ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2014 р.Справа № 922/110/13-г

Господарський суд Харківської області
у складі:

головуючий суддя Аюпова Р.М.

судді: Погорелова О.В. , Шатерніков М.І.

при секретарі судового засідання
Лобові Р.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ортія", м. Харків
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ольга.", м. Харків
про визнання права власності за участю
представників сторін:

Представник позивача - Крицька Ю.О.,
довіреність №10/07-13 від 10.07.2013р.;

Представник відповідача - Олійник В.В.,
дов. б/н від 08.01.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ортія", м. Харків,
звернувся до господарського суду з
позовом до відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ольга.", в
якому просить суд (з урахуванням
прийнятої ухвалою господарського суду
заяви (вх. №47537) про зменшення позовних
вимог) :

1. Визнати за Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ортія" (,
місцезнаходження: 61036, м. Харків, вул.
Морозова, 13) право власності на
нежитлову будівлю літ."Д-2", загальною
площею 1 498,6 кв.м., що розташована за
адресою: м.Харків, вул. Академіка
Павлова, буд.120, та придбана на
цільовому аукціоні, який проведений
Товарною біржею "Європейська" (), згідно Протоколу №2 про
проведення цільового аукціону від
28.12.2012р. та акту №2 про проведений
цільовий аукціон від 28.12.2012р.

2. Визнати за Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ортія" (,
місцезнаходження: 61036, м. Харків, вул.
Морозова, 13) право власності на
нежитлову будівлю літ."3-3", загальною
площею 2 386,6 кв.м., що розташована за
адресою: м.Харків, вул. Академіка
Павлова, буд.120, та придбана на
цільовому аукціоні, яки проведений
Товарною біржею "Європейська" (), згідно Протоколу №3 про
проведення цільового аукціону від
28.12.2012р. та акту №3 про проведений
цільовий аукціон від 28.12.2012р.

Ухвалою господарського суду від
04.03.2013р. для розгляду справи № 922/110/13
призначено судову колегію.

Розпорядженням голови господарського
суду від 22.10.2013р., в зв"язку з відпусткою
судді Светлічного Ю.В., зменено склад
судової колегії та призначено для
розгляду справи колегію у складі:
головуючий суддя Аюпова Р.М., судді
Погорелова О.В., Шатерніков М.І.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23 березня 2012 року "Про судове
рішення", в разі необхідності заміни
судді в процесі розгляду справи або
додаткового введення судді (суддів) до
складу суду розгляд справи з огляду на
встановлений пунктом 3 частини
четвертої статті 47 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" принцип
незмінності судді, слід починати
спочатку. При цьому заново
розпочинається й перебіг передбачених
статтею 69 ГПК строків вирішення спору,
а його подальше продовження новим
(зміненим) складом суду здійснюється у
випадках і в порядку, передбачених
частиною третьою цієї статті.

Ухвалою господарського суду від
23.12.2013р., за клопотанням представника
позивача, продовжено строк розгляду
даного спору за межами двомісячного
строку до 08.01.2014р.

У призначеному судовому засіданні
08.01.2014р. представник позивача позов
підтримав та наполягав на його
задоволенні.

Представник відповідача, присутній у
судовому засіданні 08.01.2014р. проти
позову заперечував з підстав,
викладених у запереченнях (вх. № 112),
наданих через канцелярію
господарського суду, які колегією
суддів досліджені та долучені до
матеріалів справи.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
представників сторін, судовою колегією
встановлено наступне:

18.05.2011р. ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області порушено
провадження у справі №29/5005/6381/2011 про
банкрутство ТОВ "Ольга." за заявою
боржника на підставі ст.51 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 02.06.2011р.
у справі №29/5005/6381/2011 ТОВ "Ольга." визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру строком на 1 рік, до 02.06.2012р.,
ліквідатором ТОВ "Ольга." призначено
арбітражного керуючого Малишеву Т.А.,
яка з дня свого призначення, відповідно
до вимог ч.1 ст.25 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
виконує функції з управління та
розпорядження майном ТОВ "Ольга.", а
також виконує повноваження керівника
(органів управління) ТОВ "Ольга.". Строк
проведення ліквідаційної процедури
продовжено до 14.12.2012 р.

Порядок процедури банкрутства для
боржника, що ліквідується власником
встановлено ст.51 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції, чинній на дату виникнення
спірних взаємовідносин), основним
призначенням якої є ліквідація
визнаної судом заборгованості
банкрута шляхом продажу майна банкрута
та проведення розрахунків по його
боргах.

Здійснення процедури ліквідації
боржника покладається на ліквідатора,
який очолює ліквідаційну комісію.
Акумульовані ліквідаційною комісією
кошти банкрута (в т.ч. наявні,
витребувані від третіх осіб та
отримані від продажу майна банкрута)
спрямовуються на задоволення вимог
кредиторів відповідно черговості,
встановленої ст.31 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції, чинній на дату виникнення
спірних взаємовідносин).

