РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2014 р.
Справа № 5/25-38

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Миханюк М.В.

судді Дужич
С.П. ,

судді
Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання
Кушніруку Р.В.

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача Публічного акціонерного
товариства "Орлея" на ухвалу
господарського суду Волинської
області від 12.12.13 р. у справі №5/25-38

за позовом Першого заступника
прокурора Волинської області в
інтересах держави в особі Державної
інноваційної фінансово-кредитної
установи в особі Рівненського
регіонального відділення

до Відкритого акціонерного
товариства "Луцький райагропостач"

про звернення стягнення на заставлене
майно

за участю представників:

прокуратури - Марщівська О.П.

позивача - Чумак В.О. (дов. №399 від 04.04.2013
року), Мазурок А.І. (дов. №396 від 04.04.2013
року)

відповідача - Слупко В.Л. - керівник

Представникам роз'яснено права та
обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 ГПК
України. Клопотання про здійснення
технічної фіксації судового процесу
заявлено не було. Заяви про відвід
суддів не надходило.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 12.12.2013 року за
результатами розгляду заяви
Публічного акціонерного товариства
"Орлея" про визнання такими, що не
підлягають виконанню наказів №5/25-1 та
№5/25-2 у справі №5/25-38 за позовом Першого
заступника прокурора Волинської
області в інтересах держави в особі
Державної інноваційної
фінансово-кредитної установи в особі
Рівненського регіонального відділення
до Відкритого акціонерного товариства
"Луцький райагропостач" про звернення
стягнення на заставне майно, припинено
провадження по вказаній заяві.

Приймаючи ухвалу від 12.12.2013 року
про припинення провадження за
результатами розгляду заяви
Публічного акціонерного товариства
«Орлея» про визнання такими, що не
підлягають виконанню наказів №5/25-1 та
№5/25-2 у даній справі, суд першої
інстанції виходив з того, що наведені
Публічним акціонерним товариством
«Орлея» у вказаній заяві обставини вже
були предметом дослідження
господарськими судами по поданій
20.12.2011р. заяві, в якій Публічне
акціонерне товариство «Орлея»
доводило, що зобов'язання товариства
"Авгур", забезпечені заставою
припинилися з ліквідацією Товариства з
обмеженою відповідальністю «Авгур»,
відповідно висновки судів, в тому числі
вищих інстанцій, не можуть бути
переоцінені місцевим господарським
судом в даному провадженні. З огляду на
вищевикладене провадження по даній
заяві Публічного акціонерного
товариства «Орлея» припинено на
підставі п.2 ч.1 ст. 80 ГПК України,
відповідно до якої господарським судом
припиняється провадження у справі,
якщо є рішення господарського суду або
іншого органу, який в межах своєї
компетенції вирішив господарський
спір між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав.

Не погоджуючись з даною ухвалою
Публічне акціонерне товариство "Орлея"
звернулося до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Волинської області від 12.12.2013 року у
справі №5/25-38 за заявою Публічного
акціонерного товариства "Орлея" про
визнання наказів господарського суду
Волинської області №5/25-1, №5/25-2 від
17.10.2007 року такими, що не підлягають
виконанню. Прийняти постанову, якою
задоволити заяву про визнання наказів
господарського суду Волинської
області №5/25-1, №5/25-2 від 17.10.2007 року
такими, що не підлягають виконанню.
Повернути надлишково сплачений
судовий збір в сумі 344 грн. 10 коп. (пл.дор.
№78 від 17.12.2013 року).

Скаржник вважає ухвалу суду першої
інстанції безпідставною та
необгрунтованою і такою, що
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
При цьому в апеляційній скарзі
скаржник зазначає, що суд першої
інстанції прийшов до невірного
висновку про те, що скаржник звертався
з аналогічною заявою та з аналогічних
підстав про визнання наказів такими, що
не підлягають виконанню. Так скаржник
зазначав в заяві від 04.12.2013 року про те,
що Відкрите акціонерне товариство
«Луцький райагропостач»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Орлея», двічі
звертався до господарського суду
Волинської області із заявами про
визнання наказів таким, що не
підлягають виконанню та закриття
виконавчого провадження (вих. №220 від
15.12.2011 року та вих. №15 від 08.05.2012 року),
однак дані заяви грунтувалися на інших
підставах, тобто без встановлення в
суді факту припинення зобов'язання.
Крім того, судом першої інстанції не
взято до уваги, що підставами для
звернення скаржника до суду із заявою
від 25.11.2013 року (вих.№148) про визнання
наказів такими, що не підлягають
виконанню було встановлення
Постановою Вищого господарського суду
України від 10.07.2013 року у справі
№5011-37/16267-2012 факту припинення
зобов'язань Відкритого акціонерного
товариства «Луцький райагропостач» за
Договором застави від 20.07.2001 року, що
має преюдиціальне значення для
вирішення заяви Публічного
акціонерного товариства «Орлея» про
визнання такими, що не підлягають
виконанню наказів №5/25-1 та №5/25-2 у даній
справі.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 27.12.2013 року
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Орлея" на
ухвалу господарського суду Волинської
області від 12.12.2013 року у справі №5/25-38 у
складі колегії суддів: головуючий
суддя Миханюк М.В., суддя Павлюк І.Ю.,
суддя Савченко Г.І. прийнято до
провадження та призначено до розгляду
в судовому засіданні на 10.01.2014 року.

