ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

23 січня 2014 року
Справа № 913/2918/13

Провадження №17/913/2918/13

За позовом Приватного акціонерного
товариства "Кондрашівський піщаний
кар'єр", с. Малинове
Станично-Луганського району
Луганської області

до Міського комунального підприємства
експлуатаційно-лінійне управління
автошляхів, м. Луганськ

про стягнення 757 975 грн. 91 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.,

секретар судового засідання Липова
К.С.,

У засіданні брали участь:

від позивача - Маркєлов О.Ю., заступник
директора з правових питань,
довіреність від 14.10.2013, № 280;

від відповідача - Савченко І.В.,
юрисконсульт, довіреність від 02.01.2014, №
1,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи: позивачем заявлені
вимоги про стягнення з відповідача
боргу у сумі 569895,26 грн., пені у сумі 124534,18
грн. за період з 05.11.12 по 29.04.13, штрафу у
сумі 39892,67грн., інфляційних нарахувань у
сумі 4324,53 грн. та 3% річних у сумі 19329,27
грн. за договором про закупівлю товарів
за дер жавні кошти від 02.10.2012 №71 .

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що між Публічним
акціонерним товариством
"Кондрашівський піщаний кар'єр"
(позивач у справі), як Учасником, та
Міським комунальним підприємством
«Експлуатаційно-лінійне управління
автошляхів» (відповідач у справі), як
Замовником, був укладений договір №71
про закупівлю товарів за дер жавні
кошти від 02.10.2012 (далі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1 Договору, Учасник
зобов'язується у 2012 році поставити
Замовникові товари, зазначені в
специфікації №1, а Замовник - прийняти і
оплатити такі товари.

Відповідно до п. 1.2 Договору,
найменування товару: пісок природний
рядовий, код за Державним
класифікатором продукції та послуг ДК
14.21.1. Кількість товарів: пісок
природний рядовий - 10500 т.

Як зазначено у п. 1.3 Договору,
обсяги закупівлі товарів (робіт або
послуг) можуть бути зменшені залежно
від реального фінансування видатків.

Відповідно до п. 2.1 Договору,
Учасник повинен поставити Замовнику
товар, якість якого відповідає
паспорту відповідності якості товару.

Ціна Договору становить
987000,00 грн., у тому числі: ПДВ 164500,00 грн. (п.
3.1 Договору).

Згідно з п. 4.2 Договору,
розрахунки та поставлений товар
здійснюються за фактом поставки з
відстроченням платежу протягом 30
календарних днів.

У пункті 5.1 Договору
встановлено, що строк (термін) поставки
(передачі) товарів 1 доба за письмовим
погодженням Замовника на кожну партію
товару, протягом 2012 року.

Місце поставки (передачі) товарів м.
Луганськ, вул. «Московская», 144. (п. 5.2
Договору).

Як зазначено у п. 7.3 Договору,
у випадку порушення строку оплати,
згідно даного договору, Замовник
сплачує піню в розмірі 0,1% від суми
неоплаченого товару, за кожний день
прострочення, а за порушення строку
оплати понад 30 днів додатково
стягується штраф у розмірі 7% від суми
неоплаченого товару.

Договір набирає чинності з
02.10.2012 і діє до 31.12.2012. (п. 10.1 Договору).

Позивач здійснив поставку відповідачу
піску природного рядового у кількості
10500 тонн на загальну суму 987000,00 грн.

Відповідач прийняв товар, але в
порушення умов Договору оплатив його
частково. Таким чином, загальна
вартість поставленої, але не оплаченої
продукції складає 569895,26 грн., яку
позивач просить стягнути у судовому
порядку.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення пеню на суму 124534,18 грн. за
період з 05.11.2012 по 29.04.2013 з урахуванням
часткової оплати, штраф у сумі 39892,67
грн., інфляційні нарахування у сумі 4324,53
грн. за період з 01.12.2012 по 30.05.2013 та 3%
річних у сумі 19329,27 грн. за період з
05.11.2012 по 22.10.2013.

