номер провадження справи 3/87/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2014
Справа № 914/3781/13-908/3591/13

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" (01030, м. Київ,
бульвар Шевченка, 18, ідентифікаційний
код 21560766) в особі Львівської філії
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" (79000, м. Львів, вул.
Дорошенка, 43, ідентифікаційний код
01186030)

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства "Завод
"Львівсільмаш" (69035, м. Запоріжжя,
вул. Суворова, 4, ідентифікаційний код
05786134)

про стягнення боргу в сумі 3 072, 33 грн.

Суддя Соловйов В.М.

при секретарі Осоцькому Д.І.

Представники:

від позивача: Петріванов А.О., провідний
юрисконсульт відділу правового
забезпечення, довіреність № 510 від
11.12.2013р.;

Фоменко Б.О., юрисконсульт 2 категорії
відділу правового забезпечення,
довіреність № 512 від 11.12.2013р.

від відповідача: не з'явився

ПуАТ "Укртелеком" в особі Львівської
філії ПуАТ "Укртелеком" звернувся до
господарського суду Львівської
області про стягнення з відповідача
ПуАТ "Завод Львівсільмаш" на користь
позивача заборгованості за договором
оренди місць у стійках, U (Юнітів) для
встановлення обладнання, устаткування
та інших спеціальних пристроїв від
01.08.2011р. № 468107-494.135 в сумі 3 042, 65 грн., а
саме: 2 890, 11 грн. основного боргу, 125, 79
грн. пені та 26, 75 грн. - 3 % річних від
простроченої суми.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 07.10.2013р. позовну
заяву прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі № 914/3781/13 та
призначено її до розгляду в засіданні
на 29.10.2013р. об 11 год. 00 хв.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 29.10.2013р.
матеріали справи

№ 914/3781/13 направлено за територіальною
підсудністю до господарського суду
Запорізької області.

Відповідно до протоколу розподілу
справ між суддями від 04.11.2013р.
автоматизованою системою
документообігу суду матеріали справи
передано на розгляд судді Соловйову
В.М.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 05.11.2013р. справу
№ 914/3781/13-908/3591/13 прийнято
до розгляду суддею Соловйовим В.М.,
присвоєно номер провадження - 3/87/13.
Справу до розгляду в засіданні
господарського суду призначено на
20.11.2013р. о 10 год. 00 хв.

Ухвалою від 20.11.2013р. розгляд справи
відкладений на 30.12.2013р. о 10 год. 00 хв.

Ухвалою від 30.12.2013р. строк розгляду
спору продовжений до 19.01.2014р., розгляд
справи відкладений на 15.01.2014р. о 10 год. 00
хв.

Ухвалою від 15.01.2014р. розгляд справи
перенесений на 20.01.2014р. о 10 год. 00 хв.

Ухвалою від 20.01.2014р. виправлено опису,
допущену в ухвалі від 15.01.2014р. щодо дати
її винесення.

В судовому засіданні 20.01.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Повідомлено, що повне рішення
буде складено 24.01.2014р.

Під час розгляду справи представники
позивача вимогу про здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не заявляли.

Також під час розгляду справи позивач
неодноразово збільшував та зменшував
позовні вимоги.

В судовому засіданні 20.01.2014р.
представники позивача підтримали
позовні вимоги, викладені у заяві про
зменшення позовних вимог № 18/12 від
17.01.2014р., просять суд стягнути з
відповідача на користь позивача 3 008, 06
грн. основного боргу, 36,56 грн. пені та 27,71
грн. - 3 % річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.10
постанови пленуму Вищого
господарського суд України від 26.12.2011р.
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", передбачені
частиною четвертою статті 22 ГПК права
позивача збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову
можуть бути реалізовані до прийняття
рішення судом першої інстанції. Під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві. Згідно з частиною третьою статті
55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже,
у разі прийняття судом зміни (в бік
збільшення або зменшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір, - з
обов'язковим зазначенням про це як у
вступній, так і в описовій частині
рішення.

Отже, заява позивача від 17.01.2014р. про
зменшення позовних вимог прийнята
судом, оскільки такі дії позивача не
суперечать законодавству і не
порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зокрема зазначив, що 01.08.2011р. між ПуАТ
"Укртелеком" та ВАТ "Завод
"Львівсільмаш" укладений договір № 468107
- 494.135 оренди місць у стійках, U (Юнітів)
для встановлення обладнання,
устаткування та інших спеціальних
пристроїв.

