ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/8726/13

14.01.14

За позовом Дочірнього підприємства
“Чернігівський облавтодор”

Відкритого акціонерного
товариства

“Державна акціонерна
компанія “Автомобільні дороги
України”

до 1. Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Еталон"

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання
Ільєнко О.О.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_2 (представник за
довіреністю);

від відповідачів: не з’явились.

В судовому засіданні 14 січня 2014
року, відповідно до положень
ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

07.05.2013 року до канцелярії
Господарського суду міста Києва від
Дочірнього підприємства
“Чернігівський облавтодор”
Відкритого акціонерного товариства
“Державна акціонерна компанія
“Автомобільні дороги України”
(позивач) на розгляд суду надійшла
позовна заява № 015-11/418 від 29.04.2013 року в
якій викладені позовні вимоги про
стягнення з Фізичної особи –
підприємця ОСОБА_1 (відповідач) збитків
в сумі 33 713,30 грн. з яких: збитків - 32 483,30
грн. (тридцять дві тисячі чотириста
вісімдесят три гривні 30 копійок) та
збитків, понесених на проведення
товарознавчого дослідження – 1 230,00 грн.
(одна тисяча двісті тридцять гривень).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачу було завдано майнової шкоди
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталась через порушення
правил дорожнього руху водієм, який
перебував у трудових відносинах з
відповідачем-2, цивільно-страхова
відповідальність якого застрахована у
відповідача-1 за полісом № АА/1903087.

Під час перебування справи на розгляді
в суді позивач, користуючись
передбаченими ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
правами, 14.08.2013р. через канцелярію подав
до суду заяву № 015-11/803 від 14.08.2013 року
“Про збільшення позовних вимог та
залчення до справи співвідповідача” в
якій Дочірнє підприємство
“Чернігівський облавтодор”
Відкритого акціонерного товариства
“Державна акціонерна компанія
“Автомобільні дороги України”
просить суд стягнути з Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Еталон" грошових коштів в
сумі 51 230,00 грн. з яких: збитків - 50 000,00
грн. та збитків, понесених на
проведення товарознавчого дослідження
– 1 230,00 грн., а з Фізичної особи –
підприємця ОСОБА_1 коштів в розмірі 7
098,59 грн., як збитків на відшкодування
шкоди.

Відповідачі відзиву на позовну заяву
до суду не надали, участь своїх
представників в судове засідання не
забезпечили. Про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином.

У відповідності з положеннями
постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» від 26
грудня 2011 року N 18 місцезнаходження
юридичної особи або місце проживання
фізичної особи - підприємця
визначається на підставі відомостей,
внесених до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (стаття 17 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб – підприємців»).
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Пунктом 11 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році» від 15.03.2007р.01-8/123
передбачено, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб –
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.05.2013 року по справі
№ 910/8726/13 (суддя Шаптала Є.Ю.)
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження по справі,
розгляд справи призначено на 29.05.2013
року.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.06.2013 року судом замінено
первісного відповідача - ФОП ОСОБА_1 на
належного відповідача – ПАТ “Страхова
компанія “Еталон”.

Розпорядженням № 04-1/799 від 26.09.2013 року, у
зв’язку з обранням судді
Шаптали Є.Ю. на посаду судді Київського
апеляційного господарського суду,
призначено повторний автоматичний
розподіл справи № 910/8726/13.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.09.2013 року справу
№ 910/8726/13 прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 12.11.2013
року о 10:00 год.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.11.2013 року судом, за
клопотанням представника відповідача,
у відповідності до положень ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України, продовжено строк вирішення
спору на 15 днів, розгляд справи, у
зв’язку з неявкою представників
відповідача було відкладено до 03.12.2013
року.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.12.2013 року судом залучено до
участі у справі в якості іншого
відповідача /відповідача-2/ - Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1, розгляд
справи відкладено до
14.01.2014 року.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв’язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України» (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об’єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувався з
урахуванням положень ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2011 року на автодорозі
Київ-Чергнігів-Нові Яриловичі
відбулося зіткнення автомобіля «ГАЗ»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
який належить Чернігівське ДЕП та
знаходився під керуванням ОСОБА_3 і
автомобіля «ТАТА», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить відповідачу-2 та який
знаходився під керуванням ОСОБА_4.

Транспортний засіб «ГАЗ», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, належить
позивачу, що вбачається з виданої
органами МВС України на ім’я
Дочірнього підприємства
“Чернігівський облавтодор” довідки №
8/5-836 ДТП від 11.11.2013р. (копія довідки
міститься в справі).

В результаті ДТП автомобіль «ГАЗ»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
було пошкоджено, що підтверджується
вказаною довідкою. Розмір
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля «ГАЗ», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 складає – 32
483,30 грн., що випливає з висновку
спеціаліста № 180 від 17.05.2012р. (копія
висновку в справі).

Відповідно до вироку Чернігівського
районного суду Чернігівської області
від 10.07.2012р. у справі № 2523/401/2012 (копія в
справі) дорожньо-транспортна пригода
відбулась внаслідок порушення водієм
ОСОБА_4 п. п. 2.3 «б», 2.9. «б» Правил
дорожнього руху, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1306 від 10.10.2001р.

Оцінивши в нарадчій кімнаті наявні в
матеріалах справи документи та докази,
господарський суд вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
визначено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі.

У відповідності до положень частини
другої статті 1187 Цивільного кодексу
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Автомобіль «ТАТА», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, належить
відповідачу-2, що вбачається з виданої
органами МВС України на ім’я
Дочірнього підприємства
“Чернігівський облавтодор” довідки №
8/5-836 ДТП від 11.11.2013р.

