та
інтересів кредитора, сутність яких
складається з відшкодування
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів, а також
отримання компенсації (плати) від
боржника за користування ним грошовими
коштами, які належать до сплати
кредитору.

Позивач наводить розрахунок та просить
стягнути з відповідача 1734,23 грн 3%
річних за період з 24.06.2006 по 23.11.2008 та
13003,88 грн інфляційних втрат за період з
червня 2006 року по лютий 2009 року.

Перевіривши розрахунки 3% річних та
інфляційних втрат, колегія суддів
вважає їх правильними та погоджується
з висновком суду першої інстанції про
задоволення позову в цій частині.

Щодо зарахування зустрічних
однорідних вимог колегія суддів
зазначає наступне.

06.07.2006 відповідач надіслав позивачу
повідомлення про припинення
зобов'язань зарахуванням (отримане
позивачем 07.07.2006), в якому зазначив, що у
відповідача існує заборгованість за
отримані науково-технічні послуги в
сумі 217379,52 грн (з яких 124315,15 грн за
наукові роботи по капітальному
будівництву, 93064,37 грн за наукові роботи
по інших послугах), а у позивача існує
заборгованість перед відповідачем за
отримані послуги ЖРЕД на таку ж суму
217379,52 грн, тому відповідач вважає
можливим провести зарахування
зустрічних однорідних вимог на суму
217379,52 грн.

У поданій до суду першої інстанції
заяві про припинення зобов'язання
зарахуванням від 15.10.2010 №юр-1742
відповідачем зазначено, що
заборгованість відповідача в особі СП
Качанівського ГПЗ перед позивачем за
договором від 22.10.2004 №9/643П/348-р на суму
103256,00 грн припинено шляхом
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, оскільки у позивача існує
заборгованість перед відповідачем в
особі СП НГВУ "Охтирканафтогаз" за
договором від 28.02.2005 №4/04.08.05/32-р/42-р.

У поясненнях від 25.06.2009 №1к-1097 до
позовної заяви позивач заперечив факт
погашення відповідачем заборгованості
шляхом зарахування.

Згідно ст.601 ЦК України зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, строк виконання яких
настав, а також вимог, строк виконання
яких не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги.
Зарахування зустрічних вимог може
здійснюватися за заявою однієї із
сторін.

Вимоги, які можуть підлягати
зарахуванню, мають відповідати таким
умовам: бути зустрічними (тобто цій
події мають передувати інші операції, в
результаті яких у осіб, що проводять
залік, виникали б одна перед одною
однорідні вимоги); бути однорідними
(зараховуватися можуть вимоги про
передачу речей одного роду, у зв'язку з
чим зарахування як спосіб припинення
зазвичай застосовується до зобов'язань
по передачі родових речей, зокрема
грошей).

Із зазначених вище заяв про припинення
зобов'язань шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог неможливо
встановити, що зустрічні однорідні
вимоги про зарахування 217379,52 грн
виникли саме за договором від 15.05.2006
№48-Р/437/06-Р та договором оренди
приміщення від 31.03.2006 №5/21-ОР/274/06/ОР,
відповідачем не визначено підстав
виникнення зобов'язання у позивача та
не надано доказів існування
заборгованості позивача перед
відповідачем.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
заяви відповідача про зарахування
зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія Київського апеляційного
господарського суду не вбачає підстав
для скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 29.10.2013 у даній
справі, оскільки воно відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, фактичним
обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укрнафта"
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва від
29.10.2013 у справі №22/153 - без змін.

2. Матеріали справи №22/153
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.І. Рябуха

Судді
Л.О. Кондес

Л.М. Ропій