Розпорядженням в.о. голови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 10.01.2014 року, у
зв'язку із перебуванням у відпустці
судді Павлюк І.Ю., внесено зміни до
складу колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді та визнанчено у
справі №5/25-38 колегію суддів у складі:
головуючий суддя Миханюк М.В., суддя
Дужич С.П., суддя Савченко Г.І.

В судовому засіданні 10.01.2014 року
представник апелянта підтримала
апеляційну скаргу, з підстав
викладених в апеляційній скарзі
просить скасувати ухвалу
господарського суду Волинської
області від 12.12.2013 року у справі №5/25-38,
якою припинено провадження по заяві
про визнання наказів №5/25-1 та №5/25-2 від
17.10.2007 року такими, що не підлягають
виконанню.

Представники позивача в судовому
засіданні 10.01.2014 року заперечили проти
апеляційної скарги та зазначили, що
заяву про визнання наказів такими, що
не підлягають виконанню 04.12.2013 року
подано відповідачем з підстав
припинення основного зобов'язання у
зв'язку з ліквідацією Товариства з
обмеженою відповідальністю «Авгур». В
якості підстави подання вказаної заяви
відповідач зазначав ст.609 Цивільного
кодексу України. При цьому, заявник вже
раніше подавав заяву про визнання цих
же наказів такими, що не підлягають
виконанню. Обставини подання заяви
(ліквідація Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авгур») та
нормативне обгрунтування заяви (стаття
609 Цивільного кодексу України) були
аналогічні. Судами розглянуто спір з
приводу таких заяв та винесено кінцеве
рішення. Суд першої інстанції
правомірно припинив провадження по
розгляду заяви про визнання наказів
№5/25-1 та №5/25-2 від 17.10.2007 року такими, що
не підлягають виконанню. Відтак,
просить ухвалу господарського суду
Волинської області від 12.12.2013 року
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відповідача без задоволення.

Представник прокуратури заперечила
проти доводів апеляційної скарги,
просить суд залишити оскаржувану
ухвалу суду першої інстанції без змін,
а апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Орлея» без
задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
скаржника, позивача, представника
прокуратури, вивчивши матеріали
справи, наявні в ній докази,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
Рівненський апеляційний господарський
суд

ВСТАНОВИВ:

03.07.1998 р. Волинським регіональним
відділенням Державного інноваційного
фонду України (інвестор) та Товариством
з обмеженою відповідальністю фірма
"Авгур" укладено інноваційний договір
№1/98 з метою реалізації інноваційного
проекту з впровадження нових
технологій виробництва сучасних
теплоізоляційних матеріалів. Загальна
вартість проекта визначена у сумі 2000160
грн. (Том 1, арк. справи 15-16).

22.06.1999 р. сторони підписали угоду про
зміну і доповнення інноваційного
договору, якою виклали Інноваційний
договір №1/98 від 03.07.1998 р. в новій
редакції.

01.08.2000 р. сторонами було укладено
додаткову угоду №1 до інноваційного
договору №1/98 від 03.07.1998 р., за
умовами якого Товариство з обмеженою
відповідальністю "Авгур" підтвердила
свою заборгованість перед Інвестором
за інноваційним договором №1/98 від
03.07.1998 р. та додатковою угодою до нього
від 22.06.1999 р. в сумі 2100000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
20.07.2001 року Волинським регіональним
відділенням Української державної
інноваційної компанії
(Заставодержатель) та Відкритим
акціонерним товариством «Луцький
райагропостач» (Заставодавець)
укладено Договір застави майна (Том 1,
арк. справи 7).

Пунктом 1 даного Договору визначено, що
цією заставою забезпечується
зобов'язання, що випливає з
інноваційного договору №1/98 від 03.07.1998
року та угоди про зміни і доповнення до
даного договору від 22 червня 1999 року,
додаткової угоди №1 до договору №1/98
від 01.08.2000 року, за умови яких
«Заставодержатель» - Волинське
регіональне відділення Української
державної інноваційної компанії надав
кредитні кошти Товариству з обмеженою
відповідальністю «Авгур» в сумі 2100000
грн. (два мільйони сто тисяч гривень) з
метою виконання інноваційного проекту
«Впровадження технології виробництва
сучасних теплоізоляційних
матеріалів», майновим поручителем по
зобов'язаннях якого виступає
«Заставодавець» - Відкрите акціонерне
товариство «Луцький райагропостач».

