ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 р.
Справа №923/1142/13

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Александрової Л.І. при
секретарі Гололобові М.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом овариства з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів №1", м. Київ

до

відповідача-1 - товариства з обмеженою
відповідальністю "Каховка "Маркет", м.
Нова Каховка Херсонської області

відповідача-2 - товариства з обмеженою
відповідальністю "Глобал Концентрейт",
м. Нова Каховка Херсонської
області

про визнання недійсним договору
купівлі-продажу та витребування майна

за участю представників сторін:

від позивача - Суічмезов Р.В.
представник, дов. від 05.08.2013р.;

від відповідача-1 - Зінкевич Д.С.
представник, дов. від 23.04.2013р.;

від відповідача-2 - не прибув

Строк вирішення спору продовжений
ухвалою суду від 19.12.2013 за клопотанням
представника позивача на підставі ч. 3
ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення після
закінчення розгляду справи.

Провадження у справі порушено ухвалою
від 28.08.2013 за позовом ТОВ "Завод
будівельних матеріалів №1 до
відповідача-1 ТОВ «Каховка "Маркет»,
відповідача-2 ТОВ "Глобал Концентрейт"
про:

- визнання недійсним договору
купівлі-продажу № 0608-1 від 06.08.2010 року,
укладеного між ТОВ "Завод Будівельних
Матеріалів №1" та ТОВ "Глобал
Концентрейт";

- витребування у ТОВ "Каховка Маркет"
майна, що знаходиться за адресою: 74900,
Херсонська область, м. Нова Каховка,
вул. Першотравнева, 79, а саме:

- водопроводная сеть;

- воздуховод по цеху;

- газопровод;

- канализационная сеть;

- конденсаторная емкость;

- блок пост;

- вимірювальний прибор кислотності
PH-150MI;

- комплект: модуль пам'яті, валік, стойки
Designje;

- ваги електронні ВЕСТ-150А12Е;

- контейнер самоопрокидывающийся ВК-КС,
4-шт.

Ухвалою про порушення справи накладено
арешт на вказане вище майно.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступними обставинами. За оспорюваним
договором купівлі-продажу № 0608-1 від
06.08.2010 року ТОВ "Завод Будівельних
Матеріалів №1" продав, а ТОВ "Глобал
Концентрейт" купив спірне майно.

В подальшому ТОВ "Глобал Концентрейт"
продав за договором купівлі-продажу №4
від 06.08.2010 вказане майно ТОВ "Каховка
Маркет".

При цьому, як зазначає позивач,
Статутом товариства передбачено, що
рішення щодо відчуження активів
Товариства відноситься до виключної
компетенції Загальних зборів та
ухвалюється Протоколом Загальних
зборів Товариства. Проте, бізнес-плану
ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1"
на 2010 рік загальними зборами не
затверджувалось, попередньої згоди на
відчуження активів ТОВ "Завод
будівельних матеріалів №1" не
надавалось.

Вважає, що оспорюваний договір
підписаний неуповноваженою особою, а
відтак має бути визнаний судом
недійсним. У зв'язку з цим просить
витребувати спірне майно у
відповідача-1, який придбав вказане
майно за недійсним правочином.

Як на підстави позовних вимог позивач
послався на положення ст.ст. 92, 203, 215, 216,
241, 387, 388 ЦК України.