Громадянин ОСОБА_4 на час ДТП перебував
у трудових відносинах з відповідачем-2,
що підтверджується трудовим договором
між працівником і фізичною особою б/н
від 25.07.2011р. (копія договору в справі).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем-2 застраховано
цивільно-правову відповідальність за
шкоду, заподіяну майну третіх осіб
внаслідок експлуатації транспортного
засобу «ГАЗ», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 будь-якою особою, яка
експлуатує його на законних підставах,
шляхом укладення з відповідачем-1
поліса обов’язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/1903087 (тип договору – 1,
належним чином засвідчена копія
міститься в матеріалах справи).

У відповідності до ст. 5 Закону України
«Про обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Згідно із статтею 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності відшкодовує
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті ДТП майну третьої особи.

Як визначено з висновку спеціаліста №
180 від 17.05.2012р. вартість матеріального
збитку в результаті пошкодження
автомобіля «ГАЗ», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 в ДТП,
становить – 32 483,30 грн.

Судом встановлено, що позивачем були
понесені додаткові фінансові витрати
по оплаті послуг експерта за
проведення автотоварознавчого
дослідження, що підтверджується
платіжним дорученням № 1226 від 17.05.2012р.
(копі платіжного доручення в справі).

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 22 Цивільного
кодексу України, збитками є втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачене відшкодування у меншому
обсязі.

Відповідно до ст. 27.1 ст. 27 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виплата страховою
відшкодування здійснюється протягом
одного місяця з дня отримання
страховиком визначених у статті 35
відповідного Закону документів.

Згідно ст. 35.1 ст. 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», для отримання страхового
відшкодування особа, яка має право на
відшкодування, подає страховику
відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що
07.06.2013р. позивач подав до відповідача-1
заяву про виплату страхового
відшкодування № 015-11/510 від 06.06.2013p. з
додатком пакету необхідних документів
(копія заявив справі). Факт надсилання
відповідної заяви на адресу
відповідача-1 підтверджується описом
вкладення у цінний лист та фіскальним
чеком про оплату відправки № 4735 (копії
документів в справі).

Як стверджує позивач, а відповідачем-1
не спростовано, протягом встановленого
законом строку останній безпідставно
не виконав свої зобов'язання щодо
виплати страхового відшкодування, що
виникло в результаті ДТП за участю
транспортного засобу «ТАТА», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 та не
оплатив витрати з проведення
експертного автотоварознавчого
дослідження.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Зважаючи на те, що розмір матеріального
збитку/оціненої шкоди, яка була
заподіяна у результаті ДТП майну
позивача становить 32 483,30 грн., сума
страхового відшкодування, з огляду на
вимоги ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», що підлягає виплаті
відповідачем-1 за шкоду, заподіяну
внаслідок експлуатації водієм
відповідача-2 ОСОБА_4 транспортного
засобу «ТАТА», державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, становить 32 483,30 грн.

Щодо вимог про стягнення з
відповідача-1, як страховика
відповідача-2, грошових коштів в
розмірі 1 230,00 грн., тобто збитків,
понесених позивачем на проведення
товарознавчого дослідження, то суд
зазначає, що у відповідності до ст. 34
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» якщо
представник страховика (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ) не з'явився у визначений строк,
потерпілий має право самостійно обрати
аварійного комісара або експерта для
визначення розміру шкоди. У такому разі
страховик (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
зобов'язаний відшкодувати потерпілому
витрати на проведення експертизи
(дослідження).

З урахуванням того, що доказів
направлення позивачем страховику
відповідача-2 повідомлення про
прибуття до місцезнаходження
пошкодженого майна для визначення
розміру збитків до суду не
представлено, необґрунтованими, в силу
ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, є
заявлені позивачем вимоги про
стягнення 1 230,00 грн. фінансових витрат
по оплаті послуг експерта за
проведення автотоварознавчого
дослідження.

Щодо заявлених вимог до відповідача-2.

За ст. 1194 Цивільного кодексу України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

З огляду на те, що розмір страхової
виплати (страхового відшкодування) для
повного відшкодування завданої
відповідачем-2 шкоди становить 32 483,30
грн. та покривається відповідачем-1 в
межах ліміту відповідальності згідно
полісу № АА/1903087 за шкоду, заподіяну
майну, недоведеними є заявлені
позивачем позовні вимоги про стягнення
7 098,59 грн. з відповідача-2.

Враховуючи все вищевикладене, позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню про стягнення з
відповідача-1 збитків в розмірі 32 483,30
грн. (тридцять дві тисячі чотириста
вісімдесят три гривні 30 копійок).

Судові витрати позивача по сплаті
судового збору пропорційно розміру
задоволених вимог в сумі 1 000,96 грн.
відповідно до положень статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Еталон"
(ідентифікаційний код 20080515, адреса: 03057,
м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2-й
під'їзд), з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення суду, на користь
Дочірнього підприємства
“Чернігівський облавтодор”
Відкритого акціонерного товариства
“Державна акціонерна компанія
“Автомобільні дороги України”
(ідентифікаційний код 32016315, адреса: 14005,
м. Чернігів, вул. Київська, буд. 17), на
будь-який рахунок, виявлений державним
виконавцем під час виконання рішення
суду, грошові кошти: основного боргу - 32
483,30 грн. (тридцять дві тисячі чотириста
вісімдесят три гривні 30 копійок) та
судові витрати - 1 000,96 грн. (одна тисяча
дев’яносто шість гривень). Видати
наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Копію даного рішення направити
відповідачам у справі № 910/8726/13.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено 15.01.2014р.

Суддя
О.В.
Котков