В забезпечення своєчасного повернення
зазначеної суми грошей, заставодавець
заставляє комплекс будівель та споруд,
а саме: адміністративно-складське
приміщення з металевою огорожею та
площадкою Б-2 пл.1308,9 кв.м., склад
господарських товарів В-1 пл.597,1 кв.м.,
склад металевий (модуль), Г-1, пл.525,8 кв.м.,
які знаходиться в с.Г.Полонка, по вул.
Горохівській, 2"В" (два В), Луцького
району Волинської області.

Комплекс будівель та споруд, що
заставляється належить заставодавцю
на підставі наказів регіонального
відділення фонду держмайна України по
Волинській області від 14.02.1996 р. № 79, та
№ 125 від 16.02.1998 р., зареєстрованого в
Волинському обласному бюро технічної
інвентаризації 18.07.2001 р. за № 138,
реєстраційні посвідчення серія АЮ №
01082, № 01083, № 01084 (пункт 2 Договору
застави майна від 20.07.2001 року).

Колегією суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
встановлено, що рішенням
господарського суду Волинської
області від 10.12.2001 року у справі №7/91-83
задоволено позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Авгур» до
Української державної інноваційної
компанії в особі Волинського
регіонального відділення про
припинення фінансового зобов'язання з
інноваційного договору №1/98 від 03.07.1998
року, викладеного в новій редакції від
22.06.1999 року (Том 1, арк. справи 38).

Постановою Вищого господарського суду
України від 13.04.2004 року у справі №7/91-83
частково задоволено касаційне подання
прокурора Волинської області на
рішення господарського суду
Волинської області від 10.12.2001 року у
вказаній справі. Рішення
господарського суду Волинської
області від 10.12.2001 року у справі №7/91-83
скасовано, справу передано на новий
розгляд до господарського суду
Волинської області (Том 1, арк. справи
39-41).

Рішенням господарського суду
Волинської області від 06.09.2004 року у
справі №03/48-87 в позові Товариства з
обмеженою відповідальністю «Авгур» до
Волинського регіонального відділення
Української інноваційної компанії про
припинення фінансових зобов'язань з
інноваційного договору №1/98 від 03.07.1998
року та його новій редакції від 22.06.1999
року, укладеного Волинським
регіональним відділенням Державного
інноваційного фонду України та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Авгур» відмовлено
(Том 1, арк. справи 42-43).

Крім того, колегією суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду встановлено, що
прокурор Волинської області в
інтересах держави в особі Української
державної інноваційної компанії
звертався з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Авгур»
про стягнення 2360212 грн. 93 коп., з яких:
2100000 грн. - основна сума інноваційної
позики, 221031,93 грн. - збитки, заподіяні
інфляцією, 39180,82 грн. - 3% річних. Позовні
вимоги обгрунтовано тим, що згідно з
інноваційним договором №1/98 від 03.07.1998
року Волинське регіональне відділення
Української державної інноваційної
компанії надано Товариству з обмеженою
відповідальністю «Авгур» інноваційну
позику в сумі 2100000 грн., однак у
визначений договором строк вказані
кошти повернуті не були.

Рішенням господарського суду
Волинської області від 09.06.2005 року у
справі №2/108-64 задоволено позов
прокурора Волинської області в
інтересах держави в особі Української
державної інноваційної компанії до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авгур» про
стягнення 2360212 грн. 93 коп. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авгур» на користь
Української державної інноваційної
компанії 2100000 грн. основної суми
інноваційної позики, 221031,93 грн. -
збитків, заподіяних інфляцією, 39180,82
грн. - 3% річних, всього 2360212 грн. 93 коп.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «Авгур» на
користь Української державної
інноваційної компанії 23602,12 грн.
держмита та 118 грн. на користь ДП
«Судовий інформаційний центр» (Том 1,
арк. справи 5-6).

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 29.09.2005 року
вищевказане рішення суду скасовано.
Позов залишено без розгляду.

Постановою Вищого господарського суду
України від 07.02.2006 року постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 29.09.2005 року
скасовано, а рішення господарського
суду Волинської області від 09.06.2005 року
залишено без змін.

09.03.2006 року на примусове виконання
рішення господарського суду
Волинської області від 09.06.2005 року та
Постанови Вищого господарського суду
України від 07.02.2006 року видано наказ
№2/109-1 (Том 1, арк. справи 32).

Постановою відділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби Волинської області від 25.12.2006
року, у зв'язку з прийняттям
господарським судом Волинської
області 05.12.2006 року постанови про
визнання банкрутом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Авгур»,
виведено виконавче провадження по
виконанню вищевказаного виконавчого
документа (наказ №2/109-1 від 09.03.2006 року)
із зведеного виконавчого провадження.
Закінчено виконавче провадження по
виконанню наказу господарського суду
Волинської області №2/109-1 від 09.03.2006
року про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Авгур» на
користь Української державної
інноваційної компанії 2100000 грн.
основної суми інноваційної позики,
221031,93 грн. збитків, заподіяних
інфляцією, 39180,82 грн. - 3% річних, всього
2360212,93 грн.

