ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2014 Справа №
901/3895/13За позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЕСІ»

до відповідача Публічного
акціонерного товариства
«Чорноморнафтогаз»

про стягнення 38000,00 грн.

Суддя Іщенко І.А.

За участю представників:

від позивача - Асанов Р.С., довіреність
№ 57 від 12.11.2013, представник;

від відповідача - Глушаков М.О.,
довіреність № 11/10 від 08.01.2014,
представник.

Суть спору: Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЕСІ» звернулось до
господарського суду Автономної
Республіки Крим з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
«Чорноморнафтогаз» та просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість в розмірі 38000,00
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач у порушення умов договору
не здійснював своєчасно та у повному
обсязі сплату за поставлений товар, що
і призвело до утворення
заборгованості.

Ухвалою від 25.11.2013 провадження по
справі порушено суддею господарського
суду Автономної Республіки Крим Іщенко
І.А.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги в повному обсязі,
наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у судовому засіданні
підтвердив заборгованість Публічного
акціонерного товариства
«Чорноморнафтогаз» перед Товариством
з обмеженою відповідальністю «ЕСІ» в
розмірі 38000,00 грн., проти позову не
заперечував.

Суд вважає, що матеріали справи в
достатній мірі характеризують
правовідносини, що склалися між
сторонами, та вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами.

Розгляд справи здійснювався в межах
строку встановленого статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України.

Судовий процес фіксувався за допомогою
звукозаписувального пристрою в
порядку статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, суд

ВСТАНОВИВ:

11.12.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЕСІ» (Постачальник)
та Публічним акціонерним товариством
«Чорноморнафтогаз» (Покупець) укладено
Договір поставки № 1342 (а.с. 35-37).

Пунктом 1.1 Договору встановлено, що
Постачальник зобов'язується передати
(поставити) в певний термін у власність
Покупця товар згідно Специфікації №1,
яка є невід'ємною частиною договору, а
Покупець зобов'язується прийняти цей
товар і сплатити його на умовах,
визначених цим Договором.

Розділом 2 Договору встановлено:

- Товар поставляється
Постачальником на умовах DDP - база
ПТОіК, АР Крим, Сакский р-н, сіло
Каменоломня, вул. Київська № 7
(відповідно до термінів правил
ИЖОТЕРМС в редакції 2000 року).
Транспортні витрати по доставці товару
в пункт призначення включені в ціну
товару.

- Постачання товару здійснюється в
строк не більше 5 днів з моменту
отримання Постачальником письмової
заявки від Покупця.

- Право власності на товар
переходить з моменту отримання товару
Покупцем і підписання сторонами
накладної.

- Приймання товару по кількості і
якості проводиться Покупцем за
адресою: База ПТОіК, АР Крим, Сакский
р-н, с. Каменоломня, вул. Київська № 7.

Відповідно пункту 3.5 Договору
Постачальник зобов'язаний надати
Покупцеві другий екземпляр товару -
транспортної накладної, відповідно до
розділу 11 "Правил перевезення вантажів
автомобільним транспортом в Україні",
затверджених Наказом Міністерства
Транспорту України від 14.10.1997 № 363.

Згідно з пунктом 4.1 Договору сума
договору складає 38000,00 грн., у тому числі
ПДВ - 6333,33грн.

Пунктом 4.2 Договору встановлено, що
оплата здійснюється шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок Постачальника
впродовж 120 календарних днів після
постачання товару і підписання акту
прийому-передачі.

Ціна товару встановлюється в
національній валюті України (пункт 4.3
Договору).

Договір набуває чинності з моменту
його підписання та діє до 31.03.2013 (пункт
11.1 Договору).

21.01.2013 Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЕСІ» здійснило
поставку товару Публічному
акціонерному товариству
«Чорноморнафтогаз» на суму 38000,00 грн.

Факт отримання відповідачем товару,
підтверджується видатковою накладною
№ 2 від 21.01.2013 (а.с. 13), товарно -
транспортною накладною № 127054 від 21.01.2013
(а.с. 10), актом приймання - передачі від
21.01.2013 (а.с. 9), що оформлені належним
чином та містять підпис представника
відповідача - Анастальївої О.О. про
отримання товару, який діяв на підставі
Довіреності на отримання товару № 39/634
від 21.01.2013 (а.с. 11).

Покупцеві було виставлено рахунок №
01201 від 21.01.2013 на сплату поставленого
товару в сумі 38000,00 грн. (а.с. 12).

Позивач свої зобов'язання виконав у
повному обсязі, на відміну від
відповідача, який за одержаний товар не
розрахувався.

У зв'язку з несплатою відповідачем суми
боргу за наданий товар позивач
звернувся до відповідача з претензією
від 05.06.2013 вих. № 17, згідно якої вимагав
від відповідача погасити
заборгованість за отриманий товар в
розмірі 38000,00 грн., але незважаючи на це,
відповідного реагування від
відповідача, або відповіді позивач не
отримав.

Таким чином, несплата Публічним
акціонерним товариством
«Чорноморнафтогаз» у добровільному
порядку заборгованості в розмірі 38000,00
грн. стала підставою для звернення
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕСІ", з даним позовом
до суду за захистом порушених прав.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 15 Цивільного кодексу України
встановлено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання та на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
визначено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 202 передбачено, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Різновидністю правочину є договір.

Відповідно до частини 1 статті 626
Цивільного кодексу України, договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 627
Цивільного кодексу України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно частини 1 статті 628 Цивільного
кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного Кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору (частина 1
статті 638 Цивільного Кодексу України).

Згідно частини 1 статті 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 2 статті 712
Цивільного кодексу України до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частиною 1 статті 173
Господарського кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. При цьому,
майново-господарськими, згідно з
частиною 1 статті 175 Господарського
кодексу України, визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічне положення
стосовно господарських зобов'язань
міститься в частині 1 статті 193
Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідач під час розгляду справи по
суті, до прийняття рішення у ній, не
надав доказів погашення
заборгованості за Договором поставки
№ 1342 від 11.12.2012, отже не спростував
тверджень позивача про те, що грошові
зобов'язання в розмірі 38000,00 грн. не
виконані, тоді як відповідно до статей
33, 34 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, способом, передбаченим
чинним законодавством України для
доведення такого роду фактів.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позовних вимог
в частині стягнення з Публічного
акціонерного товариства
«Чорноморнафтогаз» суми
заборгованості в розмірі 38000,00 грн. за
Договором поставки № 1342 від 11.12.2012.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

При цьому, ці дані встановлюються
такими засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі; в необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Доказів, що підтверджують зворотне, ніж
встановлено судом сторонами не надано.

Судовий збір покладається на
відповідача відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення, повне
рішення складено 20.01.2014.

Керуючись статями 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Чорноморнафтогаз» (пр. Кірова, пров.
Совнаркомівський, буд 523/1, м.
Сімферополь, АР Крим, Україна, 95000,
ідентифікаційний код 00153117) на користь
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЕСІ" (вул. Крилова, 147,
м. Сімферополь, АР Крим, Україна, 95001,
ідентифікаційний код 23662169)
заборгованість в розмірі 38000,00 грн.,
судовий збір в розмірі 1720,50 грн.

3. Наказ видати після набрання
рішення законної сили.

Суддя
І.А. Іщенко