Відповідач вказує на пропуск позивачем
строку позовної давності для звернення
до суду з даним позовом. Проти позовних
вимог заперечує вказуючи на наступні
обставини. Оспорюваний договір
підписаний Бабієм С.Ю., який діяв на
підставі довіреності виданої
генеральним директором позивача
Вінником І.Ю. Вказаний договір
виконаний сторонами, зокрема зазначає,
що позивач вчинив дії, які свідчать про
прийняття договору до виконання, а
саме: прийняв грошові кошти в рахунок
оплати вартості майна та передав майно
покупцеві. Також, вважає, що спірне
майно, яке є предметом оспорюваного
договору не є активами позивача.
Посилається на те, що позивачем не
надано доказів факту належності йому
спірного майна.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

в с т а н о в и в:

Як стверджує позивач, між ним та
відповідачем-2 укладений договір
купівлі-продажу №0608-1 від 06 серпня 2010 р.
(далі Договір, оспорюваний договір), на
підставі якого позивач відчужив на
користь відповідача-2 за ціною 349 861,01
грн. наступне майно:

- водопроводная сеть;

- воздуховод по цеху;

- газопровод;

- канализационная сеть;

- конденсаторная емкость;

- блок пост;

- вимірювальний прибор кислотності
PH-150MI;

- комплект: модуль пам'яті, валік, стойки
Designje;

- ваги електронні ВЕСТ-150А12Е;

- контейнер самоопрокидывающийся ВК-КС,
4-шт. (далі - спірне майно).

Також позивач заявляє, що в подальшому
спірне майно було відчужене
відповідачем-2 на користь відповідача-1
на підставі договору купівлі-продажу №
4 від 06 серпня 2010 р.

Посилаючись на те, що оспорюваний
договір було укладено без попередньої
згоди загальних зборів учасників
позивача, позивач звернувся до суду з
вимогами про визнання Договору,
укладеного з відповідачем-2, недійсним,
та витребування спірного майна від
відповідача-1 як його фактичного
володільця.

Відповідно до положень статті 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно статті 92 ЦК України юридична
особа набуває цивільних прав та
обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної
особи встановлюється установчими
документами та законом.

У випадках, встановлених законом,
юридична особа може набувати цивільних
прав та обов'язків і здійснювати їх
через своїх учасників.

Орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи
чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

У відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Пунктом 10.1. Статуту позивача, який
кореспондується з положеннями статті 58
Закону України "Про господарські
товариства", встановлено, що Вищим
органом Товариства є Загальні збори
Засновників (Учасників) Товариства
(далі - Збори Засновників (Учасників).

Згідно підпункту 15 пункту 10.3. Статуту
позивача до виключної компетенції
Зборів Засновників (Учасників)
належить надання попередньої згоди на
відчуження будь-яких активів
Товариства, якщо таке відчуження не
передбачено річним Бізнес-Планом
Товариства.

У пункті 10.11. Статуту позивача
зазначено, що виконавчим органом
товариства, який здійснює керівництво
поточною діяльністю товариства, є
генеральний директор.

Відповідно до абзаців 9, 14, 15 п. 10.12.
Статуту позивача до повноважень
генерального директора товариства
належить: розпорядження майном та
грошовими коштами товариства з
урахуванням положень зазначених у
пунктах 15), 16), 17), 18), 19) п. 10.3. цього
Статуту; видача від імені Товариства
довіреності; підписання без
довіреності від імені Товариства
договорів (угод, контрактів), в тому
числі зовнішньоекономічних, з
урахуванням положень зазначених у
пунктах 15), 16), 17), 18), 19) п. 10.3. цього
Статуту.

Враховуючи положення підпункту 15
пункту 10.3., абзаців 9, 14, 15 п. 10.12. Статуту
позивача, укладати договори (угоди,
контракти) щодо відчуження будь-яких
активів Товариства належить до
повноважень Генерального директора
або за виданою ним довіреністю іншій
особі за умови надання попередньої
згоди на таке відчуження загальними
зборами ТОВ "Завод будівельних
матеріалів №1" якщо таке відчуження не
передбачено річним Бізнес-Планом
Товариства.

В матеріалах справи відсутні докази
затвердження бізнес-плану ТОВ "Завод
будівельних матеріалів №1" на 2013 рік
загальними зборами вказаного
товариства, а також докази надання
попередньої згоди на відчуження
будь-яких активів ТОВ "Завод
будівельних матеріалів №1".