Як вбачається з матеріалів справи
09.02.2007 року прокуратура Волинської
області в інтересах держави в особі
Української державної інноваційної
компанії в особі Рівненського
регіонального відділення звернулася
до Відкритого акціонерного товариства
«Луцький райагропостач» з позовом про
звернення стягнення на заставлене
майно (Том. 1, арк. справи 2-3).

В обгрунтування своїх вимог прокурор
Волинської області зазначав, що
рішенням господарського суду
Волинської області від 09.06.2005 року у
справі №2/108-64 задоволено позов
прокурора Волинської області в
інтересах держави в особі Української
державної інноваційної компанії до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авгур» про
стягнення 2360212 грн. 93 коп. Дане рішення
набрало законної сили, однак станом на
дату звернення з позовом про звернення
стягнення на заставлене майно,
заборгованість Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авгур» перед
Українською державної інноваційною
компанією в сумі 2360212,93 грн. за
інноваційним договором №1/98 від 03.07.1998
року залишається не погашеною. 20.07.2001
року між Волинським регіональним
відділенням Української державної
інноваційної компанії
(Заставодержатель) та Відкритим
акціонерним товариством «Луцький
райагропостач» (Заставодавець) в
забезпечення виконання Товариством з
обмеженою відповідальністю «Авгур»
зобов'язань, що випливають з
інноваційного договору №1/98 від 03.07.1998
року та угоди про зміни і доповнення до
даного договору від 22 червня 1999 року,
додаткової угоди №1 до договору №1/98
від 01.08.2000 року, укладено Договір
застави майна, посвідчений приватним
нотаріусом Луцького районного
нотаріального округу Волинської
області ОСОБА_1 і зареєстрований в
реєстрі за №3695. 05.07.2006 року
господарським судом Волинської
області порушено провадження у справі
про банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авгур» (ухвала, Том
1, арк. справи 34), а постановою суду від
05.12.2006 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Авгур» визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру (Том 1, арк. справи 35). Вказане
унеможливлює стягнення заборгованості
з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авгур» за рішенням
господарського суду Волинської
області від 09.06.2005 року у справі №2/108-64.
Відтак, прокурор Волинської області
просив звернути на користь Української
державної інноваційної компанії в
особі Рівненського регіонального
відділення стягнення на заставлене
майно Відкритого акціонерного
товариства «Луцький райагропостач», а
саме: адміністративно-складське
приміщення з металевою огорожею та
площадкою Б-2 площею 1308,9 кв.м, склад
господарських товарів В-1 площею 597,1
кв.м, склад металевий (модуль) Г-1, площею
525,8 кв.м, що знаходиться за адресою:
с.Гірка Полонка, вул.Горохівська, 2В,
Луцького району, Волинської області.

Рішенням господарського суду
Волинської області від 13.03.2007 року
задоволено позов прокурора Волинської
області в інтересах держави в особі
Української державної інноваційної
компанії в особі Рівненського
регіонального відділення до
Відкритого акціонерного товариства
«Луцький райагропостач» про звернення
стягнення на заставлене майно.
Звернуто стягнення на предмет застави
по договору від 20.07.2001 року на користь
Української державної інноваційної
компанії в особі Рівненського
регіонального відділення, а саме на
майно Відкритого акціонерного
товариства «Луцький райагропостач»:
адміністративно-складське приміщення
з металевою огорожею та площадкою Б-2
площею 1308,9 кв.м, склад господарських
товарів В-1 площею 597,1 кв.м, склад
металевий (модуль) Г-1, площею 525,8 кв.м.
Стягнуто з Відкритого акціонерного
товариства «Луцький райагропостач» в
доход Державного бюджету 12006,68 грн.
державного мита, а також на користь ДП
«Судовий інформаційний центр» 118 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу (Том 1,
арк. справи 77-78).

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 17.09.2007 року (Том
1, арк. справи 178-180) та Постановою Вищого
господарського суду України від 02.07.2008
року рішення господарського суду
Волинської області від 13.03.2007 року у
справі №5/25-38 залишено без змін.

