ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року Справа № 920/1338/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - суддіДерепи В.І.суддів
:Грека Б.М., - (доповідача у справі), Палія
В.В.розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргуДержавного
науково-дослідного інституту хімічних
продуктів

на постановуХарківського апеляційного
господарського суду від 05.11.13

у справі№920/1338/13господарського
судуСумської областіза
позовомДержавного науково-дослідного
інституту хімічних
продуктівдоПублічного акціонерного
товариства
"Сумиобленерго"прозобов'язання списати
заборгованість за електроенергіюза
участю представників
від:позивачаКир'янова А.Ю. (дов. від
14.01.14)відповідачаКашира Л.О. (дов. від
11.11.13)

В С Т А Н О В И В :

Державний науково-дослідний інститут
хімічних продуктів звернувся до
господарського суду Сумської області з
позовом, в якому просить зобов'язати
Публічне акціонерне товариство
"Сумиобленерго" списати заборгованість
в сумі 65624,27 грн. згідно акта звірки
взаєморозрахунків по договору № 393 від
01.08.03 про постачання електричної
енергії.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 16.09.13 (суддя Рунова В.В.),
залишеним без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 05.11.13 (колегія
суддів у складі: головуючого-судді
КамишевоїЛ.М., суддів: Медуниці О.Є.), в
позові відмовлено з огляду на
неналежність способу захисту та на те,
що договір на списання заборгованості
між сторонами не укладався.

Не погоджуючись із судовими актами у
справі, позивач звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, позов задовольнити. Скарга
мотивована тим, що заборгованість в
сумі 65624,27 грн., згідно Акта звірки
взаєморозрахунків по Договору № 393 від
01.08.03 про постачання електричної
енергії, яка виникла станом на 01.09.12 і не
погашена станом на 30.10.12 підлягає
списанню у відповідності до Закону
України "Про деякі питання
заборгованості підприємств
оборонно-промислового комплексу -
учасників Державного концерну
"Укроборонпром" та забезпечення їх
стабільного розвитку".

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, 01.08.03 між ВАТ
"Сумиобленерго" (Постачальник) та
Державним науково-дослідним
інститутом хімічних продуктів
(Споживач) укладений Договір про
постачання електричної енергії № 393, до
якого неодноразово вносилися зміни.

З позовної заяви вбачається, що
Державний науково-дослідний інститут
хімічних продуктів звернувся до
господарського суду Сумської області з
позовом, в якому просить зобов'язати
Публічне акціонерне товариство
"Сумиобленерго" списати заборгованість
в сумі 65624,27 грн. згідно акта звірки
взаєморозрахунків по договору № 393 від
01.08.03 про постачання електричної
енергії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що 08.11.12 відповідач направив
позивачу Акт звірки взаємних
розрахунків по договору про постачання
електричної енергії № 393 від 01.08.03 щодо
заборгованості, яка виникла станом на
01.09.12 і не погашена станом на 30.10.12, в
якому зазначено, що згідно з
показниками обліку та затвердженими
тарифами й цінами, в результаті звірки
по договору № 393 встановлено борг за
перевищення договірної величини
споживання електроенергії на суму 65624,27
грн. Зазначений акт звірки взаємних
розрахунків 24.12.12 позивачем підписано,
погоджено Державним концерном
"Укроборонпром" і повернено один
примірник відповідачу 09.01.13. Таким
чином позивач вважає, що сторони
погодили суму заборгованості, яка
виникла станом на 01.09.12 і не була
погашена станом на 30.10.12, і підлягає
списанню. Після неодноразового
звернення позивача, відповідач
повідомив про відмову списання
заборгованості.

Суди в позові відмовили з посиланням на
неналежність способу захисту та на те,
що договір на списання заборгованості
між сторонами не укладався. Колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає висновки судів
помилковими з огляду на наступне.

П.5 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України
передбачає такий спосіб захисту права,
як примусове виконання обов'язку в
натурі. Аналогічна норма закріплена у
п.5 ч.2 ст.20 Господарського кодексу
України. До того ж, ст. 16 Цивільного
кодексу України та ст. 20 Господарського
кодексу України визначено способи
захисту особою своїх цивільних прав та
інтересів і передбачено, що суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом. Тому спосіб
захисту, обраний позивачем, який
зводиться до зобов'язання відповідача
вчинити певні дії (виконати обов'язок в
натурі) відповідає встановленим
законом способам захисту, а висновок
судів про зворотне є незаконним.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України також не погоджується із
висновком судів попередніх інстанцій
про те, що законодавством не
передбачено можливості списання
заборгованості за електричну енергію в
односторонньому порядку, а таке
списання можливе на підставі
відповідних договорів за згодою
сторін.

