м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22863/13 16.01.14

За первісним позовом Управління
Державної служби охорони при Головному

управлінні МВС України в
Київській області

До Публічного акціонерного
товариства «Укртрансгаз»

Про стягнення 96 624,00 грн.

За зустрічним позовом Публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»

До Управління Державної
служби охорони при Головному
управлінні МВС

України в Київській
області

Про визнання договору та
актів прийому-здачі виконаних робіт
нікчемними

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

Від позивача Красновид Н.Л. - по
дов. № 13/1-1-7 від 08.01.2014

Лабутіна О.А. - по дов.
№ 13/1-1-8 від 08.01.2014

Від відповідача Богушинський Л.В. -
по дов. № 2058 від 28.08.2013

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Управління
Державної служби охорони при ГУ МВС
України в Київській області до
Публічного акціонерного товариства
«Укртрансгаз» про стягнення 96 624,00 грн.
заборгованості, з яких: 58 608,00 грн. боргу
за неналежне виконання взятих на себе
останнім зобов'язань згідно договору
про закупівлю послуг № від 15.06.2012
та 38 016,00 грн. боргу за неналежне
виконання взятих на себе останнім
зобов'язань згідно договору про
закупівлю № 13/ від 01.08.2013.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.11.2013 порушено провадження у
справі № 910/22863/13 та призначено справу
до розгляду на 10.12.2013.

Відповідач у поданому в судовому
засіданні 10.12.2013 відзиві зазначає, що в
порушення ст. 58 Господарського
процесуального кодексу України
позивачем об'єднано неоднорідні
вимоги, в тому числі за нікчемним
правочином. Мова йде про договір №
13/ від 01.08.2013, за яким позивач
зобов'язувався надати послуги у сфері
громадського порядку та громадської
безпеки (забезпечення порядку та
громадської безпеки на території КС
«Ставищенська» Золотоніського ЛВУМГ).
Виробничі об'єкти - Компресорні станції
товариства є дійсно особливо важливими
об'єктами газотранспортної системи, що
потребують постійної охорони власними
силами та з допомогою залучених служб
охорони, відносно чого і укладався
договір № від 15.06.2012 з позивачем.
Договір 13/ від 01.08.2013 вважає
нікчемним правочином, оскільки має
місце підписання представником філії
УМГ «Черкаситрансгаз» договору про
забезпечення громадського порядку, що
не відповідає ні статусу КС
«Ставищенська» (чи будь-якій іншій КС),
ні суті предмету договору, оскільки
громадський порядок, забезпечення
якого входить до визначених ЗУ «Про
міліцію» прав (п.1 ч. 1 ст. 11),
забезпечувати на закритій, режимній
території немає жодної потреби. Також
відповідач просив відкласти розгляд
справи для надання можливості
підготувати зустрічну позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва 910/22863/13 від 10.12.2013, у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представника позивача та невиконанням
сторонами вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 27.11.2013, розгляд
справи був відкладений на 19.12.2013.

16.12.2013 відповідач звернувся до
Господарського суду міста Києва із
зустрічною позовною заявою до
Управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в Київській області
про визнання договору про закупівлю №
13/ від 01.08.2013 та актів
прийому-здачі виконаних робіт №
МИР-002945 за серпень 2013 року та № МИР-002964
за вересень 2013 року нікчемними.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.12.2013 зустрічну позовну
заяву Публічного акціонерного
товариства «Укртрансгаз» прийнято для
спільного розгляду з первісним позовом
у справі № 910/22863/13.

В судовому засіданні 19.12.2013 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
до 16.01.2014.