17.10.2007 року на примусове виконання
рішення господарського суду
Волинської області від 13.03.2007 року та
постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 17.09.2007 року у
справі №5/25-38 видано накази №5/25-1 (Том. 9,
арк. справи 29) на звернення стягнення на
предмет застави по договору від 20.07.2001
року на користь Української державної
інноваційної компанії в особі
Рівненського регіонального
відділення, а саме на майно Відкритого
акціонерного товариства «Луцький
райагропостач»:
адміністративно-складське приміщення
з металевою огорожею та площадкою Б-2
площею 1308,9 кв.м, склад господарських
товарів В-1 площею 597,1 кв.м, склад
металевий (модуль) Г-1, площею 525,8 кв.м та
№5/25-2 (Том 9, арк. справи 28) на стягнення
з Відкритого акціонерного товариства
«Луцький райагропостач» в доход
Державного бюджету 12006,68 грн.
державного мита, а також на користь ДП
«Судовий інформаційний центр» 118 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Рівненським апеляційним господарським
судом встановлено, що Відкрите
акціонерне товариство "Луцький
райагропостач" в квітні 2010 року
звернулося до господарського суду із
заявою про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення господарського
суду Волинської області від 13.03.07р. у
справі №5/25-38, яким постановлено
звернути стягнення на предмет застави
по договору застави від 20.07.2001р. на
користь Української державної
інноваційної компанії в особі
Рівненського регіонального відділення
та просило скасувати вказане рішення
посилаючись на те, що рішенням
господарського суду Волинської
області від 20.06.07р. у справі №1/89-77,
залишеним в силі постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 15.03.10р., визнано
недійсним договір застави від 20.07.01р.,
на підставі якого ґрунтувалось рішення
суду від 13.03.07р. про звернення стягнення
на майно.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 17.08.2011 року, в
зв'язку з відсутністю заявленої
Відкритим акціонерним товариством
"Луцький райагропостач" нововиявленої
обставини рішення господарського суду
Волинської області від 13.03.07р. у справі
№5/25-38 залишено без змін. Скасовано п. 2
резолютивної частини ухвали
господарського суду Волинської
області від 25.05.10р., яким було зупинено
стягнення на підставі наказів
господарського суду від 17.10.07р. №5/25-1 та
№5/25-2.

З дослідження матеріалів справи
вбачається, що 15.08.2011 року Відкрите
акціонерне товариство "Луцький
райагропостач" звернулося до
господарського суду Волинської
області із заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Волинської
області від 13.03.07р. у справі №5/25-38, яким
постановлено звернути стягнення на
предмет застави по договору застави
від 20.07.2001р. на користь Української
державної інноваційної компанії в
особі Рівненського регіонального
відділення та просило скасувати
вказане рішення посилаючись на те, що
товариству стали відомі обставини, що
мають істотне значення для справи і не
були відомі заявникові на момент
винесення рішення по справі, а саме: 1.
Із витягу з ЄДРПОУ від 20.07.11р. стало
відомо про те, що 17.07.07р. проведена
державна реєстрація припинення фірми
"Авгур", яка не повернула Інноваційній
компанії кошти по інноваційному
договору від 03.07.98р. №1/98, по якому ВАТ
"Луцький райагропостач" виступив
майновим поручителем.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 19.09.2011 року про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення господарського
суду Волинської області від 13.03.2007 року
у справі №5/25-38 рішення суду від 13.03.2007
року залишено без змін.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 03.11.2011 року у
даній справі ухвалу господарського
суду Волинської області від 17.08.11р. та
ухвалу господарського суду Волинської
області від 19.09.11р. у справі №5/25-38
залишено без змін, а апеляційні скарги
Відкритого акціонерного товариства
"Луцький райагропостач" вх. №3349/11 від
12.09.11р. та вх. №3838/11 від 24.10.11р.11р. - без
задоволення.

Постановою Вищого господарського
суду України від 29.02.2012 року касаційну
скаргу Відкритого акціонерного
товариства "Луцький райагропостач" на
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 03.11.2011 року у
справі №5/25-38 - залишено без
задоволення, а постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
03.11.2011 у справі №5/25-38 залишено без змін.

З матеріалів справи вбачається, що
15.12.2011 року Відкрите акціонерне
товариство звернулося із заявою
(вих.№220) про скасування наказу
господарського суду Волинської
області від 17.10.2007 року №5/25-1 про
звернення стягнення на предмет застави
по договору від 20.07.2001 року на користь
Української державної інноваційної
компанії в особі Рівненського
регіонального відділення, а саме на
майно Відкритого акціонерного
товариства «Луцький райагропостач» та
закриття виконавчого провадження ВП
№10216418 (Том 9, арк. справи 3-6).

21.12.2011 року Відкрите акціонерне
товариство «Луцький райагропостач»
подало до господарського суду
Волинської області уточнення до заяви
про скасування наказу №5/25-1 від 17.10.2007
року у даній справі та просило визнати
накази №5/25-1 та №5/25-2 від 17.10.2007 року,
видані на виконання рішення
господарського суду Волинської
області від 13.03.2007 року у справі №5/25-38,
такими, що не підлягають виконанню (Том
9, арк. справи 15-17).

