ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.01.2014 Справа № 920/1940/13

Господарський суд Сумської області, у
складі судді Зайцевої І.В. при
секретарі судового засідання Буренко
Я.В., розглянувши матеріали справи №
920/1940/13:

За позовом: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,

м. Путивль, Сумська область,

до відповідача: Путивльської
міської ради Путивльського району
Сумської

області, м. Путивль,
Сумська область,

про визнання незаконним та скасування
рішення,

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: представник
Чумакова Д.О.(довіреність № 19 від 13.01.2014
року);

Суть спору: позивач подав позовну
заяву, в якій просить суд визнати
незаконним та скасувати рішення сорок
четвертої сесії шостого скликання
Путивльської міської ради
Путивльського району Сумської області
від 18.06.2013 року щодо скасування рішення
тридцять п'ятої сесії шостого
скликання Путивльської міської ради
Путивльського району Сумської області
від 25.12.2013 року, в частині надання
позивачеві земельної ділянки по
АДРЕСА_2, площею 30 м кв. для розміщення
тимчасової споруди (торгового кіоску) з
укладенням договору суперфіцію
терміном на 5 років.

09.12.2013 року відповідач надіслав відзив
на позовну заяву № 1180 від 27.11.2013 року, в
якому зазначив, що позивачем не
доведена до кінця дозвільна процедура
для встановлення торгівельного кіоску,
адже виділення земельної ділянки не є
підставою для придбання матеріалів та
іншого майна для встановлення
тимчасової споруди. До того ж прийняття
Путивльською міською радою рішення 35
сесії 6 скликання від 25.12.2012 року не
надало позивачеві права користування
земельною ділянкою, оскільки не була
проведена передбачена законодавством
процедура реєстрації договору
суперфіцію. Крім того, міська рада
скасовуючи своє рішення діяла в межах
наданих їй повноважень та відповідно
до закону. В зв'язку з вищевикладеним
відповідач просить суд в задоволенні
позову відмовити.

09.01.2014 року позивач подав заперечення
на відзив б/н від 25.12.2013 року, в яких
зазначив, що жодних заперечень та
вказівок на порушення норм чинного
законодавства в оспорюваному на
сьогодні рішенні не має, і посилання на
порушення норм земельного
законодавства у відзиві є
безпідставним, оскільки відповідач не
надав доказів на підтвердження своїх
міркувань. Також позивач зазначає, що
Наказом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства від
21.10.2011 N 244 «Про затвердження Порядку
розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності», затвердженого Мінюстом
України 22.11.2011 року за № 1330/20068 -
розміщення окремих тимчасових споруд
здійснюється згідно з цим Порядком.
Відповідач зазначає, що всі зазначені в
порядку, документи ним були
підготовлені, даний факт
підтверджується повідомленням
Путивльської міської ради від 23.12.2013
року. Позивач наголошує на тому, що
важливою проблемою, пов'язаною з
укладанням договору суперфіцію, є його
реєстрація. Однак механізм здійснення
такої реєстрації законодавством не
передбачений. За таких умов на практиці
землекористувачі стикалися з відмовою
Центру державного земельного кадастру
у здійсненні реєстрації, оскільки для
його реєстрації місцеві органи влади
повинні розробити відповідну технічну
документацію, отримати витяг з
державного земельного кадастру з
кадастровим номером земельної ділянки
та зареєструвати за собою право
власності на визначену земельну
ділянку. Відповідач в даному випадку
цього не вчинив, чим, на думку позивача,
порушив його права.

Отже, позивач наполягає на задоволенні
позовних вимог.

Представник відповідач проти позову
заперечує.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачу та відповідачу для підготовки
до судового засідання та подання
витребуваних судом документів,
приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та
ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
йому повноважень, сторонам створені
усі належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін та
оцінивши надані докази, суд встановив:

25 грудня 2012 року Путивльською міською
радою Путивльського району Сумської
області на тридцять п'ятій сесії
шостого скликання, було прийнято
рішення «Про надання ФОП ОСОБА_1
земельної ділянки для розміщення
тимчасової споруди (торгівельного
кіоску) по АДРЕСА_2». Пунктом 1 даного
рішення фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1 Костянтину було надано земельну
ділянку по АДРЕСА_2, площею 30 м. кв. для
розміщення тимчасової споруди
(торгівельного кіоску) з укладенням
договору суперфіцію терміном на 5
років.

Як вбачається з матеріалів справи,
18.06.2013 року рішенням сорок четвертої
сесії шостого скликання Путивльської
міської ради Путивльського району
Сумської області «Про розгляд
резолюції мітингу від 03.06.2013 року» було
скасовано рішення тридцять п'ятої
сесії шостого скликання Путивльської
міської ради Путивльського району
Сумської області від 25.12.2012 року «Про
надання ФОП ОСОБА_1, земельної ділянки
для розміщення тимчасової споруди
(торгівельного кіоску) по АДРЕСА_2».
Вищезазначене рішення скасовано після
розгляду резолюції мітингу від 03.06.2013
року, враховуючи резонанс, який
викликаний серед мешканців міста
Путивль прийняттям на тридцять п'ятій
сесії шостого скликання Путивльської
міської ради від 25.12.2012 року рішення про
надання позивачеві земельної ділянки
по АДРЕСА_2 для розміщення тимчасової
споруди (торгового кіоску) та вказуючи
на мету врегулювання ситуації, що
склалася, зменшення соціальної
напруги, враховуючи побажання
мешканців міста Путивль.