Відповідач відзивом від 27.11.13 №1770 проти
позову заперечує, посилаючись на
відсутність фінансування з бюджету, і
мотивує свої заперечення умовами п.4.2
укладеного з позивачем договору,
згідно з яким «у разі затримки
бюджетного фінансування, розрахунки за
товар здійснюються протягом 14
банківських днів з дня отримання
покупцем (відповідачем) бюджетного
фінансування». У зв'язки з цим
відповідач вважає, що ним не порушено
строків оплати, оскільки бюджетного
фінансування на розрахунки з позивачем
він не отримував, тому відповідач не
погоджується з нарахуванням штрафних
санкцій.

Також відповідач у відзиві вказує, що
сума боргу дорівнює 476776,63грн.

Доповненням від 16.01.14 306-1 до відзиву
відповідач вказує про здійснення ним
платежів частини основного боргу на
користь позивача протягом розгляду
справи (за період з 12.11.13 по 10.12.13), у
зв'язку з чим сума боргу дорівнює
279752,82грн.

Доповненням від 23.01.14 №06-2 до відзиву
відповідач вказує про неправомірність
застосування і штрафу і пені за
порушення обов'язків за договором,
зазначає про невірний розрахунок пені
позивачем, оскільки він суперечить
вимогам Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань».

Позивачем у порядку ст. 22 ГПК
України надано заяву від 23.01.2014 про
зменшення позовних вимог з власної
ініціативи. Також позивач повідомив
суд про часткову оплату боргу
відповідачем в період вирішення спору
по даній справі на суму 290 142,44 грн.
Залишок боргу за поставку товару
дорівнює сумі 279752,82грн.

Дії позивача узгоджуються з
приписами ст.22 ГПК України, тому суд
задовольняє заяву позивача про
зменшення позовних вимог.

Таким чином, предметом спору є:
стягнення 351 921, 22 грн., з яких: 279 752, 82 грн.
основного боргу, пені у сумі 51 168, 40 грн.
за період з 05.11.2012 по 29.04.2013, штрафу у
сумі 10000,00 грн., інфляційних нарахувань
у сумі 1000грн. за період з 01.12.2012 по 30.05.2013
та 3% річних у сумі 10000грн. за період з
05.11.2012 по 22.10.2013.

Враховуючи вищевикладене, повно,
всебічно і об'єктивно дослідивши
матеріали та обставини справи,
вислухавши представників сторін,
оцінивши надані сторонами докази своїх
вимог і заперечень до суті спору, їх
належність, допустимість,
достовірність кожного окремо і у
сукупності без надання жодному доказу
пріоритету або вищої сили суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково за таких підстав.

Зобов'язання між суб'єктами
господарювання виникають з підстав
закону або умов договору (ст.ст.173,193 ГК
України).

Між Приватним акціонерним товариством
«Кондрашівський піщаний кар'єр»
(позивач у справі) та Міським
комунальним підприємством
експлуатаційно-лінійним управлінням
автошляхів (відповідач у справі)
укладено договір про закупівлю товарів
за дер жавні кошти від 02.10.2012 №71, на
підставі якого Учасник (позивач)
зобов'язується у 2012 році поставити
Замовникові (відповідачу) товари,
зазначені в специфікації №1, а Замовник
- прийняти і оплатити такі товари (п. 1.1).
Розрахунки за поставлений товар
здійснюється за фактом поставки з
відстроченням платежу протягом 30 днів
(п. 4.2 договору).

За своєю правовою природою вказаний
договір є договором поставки і
відповідає вимогам правового
інституту поставки (ст.ст. 265-267 ГК
України) з відстрочкою платежу.

Згідно з правилами ст.ст. 530,627,629
Цивільного кодексу України договір є
обов'язком для сторін, що його уклали, і
виникнення прав та обов'язків у сторін
відбувається на підставі умов
укладеного договору.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу товар - пісок
природний рядовий, а відповідач
отримав товар за вказаним договором
протягом жовтня 2012 року на загальну
суму 987000грн., що підтверджується
видатковими накладними за вказаний
період (а.с. 45-82). Таким чином, позивач
виконав свої обов'язки за договором
поставки піску, що належним чином, в
порядку вимог ст.ст.33,34 ГПК України,
довів суду.