Відповідач за зустрічним позовом у
поданому 13.01.2014 до відділу діловодства
суду відзиві проти зустрічного позову
заперечує, оскільки в п. 1.1. договору №
13/ від 01.08.2013 вказано, що
виконавець зобов'язується надати
послуги у сфері громадського порядку
та громадської безпеки (забезпечення
громадського порядку та громадської
безпеки на території КС «Ставищенська»
Золотоніського ЛВ УМГ), (код ДК 016-2010 -
84.24.1), а замовник прийняти та своєчасно
оплатити їх вартість. Код 84.24.1
Державного класифікатора 016-2010 звучить
послуги у сфері громадського порядку
та громадської безпеки. Зазначає, що
відповідно до довідки АА № 892183 з ЄДРПОУ
відповідач має вид діяльності за
КВЕД-2010 84.24 Діяльність у сфері охорони
громадського порядку та безпеки.
Оскільки позивач здійснює закупівлю
послуг охорони відповідно до вимог
Закону України «Про здійснення
державних закупівель», то в укладеному
договорі вказаний вид діяльності
відповідача відповідно до КВЕД-2010.
Окрім того, 15.06.2012 між сторонами був
укладений договір № про
закупівлю послуг, предметом якого було
надання послуг з проведення
розслідувань і забезпечення безпеки.
Даний договір також укладався
відповідно до вимог Закону України
«Про здійснення державних закупівель»,
а тому був вказаний код 74.60.1 Державного
класифікатора 016-97. Зазначає, що дані
Державні класифікатори не містять код,
який би чітко був адаптований до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 615 від 10.08.1993 «Про заходи щодо
вдосконалення охорони об'єктів
державної та інших форм власності» та
містив би такий вид економічної
діяльності як охорона майна,
власності, громадян. Також, відповідно
до Ліцензії МВС України № 582045 від
14.04.2011, виданої УДСО при ГУМВС України в
Київській області видом господарської
діяльності відповідача є надання
послуг з охорони власності та громадян.
Отже, охоронюваним об'єктом згідно
договору № 13/ від 01.08.2013 про
закупівлю послуг є саме компресорна
станція «Ставище» за адресою с.
Дибенці, Богуславського району,
Київської області, що підтверджується
п. 5.2. договору, Технічним завданням
(додаток до договору № 1), розрахунком
вартості охорони особливо важливих
об'єктів на 2013 рік (додаток до договору
№ 1-2). Вказане технічне завдання
підтверджує, що надавались послуги
саме по охороні майна, а саме розділ 1
містить опис послуг «Охорона
особливо-важливих об'єктів філії УМГ
«Черкаситрансгаз» на КС-«Ставище»
Золотоніського ЛВ УМГ.

Позивач за первісним позовом в
судовому засіданні 16.01.2014 позовні
вимоги підтримав повністю.

Відповідач за первісним позовом в
судовому засіданні 16.01.2014 проти позову
заперечував повністю.

Позивач за зустрічним позовом в
судовому засіданні 16.01.2014 позовні
вимоги підтримав повністю.

Відповідач за зустрічним позовом в
судовому засіданні 16.01.2014 проти позову
заперечував повністю.

В судовому засіданні 16.01.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва

ВСТАНОВИВ:

15.06.2012 між Управлінням Державної служби
охорони при Головному управлінні МВС
України в Київській області
(виконавець) та Дочірньою компанією
«Укртрансгаз» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» в особі філії Управління
магістральних газопроводів
«Черкаситрансгаз» (замовник) було
укладено договір про закупівлю послуг
№ (далі - договір № ).

Відповідно до п. 1.1. договору №
виконавець зобов'язався надати послуги
з проведення розслідувань і
забезпечення безпеки - послуги з
охорони особливо важливих об'єктів та
об'єктів УМГ «Черкаситрансгаз», лот № 3
- послуги з охорони особливо важливих
об'єктів КС-35 «Ставище» Золотоніського
ЛВУМГ, (код ДК 016-97 - 74.60.1), а замовник
прийняти та своєчасно оплатити їх
вартість.

Відповідно до п. 5.2. договору №
місцем надання послуг є: проммайданчик
компресорної станції «Ставищенська» -
09700, м. Бровари, Київської області - пост
№ 1 - цілодобово - 1 охоронник.

Згідно з п. 10.1. договору № він діє
з 02.06.2012 до 01.06.2013 включно.

31.05.2013 сторонами укладено додаткову
угоду до договору № , відповідно
до якої визначено, що договір діє з
02.06.2012 до 30.08.2013.

01.08.2013 між Управлінням Державної служби
охорони при Головному управлінні МВС
України в Київській області
(виконавець) та Публічним акціонерним
товариством «Укртрансгаз» в особі
філії Управління магістральних
газопроводів «Черкаситрансгаз»
(замовник) було укладено договір про
закупівлю послуг № 13/ (далі -
договір № 13/).