Пунктом 10 статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Статтею 26 вищезазначеного закону
визначена виключна компетенція
міських рад, і повноважень щодо
скасування прийнятих власних рішень не
передбачено.

Як вбачається з пункту 5 рішення
Конституційного суду України від 16.04.2009
року № 7-рп/2009, рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду. Тобто
органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

10 січня 2013 року актом прийому - передачі
земельної ділянки Путивльська міська
рада в особі голови Павліка С.А.
передала позивачеві у строкове платне
користування земельну ділянку строком
на 5 років. У вищезазначеному акті
вказано, що сторони претензій один до
одного не мають.

Як зазначає позивач, договір
суперфіцію від 10.01.2013 року, укладений
між сторонами, ще не розірваний.

Відповідач в запереченні на позов
наводить зовсім інші підстави
прийняття оскаржуваного рішення, ніж
ті, що містяться в самому рішенні,
посилаючись на неправомірність
надання позивачу дозволу на розміщення
тимчасових споруд. По - перше, це не
стосується предмету спору, а по-друге,
Путивльська районна державна
адміністрація Сумської області у листі
№ 01-20/3669 від 23.12.2013 року, повідомила, що
23.12.2013 року до Путивльської районної
державної адміністрації звернулась
фізична особа - підприємець ОСОБА_1 щодо
надання інформації до суду з питання
правомірності надання йому дозволу, як
фізичній особі-підприємцю, на
розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності. З цього приводу
Путивльська районна державна
адміністрацій повідомляє, що ОСОБА_1 до
Путивльської районної державної
адміністрації була надана заява щодо
наміру встановлення тимчасової
споруди за адресою: АДРЕСА_2.
Розглянувши вищезазначену заяву,
керуючись Законом України «Про місцеві
державні адміністрації», Законом
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», Законом
України «Про благоустрій населених
пунктів» та наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 21.10.2011 року № 244 «Про
затвердження Порядку розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності», а також
розпорядження голови Путивльської
районної державної адміністрації від
08.11.2012 року № 636-ОД «Про надання дозволу
ОСОБА_1 на розміщення тимчасових споруд
для провадження підприємницької
діяльності» позивачеві було надано
дозвіл на розміщення групи тимчасових
споруд, в тому числі, по АДРЕСА_2 з дати
оформлення паспорту прив'язки відділом
містобудування, архітектури та житлово
- комунального господарства
Путивльської районної державної
адміністрації.

Також до відділу містобудування,
архітектури та житлово-комунального
господарства Путивльської районної
державної адміністрації була надана
заява позивача про оформлення паспорту
прив'язки тимчасової споруди за
вищезгаданою адресою та повний пакет
необхідних документів.

Відповідно до пункту 2.13 наказу
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово - комунального
господарства України від 21.10.2011 року
№ 244 «Про затвердження Порядку
розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності» при оформлені паспорта
прив'язки тимчасової споруди
забороняється вимагати від замовника
додаткові документи та отримання ним
погоджень, непередбачених законом та
цим Порядком.

Пунктом 2.14 вищевказаного Порядку
передбачено, що паспорт прив'язки
тимчасової споруди не надається за
умов: подання неповного пакета
документів та подання недостовірних
відомостей. Ненадання паспорта
прив'язки з інших підстав не
допускається, тому підстав для
ненадання паспорту прив'язки не було.

Посилаючись на вищевикладене
Путивльська районна державна
адміністрація при наданні дозволу
ОСОБА_1, як фізичній особі-підприємцю,
на розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності діяла відповідно до
законодавства України, а також
порушень в діях фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 не вбачає.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги правомірними,
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Виходячи з фактичних обставин даної
справи, враховуючи, що спір між
сторонами виник в результаті
неправомірних дій відповідача, суд
дійшов висновку про відшкодування
позивачеві суми сплаченого судового
збору в розмірі 1 147 грн. 00 коп. за
рахунок відповідача відповідно до
вимог ст. ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати
рішення сорок четвертої сесії шостого
скликання Путивльської міської ради
Путивльського району Сумської області
від 18.06.2013 року щодо скасування рішення
тридцять п'ятої сесії шостого
скликання Путивльської міської ради
Путивльського району Сумської
облавсті від 25.12.2012 року в частині
надання фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_2,
площею 30 м. кв. для розміщення
тимчасової споруди (торгового кіоску) з
укладенням договору суперфіцію
терміном на 5 років.

3. Стягнути з Путивльської міської
ради Путивльського району Сумської
області (41500, Сумська область, м.
Путивль, вул. Леніна, буд. 50, код 04058083) на
користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, (41500, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 1 147грн.
00 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.01.2014 року.

Суддя
І.В. Зайцева