Статті 265-267 ГК України, ст.ст.655-692 ЦК
України зобов'язують відповідача
виконати обов'язок по оплаті
поставленої продукції у відповідності
до вимог закону та умов договору.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

При розгляді справи суд встановив, що
відповідач не виконав свої обов'язки
перед позивачем по оплаті за
поставлений товар за договором, а саме:
не оплатив товар на суму 569895,26 грн.,
отриманий від позивача, у зв'язку з чим
позивач звернувся з даним позовом до
суду і просить суд стягнути з
відповідача борг по договору. З
урахуванням часткової оплати
відповідачем заявленого до стягнення
боргу в ході розгляду справи, сума
заборгованості дорівнює 279752,82 грн. та
підлягає стягненню.

Провадження у справі в частині боргу на
суму 406054,69 грн. слід припинити на
підставі правил п.1.1 ст.80 ГПК України у
зв'язку з відсутністю предмету спору з
урахуванням розрахунку, наданого
позивачем. Судові витрати в цій частині
слід покласти на відповідача, оскільки
на день звернення з даним позовом до
суду відповідач мав основний борг у
сумі 569895,26грн.

Вимоги про стягнення пені та штрафу
цілком відповідають приписам ст.ст.230-232
ГК України і умовам укладеного
договору. Вказаними нормами права
встановлено право кредитора (позивача)
на отримання неустойки за порушення
боржником (відповідачем) виконання
своїх обов'язків за договором.
Договором (п.7.3) встановлено обов'язок
боржника (відповідача) сплатити
неустойку кредитору (позивачу) - і пеню
і штраф у разі затримки оплати понад 30
днів - у разі порушення строків оплати
за договором. З урахуванням зменшення
позивачем розміру заявлених до
стягнення пені і штрафу, що відповідає
приписам ст.22 ГПК України, стягненню з
відповідача підлягає пеня у сумі 51 168, 40
грн. за період з 05.11.2012 по 29.04.2013, штраф у
сумі 10000,00 грн., як передбачено вимогами
закону і умовами договору.

Позовні вимоги в часті заявлених до
стягнення інфляційних нарахувань у
сумі 1000грн. за період з 01.12.2012 по 30.05.2013
та 3% річних у сумі 10000грн. за період з
05.11.2012 по 22.10.2013 цілком обґрунтовані
приписами до ст. 625 Цивільного кодексу
України, згідно якої боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Доводи відповідача про незаконність
стягнення пені і штрафу за порушення
зобов'язань по одному договору
спростовуються правилом свободного
обрання сторонами умов договору (ст.6 ЦК
України) і обов'язковістю його
виконання (ст.ст.627,629 ЦК України).

Стосовно доводів щодо відсутності
фінансування з бюджету і застережень з
цього приводу в договорі суд зазначає,
що перед законом і судом суб'єкти всіх
форм власності мають рівні права, а
право на відстрочку платежу у разі
затримки бюджетного фінансування
протягом 14 днів з дня отримання
відповідачем грошових коштів
відповідач повинен був довести суду
належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати слід покласти на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, ст. 173, 193, 232,
265-267 ГК України, ст.ст. 530, 627, 610, 625, 629, 655,692
ЦК України, керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44,
49, п. 1-1 ч.1 статті 80, 82,84, 85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Міського комунального
підприємства експлуатаційно-лінійне
управління автошляхів, м. Луганськ, вул.
«Московська», 144, ідентифікаційний код
03340593, на користь Приватного
акціонерного товариства
"Кондрашівський піщаний кар'єр", с.
Малинове Станично-Луганського району
Луганської області, вул. ім.. Пушкіна, 91,
ідентифікаційний код 05383566 борг у
розмірі 279752,82грн., пеню у сумі 51168,40грн.,
штраф у сумі 10000грн., інфляційні
нарахування у сумі 1000грн., 3% річних у
сумі10000грн., судовий збір у розмірі
15159,52грн. Видати наказ позивачу після
набрання рішенням законної сили.

3. Припинити провадження у справі в
частині боргу на суму 290142,44грн.

Рішення підписане 28.01.2014

Суддя
Р. Шеліхіна