На виконання умов договору позивач
передав відповідачу у строкове платне
користування 1 Юніт в стійці СКУ,
розташований в м. Львові на 2 поверсі,
4-поверхового будинку № 72 по вул.
Генерала Чупринки для встановлення
обладнання в стійці ПАТ "Укртелеком".

В свою чергу, відповідач взяв на себе
зобов'язання своєчасно і в повному
обсязі вносити орендну плату та інші
платежі, передбачені цим договором.

Проте відповідач неналежно виконав
грошові зобов'язання за даним
договором у зв'язку із чим утворилась
заборгованість за серпень 2012р. та за
період з грудня 2012р. по вересень 2013р. у
розмірі 3 008, 06 грн.

У зв'язку із неналежним виконанням
грошових зобов'язань позивачем також
нараховано відповідачу пеню у розмірі
36,56 грн. та 27,71 грн. - 3 % річних від
простроченої суми.

Відповідач відзив на позовну заяву,
витребувані судом документи і
документи, що підтверджують
заперечення проти позову, не надав, в
судові засідання жодного разу не
з'явився.

Приймаючи рішення за відсутності
відповідача господарський суд бере до
уваги те, що відповідач повідомлений
належним чином про час і місце розгляду
справи судом, про що свідчить
повідомлення про вручення 06.11.2013р.
рекомендованого поштового
відправлення - копії ухвали
господарського суду Запорізької
області від 05.11.2013р. у справі
№ 914/3781/13-908/3591/13 про порушення
провадження у справі та прийняття її до
розгляду.

Копія ухвали від 30.12.2013р. про
продовження строку розгляду спору та
відкладення розгляду справи на 15.01.2014р.
також вручена відповідачу, про що
свідчить повідомлення про вручення
08.01.2014р. рекомендованого поштового
відправлення.

Ухвала від 15.01.2014р. про перенесення
розгляду справи на 20.01.2013р., направлена
16.01.20114р. на адресу відповідача, яка
міститься в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 20.01.2014р., до
канцелярії суду не поверталась.

Додатково про перенесення розгляду
справи на 20.01.2014р. о 10 год. 00 хв.
відповідач був повідомлений
телефонограмою, яку прийнято 16.01.2014р. о
14 год. 25 хв. секретарем ПуАТ "Завод
Львівсільмаш" ОСОБА_4.

З огляду на роз'яснення що містяться у
п.п. 3.9.1-1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011 N
18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадках коли
ухвала про порушення провадження у
справі не може бути вручена стороні у
зв'язку з обмеженим строком розгляду,
належним підтвердженням повідомлення
учасників судового процесу про час та
місце розгляду справи може вважатися
телефонограма суду з відміткою про її
прийняття посадовою (службовою) особою
сторони. При цьому зазначена ухвала
надсилається сторонам в обов'язковому
порядку.

Отже відповідач був належним чином
повідомлений про час і місце
проведення розгляду справи в засіданні
господарського суду.

Питання про визнання явки представника
відповідача у засідання
господарського суду обов'язковою,
відповідно до п.7 ч.1 ст.65 ГПК України,
судом не вирішувалось.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п.п.3.9.2
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. N 18).

Надані позивачем матеріали свідчать
про те, що неявка відповідача не
перешкоджає вирішенню спору, отже
справу розглянуто відповідно до ст. 75
ГПК України за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши представників позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ПуАТ "Укртелеком" (Орендодавець) та
ВАТ "Завод "Львівсільмаш" (Орендар)
(змінило найменування на ПуАТ "Завод
"Львівсільмаш") укладений договір
№ 468107 - 494.135 оренди місць у
стійках, U (Юнітів) для встановлення
обладнання, устаткування та інших
спеціальних пристроїв від 01.08.2011р. за
умовами якого Орендодавець передає, а
Орендар бере у строкове платне
користування 1 Юніт в стійці СКУ (Майно)
розташований в м. Львові на 2 поверсі, 4 -
поверхового будинку № 72
по вул. Генерала Чупринки для
встановлення обладнання в стійці ПАТ
"Укртелеком" (п. 1.1 Договору).

Як зазначено в п. 2.1 Договору, передача
Орендареві Майна в користування
здійснюється одночасно з підписанням
повноважними представниками Сторін
Акта приймання-передачі (додаток 1). При
цьому ризик випадкового знищення або
випадкового пошкодження Майна
переходить до Орендаря з відповідними
наслідками.