Відповідно до п. 1.1. договору № 13/
виконавець зобов'язався надати послуги
у сфері громадського порядку та
громадської безпеки (забезпечення
громадського порядку та громадської
безпеки на території КС «Ставишенська»
Золотоніського ЛВ УМГ), (код ДК 016-2010 -
84.24.1), а замовник прийняти та своєчасно
оплатити їх вартість.

Відповідно до п. 5.2. договору № 13/
місцем надання послуг є: проммайданчик
компресорної станції «Ставище» - 09700, м.
Богуслав, Київської області - пост № 1 -
цілодобово - 1 охоронник.

Згідно з п. 10.1. договору № 13/ він
набирає чинності з 14.08.2013 і діє до 30.12.2013.

Вид охорони встановлюється
комбінований, а кількісний склад
наряду служби інкасації визначається
за згодою сторін, але не менше ніж за
два працівники служби інкасації на
маршрут (п. 7 додатку 1 до цього
договору). Фактичний кількісний склад
наряду служби інкасації щоденно
фіксується Замовником у журналі
фактично відпрацьованих годин
охоронниками ДСО під особистий розпис
складу наряду служби інкасації.

Спір за первісним позовом виник в
зв'язку з тим, що позивач вважає, що
відповідачем в порушення умов
договорів не було у повному обсязі
сплачено вартість наданих послуг за
червень, липень, серпень 2013 року по
договору № та наданих послуг за
серпень,вересень 2013 року по договору №
13/, в зв'язку з чим у відповідача
виникла заборгованість в загальному
розмірі 96 624,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача за первісним позовом
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до п. 3.1. договору №
ціна договору становить 289 080,00 грн.
згідно розрахунку вартості охорони
особливо важливих об»єктів
Золотоніського ЛВУМГ стаціонарними
постами (додаток № 2), який є невід'ємною
частиною договору.

Згідно з п. 4.1. договору № оплата
за надані послуги здійснюється шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок виконавця
проміжними платежами по факту надання
послуг, протягом 30 днів після
підсипання актів про надання послуг.

Позивачем подано акти прийому-здачі
виконаних робіт/послуг по договору №
, які підписані та скріплені
печатками обох сторін:

№ МИР-001884 від 30.06.2013 за червень 2013 року
на суму 23 760,00 грн.

№ МИР-002252 від 31.07.2013 за липень 2013 року на
суму 25 552,00 грн.

№ МИР-003586 від 13.08.2013 за серпень 2013 року
на суму 10 296,00 грн.

Відповідно до п. 3.1. договору № 13/
ціна договору становить 38 016,00 грн.

Згідно з п. 4.1. договору № 13/ оплата
за надані послуги здійснюється
замовником проміжними платежами
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок виконавця по
факту надання послуг, протягом 30
календарних днів після підписання
актів приймання наданих послуг.

Позивачем подано акти прийому-здачі
виконаних робіт/послуг по договору №
13/138000004, які підписані та скріплені
печатками обох сторін:

№ МИР-002945 від 31.08.2013 за серпень 2013 року
на суму 14 256,00 грн.

№ МИР-002946 від 30.09.2013 за вересень 2013 року
на суму 23 760,00 грн.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу
України встановлює, що виконавець
повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу
України передбачений обов'язок
замовника оплатити надану йому послугу
в розмірі, у строки та в порядку, що
встановлені договором.

Тобто, обов'язковою підставою для
здійснення замовником свого обов'язку
щодо оплати послуг є надання цих
послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з п. 6.1. договору № та п. 6.1.
договору № 13/ замовник
зобов'язався своєчасно та в повному
обсязі сплачувати за наданні послуги.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
визначено, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, замовник в порушення взятих на
себе зобов'язань за договором вартість
наданих послуг у визначений договорами
строк не виконав, в зв'язку з чим
виникла заборгованість перед
позивачем, яка на момент звернення
позивача з позовом до суду згідно
підписаних та скріплених печатками
обох сторін актів звірки
взаєморозрахунків складала 96 624,00 грн.

Проте, відповідачем подано платіжне
доручення № 6869 від 30.12.2013 про
перерахування позивачу коштів в
розмірі 23 760,00 грн. В призначенні
платежу даного доручення вказано, що
оплата за охорону за червень 2013 року
згідно договору № від 15.06.2012.

