ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.01.2014 р.
Справа№ 914/172/14

Суддя господарського суду Львівської
області В.М. Пазичев, розглянувши
матеріали позовної заяви, в приміщенні
господарського суду Львівської
області (79014, м. Львів, вул. Личаківська,
128, каб. № 618)

за позовом: ВАТ «Бориславреммонтаж» (м.
Львів)

до відповідача : Бориславського
міського управління юстиції (м.
Борислав, Львівська обл.)

про: встановлення права власності на
нежитлову споруду

визнав, що позовну заяву слід
повернути позивачу без розгляду.

Виносячи дану ухвалу, суд виходив з
наступного:

21.01.2014 року за вх.№180 в канцелярії
Господарського суду Львівської
області зареєстровано позовну заяву
ВАТ «Бориславреммонтаж» (м. Львів) до
Бориславського міського управління
юстиції (м. Борислав, Львівська обл.) про
встановлення права власності на
нежитлову споруду.

При підготовці справи до розгляду
судом встановлено, що позовна заява
підлягає поверненню без розгляду з
наступних підстав:

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Господарського
процесуального кодексу України, до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановленому порядку та
розмірі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України, суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" (із змінами і
доповненнями, внесеними Законом
України від 6 жовтня 2011 року), за подання
до господарського суду позовної заяви
майнового характеру сплачується
судовий збір в розмірі 2 % від ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, а немайнового
характеру - в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати (станом
на час подачі позову, тобто з 01.01.2014
року, становить 1218,00 грн.).

При огляді позовних матеріалів було
встановлено, що позивачем до позовної
заяви не долучено доказів сплати
судового збору. Натомість, в прохальній
частині позовної заяви міститься
клопотання позивача про відстрочення
сплати судового збору до прийняття
судом рішення, в зв'язку з тим, що
позивач - банкрут, а кошти на поточному
рахунку відсутні.

Однак, відповідно до ст.8 Закону України
"Про судовий збір", суд може своєю
ухвалою відстрочити або розстрочити
сплату судового збору на певний строк,
але не довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі, лише враховуючи
майновий стан сторони. Згідно з п.5
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування Закону
України "Про судовий збір" від 05.07.2012р.
№01-06/869/2012, особа, яка заявляє
відповідне клопотання, повинна навести
доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
унеможливлював сплату судового збору у
встановленому порядку і розмірі, а
також щодо можливості сплати судового
збору після того, як сплине термін
відстрочення, що заявлений у позовній
заяві.

Згідно п.3.1 р.3 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України 37 від
21.02.2013 року «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»,
єдиною підставою для вчинення
господарським судом дій, зазначених у
статті 8 Закону, є врахування ним
майнового стану сторін. Особа, яка
заявляє відповідне клопотання, повинна
навести доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею
судового збору у встановленому порядку
і розмірі.

Отже, позивачем не виконано
вищезазначених вимог чинного
законодавства України, не надано
належного обґрунтування наявності
майнового стану саме позивача, який би
унеможливлював виконання вимог
чинного законодавства України щодо
своєчасної оплати судового збору, а
також щодо можливості сплати судового
збору після того, як сплине термін
відстрочення, що заявлений у позовній
заяві.

Зважаючи на викладене, позивачем не
обґрунтовано з посиланням на чинне
законодавство України наявність
правових підстав для задоволення
клопотання про відстрочення сплати
судового збору.

Крім того, згідно п.2 ч. 2 ст. 54 ГПК
України, позовна заява повинна містити
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за
його наявності для фізичних осіб)
сторін, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання
(для фізичних осіб), ідентифікаційні
коди суб'єкта господарської діяльності
за їх наявності (для юридичних осіб) або
індивідуальні ідентифікаційні номери
за їх наявності (для фізичних осіб -
платників податків).

Згідно ч.1 ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

При огляді позовних матеріалів було
встановлено, що позивачем при поданні
позовної заяви не вказано повного
найменування, місцезнаходження, коду
ЄДРПОУ тощо позивача, а зазначено лише
адресу для листування, а саме: 79011, м.
Львів, вул. Снопківська, 12 А. Таким
чином, позивачем порушено вимоги
чинного законодавства України щодо
правил оформлення позовної заяви, а
саме ст. 54 ГПК України.

Отже, керуючись ст.63 ГПК України, суддя,
який вирішує питання про прийняття
позовної заяви, зобов'язаний повернути
позовну заяву з підстав неправильного
оформлення позовної заяви та доданих
до неї документів.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст. 57, п.4 ч.1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ВАТ «Бориславреммонтаж»
(м. Львів) до Бориславського міського
управління юстиції (м. Борислав,
Львівська обл.) про встановлення права
власності на нежитлову споруду -
повернути без розгляду.

ДОДАТОК: на 14-х арк.

Суддя:
В.М. Пазичев

Згідно ч.3 ст.63 ГПК України, повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку після усунення допущенного
порушення.