донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

22.01.2014 справа №905/2586/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівТатенко В.М.
Зубченко І.В., Радіонова О.О.,За участю
представників сторін:

від позивача:Стрілець О.С.
довіреністьвід відповідача:Дем'яненко
О.В. довіреність

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргуФізичної
особи - підприємця Костенко Ірини
Вікторівни, м. Кіровське на рішення
господарського судуДонецької області
від23.04.2013р. у справі№ 905/2586/13 (суддя:
Матюхін В.І.),порушеній за
позовом:Державного підприємства
«Одеська залізниця», м. Одеса до
відповідача:Фізичної особи -
підприємця Костенко Ірини Вікторівни,
м. Кіровськепростягнення 35' 895,00 грн.

встановив:

Державне підприємство «Одеська
залізниця» (далі - «Позивач»)
звернулось до господарського суду
Донецької області з позов про
стягнення з Фізичної особи - підприємця
Костенко Ірини Вікторівни (далі -
«Відповідач») 35' 895,00грн. штрафу за
неправильно зазначену у залізничній
накладній № 50038959 масу вантажу, за
відправкою Бункерна Донецької
залізниці - Гуменці Південно-західної
залізниці, вагон № 60678976, вантаж -
вугілля кам'яне марки Т (вологе).

Рішенням господарського суду
Донецької області від 23.04.2013р. у справі
№ 905/2586/13 позовні вимоги задоволені у
повному обсязі.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням
господарського суду, подав апеляційну
скаргу, в якій просить: рішення
господарського суду Донецької області
23.04.2013р. у справі № 905/2586/13 скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що
судом першої інстанції порушено норми
процесуального та матеріального права,
зокрема, наполягає про неналежне
повідомлення про дату, місце та час
розгляду справи. Крім того, посилається
на лист вантажоодержувача - ПАТ
«Подільський цемент», згідно якого
заданими бухгалтерського обліку
останнього відсутні розбіжності щодо
маси вантажу між даними перевізних
документів та - фактичними.

Сторони були належним чином
повідомлені про час, місце та день
розгляду справи.

Відповідач підтвердив доводи
викладені в апеляційній скарзі.

Позивач надав відзив на апеляційну
скаргу, у якому просив оскаржуване
рішення залишити без зміни, оскільки
вважає його законним та обґрунтованим,
а мотиви, з яких подано апеляційну
скаргу - безпідставними, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Відповідно до статей 44, 811
Господарського процесуального кодексу
України, фіксація судового процесу
технічними засобами здійснена не була,
у зв'язку зі зверненням позивача з
клопотанням про відмову від здійснення
фіксації.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає рішення
господарського суду винесеним з
порушенням норм процесуального права,
що спричинило прийняття незаконного та
необґрунтованого рішення; а апеляційну
скаргу такою, що підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
05.12.2012р. зі станції Бункерна Донецької
залізниці фізичною особою-підприємцем
Костенко Іриною Вікторівною
(вантажовідправник) на адресу
вантажоотримувача - ПАТ "Подільський
цемент" (вантажоодержувач), на станцію
призначення - Гуменці
Південно-західної залізниці, у
напіввагоні № 60678976 за залізничною
накладною на групу вагонів № 50038959
відвантажено вантаж: вугілля кам'яне
марки Т (вологе).

При оформленні залізничної накладної
відповідачем зазначено масу вантажу у
вагоні нетто - 69' 800 кг, тара - 24' 000 кг,
брутто - не зазначено.

При проходженні вантажу через станцію
Знам'янка Одеської залізниці, на
підставі ст. 24 Статуту залізниць
України, було проведено переваження
вагонів на 150-тоних вагонних вагах та
складено акт загальної форми № 37978 від
07.12.2012р., відповідно до якого у вагоні №
60678976: брутто 90' 000кг, вага тари (з
документу) 24' 000 кг, вага нетто 66' 000 кг, що
менше проти даних залізничної
накладної на 3' 800 кг; вантаж
навантажений рівномірно, нижче бортів
на 200 мм, промаркірований вапном.

По даному факту складено комерційний
акт АА № 023063/978 від 08.12.2012р. (а.с.18), який
підписаний належними особами, зокрема:
начальником станції, бригадиром ПКО,
працівником станції.

При прибутті вагону на станцію
призначення - Гуменці
Південно-західної залізниці у
комерційному акті АА № 023063/978 від
08.12.2012р. у розділі «Є» мається відмітка:
«Під час перевірки вантажу різниці
проти даного акту не виявлено».

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неправильне зазначення
відповідачем відомостей про масу
вантажу у накладній, що є підставою для
покладення на позивача штрафу у сумі 35'
895,00грн., із розрахунку: 7' 179,00грн.(тариф)
х 5, відповідно до статті 129 Статуту.

Відповідно до ст. 908 ЦК України
перевезення вантажу здійснюється за
договором перевезення; загальні умови
визначаються цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них, умови перевезення вантажу
окремими видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Як встановлено ч.3 ст. 909 ЦК України,
укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складанням
транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 ГК України, умови
перевезення вантажів окремими видами
транспорту, а також відповідальність
суб'єктів господарювання за цими
перевезеннями встановлюються
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту
залізниць України (далі - «Статут»),
накладна - це основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил перевезення вантажів і
наданий залізниці відправником разом з
вантажем. Накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої особи
-одержувача і супроводжує вантаж до
місця призначення.

