ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року Справа № 5/36 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. (головуючого), Катеринчук
Л.Й. (доповідача), Куровського
С.В.розглянувши касаційну скаргу
Державного агентства резерву
Українина постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
31.10.2013 рокуу справі господарського
суду№ 5/36 Закарпатської областіза
заявоюУправління Пенсійного фонду
України в Берегівському районі
Закарпатської області та Берегівської
об'єднаної державної податкової
інспекціїдо Державного підприємства
"Батьовський комбінат
хлібопродуктів"про визнання банкрутом
розпорядник майнаТкаченко О.А.в
судовому засіданні взяли участь
представники сторін:

Державного агентства резерву
України:Михайлець О.В. (довіреність
№2006/0/4-13 від 21.05.2013 року),Управління
Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської
області: не з'явилися,Берегівської
ОДПІ:Гайович В.М. (довіреність №67 від
12.12.2013 року),Генеральної прокуратури
України:Боднарчук В.М. (посвідчення
№023013 від 22.11.2013 року).В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду
Закарпатської області від 07.04.2010 року
порушено провадження у справі про
банкрутство Державного підприємства
"Батьовський комбінат хлібопродуктів"
(далі - боржника) за заявою Управління
Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської
області (далі - ініціюючого кредитора 1)
та Берегівської ОДПІ (далі -
ініціюючого кредитора 2) за загальною
процедурою відповідно до Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (далі - Закону)
(в редакції, чинній на момент порушення
провадження у справі) (том 1, а.с. 1).

Ухвалою господарського суду
Закарпатської області від 21.05.2010 року
визнано розмір вимог ініціюючих
кредиторів на суму 586 698, 22 грн.,
зобов'язано Берегівську ОДПІ у
десятиденний строк з дня отримання
ухвали здійснити офіційну публікацію
оголошення про порушення справи про
банкрутство боржника в порядку,
встановленому статтею 11 Закону (в
зазначеній редакції); призначено
розпорядником майна боржника Дідича
М.А. (том 1, а.с. 95 - 96).

Ухвалою господарського суду
Закарпатської області від 23.09.2010 року
визнано конкурсними кредиторами
боржника: Берегівську ОДПІ з вимогами
на суму 429 666, 20 грн. (третя черга) та на
суму 4 523, 71 грн. пені (шоста черга);
Управління Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської
області з вимогами на суму 167 248, 40 грн.
(друга черга), а також на суму 69 346, 48 грн.
штрафних санкцій (шоста черга); фізичну
особу ОСОБА_9 з вимогами на суму 7 952, 90
грн. (четверта черга); Державне
підприємство "Неполоковецький
комбінат хлібопродуктів" з вимогами на
суму 122 023, 82 грн. (четверта черга);
Державний комітет України з державного
матеріального резерву з вимогами на
суму 20 754 545, 40 грн. (шоста черга); у
задоволенні заяв ОСОБА_11 та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Берегівському
районі Закарпатської області про
визнання їх конкурсними кредиторами
боржника з вимогами відповідно на суму
26 306, 40 грн. та на суму 5 019, 67 грн.
відмовлено; визнано заборгованість
щодо виплати заробітної плати
працівникам боржника в розмірі 436 400
грн. (том 3, а.с. 53 - 58).

Ухвала суду першої інстанції про
затвердження реєстру вимог кредиторів
оскаржувалась в частині результату
розгляду грошових вимог Державного
комітету України з державного
матеріального резерву, була скасована
в цій частині Постановою Вищого
господарського суду України від 19.01.2011
року з направленням на новий розгляд
спірних грошових вимог (том 4, а.с. 88 - 92).

Ухвалою господарського суду
Закарпатської області від 05.04.2011 року,
залишеною без змін апеляційним
господарським судом, визнано
конкурсним кредитором боржника
Державний комітет України з державного
матеріального резерву з вимогами на
суму 26 222 133, 90 грн. (третя черга) та на
суму 20 754 545, 40 грн. (шоста черга) (том 2,
а.с. 24 - 28, 91 - 95).