До ліквідаційної маси банкрута,
відповідно ч.1 ст.26 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції, чинній на дату виникнення
спірних взаємовідносин), включаються
усі види майнових активів (майно та
майнові права) банкрута, які належать
йому на праві власності або повного
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури.

Реалізація майна банкрута для
задоволення вимог, включених до
реєстру вимог кредиторів, відповідно
до абз.15 ч.1 ст.25 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції, чинній на дату виникнення
спірних взаємовідносин), відноситься
до повноважень ліквідатора в
ліквідаційній процедурі.

Продаж майна банкрута, проводиться
після проведення його інвентаризації
та оцінки на відкритих торгах шляхом
конкурсу (аукціону), порядок проведення
якого, згідно ч.3 ст.30 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції, чинній на дату виникнення
спірних взаємовідносин), визначається
Законом України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)".

Кошти, які надходять при проведенні
ліквідаційної процедури, в тому числі і
від реалізації майна боржника шляхом
конкурсу (аукціону), відповідно до ч.8
ст.30 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції,
чинній на дату виникнення спірних
взаємовідносин), зараховуються на
основний рахунок боржника, з якого
здійснюються виплати кредиторам у
порядку, передбаченому ст.31 цього
Закону.

Особливістю процедури ліквідації
боржника за рішенням власника є
відсутність системи заходів,
спрямованих на оздоровлення
фінансово-господарського становища
боржника та задоволення в повному
обсязі або частково вимог кредиторів.
Отже, погашення визнаних судом вимог
кредиторів є кроком до завершення
процедури ліквідації боржника за
рішенням власника, наслідком чого є
припинення діяльності боржника, як
суб'єкта підприємницької діяльності.

28.12.2012р. на Товарній біржі "Європейська"
відбувся цільовий аукціон по
реалізації нерухомого майна, що
належало ТОВ "Ольга.".

Для реалізації на аукціоні було,
зокрема, виставлено наступне нерухоме
майно:

- Лот №2 - нежитлова будівля літ."Д-2"
(загальною площею 1498,6 кв.м., розташована
за адресою: м. Харків, вул. Академіка
Павлова, 120), стартова ціна - 1023679,00 грн.;

- Лот №3 - нежитлова будівля літ. "3-3"
(загальною площею 2386,6 кв.м., розташована
за адресою: м. Харків, вул. Академіка
Павлова, буд.120), стартова ціна -
4621129,00грн.

Переможцем цільового аукціону та
покупцем вищезазначених лотів стало
ТОВ "Ортія" (згідно реєстрації Учасник
аукціону №2) з кінцевою ціною продажу:

- Лот №2 - 1126046,90 грн.;

- Лот №3 - 5083241,90 грн.;

Результати зазначених біржових торгів
оформлено Протоколом №2 від 28.12.2012р.,
Протоколом №3 від 28.12.2012р. про
проведення цільового аукціону.

Таким чином, за результатами
проведених аукціонів, оформлених
протоколами №2, № 3 про проведення
цільового аукціону від 28.12.2012р.,
переможцем визначено ТОВ "Ортія"
(позивача), який протягом 30 днів з дня
проведення аукціону зобов'язаний
сплатити вартість придбаного на
аукціоні майна в ціні кінцевої
реалізації нежитлової будівлі та
протягом 10 днів з дня проведення
аукціону зобов'язаний сплатити
комісійну винагороду.

З метою укладення договору
купівлі-продажу та його нотаріального
посвідчення позивач, направив на
адресу відповідача лист від 29.12.2012р. за
№30/12-юр з пропозицією нотаріально
укласти договір купівлі-продажу
спірних нежитлових споруд.

Звертаючись з відповідним позовом до
господарського суду, позивач зазначив,
що на даний час відповідач ухиляється
від укладання договору купівлі-продажу
придбаного ним на аукціоні майна, що
унеможливлює право на державну
реєстрацію нерухомого майна за ТОВ
"Ортія" у відповідності до порядку,
встановленого чинним законодавством і,
як наслідок, позбавляє позивача вільно
розпоряджатися своїм майном при
здійсненні господарської діяльності.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

Цивільний кодекс України виділяє
декілька способів набуття права
власності.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, а відповідно до ч.2 ст.16
Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 144,
147 Господарського кодексу України
майнові права суб'єкта господарювання
права підлягають захисту, в тому числі
шляхом їх визнання.