01.08.2011р. між сторонами підписано акт
приймання-передачі на підставі якого
Орендодавець передав, а Орендар
прийняв в строкове платне користування
частину технологічної стійки висотою 1
U (Юніт) (Майно), розташоване в м. Львові
на 2 поверсі 4-поверхового будинку
№ 72 по вул. Генерала Чупринки для
встановлення технологічного
обладнання.

Відповідно до п. 3.1 Договору, орендна
плата встановлюється Орендодавцем на
підставі його внутрішніх нормативних
актів і відповідно до фіксованого
розміру місячної орендної плати,
становить 304, 00 грн. з ПДВ (20 %) за 1 U (Юніт)
місце в стійці СКУ. Орендна плата за
перший місяць оренди за 1 U (Юніта) у
стійці СКУ становить 304, 00 грн. з ПДВ (20 %)
та не підлягає коригуванню на індекс
інфляції протягом всього терміну дії
договору оренди.

Згідно п. 3.4 Договору, Орендар
відшкодовує витрати на електроенергію
у порядку, визначеному Правилами
користування електричною енергією, та
на підставі окремого розрахунку
орендодавця у термін, зазначений у п. 3.6
Договору.

Пунктом 3.5 Договору визначено, що
Орендодавець станом на останній
календарний день розрахункового
місяця складає акт про надані послуги,
та не пізніше 17 числа місяця,
наступного за розрахунковим, разом з
рахунком та податковою накладною надає
його Орендарю.

Орендар протягом двох робочих днів з
дати отримання підписує та повертає
орендодавцю перший примірник акта про
надані послуги.

Як передбачено в п. 3.6 Договору, орендна
плата перераховується Орендарем у
безготівковому порядку на поточний
банківський рахунок Орендодавця не
пізніше 27 числа місяця, наступного за
розрахунковим, згідно з рахунками, які
виставляються Орендодавцем не пізніше
17 числа місяця, наступного за
розрахунковим та надаються Орендарю
разом з актом про надані послуги та
податковою накладною.

Відповідно до п.п. 6.1.3 п. 6.1 Договору,
Орендар зобов'язався своєчасно і в
повному обсязі вносити орендну плату
та інші платежі, передбачені цим
Договором.

Пунктом 12.1 Договору передбачено, що він
укладений на період з 01.08.2011р. до 30.06.2014р.
Сторони зобов'язані протягом 20 днів
після закінчення строку дії цього
Договору здійснити остаточні
розрахунки за ним.

Договір не втрачає чинності у разі
зміни реквізитів сторін, їх установчих
документів, а також зміни власника,
організаційно - правової форми тощо.
Про зазначені зміни сторони
зобов'язані протягом 15 днів повідомити
одна одну (п.14.5 Договору).

11.09.2013р. між сторонами було складено акт
приймання - передачі майна, відповідно
до якого Орендодавець прийняв, а
Орендар передав згідно з договором
№ 468107-494.135 від 01.08.2011р. частину
технологічної стійки висотою 1 U (Юніт)
(Майно), розташоване в місті Львові на 2
поверсі 4-поверхового будинку № 72 по
вул. Генерала Чупринки.

Позивачем на оплату орендної плати та
відшкодування витрат за використану
електроенергію були складені акти та
виставлені рахунки за період з серпня
2012р. по вересень 2013р. на загальну суму 4
312, 86 грн., а саме:

акт № ШНВ -12-1767 від 31.08.2012р. на суму 320, 93
грн.;

акт № ШНВ-12-2197 від 30.09.2012р. на суму 320,36
грн.;

акт № ШНВ-12-2517 від 31.10.2012р. на суму 320,91
грн.;

акт № ШНВ-12-2691 від 30.11.2012р. на суму 320, 36
грн.;

акт № ШНВ-12-2871 від 31.12.2012р. на суму 320, 91
грн.;

акт № 46-ШНВ13-84 від 31.01.2013р. на суму 321, 08
грн.;

акт № 46-ШНВ13-262 від 28.02.2013р. на суму 319, 42
грн.;

акт № 46-ШНВ13-502 від 31.03.2013р. на суму 321, 72
грн.;

акт № 46-ШНВ13-637 від 30.04.2013р. на суму 321, 15
грн.;

акт № 46-ШНВ13-865 від 31.05.2013р. на суму 322, 07
грн.;

акт № 46-ШНВ13-1111 від 30.06.2013р. на суму 321, 50
грн.;