Стаття 80 Господарського
процесуального кодексу України
містить вичерпний перелік підстав з
яких господарський суд припиняє
провадження у справі.

Припинення провадження у справі - це
форма завершення справи, яке зумовлене
передбаченими законом обставинами, які
повністю відкидають можливість
судочинства.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України суд
припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору, зокрема, в
тому випадку коли спір врегульовано
самими сторонами шляхом перерахування
боргу (передачі майна чи усунення
перешкод у користуванні ним) після
звернення кредитора з позовом за умови
подання доказів такого врегулювання.

Матеріали справи свідчать про
відсутність предмету спору в частині
позовних вимог про стягнення боргу за
надані у червні 2013 року послуги охорони
згідно договору від 15.06.2012 в
розмірі 23 760,00 грн. грн., що у
відповідності до п. 1-1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, тягне за собою припинення
провадження у справі в цій частині.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

У відповідності до ст. 978 Цивільного
кодексу України за договором охорони
охоронець, який є суб'єктом
підприємницької діяльності,
зобов'язується забезпечити
недоторканність особи чи майна, які
охороняються. Володілець такого майна
або особа, яку охороняють, зобов'язані
виконувати передбачені договором
правила особистої та майнової безпеки
і щомісячно сплачувати охоронцю
встановлену плату.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

З урахуванням існування належних
доказів надання позивачем послуг, суд
дійшов висновку про наявність
передбачених чинним законодавством
правових підстав для стягнення з
відповідача їх вартості в загальному
розмірі 72 864,00 грн. (96 624,00 грн. - 23 760,00 грн.
(часткова оплата)).

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні
вимоги Управління Державної служби
охорони при Головному управлінні МВС
України в Київській області є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача. При розподілі
судового збору судом прийнято до уваги
той факт, що відповідач частково
розрахувався з позивачем після
порушення провадження у справі.

За зустрічним позовом

Спір за зустрічним позовом виник в
зв'язку з тим, що позивач вважає, що
договір № 13/ є нікчемним та не
відповідає вимогам, додержання яких
необхідно для його чинності згідно
ст.ст. 202, 203 Цивільного кодексу України.
Позивач вважає, що відповідачем
послуги із забезпечення громадського
порядку не надавались. Вказує на те, що
забезпечення громадського порядку та
громадської безпеки не передбачено на
закритій, режимній території, якою є
компресорна станція КС-35
проммайданчика в Богуславі
Золотоніського ЛВ УМГ. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків. За фактичних
обставин правові наслідки з охорони
громадського порядку КС настати не
могли, оскільки не потребували і не
потребують його забезпечення в не
громадському місці. Вважає, що
позивачем не надано і не могло бути
надано суду жодного акту надання
послуг щодо забезпечення громадського
порядку, а надані акти не підлягають
оплаті.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача за зустрічним позовом не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів (ч.
7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Як зазначалось вище, умовами п. 1.1.
договору передбачено, що виконавець
зобов'язався надати послуги у сфері
громадського порядку та громадської
безпеки (забезпечення громадського
порядку та громадської безпеки на
території КС «Ставишенська»
Золотоніського ЛВ УМГ), (код ДК 016-2010 -
84.24.1), а замовник прийняти та своєчасно
оплатити їх вартість.

Код 84.24.1 Державного класифікатора 016-2010
звучить послуги у сфері громадського
порядку та громадської безпеки.

Відповідно до довідки Головного
управління статистики у м. Києві АА №
892183 з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
відповідач має вид діяльності за
КВЕД-2010 84.24 Діяльність у сфері охорони
громадського порядку та безпеки.

Оскільки, позивач здійснював закупівлю
послуг охорони відповідно до вимог
Закону України «Про здійснення
державних закупівель», то в укладеному
договорі вказаний вид діяльності
відповідача відповідно до КВЕД-2010.

Дані Державні класифікатори не містять
код, який би чітко був адаптований до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 615 від 10.08.1993 «Про заходи щодо
вдосконалення охорони об'єктів
державної та інших форм власності» та
містив би такий вид економічної
діяльності як охорона майна,
власності, громадян.

Отже, охоронюваним об'єктом згідно
договору № 13/ від 01.08.2013 про
закупівлю послуг є саме компресорна
станція «Ставище» за адресою с.
Дибенці, Богуславського району,
Київської області, що підтверджується
п. 5.2. договору, технічним завданням
(додаток № 1).

