КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2014 р. Справа№ 910/15198/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Гончарова С.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі Громак В.О.

за участю представників сторін: від
позивача - Руденко І.С. (представник за
довіреністю);

від відповідача - Кость О.Г.
(представник за довіреністю)

розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Херсонгаз»

на рішення господарського суду міста
Києва від 14.10.2013 р.

по справі № 910/15198/13 (суддя - Літвінова
М.Є.)

за позовом публічного акціонерного
товариства «Херсонгаз»

до Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України»

про стягнення 342 235,06 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 14.10.2013 р. позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з
публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» на користь
публічного акціонерного товариства
«Херсонгаз» пеню у розмірі 127 016,47 грн., 3%
річних - 50 942,41 грн., інфляційні збитки - 17
427,35 грн. та судовий збір - 6 448,05 грн. В
іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
публічне акціонерне товариство
«Херсонгаз» звернулось до Київського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій просить
змінити рішення господарського суду
міста Києва від 14.10.2013 р. в частині
стягнення пені та інфляційних втрат та
стягнути з ПАТ «НАК «Нафтогаз України»
254 032,94 грн. пені, 37 259,71 грн. інфляційних
втрат.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013 р.
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Херсонгаз»
прийнято до провадження.

Публічне акціонерне товариство
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» заперечує проти
апеляційної скарги та просить
відмовити у задоволені апеляційної
скарги ПАТ «Херсонгаз». Своїм правом,
наданим статтею 96 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідач не скористався, відзив на
апеляційну скаргу.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 22.01.2013 р.,
враховуючи перебування судді Тищенко
О.В. у відпустці, змінено склад колегії
та визначено судову колегію у складі:
головуючий суддя Чорна Л.В., Гончаров
С.А., Смірнова Л.Г.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються доводи та заперечення
сторін, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

05.06.2012 р. між публічним акціонерним
товариством «Херсонгаз» (далі -
газорозподільне підприємство) та
публічним акціонерним товариством
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (далі - замовник) був
укладений договір на розподіл
природного газу № 14/3420/12 (далі -
Договір), за умовами якого
газорозподільне підприємство
зобов'язувалось у 2012 році надати
замовнику послуги з транспортування
природного газу (далі - газ)
газорозподільними мережами (далі - ГРМ)
до межі балансової належності об'єктів
споживачів замовника (пункти
призначення), а замовник - оплатити
вартість послуг з транспортування газу
ГРМ у розмірі, строки та у порядку
передбаченому умовами Договору (п.п. 1.1.,
1.3 Договору ). /а.с. 6-9/.

Згідно п. 4.4. Договору загальна вартість
цього Договору становить 46 280 000,00 грн.,
крім того ПДВ - 9 256 000,00 грн. та
складається з місячних сум вартості
послуг транспортування газу замовнику.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що
розрахунки за послуги здійснюються за
тарифом на транспортування газу
розподільними трубопроводами за 1000
куб.м. На момент укладення Договору
тариф визначений постановою НКРЕ від
19.04.2012 р. № 460 «Про внесення змін до
додатка 1 до постанови НКРЕ від 28.12.2011 №
170» і становить 231,40 грн. крім того ПДВ -
46,28 грн., всього - 277,68 грн.

Розрахунковий період за Договором
становить один місяць, з контрактної
години першого дня місяця по контракту
годину першого дня наступного місяця
включно. Місячна вартість послуг
визначається як добуток тарифу на
загальну кількість про
транспортованого газу, розрахованого
на умовах за розділом 3 цього Договору,
та податку на додану вартість (п. 4.3.
Договору).

Пунктом 4.5, встановлено, що розрахунки
за надані послуги здійснюються
замовником у безготівковій формі
шляхом перерахування відповідних сум
на розрахунковий рахунок
газорозподільного підприємства.
Оплата здійснюється протягом 5
банківських днів з моменту отримання
замовником рахунку за умовами
оформлення обома сторонами акту
наданих послуг, який підприємство
надає замовнику для підписання до 12
числа місяця, наступного за місяцем, в
якому надавалися послуги.

Договір набирає чинності з дня його
підписання сторонами та скріплення
печатками і діє в частині проведення
розрахунків за надані послуги до
повного виконання замовником своїх
зобов'язань за цим Договором (п. 10.1.
Договору ).

Відповідно до статті 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. До відносин поставки, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.

За статтею 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

По актах наданих послуг з
транспортування газу №5/1 від 31.05.2012, №
6/1 від 30.06.2012, №7/1 від 31.07.2012, №8 від 31.08.2012,
№9 від 30.09.2012, №10/1 від 31.10.2012, №10 від
31.10.2012, №11 від 30.11.2012, №11/1 від 30.11.2012, №12
від 31.12.2012 вбачається, що позивач за
період з травня 2012 року по грудень 2012
року надав, а відповідач прийняв
послуги з транспортування природного
газу розподільними трубопроводами в
кількості 43 686,888 тис.куб.м. на загальну
суму 12 130 975,06 грн./а.с. 10-19/. Зазначене
сторонами ані в суді першої інстанції,
ані в суді апеляційної інстанції не
спростовується.