акт № 46-ШНВ13-1475 від 31.07.2013р. на суму 322, 07
грн.;

акт № 46-ШНВ13-1733 від 31.08.2013р. на суму 322, 43
грн.;

акт № 46-ШНВ13-1893 від 30.09.2013р. на суму 117, 95
грн.;

рахунок № ШНВ-12-1767 від 31.08.2012р. на суму
361, 58 грн.;

рахунок № ШНВ-12-2197 від 30.09.2012р. на суму
320,36 грн.;

рахунок № ШНВ-12-2571 від 31.10.2012р. на суму
320,91 грн.;

рахунок № ШНВ-12-2691 від 30.11.2012р. на суму
320, 36 грн.;

рахунок № ШНВ-12-2874 від 31.12.2012р. на суму
320,91 грн.;

рахунок № 84 від 31.01.2013р. на суму 321, 08
грн.;

рахунок № 46-ШНВ 13-502 від 31.03.2013р. на суму
321, 72 грн.;

рахунок № 46-ШНВ13-637 від 30.04.2013р. на суму
321, 15 грн.;

рахунок № 46-ШНВ 13-865 від 31.05.2013р. на суму
322, 07 грн.;

рахунок № 46-ШНВ 13-1111 від 30.06.2013р. на суму
321, 50 грн.;

рахунок № 46-ШНВ 13-1475 від 31.07.2013р. на суму
322, 07 грн.;

рахунок № 46-ШНВ 13-1733 від 31.08.2013р. на суму
322, 43 грн.;

рахунок № 46-ШНВ 13-1893 від 30.09.2013р. на суму
117, 95 грн.

Зазначені акти та рахунки були
направлені на адресу відповідача
(докази направлення містяться в
матеріалах справи - т.1, а.с. 47-55, 153-156).

Відповідач здійснив часткову оплату
наведених послуг у розмірі 1 304, 80 грн.,
що підтверджується платіжними
дорученнями:

№ ВБ120926-4 від 26.09.2012р. на суму 344, 37 грн.;

№ ВБ121025-510 від 25.10.2012р. на суму 320, 36 грн.;

№ ВБ121123-537 від 23.11.2012р. на суму 320,36 грн.;

№ 702 від 15.01.2013р. на суму 320, 36 грн.

Таким чином відповідач свої
зобов'язання за договором № 468107-494.135
оренди місць у стійках, U (Юнітів) для
встановлення обладнання, устаткування
та інших спеціальних пристроїв від
01.08.2011р. в повному обсязі не виконав, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість з орендної плати та
відшкодуванню витрат на
електроенергію за серпень 2012р. та за
період з грудня 2012р.по вересень 2013р. в
розмірі 3 008, 06 грн.

Оцінивши представлені докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Правовідносини сторін є
господарськими.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну
дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Підстави виникнення господарських
зобов'язань визначені в ст. 174 ГК
України. Так, господарські зобов'язання
можуть виникати:

безпосередньо із закону або іншого
нормативно-правового акта, що регулює
господарську діяльність;

з акту управління господарською
діяльністю;

з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання,
придбання або збереження майна
суб'єкта або суб'єктом господарювання
за рахунок іншої особи без достатніх на
те підстав;

у результаті створення об'єктів
інтелектуальної власності та інших дій
суб'єктів, а також внаслідок подій, з
якими закон пов'язує настання правових
наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК
України, майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, що
визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Застосування господарських санкцій до
суб'єкта, який порушив зобов'язання, не
звільняє цього суб'єкта від обов'язку
виконати зобов'язання в натурі, крім
випадків, коли інше передбачено
законом або договором, або управнена
сторона відмовилася від прийняття
виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки виникають
безпосередньо з актів органів
державної влади, органів влади
Автономної Республіки Крим або органів
місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

У випадках, встановлених актами
цивільного законодавства або
договором, підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків може бути
настання або ненастання певної події.

В даному випадку підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору, є договір № 468107-494.135 оренди
місць у стійках, U (Юнітів) для
встановлення обладнання, устаткування
та інших спеціальних пристроїв від
01.08.2011р.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Згідно ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України, за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

В даному випадку орендна плата
перераховується орендарем у
безготівковому порядку на поточний
банківський рахунок Орендодавця не
пізніше 27 числа місяця, наступного за
розрахунковим, згідно з рахунками, які
виставляються Орендодавцем не пізніше
17 числа місяця, наступного за
розрахунковим та надаються Орендарю
разом з актом про надані послуги та
податковою накладною (п. 3.6 Договору).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України,
господарське зобов'язання
припиняється: виконанням, проведеним
належним чином; зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги або
страхового зобов'язання; у разі
поєднання управненої та зобов'язаної
сторін в одній особі; за згодою сторін;
через неможливість виконання та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом або іншими законами.