Так, 06.09.12 прийнято Закон України № 5213-VI
"Про деякі питання заборгованості
підприємств оборонно-промислового
комплексу - учасників державного
концерну "Укроборонпром" та
забезпечення їх стабільного розвитку",
який набрав чинності 30.10.12. Відповідно
до п.1. ч. 1 ст. 2 Закон України № 5213-VI
підлягає списанню заборгованість
підприємств оборонно-промислового
комплексу (у тому числі встановлена
судовими рішеннями та
реструктуризована) за теплову енергію
і природний газ та послуги з його
транспортування перед підприємствами,
що виробляють, транспортують і
постачають теплову енергію, та
суб'єктами господарювання, що
здійснюють постачання природного газу
за регульованим тарифом, Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України", її дочірніми компаніями
(підприємствами), яка обліковувалася
станом на 01.09.12 і не сплачена станом на
дату набрання чинності цим Законом.

В пунктах 1,2 ст. 4 згаданого Закону
України зазначено, що він набирає
чинності з дня його опублікування і
його дія поширюється на підприємства
оборонно-промислового комплексу,
включені до складу Державного концерну
"Укроборонпром" станом на дату набрання
чинності цим Законом. Постановою
Кабінету Міністрів України від 29.12.10 №
1221 утворено Державний концерн
"Укроборонпром".

Порядок проведення списання
заборгованості викладено у ч.2 ст. 2
Закону України № 5213-VI. Зокрема
зазначено, що списання проводиться на
підставі взаємно погоджених актів
звіряння, а датою списання
заборгованості є дата підписання
взаємно погоджених актів звіряння
учасниками процедури списання.

Таким чином, для списання
заборгованості що сторони повинні були
провести звіряння розрахунків,
підписати відповідний акт,
зафіксувавши в ньому суму
заборгованості за газ, не сплачену
станом на 30.10.12 і списати цю суму з
бухгалтерського обліку споживача як
кредиторську заборгованість, а
постачальника - як дебіторську
заборгованість.

Тобто, для виконання процедури
списання заборгованості Закон України
№ 5213-VI від 06.09.12 не вимагає ні згоди
кредитора ні підписання
двостороннього акту звірки про
відсутність заборгованості у боржника.
Списання боргу вимагає сам Закон. У
відповідності до ст.2 Закону № 5213-VI
передбачений порядок здійснення
списання заборгованості: по-перше,
кожен учасник процедури списання
утворює комісію з питань списання;
по-друге, списання заборгованості
проводиться на підставі взаємно
погоджених актів звіряння учасників
процедури списання, в яких
зазначається обсяг та період
виникнення заборгованості, що підлягає
списанню та по-третє датою списання
заборгованості є дата підписання актів
звіряння. Тобто, єдиним спільним
документом, який підписують як боржник
так і кредитор, є акт звіряння суми
боргу, не погашеного станом на 30.10.12, а
не договір як помилково зазначено
судами. Подальше документальне
оформлення списання заборгованості
боржник і кредитор виконують кожен
окремо. Але незалежно від виконання чи
невиконання учасниками процедури
списання цього подальшого
документального оформлення, списання
вважається проведеним та виконаним
оскільки, як зазначено в Законі, датою
списання заборгованості є дата
підписання взаємно погоджених актів
звіряння учасниками процедури
списання.

Судами зазначеного не враховано, не
перевірено, чи поширюється дія Закону
України № 5213-VI "Про деякі питання
заборгованості підприємств
оборонно-промислового комплексу -
учасників державного концерну
"Укроборонпром" та забезпечення їх
стабільного розвитку" на позивача, а
також помилково застосовано
зазначений закон.

За таких обставин ухвалені у справі
судові акти підлягають скасуванню, а
справа - направленню на новий розгляд
до місцевого господарського суду. При
новому розгляді, суду слід з'ясувати
наведені в цій постанові обставини
справи, дослідити наявні у справі
докази, дати їм, та доводам сторін
належну правову оцінку та ухвалити
законне та обґрунтоване рішення. Під
час нового розгляду справи суду слід
врахувати, що рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального закону і всебічно
перевіривши обставини, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального
права, а обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, підтвердженими в судовому
засіданні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного
науково-дослідного інституту хімічних
продуктів задовольнити частково,
рішення господарського суду Сумської
області від 16.09.13 та постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 05.11.13 у справі
№920/1338/13 скасувати, справу направити на
розгляд до господарського суду
Сумської області.

Головуючий - суддя В. І.
Дерепа

Судді Б. М. Грек

В. В. Палій