В обгрунтування заяви Відкрите
акціонерне товариство «Луцький
райагропостач» наводило наступні
підстави:

- Українська державна інноваційна
компанія в особі Рівненського
регіонального відділення не є
правонаступником Волинського
регіонального відділення Української
державної інноваційної компанії, яка є
стороною в договорі від 20.07.2001 року;

- Волинське регіональне
відділення Української Державної
інноваційної компанії не мало статусу
юридичної особи, тобто не володіло
процесуальною правоздатністю сторони
в договорі застави від 20.07.2001 року на
підставі якого звернуто стягнення на
предмет застави;

- Ліквідовано юридичну особу -
Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма «Авгур» (станом
на 20.07.2011 року до Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України внесено запис про державну
реєстрацію припинення);

- Припинено основне зобов'язання
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авгур» перед
Українською Державною інноваційною
компанією за інноваційним договором
№1/98 від 03.07.1198 року, оскільки ухвалою
господарського суду Волинської
області від 02.07.2007 року у справі №4/79-Б
затверджено звіт ліквідатора про
роботу та ліквідаційний баланс
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авгур»;

- Припинення основного
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авгур» перед
Українською Державною інноваційною
компанією за інноваційним договором
№1/98 від 03.07.1198 року має наслідком
припинення зобов'язання Відкритого
акціонерного товариства «Луцький
райагропостач», як майнового
поручителя, за договором застави майна
від 20.07.2001 року;

- Договір застави майна від 20.07.2001
року підписаний головою правління
Відкритого акціонерного товариства
«Луцький райагропостач» з
перевищенням повноважень.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 24.04.2012 року
заяву Відкритого акціонерного
товариства «Луцький райагропостач»
про визнання наказів №5/25-1 та №5/25-2 від
17.10.2007 року такими, що не підлягають
виконанню, залишено без задоволення
(Том 10, арк. справи 49-51).

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 30.05.2012 року
ухвалу господарського суду Волинської
області від 24.04.2012 року у справі №5/25-38
залишено без змін, а апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
«Луцький райагропостач» без
задоволення (Том 10, арк. справи 126-131).

Постановою Вищого господарського суду
України від 08.08.2012 року ухвалу
господарського суду Волинської
області від 24.04.2012 року та постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 30.05.2012 року у
даній справі залишено без змін, а
касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Луцький
райагропостач» на вказані
процесуальні документи - залишено без
задоволення (Том 10, арк. справи 159-164).

08.05.2012 року Відкрите акціонерне
товариство звернулося до
господарського суду Волинської
області заявою про визнання наказів
№5/25-1 та №5/25-2 від 17.10.2007 року, виданих на
виконання рішення господарського суду
Волинської області від 13.03.2007 року у
справі №5/25-38, такими, що не підлягають
виконанню.

Як вбачається з ухвали господарського
суду Волинської області, прийнятої за
результатами розгляду вказаної заяви,
заява Відкритого акціонерного
товариства "Луцький райагропостач"
мотивована тим, що 20.07.2001 року між
Волинським регіональним відділенням
Української державної інноваційної
компанії та Відкритим акціонерним
товариством "Луцький райагропостач"
було підписано договір застави, хоча
представники сторін у договорі не мали
обсягу цивільної дієздатності; рішення
господарського суду Волинської
області від 13.03.2007 року у справі №5/25-38
прийнято на користь Української
Державної інноваційної компанії в
особі Рівненського регіонального
відділення - не юридичної особи, яка не
була правонаступником Волинського
регіонального відділення Української
державної інноваційної компанії, а
відтак накази видані на виконання
вказаного рішення не підлягають
виконанню.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 09.07.2012 року у
справі №5/25-38 відмовлено у задоволенні
заяви Відкритого акціонерного
товариства «Луцький райагропостач»
про визнання наказів господарського
суду Волинської області від 17.10.2007 року
№5/25-1 та №5/25-2 такими, що не підлягають
виконанню.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 22.01.2013 року у
справі №5/25-38 замінено відповідача
Відкрите акціонерне товариство
«Луцький райагропостач»
правонаступником Публічним
акціонерним товариством «Орлея»;
апеляційну скаргу відповідача
залишено без задоволення, ухвалу
господарського суду Волинської
області від 09.07.2012 року залишено без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи
04.12.2013 року Публічне акціонерне
товариство «Орлея» звернулося до
господарського суду Волинської
області із заявою про визнання наказів
господарського суду Волинської
області №5/25-1 та №5/25-2 від 17.10.2007 року,
виданих на виконання рішення
господарського суду Волинської
області від 13.03.2007 року у справі №5/25-38,
такими, що не підлягаю виконанню.