Проте, попри обґрунтованість позиції
позивача щодо необхідності
обов'язкового попереднього погодження
правочину щодо відчуження спірного
майна з боку загальних зборів
учасників товариства, позовні вимоги
про визнання Договору недійсним не
можуть бути задоволені з огляду на
недоведеність факту дійсного
укладення оспорюваного договору.

Так, згідно статті 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх позовних вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України визначено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На підтвердження укладення спірного
Договору позивачем надано фотокопію
договору купівлі-продажу №0608-1 від 06
серпня 2010 р. Проте, попри витребування
судом оригіналу Договору ані
відповідачем-2, ані позивачем, які є
єдиними сторонами оспорюваного
Договору, відповідний оригінал суду не
представили, що унеможливлює оцінку
наявної в матеріалах справи фотокопії
у якості доказу дійсного укладення між
сторонами договору купівлі-продажу
№0608-1 від 06 серпня 2010 р.

За таких умов, враховуючи викладене в
п.п. 2.2., 2.3., 2.4. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», в матеріалах справи
відсутні належні докази укладення
оскаржуваного Договору, що виключає
можливість визнання недійсним.

За таких самих обставин не може
вважатися доведеним факт дійсного
укладення між відповідачем-2 і
відповідачем-1 договору
купівлі-продажу № 4 від 06 серпня 2010 р.,
на яким позивач обґрунтовує
необхідність витребування майна саме
від відповідача-1 як його фактичного
володільця.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції
України встановлює принцип
непорушності приватної власності.

Статтею 387 Цивільного кодексу України,
на яку в позовній заяві посилається
позивач як на підставу своїх вимог,
передбачено право власника майна
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Згідно ст. 388 ЦК України, якщо майно за
відплатним договором придбане в особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або
особи, якій він передав майно у
володіння;

3) вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

З викладених норм слідує, що
необхідними умовами для задоволення
віндикаційного позову власника є:

- наявність права власності на
спірне майно;

- вибуття майна з володіння
власника поза його волі та перебування
спірного майна у незаконному володінні
третьої особи.

За умови недоведеності дійсного
укладення договору купівлі-продажу
№0608-1 від 06 серпня 2010 р. та договору
купівлі-продажу № 4 від 06 серпня 2010 р. в
матеріалах справи відсутні як докази
вибуття спірного майна з володіння
його власника ТОВ "Завод будівельних
матеріалів №1", так, і докази порушення
цього права з боку відповідача-1, а отже,
друга необхідна умова застосування
віндикації як способу захисту права
власності позивача відсутня.

Отже, вимоги позивача як власника не
можуть бути захищені в обраний ним
спосіб шляхом витребування спірного
майна від відповідача-1.

Враховуючи наведене вище суд не
знаходить підстав для задоволення
позовних вимог ТОВ "Завод будівельних
матеріалів №1", у зв'язку з чим в
задоволенні позову має бути відмовлено
повністю.

З огляду на відмову в позові суд в
порядку ст. 68 ГПК України скасовує
заходи забезпечення позову у вигляді
арешту спірного майна, застосовані
ухвалою від 21.08.2013р.

З урахуванням вимог ст. 49 ГПК України
судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Скасувати застосовані ухвалою
від 28.08.2013р. заходи забезпечення позову
у вигляді арешту на майно, що
знаходиться за адресою: 74900, Херсонська
область, м. Нова Каховка, вул.
Першотравнева, 79, а саме:

- водопроводная сеть;

- воздуховод по цеху;

- газопровод;

- канализационная сеть;

- конденсаторная емкость;

- блок пост;

- вимірювальний прибор кислотності
PH-150MI;

- комплект: модуль пам'яті, валік, стойки
Designje;

- ваги електронні ВЕСТ-150А12Е;

- контейнер самоопрокидывающийся
ВК-КС, 4-шт.

Повне рішення складено 16.01.2014

Суддя
Л.І. Александрова