м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23686/13 15.01.14

За позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" м. Києва

до Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" м. Києва

про стягнення безпідставно набутих
коштів, сум за прострочення виконання
боржником грошового зобов'язання, ціна
позову 85225,86 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача Гуслякова М.З.,

від відповідача Ткаченко Р.Ю.

СУТЬ СПОРУ :

у грудні 2013 року Державне
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця"
звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на виконання
укладеного між ним та відповідачем
договору № 06/10-1784ТЕ-39 про закупівлю
природного газу за державні кошти від 5
листопада 2010 р. він перерахував
останньому 229229,88 грн. в рахунок
попередньої оплати за поставку
природного газу у жовтні-грудні 2010
року.

Відповідач частково виконав прийняте
зобов'язання, передавши природний газ
за договором вартістю 119137,20 грн.

Крім того, заявою № 1387 від 24 вересня 2013
р. відповідач припинив своє
зобов'язання про повернення 38748,01 грн.
зарахуванням зустрічних вимог до нього
у тому ж розмірі, які виникли з договору
№ 06/11-125 ТЕ-39 від 28 січня 2011 р. між ними.

Посилаючись на те, що товар на всю суму
попередньої оплати відповідач йому не
передав, одержані кошти не повернув,
позивач просив задовольнити позов,
стягнувши з відповідача на свою
користь 71344,67 грн. боргу, борг з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за час прострочення 4358,81 грн.,
три проценти річних з простроченої
суми 9522,38 грн., а також понесені ним по
справі судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву,
його представник у судовому засіданні
проти позову заперечував, посилаючись
на безпідставність заявлених вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 5 листопада 2010 р.
між сторонами у справі укладено
договір № 06/10-1784ТЕ-39 про закупівлю
природного газу за державні кошти,
згідно з умовами якого відповідач
зобов'язався постачати позивачу
протягом жовтня-грудня 2010 року
імпортований природний газ в обсязі до
124000 м3 за ціною 1309,20 грн. з урахуванням
ПДВ за 1000 м3, а останній - прийняти та
оплатити його вартість на умовах
попередньої оплати.

Пунктом 1.2 договору сторони погодили
щомісячний обсяг газу за даним
договором.

Згідно з умовами п. 4.1 договору оплата
за природний газ та послуги з його
транспортування здійснюється в
наступному порядку: - перша оплата в
розмірі 34 % від вартості запланованого
місячного обсягу проводиться не
пізніше 10 числа поточного місяця,
послідуючі оплати проводяться
плановими платежами по 33 % від вартості
запланованого місячного обсягу до 20-го
та 30 (31)-го числа поточного місяця.
Остаточний розрахунок здійснюється на
підставі акту приймання-передачі газу
до 20 числа, наступного за місяцем
поставки газу.

Строк дії договору відповідно до умов
п. 10.1 договору в частині постачання
природного газу встановлений з моменту
його підписання до 31 грудня 2010 року
включно, а в частині розрахунків за газ
- до повного їх здійснення.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями представників сторін,
наявною у матеріалах справи копією
вищевказаного договору.

Поясненнями сторін, поданим позивачем
розрахунком заборгованості,
проведеним відповідно до умов договору
та вимог чинного законодавства,
платіжними дорученнями №№ 2017 від 17
листопада 2010 р., 2290 від 20 грудня 2010 р.,
листом позивача № 2227 від 20 грудня 2010 р.,
актами передачі-приймання природного
газу від 31 жовтня 2010 р., 30 листопада 2010
р., 31 грудня 2010 р. стверджується факт
перерахування позивачем на користь
відповідача оплати за договором у
розмірі 229229,88 грн., а також передачі
останнім позивачу природного газу
загальною вартістю 119137,20 грн.

Доказів передачі газу за договором на
суму попередньої оплати суду не надано.

Також встановлено, що заявою № 1387 від 24
вересня 2013 р. відповідач припинив своє
зобов'язання про повернення позивачу
38748,01 грн. зарахуванням зустрічних
вимог до нього у тому ж розмірі, які
виникли з договору № 06/11-125 ТЕ-39 від 28
січня 2011 р. між ними.

Згідно вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Спірний договір припинив свою дію в
частині поставки газу 31 грудня 2010 р.

Таким чином, підстава набуття
відповідачем грошових коштів як оплату
за поставку природного газу на
підставі спірного договору понад
вартість фактичного переданого газу
відпала.

Згідно з роз'ясненнями пленуму Вищого
господарського суду України, наданими
у п. 2 постанови № 6 від 23 березня 2012 р.
"Про судове рішення", з огляду на вимоги
частини першої статті 4 ГПК
господарський суд у прийнятті судового
рішення керується (та відповідно
зазначає у ньому) не лише тими
законодавчими та/або
нормативно-правовими актами, що на них
посилалися сторони та інші учасники
процесу, а й тими, на які вони не
посилалися, але якими регулюються
спірні правовідносини у конкретній
справі (якщо це не змінює
матеріально-правових підстав позову).

Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Вимогою № НРП-4/1395 від 11 червня 2012 р.
позивач заявив відповідачу про
повернення йому грошових коштів на
суму не переданого товару.

Доказів повернення відповідачем
одержаних сум суду не надано.

За таких обставин з відповідача на
користь позивача відповідно до вимог
ст.ст. 625, 1212, 1214 ЦК України підлягає
стягненню 71344,67 грн. (229229,88-(119137,20+38748,01)
безпідставно набутих коштів, 4358,81 грн.
збитків внаслідок інфляції за час
прострочення, 9522,38 грн. три проценти
річних з простроченої суми.

Заперечення відповідача проти вимог
про стягнення трьох процентів річних з
простроченої суми з посиланням на
постанову Верховного Суду України від
15 жовтня 2013 р. у справі № 5011-42/13539-2012 є
безпідставними, оскільки указане
рішення прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції ст. 693 ЦК України, а не ст. 1214
ЦК України, яка підлягає до
застосування у даній справі.

Правова позиція Вищого господарського
суду України щодо застосування ст. 1214
ЦК України висловлена у постанові від 10
червня 2008 р. у справі 42/498.

Оскільки позов задоволено, понесені по
справі господарські витрати стосовно
до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти
на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

позов Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" м. Києва
задовольнити.

Стягнути з Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ,
вул. Шолуденка, 1, код 31301827) на користь
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Південно-Західна залізниця"
(01034, м. Київ, вул. Лисенка, 6, код 04713033)
71344,67 грн. безпідставно набутих коштів,
4358,81 грн. збитків внаслідок інфляції за
час прострочення, 9522,38 грн. три проценти
річних з простроченої суми, 1720,50 грн.
витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва
П.І.Паламар