Подана заява обгрунтована тим, що в
зв'язку з ліквідацією 17.07.2007р. боржника
за основним зобов'язанням - Товариства
з обмеженою відповідальністю "Авгур"
припинилося згідно п.1ч.1 ст.593 ЦК
України право застави по договору
застави від 20.07.2001р. який є похідним від
інноваційного (основного) зобов'язання,
оскільки за змістом ст.609 ЦК України
зобов'язання припиняється ліквідацією
юридичної особи, крім випадків, коли
законом або іншим нормативно-правовими
актами виконання зобов'язання
ліквідованої юридичної особи
покладається на іншу юридичну особу,
зокрема за зобов'язанням про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю. Ухвалою господарського
суду Волинської області від 02.07.2007р. у
справі про банкрутство №4/79-Б
затверджено звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс, а кредиторські
вимоги Української державної
інноваційної компанії в особі
Рівненського регіонального відділення
задоволено частково, в сумі 133989,08грн. та
зазначено про погашеність вимог
кредиторів у зв'язку з недостатністю
коштів, одержаних від реалізації майна
банкрута, в тому числі Української
Державної інноваційної компанії в
особі Рівненського відділення в
розмірі 2221223,85 грн., а тому грошові
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю "Авгур" перед
Українською Державною інноваційною
компанією в особі Рівненського
регіонального відділення є
припиненими і в силу приписів Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом". Про
припинення зобов'язань Відкритого
акціонерного товариства "Луцький
райагропостач" за договором застави
від 20.07.2001 року констатував у своїй
постанові Вищий господарський суд
України від 10.07.2013р. у справі
№5011-37/16267-2012 за позовом Публічного
акціонерного товариства "Орлея"
правонаступника Відкритого
акціонерного товариства «Луцький
райагропостач» до Української
державної інноваційно-фінансової
кредитної установи про припинення
правовідносин за договором застави від
20.07.2001 року.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 12.12.2013 року у
справі №5/25-38 провадження по заяві
Публічного акціонерного товариства
«Орлея» про визнання наказів №5/25-1 та
№5/25-2 від 17.10.2007 року, такими що не
підлягають виконанню - припинено.

Перевіривши дотримання місцевим судом
вимог чинного законодавства при
постановленні оскаржуваної ухвали,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга Публічного акціонерного
товариства «Орлея» на ухвалу
господарського суду Волинської
області від 12.12.2013 року у справі №5/25-38
підлягає частковому задоволенню, з
огляду на наступне.

Стаття 115 ГПК України містить
імперативний припис про те, що рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ГПК України
виконання рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом.
Наказ видається стягувачеві або
надсилається йому після набрання
судовим рішенням законної сили. Накази
про стягнення судового збору
надсилаються до місцевих органів
державної податкової служби.

Згідно з ст. 117 ГПК України,
господарський суд, який видав наказ,
може за заявою стягувача або боржника
визнати наказ таким, що не підлягає
виконанню. У разі, якщо обов'язок
боржника відсутній повністю чи
частково у зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин,
господарський суд визнає наказ таким,
що не підлягає виконанню повністю або
частково.

Як зазначалося вище, відповідач у
справі №5/25-38 - Відкрите акціонерне
товариство «Луцький райагропостач»
(правонаступник Публічне акціонерне
товариство «Орлея») неодноразово
звертався до господарського суду
Волинської області із заявою про
визнання наказів №5/25-1 та №5/25-2 від
17.10.2007 року такими, що не підлягають
виконанню (заява вих.№220 від 15.12.2011 року,
заява вих. №15 від 08.05.2012 року).

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 24.04.2012 року,
залишеною без змін апеляційною та
касаційною інстанціями (постанова
Рівненського апеляційного
господарського суду від 30.05.2012 року,
постанова Вищого господарського суду
України від 08.08.2012 року) заяву
Відкритого акціонерного товариства
«Луцький райагропостач» про визнання
наказів №5/25-1 та №5/25-2 від 17.10.2007 року
такими, що не підлягають виконанню,
залишено без задоволення.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 09.07.2012 року у
справі №5/25-38, залишеною без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 22.01.2013 року,
відмовлено у задоволенні заяви
Відкритого акціонерного товариства
«Луцький райагропостач» про визнання
наказів господарського суду
Волинської області від 17.10.2007 року №5/25-1
та №5/25-2 такими, що не підлягають
виконанню.

Колегією суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
встановлено, що розглядаючи вказані
вище заяви відповідача про визнання
такими, що не підлягають виконанню
наказів №5/25-1 та №5/25-2 від 17.10.2007 року у
справі №5/25-38 судами першої,
апеляційної та касаційної інстанції
встановлено такі обставини:

- відповідно до рішення
господарського суду Волинської
області від 09.06.2005 р. у справі №2/109-38
задоволено позов прокурора Волинської
області в інтересах держави в особі
Української державної інноваційної
компанії в особі Рівненського
регіонального відділення про
стягнення з товариства фірми "Авгур"
2100000 грн. інноваційної позики, 221031,93 грн.
інфляційних нарахувань та 39180,82 грн. 3%
річних, і рішення набрало законної
сили;

- відповідно до ухвали
господарського суду Волинської
області від 05.07.2006 р. у справі № 4/79-Б
було порушено провадження у справі про
банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю "Авгур". Відповідно до
ухвали господарського суду Волинської
області від 02.07.2007 р. у цій справі про
розгляд звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу: - ліквідовано
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Авгур"; - у зв'язку з
частковим погашенням кредиторської
заборгованості Української державної
інноваційної компанії в особі
Рівненського регіонального відділення
в розмірі 138989,08 грн. та недостатністю
коштів, одержаних від реалізації майна
банкрута не можуть бути задоволені і
вважаються погашеними кредиторські
вимоги інноваційної компанії в розмірі
2221223,85 грн.;

За результатом розгляду таких
заяв суди дійшли висновку, що право
стягувача (позивача) на звернення
стягнення на майно відповідача
підтверджено судовими рішеннями та
наказами на їх виконання, і норми ст.26
Закону України "Про заставу" визначають
єдиною підставою для припинення
звернення на заставне майно - виконання
основної вимоги.