Ухвалою господарського суду
Закарпатської області від 19.10.2011 року,
залишеною без змін Постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 14.12.2011 року,
припинено процедуру розпорядження
майном боржника, припинено
повноваження розпорядника майном -
арбітражного керуючого Серпутько Г.М.,
відкрито процедуру санації з 20.10.2011
року на строк 12 місяців; інвестором
боржника призначено ТОВ "Автобантранс",
якого зобов'язано в термін до 20.12.2011
року подати керуючому санацією план
відновлення платоспроможності
боржника; керуючим санацією боржника
призначено арбітражного керуючого,
призначеного Державним департаментом
з питань банкрутства, покладено на
керуючого санацією обов'язки згідно
пункту 7 цієї ухвали (том 4, а.с. 157 - 161, том
5, а.с. 90 - 94).

Постановою Вищого господарського суду
України від 24.04.2012 року Постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 14.12.2011 року та
ухвалу господарського суду
Закарпатської області від 19.10.2011 року у
даній справі скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції на стадії
розпорядження майном в іншому складі
суду у зв'язку з передчасністю
висновків судів попередніх інстанцій
про підставність введення санації
боржника з огляду на недослідження
судами обставин перебування боржника в
системі державного резерву України та
можливості його приватизації, що б мало
наслідком правову можливість введення
процедури санації боржника (том 5, а.с. 147
- 151).

За результатами нового розгляду справи
на стадії розпорядження майном,
ухвалою господарського суду
Закарпатської області від 26.06.2013 року
(суддя Івашкович І.В.) припинено
провадження у справі про банкрутство
Державного підприємства "Батьовський
комбінат хлібопродуктів", припинено
процедуру розпорядження майном
боржника та повноваження розпорядника
майна боржника - арбітражного
керуючого Ткаченка О.А., скасовано
мораторій на задоволення вимог
кредиторів (том 7, а.с. 210 - 218). Суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність правових підстав для
подальшого провадження у даній справі
з огляду на те, що боржник є державним
підприємством, яке входить до системи
державного резерву України, у зв'язку з
чим в ході його банкрутства до нього не
можуть бути застосовані процедури
санації та ліквідації, тоді як
встановлений законом строк процедури
розпорядження майном вичерпано, а
інших пропозицій щодо подальшого
провадження у даній справі про
банкрутство, зокрема, укладення
мирової угоди, учасниками провадження
у справі подано не було.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
ініціюючий кредитор 2 - Берегівська
ОДПІ Закарпатської області звернулася
до Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просила скасувати
ухвалу суду першої інстанції від 26.06.2013
року та відновити провадження у справі
про банкрутство Державного
підприємства "Батьовський комбінат
хлібопродуктів", мотивуючи тим, що
припинення процедури банкрутства
боржника призведе до повного фізичного
знищення підприємства та втрати
будь-якої можливості щодо погашення
ним податкової заборгованості перед
державою. Також податковий орган
зазначив про те, що суду першої
інстанції належало відкласти розгляд
справи і надати можливість
розпоряднику майна скликати та
провести засідання комітету
кредиторів для прийняття рішення щодо
подальшого провадження у даній справі.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 31.10.2013 року
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя - Гриців В.М., судді: Кордюк Г.Т.,
Юрченко Я.О.) ухвалу господарського
суду Закарпатської області від 26.06.2013
року у справі №5/36 залишено без змін, а
апеляційну скаргу Берегівської ОДПІ
Закарпатської області - без
задоволення (том 8, а.с. 50 - 54).