Господарське зобов'язання
припиняється також у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду.

До відносин щодо припинення
господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (частина 1
статті 599 ЦК України).

Підстави для припинення зобов'язання
за договором № 468107-494.135 оренди місць у
стійках, U (Юнітів) для встановлення
обладнання, устаткування та інших
спеціальних пристроїв від 01.08.2011р., які
визначено главою 50 ЦК України,
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи встановлений факт
невиконання ПуАТ "Завод "Львівсільмаш"
грошових зобов'язань, вимоги про
стягнення з відповідача суми основного
боргу з орендної плати та
відшкодуванню витрат на
електроенергію за серпень 2012р. та
період з грудня 2012р. по вересень 2013р. в
розмірі 3 008, 06 грн. є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 36, 56 грн.
пені та 27, 71 грн. - 3 % річних від
простроченої суми.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України,
підставою господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних
санкцій віднесено господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України одним з
правових наслідків порушення
зобов'язання є сплата неустойки
(штрафу, пені).

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відповідних відсотках від суми
невиконаного або неналежного
виконаного зобов'язання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
задатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України,
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі.

Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ГК України,
законом щодо окремих видів зобов'язань
може бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається.

Приписами ч. 6 вказаної статті
унормовано, що штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законодавством або договором.

Договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань регулюються Законом
України від 22.11.1996р. № 543/96-ВР "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відтак, розмір неустойки, встановлений
законом, не обмежує учасників
договірних відносин щодо визначення
розміру пені, а передбачає обмеження
розміру пені, що підлягає стягненню.

Пунктом 8.2 договору № 468107 - 494.135 оренди
місць у стійках, U (Юнітів) для
встановлення обладнання, устаткування
та інших спеціальних пристроїв від
01.08.2011р. передбачено, що у разі
наявності заборгованості по орендній
платі чи іншим витратам за Договором за
попередній місяць станом на 27 число
поточного місяця, Орендарю
нараховується пеня від суми
простроченого платежу в розміру
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня,
починаючи з 28 числа поточного місяця до
дати погашення заборгованості.

Позивачем заявлено до стягнення пеню у
розмірі 36, 56 грн.

Господарським судом перевірено даний
розрахунок та встановлено, що
відповідачу правомірно нараховано
пеню в розмірі 36, 56 грн. (розрахунок т.2
а.с. 11), оскільки це не суперечить п.8.2
Договору та діючому законодавству.

Тому вимоги про стягнення з
відповідача пені в розмірі 36, 56 грн.
підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Договором оренди № 468107 - 494.135 місць у
стійках, U (Юнітів) для встановлення
обладнання, устаткування та інших
спеціальних пристроїв від 01.08.2011р.
сторони інший розмір процентів не
встановлювали.

Позивачем заявлено до стягнення 3 %
річних у розмірі 27, 71 грн.

Перевіривши розрахунок позивача (т.2,
а.с.9) суд встановив, що 3 % річних в
розмірі 36,56 грн. відповідачу нараховано
правомірно.

Тому вимоги про стягнення з
відповідача 3 % річних від простроченої
суми в розмірі 27,71 грн. підлягають
задоволенню повністю.

Згідно ст. 44, 49 ГПК України, судові
витрати покладаються на відповідача в
повному обсязі, оскільки спір виник
внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст. 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Завод Львівсільмаш" (69035,
м. Запоріжжя, вул. Суворова, 4,
ідентифікаційний код 05786134) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" (01030, м. Київ, бульвар
Шевченка, 18, ідентифікаційний код 21560766)
в особі Львівської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(79000, м. Львів, вул. Дорошенка, 43,
ідентифікаційний код 01186030) 3 008 (три
тисячі вісім) грн. 06 коп. основного
боргу, 36 (тридцять шість) грн. 56 коп.
пені, 27 (двадцять сім) грн. 71 коп. -
3 % річних від простроченої суми та 1 720
(одну тисячу сімсот двадцять) грн. 50 грн.
витрат на судовий збір.

3. Повне рішення складено 24.01.2014р.

Суддя
В.М. Соловйов