Так, відповідно до ст. 316 Цивільного
кодексу України правом власності,
зокрема, є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

За приписами ст. 317 цього Кодексу
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені
законом. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

Отже, в даному випадку підтвердження в
суді права власності, що складає
предмет спору, здійснюється, зокрема,
шляхом підтвердження фактів, що
свідчать про володіння спірним майном
на праві власності.

Відповідно до абзаців 1, 2 ч.1 ст.22 Закону
України "Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)" право володіння,
користування і розпорядження об'єктом
приватизації переходить до покупця
після сплати в повному обсязі ціни
продажу об'єкта приватизації. У разі
якщо об'єктом є нерухоме майно, право
власності на нього переходить до
покупця після державної реєстрації в
установленому законом порядку права
власності на придбаний об'єкт, яка
здійснюється після сплати у повному
обсязі ціни продажу об'єкта.

Дійсність аукціону з продажу спірного
майна від 28.12.2012 року, за результатами
якого переможцем став позивач, не
заперечується відповідачем, аукціон
проведено у відповідності до порядку
визначеному Законом України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)",
застосування якого при продажу майна
боржника, що перебуває у процедурі
ліквідації, передбачено ч.3 ст.30 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції,
чинній на дату виникнення спірних
взаємовідносин). Суду не надано доказів
оскарження результатів аукціону іншою
особою, а тому у суду відсутні підстави
вважати аукціон, який відбувся 28.12.2012 р.
таким, що не відбувся, а його результати
у вигляді протоколів №2, 3 від 28.12.2012 р.,
підписаного продавцем (відповідачем),
покупцем (позивачем), ліцитатором та
організатором аукціону, недійсними.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, тобто, дії осіб,
спрямовані на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

За приписами частин 1 та 4 ст. 202
Цивільного кодексу України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків. Дво- чи багатостороннім
правочином є погоджена дія двох або
більше сторін.

Під час проведення публічних торгів
ліцитатор та учасники торгів у
встановленому законом порядку певними
діями (ціновими пропозиціями)
визначають переможця прилюдних торгів
та ціну продажу майна, в наслідок чого
переможець торгів набуває право на
придбання об'єкта нерухомого майна.

З огляду на положення зазначеної
статті прилюдні торги за своєю
правовою природою є багатостороннім
правочином, оскільки в них мають місце
всі елементи, притаманні правочину. Під
час проведення прилюдних торгів
продавець та учасники торгів у
встановленому законом порядку певними
діями (ціновими пропозиціями)
визначають переможця торгів та ціну
продажу майна, в результаті чого
переможець торгів набуває право на
придбання об'єкту. Результатом
проведення прилюдних торгів є
визначення покупця - переможця
аукціону та завершення процедури
торгів шляхом підписання протоколу
ліцитатором та покупцем, який одержав
право на придбання об'єкта. Факт
затвердження протоколу торгів має
юридичне значення в аспекті виникнення
підстав для подальшої сплати коштів за
придбане майно, державної реєстрації
права власності на придбане майно та
видачі покупцеві свідоцтва про
придбання майна. З огляду на викладене
аукціон (прилюдні торги) за своєю
правовою природою є багатостороннім
правочином, оскільки в ньому мають
місце всі елементи, притаманні
правочину. При цьому, оформлення
окремого договору купівлі-продажу
майна, яке не є держаним, законом не
передбачено.

Виходячи зі змісту положень ст. 626
Цивільного кодексу України, за якими
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків,
підписання протоколу прилюдних торгів
організатором, ліцитатором, продавцем
та покупцем, фактично є укладенням
правочину (угоди), спрямованого на
відчуження - набуття майна.

Як встановлено судом, ТОВ "Ортія" -
переможець прилюдних торгів, тобто
безпосередній учасник операції з
реалізації спірного майна на прилюдних
торгах.

При цьому, прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну .

Виходячи з аналізу правової природи
реалізації майна на прилюдних торгах,
яка полягає в продажу майна, тобто в
забезпеченні переходу права власності
на майно боржника до покупця - учасника
прилюдних торгів, укладенні договору
купівлі-продажу між організатором
торгів та його переможцем, який
оформлюється у вигляді протоколу
проведення торгів, який, як і будь-який
інший договір є правочином.

Такий висновок узгоджується і з
нормами ст. ст. 650, 655 та ч.4 ст. 656 ЦК
України, які відносять до договору
купівлі-продажу процедуру прилюдних
торгів.

Згідно з п.п. 4.1., 4.2. Інструкції про
затвердження Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України №296/5 від 22.02.2012р.,
придбання нерухомого майна на аукціоні
при його продажі в провадженні у справі
про банкрутство оформлюється
нотаріусом відповідно до ст. 75 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції,
чинній на дату виникнення спірних
взаємовідносин) за місцезнаходженням
такого майна шляхом видачі набувачу
відповідного свідоцтва. Свідоцтво про
придбання майна на аукціоні видається
нотаріусом на підставі акта про
передання права власності на придбане
майно, що підписується сторонами та
протоколу про проведення аукціону,
складеного організаторами аукціону.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Цивільного
кодексу України, добросовісність
набувача презюмується.