Не погоджуючись з винесеною
постановою, Державне агентство
резерву України, як правонаступник
Державного комітету України з
державного матеріального резерву,
(далі - скаржник) звернулося до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову апеляційного суду
від 31.10.2013 року та прийняти нове рішення
про поновлення провадження у справі,
аргументуючи порушенням апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, зокрема, статті
129 Конституції України, статей 1, 5, 11, 12,
13, 40 Закону (в зазначеній редації),
статей 1, 41, 42, 43, 32, 43 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України).

Скаржник зазначив про те, що
переглядаючи справу в апеляційному
порядку, апеляційний суд неповно
дослідив обставини справи та не надав
належної оцінки законності дій
державного виконавця з виконання
рішень судів, здійснення арешту та
опису майна боржника, оскільки
матеріалами справи підтверджується
факт допущення державним виконавцем
при здійсненні зазначених виконавчих
дій істотних порушень законодавства,
що призвело до втрати державного майна,
яке призначене для виконання державою
функцій щодо накопичення та зберігання
матеріальних цінностей державного
резерву, що виключає можливість
укладення мирової угоди у даній справі.
Також скаржник стверджує, що
припинення провадження у справі про
банкрутство державного
підприємства-боржника унеможливить
задоволення вимог кредиторів, зокрема,
Державного агентства резерву України,
що завдасть державі значних збитків.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, переглянувши у
касаційному порядку постанову
апеляційного суду від 31.10.2013 року на
підставі встановлених фактичних
обставин справи, перевіривши
застосування апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права,
обговоривши доводи касаційної скарги,
вислухавши представників учасників
провадження у справі про банкрутство
та прокурора Генеральної прокуратури
України Боднарчука В.М., дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення касаційної
скарги, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК
України, провадження у справах про
банкрутство здійснюється у порядку,
передбаченому цим кодексом з
врахуванням вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
норми якого, як спеціальні норми права,
превалюють у застосуванні над
загальними нормами Господарського
процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 5 Закону (в зазначеній
редакції) передбачено, що провадження у
справах про банкрутство регулюється
цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом та іншими
законодавчими актами України.

Згідно з частиною 5 статті 5 Закону (в
зазначеній редакції), положення цього
Закону застосовуються до юридичних
осіб - підприємств, що є об'єктами права
державної власності, які не підлягають
приватизації, в частині санації чи
ліквідації після виключення їх у
встановленому порядку з переліку таких
об'єктів.

Відповідно до пункту "г" частини 2
статті 5 Закону України "Про
приватизацію державного майна",
приватизації не підлягають об'єкти, що
мають загальнодержавне значення, а
також казенні підприємства.
Загальнодержавне значення мають
об'єкти, які забезпечують
життєдіяльність держави в цілому,
зокрема, запаси державного резерву
незалежно від його місцезнаходження,
підприємства, установи і організації
та інші об'єкти, що входять до системи
державного резерву.

Частиною 2 статті 1 Закону України "Про
перелік об'єктів права державної
власності, що не підлягають
приватизації" визначено, що не
підлягають приватизації запаси
державного резерву незалежно від його
місцезнаходження, а також
підприємства, установи і організації
та інші об'єкти, що входять до системи
державного резерву.

Отже, чинним законодавством
виключається можливість введення
процедури санації (ліквідації) щодо
державних підприємств, які входять до
системи державного резерву, оскільки
приватизація таких підприємств
заборонена.