Статут визначає обов'язки, права і
відповідальність залізниць, а також
підприємств, які користуються
залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).
На підставі цього Статуту затверджені
Мінтрансом Правила перевезень
вантажів, які є обов'язковими для всіх
юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме
п.1.1. розділу 4 «Правила оформлення
перевізних документів»,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 за № 863/5084 (далі -
«Правила оформлення» ), а також ст. 23
Статуту передбачено, що відправник
повинен надати станції навантаження на
кожне відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів). У відповідності до цих
Правил оформлення, а саме п. 2.1 та п. 2.2,
графи "Маса вантажу, визначена
відправником, кг" та "Спосіб визначення
маси" заповнюються
вантажовідправником. Маса вантажу
згідно ст. 37 Статуту та п. 5 "Правила
приймання вантажів до перевезення",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000. за № 861/5082, визначається
відправником.

Правильність внесених у накладну
відомостей, як це передбачено п. 2.3
"Правила оформлення перевізних
документів", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України від 24.11.2000
р. за № 863/5084, своїм підписом
підтверджує представник відправника.
Так, правильність внесених відомостей
до вищевказаної накладної підтвердив
своїм підписом представник
відправника.

Відповідно до статті 24 Статуту
залізниць України, залізниця має право
перевірити правильність відомостей
про вантаж, зазначений відправником у
накладній на станції відправлення, під
час перевезення та на станції
призначення.

Підставою для покладання на
відправника відповідальності, згідно
ст. 122 Статуту, за неправильне
зазначення ним відомостей про масу
вантажу, є комерційний акт, складений у
випадках передбачених ст.129 Статуту.

Статтею 24 Статуту передбачено, що
вантажовідправник несе
відповідальність за всі наслідки
невірності, неточності або неповноту
відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил
оформлення, якщо під час перевезення
вантажу або на станції його
призначення буде виявлено неправильне
зазначення у накладній відомостей про
адресу одержувача, його код, назву
вантажу, його кількість, то з
відправника стягується штраф згідно зі
ст. 122 Статуту залізниць України.

Відповідно до п.27 Правил видачі
вантажів, затверджених Наказом
Міністерства транспорту України від
21.11.2000р. № 644, вантаж вважається
доставленим без утрати, якщо різниця
між масою, вказаною в пункті
відправлення в залізничній накладній,
та масою, визначеною на станції
призначення, не перевищує норми
природної втрати і граничного
розходження у визначенні маси нетто.
Норма недостачі (сума норми природної
втрати та граничного розходження
визначення маси нетто) для даного виду
вантажу становить 2% маси, що складає 1'
396кг.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту
слід враховувати, що штраф підлягає
стягненню за самий факт допущення
вантажовідправником зазначених
порушень, незалежно від того, чи
завдано залізниці у зв'язку з цим
збитки.

За зазначеним перевезенням
провізна плата у накладній вказана 7'
179,00 грн., у зв'язку з чим сума штрафу за
неправильно зазначену у залізничній
накладній масу вантажу складає 35'
895,00грн.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої ст.. 64 та ст. 87 ГПК (п.3.9.1
Постанова, Пленум Вищого
господарського суду України, від 26.12.2011,
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Статтею 64 ГПК України зазначено, що
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

З наявного у матеріалах справи витягу
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(а.с.16) вбачається, що місце проживання
Фізичної особи - підприємця Костенко
Ірини Вікторівни - є місто Кіровське,
Донецької області, вулиця Цілинна,
будинок 2.

Повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.29) містить інформацію
про направлення судом поштового
конверту разом з ухвалою від 11.04.2013р.
про порушення провадження у справі №
905/2586/13 на ім'я відповідача - Фізичної
особи - підприємця Костенко Ірини
Вікторівни за адресою: місто Кіровське,
Донецької області, мікрорайон
Гірняцький, буд. 12-б, кв. 32.

З наведеного вбачається про неналежне
повідомлення судом відповідача про час
і місце розгляду судом справи.

За приписами абз.3 п.п.3.9.2 п.3.9 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011, № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
неявка учасника судового процесу в
судове засідання не є підставою для
скасування судового рішення, якщо
ухвалу, в якій зазначено час і місце
такого засідання, надіслано йому в
порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1
підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Відповідно до ст.104 ГПК України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є, зокрема, порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Порушення норм процесуального права є
в будь-якому випадку підставою для
скасування рішення місцевого
господарського суду, якщо: справу
розглянуто господарським судом за
відсутністю будь-якої із сторін, не
повідомленої належним чином про місце
засідання суду.

Колегія суддів вважає можливим
зменшити суму штрафу до 5' 000,00 грн., яка
підлягає стягненню та є обґрунтованим
і правомірним розміром
відповідальності, з урахуванням
відсутності реальних збитків для
залізниці та інших осіб, не створення
небезпеки на залізничному транспорті,
з урахуванням ч.2 ст. 233 ГК України, ст.551
ЦК України та п.3 ч.1 ст.83 ГПК України.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати за подання апеляційної скарги
залишаються на Відповідачеві.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця Костенко Ірини Вікторівни -
задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької
області від 23.04.2013року у справі №905/2586/13
- скасувати, прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
Костенко Ірини Вікторівни"
(ідентифікаційний код ) на користь
Державного підприємства Одеська
залізниця () штраф у
розмірі 5' 000,00 грн., 1' 720,50 грн. на
відшкодування витрат по сплаті
судового збору за подання позовної
заяви.

Доручити господарському суду
Донецької області видати накази про
примусове виконання Постанови
Донецького апеляційного
господарського суду від 22.01.2014р. у
справі № 905/2586/13, оформивши їх у
відповідності до приписів Закону
України «Про виконавче провадження».

Головуючий суддя: В.М. Татенко Судді:
І.В. Зубченко О.О. Радіонова

Надруковано примірників:1 - позивачу; 1 -
відповідачу; 1 - до справи; 1 - ГСДО; 1 -
ДАГС