Частиною 2 статті 388 Цивільного кодексу
України встановлено, що майно не може
бути витребувано від добросовісного
набувача, якщо воно було продане у
порядку, встановленому для виконання
судових рішень.

Згідно ч.4 ст.656 ЦК України до договору
купівлі-продажу на біржах, конкурсах,
аукціонах (публічних торгах)
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України
"Про нотаріат" однією із нотаріальних
дій, що вчиняють нотаріуси є
посвідчення правочинів.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу
України, договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку
(квартири) або іншого нерухомого
майна укладається у письмовій формі
і підлягає нотаріальному
посвідченню, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває в
податковій заставі.

Статтею 662 ЦК України визначено, що
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу та одночасно з товаром
передати покупцеві його приналежності
та документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного
кодексу України, якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося
повне або часткове виконання договору,
але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 Цивільного
кодексу України, договір, що підлягає
нотаріальному посвідченню, є
укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст.ст. 319, 320 Цивільного
кодексу України власники самостійно
здійснюють право власності, виконують
будь які дії по відношенню до свого
майна, що не суперечать Закону.
Визнання права власності на нежитлове
приміщення необхідне для подальшого
здійснення позивачем підприємницької
діяльності та не порушує права інших
осіб.

Згідно з ч.1 ст.321 Цивільного кодексу
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Держава забезпечує
рівний захист прав усіх суб'єктів права
власності.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуально кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі досліджених доказів, суд
приходить до висновку, що при
підготовці та проведенні публічних
торгів з реалізації спірних нежитлових
споруд, що відбулися 28.12.2012р., не
допущено таких порушень визначеної
законодавством процедури, що надала б
змісту вчиненого правочину ознак
суперечності Цивільному кодексу
України (іншим актам цивільного
законодавства тощо), вплинула на
формування результатів аукціону та
продажу майна відповідача, а тому
вважає, що позивач набув право
власності на об'єкти аукціону -
нежитлову будівлю літ."Д-2" (загальною
площею 1498,6 кв.м., розташовану за
адресою: м. Харків, вул. Академіка
Павлова, 120), та нежитлову будівлю літ.
"3-3" (загальною площею 2386,6 кв.м.,
розташовану за адресою: м. Харків, вул.
Академіка Павлова, буд.120).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що
позивач є законним власником спірного
майна, суд вважає позовні вимоги
позивача про визнання за ним права
власності на спірне майно
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

При вирішенні даного спору, колегія
суддів враховує, що аналогічна правова
позиція викладена в Постановах Вищого
господарського суду України від
04.06.2013р. по справі №5015/5531/12, від 03.04.2013р.
по справі №20/5005/2406/2012, від 28.10.2013р. по
справі №5011-3/16780-2012.

Відповідно до ст. 111-28 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов"язковим для всіх суб"єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Така правова позиція викладена в
ухвалі Верховного Суду України від
30.06.2011р.

Враховуючи, що позивач не наполягає на
стягненні судового збору, судові
витрати у даній справі покладаються на
позивача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 11, 12, 16, 202, 220, 316, 317, 319-321, 328, 388, 392,
640, 656, 657 Цивільного кодексу України,
статтятми 20, 144, 147 Господарського
кодексу України, статтями 22, 33, 43, 44, 49,
82-85, 111-28 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ортія" (,
місцезнаходження: 61036, м. Харків, вул.
Морозова, 13) право власності на
нежитлову будівлю літ."Д-2", загальною
площею 1 498,6 кв.м., що розташована за
адресою: м.Харків, вул. Академіка
Павлова, буд.120, та придбана на
цільовому аукціоні, який проведений
Товарною біржею "Європейська" (), згідно Протоколу №2 про
проведення цільового аукціону від
28.12.2012р. та акту №2 про проведений
цільовий аукціон від 28.12.2012р.

Визнати за Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ортія" (,
місцезнаходження: 61036, м. Харків, вул.
Морозова, 13) право власності на
нежитлову будівлю літ."3-3", загальною
площею 2 386,6 кв.м., що розташована за
адресою: м.Харків, вул. Академіка
Павлова, буд.120, та придбана на
цільовому аукціоні, яки проведений
Товарною біржею "Європейська" (), згідно Протоколу №3 про
проведення цільового аукціону від
28.12.2012р. та акту №3 про проведений
цільовий аукціон від 28.12.2012р.

Повне рішення складено 11.01.2014 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя
Аюпова Р.М. Погорелова О.В.
Шатерніков М.І.

справа № 922/110/13