При цьому, тільки після виведення
державного підприємства у
передбаченому законом порядку з
підпорядкування Державного агентства
резерву України, як правонаступника
Державного комітету України з
державного матеріального резерву, який
є органом управління державного
матеріального резерву, можливе
прийняття рішення про включення
державного підприємства до переліку
об'єктів, які підлягають приватизації.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, ухвалою господарського суду
від 07.04.2010 року порушено провадження у
справі про банкрутство Державного
підприємства "Батьовський комбінат
хлібопродуктів", а ухвалою
підготовчого засідання господарського
суду від 21.05.2010 року введено процедуру
розпорядження майном боржника,
призначено розпорядником майна
арбітражного керуючого Дідича М.А.
Розпорядники майна боржника
періодично змінювалися, на даний час
ухвалою суду від 06.07.2012 року, з
врахуванням ухвали про виправлення
описки від 12.07.2012 року, призначено
розпорядником майна боржника
арбітражного керуючого Ткаченка О.А.
(том 1, а.с. 1, 95 - 96, том 6, а.с. 44 - 46, 49).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, Постановою Вищого
господарського суду України від 24.04.2012
року скасовано постанову апеляційного
господарського суду від 14.12.2011 року та
ухвалу суду першої інстанції від 19.10.2011
року про припинення у даній справі
процедури розпорядження майном
боржника та відкриття процедури
санації, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції на
стадії розпорядження майном з огляду
на передчасність висновків судів про
підставність введення санації у даній
справі про банкрутство у зв'язку з
недослідженням судами обставин
перебування боржника в системі
державного резерву України та
можливості його приватизації, що б мало
наслідком правову можливість введення
процедури санації боржника (том 5, а.с. 147
- 151).

При новому розгляді справи на стадії
розпорядження майном боржника судом
першої інстанції встановлено, що
Спеціальним витягом з ЄДРПОУ станом на
17.05.2012 року підтверджується правовий
статус Державного підприємства
"Батьовський комбінат хлібопродуктів"
Державного агентства резерву України
(код 00954165), як юридичної особи,
заснованої 18.10.1999 року Державним
комітетом України з державного
матеріального резерву (том 5, а.с. 155 - 158).

Судами встановлено, що відповідно до
розпорядження Кабінету Міністрів
України №985-р від 30.11.1998 року та нової
редакції Статуту Державного
підприємства "Батьовський комбінат
хлібопродуктів" Державного агенства
резерву України, затвердженої наказом
Держрезерву України №50 від 25.05.2011 року,
Державне підприємство "Батьовський
комбінат хлібопродуктів" належить до
сфери управління Державного агенства
резерву України та має статус
підприємства системи державного
резерву, яке не підлягає приватизації
(том 6, а.с. 12 - 19).

Відтак, суди належним чином встановили
обставини правового статусу боржника,
як юридичної особи, яка належить до
системи державного реєстру, не
виключена з переліку об'єктів
державної власності, що не підлягають
приватизації, та дійшли обґрунтованого
висновку про те, що після завершення
процедури розпорядження майном єдиним
процесуальним механізмом колективного
врегулювання банкрутства є укладення
мирової угоди у справі про банкрутство,
на що скаржник, як конкурсний кредитор
з найбільшою кількістю голосів та
одночасно засновник боржника не
погодився.

Судом першої інстанції встановлено, що
ухвалою господарського суду від 22.10.2012
року з огляду на вичерпання граничного
строку тривалості процедури
розпорядження майном боржника,
визначеного Законом про банкрутство (в
зазначеній редакції), призначено у
справі судове засідання на 18.12.2012 року
для вирішення питання щодо подальшого
провадження у справі, зобов'язано
розпорядника майна скликати засідання
комітету кредиторів боржника, на якому
вирішити питання щодо подальшого
розгляду справи про банкрутство,
відповідне рішення комітету
кредиторів боржника надати суду (том 6,
а.с. 182 - 185). Розгляд справи неодноразово
відкладався ухвалами суду за
клопотанням скаржника, мотивованим
вжиттям заходів щодо зміни
підпорядкування боржника державному
матеріальному резерву та включення
його до переліку об'єктів, які
підлягають приватизації, що дозволило
б перехід до процедур санації
(ліквідації) боржника (том 6, а.с. 193 - 194,
том 7, а.с. 92 - 94).