Вказане технічне завдання підтверджує,
що послуги надаються саме по охороні
майна, а саме розділ 1 містить опис
послуг «Охорона особливо-важливих
об'єктів філії УМГ «Черкаситрансгаз»
на КС-«Ставище» Золотоніського ЛВ УМГ.

Подані акти прийому-здачі виконаних
робіт/послуг № МИР-002945 від 31.08.2013 та №
МИР-002946 від 30.09.2013 підписані позивачем
та підтверджують надання послуг за
договором № 13/.

Згідно з п. 2 ст. 215 Цивільного кодексу
України недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У відповідності до ст. 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Заявляючи позов про визнання недійсним
договору, позивач має довести
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настанням відповідних наслідків.

Підставою недійсності правочину, у
відповідності до ст. 215 Цивільного
кодексу України, є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
визначаються загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину.

Так, частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного
кодексу України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 33 та 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивач не надав до суду доказів, які б
підтверджували той факт, що договір
суперечить нормам Цивільного кодексу
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; не довів
відсутність необхідного обсягу
цивільної дієздатності будь-якої з
осіб, яка вчинила спірний правочин;
відсутність вільного волевиявлення та
невідповідність його внутрішній волі
учасника спірного правочину; не
спрямованість будь-якої зі сторін на
реальне настання правових наслідків,
обумовлених спірним правочином.

Судом встановлено, що правові підстави
для визнання договору № 13/ від
01.08.2013 недійсним відсутні.

З огляду на викладене, позовні вимоги
про визнання договору про закупівлю
послуг № 13/ від 01.08.2013 недійсним
задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги позивача про визнання
актів № МИР-002945 від 31.08.2013 та № МИР-002946
від 30.09.2013 прийому-здачі виконаних
робіт/послуг по договору № 13/138000004
недійсними, суд відзначає, що

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та
інтересів, зокрема може бути визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного
кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 20 Господарського
кодексу України кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються в
тому числі шляхом визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом.

Тобто, за змістом наведених норм
господарські суди розглядають на
загальних підставах справи у спорах
про визнання недійсними актів,
прийнятих іншими органами, у тому
числі, актів господарських товариств,
які відповідно до закону чи установчих
документів мають обов'язковий характер
для учасників правовідносин, що
виникають чи припиняються з прийняттям
такого акту.

Акти прийому-здачі виконаних
робіт/послуг за своїми ознаками до
індивідуального акту не відноситься,
оскільки є лише письмовим оформленням
факту надання послуг, а не актом
ненормативного характеру, а тому
питання про його недійсність не може
бути предметом розгляду у
господарських судах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Отже, оскаржувані акти не можуть бути
предметом розгляду спору відповідно до
ст. 12 Господарського процесуального
кодексу України, оскільки спір в цій
частині не підлягає вирішенню в
господарському суді, тому провадження
у справі в цій частині підлягає
припиненню.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Це стосується позивача за зустрічним
позовом, який мав довести наявність тих
обставин, на підставі яких він
звернувся до господарського суду з
позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Укртрансгаз» є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, п.п. 1, 1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85
ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов Управління Державної
служби охорони при ГУ МВС України в
Київській області задовольнити
частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Укртрансгаз» (м. Київ,
Кловський узвіз, 9/1, ) на
користь Управління Державної служби
охорони при Головному управлінні МВС
України в Київській області (м. Київ,
вул. Гайдара, 8, ) 72 864
(сімдесят дві тисячі вісімсот
шістдесят чотири) грн. 00 коп. основного
боргу, 1 932 (одну тисячу дев'ятсот
тридцять дві) грн. 48 коп. витрат по
сплаті судового збору.

3. В іншій частині провадження у справі
за первісним позовом припинити.

4. Провадження у справі в частині
зустрічних позовних вимог про визнання
актів прийому-здачі виконаних
робіт/послуг № МИР-002945 від 31.08.2013 та №
МИР-002946 від 30.09.2013 недійсними припинити.

5. В іншій частині в задоволенні
зустрічного позову Публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
відмовити повністю.

Повне рішення складено 22.01.2014.

СуддяВ.В. Сівакова