Однак, як вбачається з заяви Публічного
акціонерного товариства «Орлея» від
25.11.2013 року (дата надходження до суду
04.12.2013 року) крім зазначених вище
підстав для визнання наказів №5/25-1 та
№5/25-2 від 17.10.2007 року такими, що не
підлягають виконанню, заявник
посилається і на факти, які встановлені
Постановою Вищого господарського суду
України від 10.07.2013 року у справі
№5011-37/16267-2012 за позовом Публічного
акціонерного товариства «Орлея» до
Української державної
інноваційно-фінансової кредитної
установи про припинення правовідносин
за договором застави від 20.07.2001 року.,
зокрема зазначено, що у зв'язку з
ліквідацією боржника за основним
зобов'язанням - ТОВ фірми "Авгур", право
застави за спірним договором
припинилось в силу закону - у зв'язку із
припиненням основного зобов'язання
(Том 14, акр. справи 39).

Колегією суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
встановлено, що суд першої інстанції
розглядаючи вказану вище заяву
Публічного акціонерного товариства
«Орлея» не надав оцінки новій підставі
для звернення апелянта із заявою про
визнання наказів №5/25-1 та №5/25-2 від
17.10.2007 року такими, що не підлягаю
виконання, яка відображена в Постанові
Вищого господарського суду України від
10.07.2013 року у справі №5011-37/16267-2012.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
80 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо є
рішення господарського суду або іншого
органу, який в межах своєї компетенції
вирішив господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Відповідно до пункту 4.5 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011 року
припинення провадження у справі на
підставі пункту 2 частини першої статті
80 ГПК можливе за умов, якщо рішення
господарського суду або іншого органу,
який вирішив господарський спір між
тими ж сторонами, про той же предмет і з
тих же підстав, набрало законної сили,
не змінено і не скасовано у відповідній
частині в передбаченому законом
порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що
наведені Публічним акціонерним
товариством "Орлея" у заяві про
визнання наказів господарського суду
Волинської області №5/25-1 та №5/25-2 від
17.10.2007 року такими, що не підлягають
виконанню, обставини вже були
предметом дослідження господарськими
судами по поданим раніше заявам,
рішення по яким набрали законної сили,
відтак не можуть бути переоцінені
господарським судом при розгляді заяви
про визнання наказів господарського
суду Волинської області №5/25-1 та №5/25-2
від 17.10.2007 року такими, що не підлягають
виконанню, поданої 04.12.2013 року. Однак
місцевий господарський суд не звернув
увагу на те, що однією із підстав
звернення Публічного акціонерного
товариства «Орлея» із заявою від 25.11.2013
року про визнання наказів №5/25-1 та №5/25-2
від 17.10.2007 року є факти, які встановлені
Постановою Вищого господарського суду
України від 10.07.2013 року у справі
№5011-37/16267-2012 за позовом Публічного
акціонерного товариства «Орлея» до
Української державної
інноваційно-фінансової кредитної
установи про припинення правовідносин
за договором застави від 20.07.2001 року, та
ця підстава не була відображена у
попередніх заявах апелянта про
визнання даних наказів такими, що не
підлягають виконанню.

Таким чином, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду вважає, що судом
першої інстанції неповно встановлені
усі обставини, що мають значення для
справи, відтак, в силу приписів частини
7 статті 106 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
господарського суду Волинської
області від 12.12.2013 року у справі №5/25-38
підлягає скасуванню, а справа №5/25-38
направленню на розгляд до місцевого
господарського суду.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 104, 105, ч.7 ст. 106
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Орлея» на
ухвалу господарського суду Волинської
області від 12.12.2013 року у справі №5/25-38
задоволити частково.

2. Ухвалу господарського суду
Волинської області від 12.12.2013 року у
справі №5/25-38 скасувати.

3. Справу №5/25-38 передати на розгляд
господарського суду Волинської
області.

4. Винести ухвалу про повернення
Публічному акціонерному товариству
«Орлея» (Волинська область, Луцький
район, с.Гірка Полонка, вул.Горохівська,
2-В, ) зайво сплачений
судовий збір в сумі 573 грн. 50 коп..

5. Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Головуючий суддя
Миханюк М.В.

Суддя
Дужич С.П.

Суддя
Савченко Г.І.