Судами встановлено, що строки
процедури розпорядження майном
продовжувалися, однак заходи
засновника щодо зміни статусу
боржника, як державного підприємства,
що перебуває у системі державного
матеріального резерву виявилися
безрезультатними, на укладення мирової
угоди у справі про банкрутство сторони
не погодилися, строки процедури
розпорядження майном відповідно до
статті 11 Закону (в зазначеній редакції)
закінчились.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України №15 "Про судову практику в
правах про банкрутство" від 18.12.2009 року
(пункт 36) роз'яснено: "Законом не
врегульовано подальшого перебігу
провадження у справі у випадках, коли у
встановленому законодавством порядку
виявлено безпідставність вимог
кредитора (кредиторів), за заявою якого
(яких) було порушено справу про
банкрутство боржника, або коли
порушено провадження у справі про
банкрутство підприємств, стосовно яких
діє законодавча заборона порушувати
справи про банкрутство. У таких
випадках судам слід припиняти
провадження у справі на підставі
пункту 7 частини першої статті 40 Закону
(за відсутності інших підстав для
такого припинення) та пункту 11 частини
першої статті 80 ГПК України (за
відсутністю предмету спору)".

З огляду на встановлені обставини
справи та взявши до уваги те, що
процедура розпорядження майном у даній
справі триває більше трьох років,
боржник віднесений законом до переліку
об'єктів права державної власності, що
не підлягають приватизації, укладення
мирової угоди у справі про банкрутство
не відбулося суди першої та
апеляційної інстанції дійшли висновку
про необхідність припинення
провадження у справі про банкрутство
Державного підприємства "Батьовський
комбінат хлібопродуктів" на підставі
пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України погоджується з
правильністю застосування судами норм
матеріального та процесуального права
та не вбачає правових підстав для
скасування прийнятих у справі рішень.
Також колегія суддів касаційного суду
зазначає про те, що припинення
провадження у даній справі забезпечує
принципів правової певності та
розгляду справи упродовж розумного
строку незалежним та безстороннім
судом, додержання яких передбаченого
статтею 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, яка
ратифікована Україною 17.07.1997 року та є
частиною національного законодавства.

Доводи скаржника про необхідність
скасування прийнятих у справі рішень з
наданням скаржнику, як засновнику та
мажоритарному конкурсному кредитору
додаткового часу в ході процедури
розпорядження майном для виключення
його з об'єктів, що не підлягають
приватизації, суперечать вимогам
статті 11 Закону (в зазначеній редакції),
оскільки судами встановлено, що
фактично процедура розпорядження
майном у справі тривала з 07.04.2010 року до
момент прийняття оскаржуваної ухвали
суду першої інстанції (26.06.2013 року) в
ході якої відбулося порушення
загально-можливого згідно частини 11
статті 11 Закону (в зазначеній редакції)
строку розпорядження майном. Зазначені
доводи виходять за межі компетенції
касаційного суду, як такі, що
спрямовані на переоцінку обставин
справи та є необґрунтованими.

Також, колегія суддів касаційного суду
зазначає про те, що після фактичної
зміни правового статусу боржника, як
підприємства державного матеріального
резерву, скаржник, як конкурсний
кредитор боржника не позбавлений
можливості звернутися до суду про
порушення справи про банкрутство,
оскільки припинення провадження у
даній справі не має наслідком
погашення (припинення) грошових вимог
конкурсних кредиторів.

З огляду на встановлене, колегія суддів
Вищого господарського суду України,
діючи в межах повноважень суду
касаційної інстанції, відповідно до
приписів статей 1115, 1117 ГПК України,
вважає постанову апеляційного суду від
31.10.2013 року прийнятою з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скаржника вважає
такими, що не спростовують
обґрунтованості висновків
апеляційного суду, викладених в
оскаржуваній постанові.

На підставі викладеного, керуючись
статями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Державного
агентства резерву України залишити без
задоволення.

2. Постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
31.10.2013 року у справі №5/36 залишити без
змін.

Головуючий
Н.Г. Ткаченко

Судді
Л.Й. Катеринчук

С.В. Куровський