В свою чергу відповідач за надані
послуги з транспортування газу у
травень 2012 року розрахувався 29.01.2013 (5
593,58 грн.), за липень 2012 року - 29.01.2013 (5 710,21
грн.), за серпень 2012 року - 29.01.2013 (6 144,23
грн.), за червень 2012 року - 29.01.2013 (6 276,12
грн.), за вересень 2012 року - 29.01.2013 (6 883,40
грн.), за жовтень 2012 року - 29.01.2013 (78 410,17
грн.), за листопад 2012 року - 29.01.2013 (2 329 420,64
грн.), 30.01.2013 (2 750 919,07 грн.), за грудень 2012
року 30.01.2013 (292 512,33 грн.), 25.02.2013 (2 981 804,88
грн.), 22.03.2013 (2 837 908,03 грн.), про що
свідчить витяг з банківського платежу
та оборотів відповідача. /а.с. 72/.

З матеріалів справи вбачається та не
заперечується сторонами, що оплата
послуг з транспортування природного
газу за Договором №14/3420/12 від 05.06.2012 р. з
травня по грудень 2012 року з боку
відповідача проведена в повному
обсязі, однак несвоєчасно.

Враховуючи викладене позивач просить
стягнути з відповідача 254 032,94 грн., 37 259 71
грн. інфляційних збитків, 50 942,41 грн. 3 %
річних.

Так, відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язанням є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Порушення зобов'язань за договором
тягне за собою застосування
встановлених законом мір
відповідальності.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства. Пенею
відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що порушення
зобов'язання є підставою для
застосування господарських санкцій
(неустойка, штраф, пеня). Штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 6.2. Договору передбачена
відповідальність замовника у разі
порушення замовником строків оплати
передбачених розділом 4 цього Договору,
із замовника стягується пеня в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня та від суми простроченого платежу
за кожен день прострочення платежу.

Разом з цим, відповідно до статті 233
Господарського кодексу України суд має
право на зменшення розміру неустойки,
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Відповідно до частини 3 статті 551
Цивільного кодексу України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

У відповідності до п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Пунктом 3.17.4 Постанови Вищого
Господарського суду України №18 від
26.12.2011 «Про деякі питання застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
передбачено, що вирішуючи, в тому числі
й з власної ініціативи, питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причин неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Зменшуючи розмір штрафних санкцій на 50
% суд першої інстанції об'єктивно
оцінив всі надані сторонами докази
неналежного виконання відповідачем
своїх зобов'язань, причини неналежного
виконання зобов'язання, надмірно
великі порівняно із збитками кредитора
належні до сплати штрафні санкції та
враховував факт сплати.

Крім того, було взято до уваги те, що
відповідач має досить велику
дебіторську заборгованість
контрагентів за договорами поставки
природного газу та великі кредитні
зобов'язання при проведенні
розрахунків з ВАТ «Газпром» за
імпортований з Російської Федерації
природний газ, а також жорсткі умови
Контракту, якими встановлені чіткі
строки розрахунків за поставлений газ,
а також жорсткі санкції за порушення
цих строків, аж до припинення
постачання природного газу на
територію України, однак провів
розрахунки за Договором з позивача із
незначним простроченням.

Згідно звіту про фінансові
результати за 2012 р. НАК «Нафтогаз
України» є збитковою. а саме сума
ситого збитку складає 10 271 185,00 грн. /а.с.
66-67/.

Суд апеляційної інстанції також
приймає до уваги, що відповідачем вжито
заходи щодо виконання зобов'язання
шляхом погашення суми основного боргу.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд
погоджується із висновком
господарського суду міста Києва щодо
зменшення розміру пені до 50 %.

Разом з цим, відповідно до статті 625
Цивільного кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом перераховано 3 % річних, розмір
яких є більшим ніж заявлений позивачем,
однак, враховуючи п. 2 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, та відсутність відповідного
клопотання позивача, суд позбавлений
права виходити за межі позовних вимог.

Щодо інфляційних витрат, то визнана
судом першої інстанції сума у розмірі 17
427,35 грн. є правомірною, оскільки
відповідно до пункту 2 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012 «Про
практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права» при застосуванні індексу
інфляції слід мати на увазі, що індекс
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць і здійснюється
шляхом множення суми заборгованості на
момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з врахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця (постанова
Вищого господарського суду України від
01.02.2012 р. № 52/30).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи, колегія суддів
приходить до висновку, що
господарським судом міста Києва
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
повно з'ясовано та доведено обставини,
що мають значення для справи, зроблені
висновки відповідають дійсним
обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційних скаргах
колегією суддів до уваги не
приймаються з огляду на те, що вони є
необґрунтованими та такими, що
спростовуються матеріалами справи.

За наведених у даній постанові
обставин, колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що відсутні підстави
для зміни чи скасування рішення
господарського суду міста Києва від
14.10.2013 р. у справі № 910/15198/13.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста
Києва від 14.10.2013 р. у справі № 910/15198/13
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/15198/13 повернути
до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у
справі.

Головуючий суддя
Л.В. Чорна

Судді
С.А. Гончаров

Л.Г. Смірнова