донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

21.01.2014р. справа №905/716/13-г

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівЛомовцевої Н.В.
Принцевської Н.М., Татенка В.М.при
секретарі судового засідання
Прилуцьких М.І.за участю представників:
від позивача: не прибуввід
відповідача:Ніколенко І.В. довіреність
522/ю-52 від 03.01.2014р.від третьої особи:не
прибуврозглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю «Проектно-будівельне
підприємство «Азовінтекс», м.
Маріуполь Донецької області на
рішення господарського суду Донецької
області від31.10.2013р.по справі№905/716/13-г
(суддя Мельниченко Ю.С.)за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Сантехмонтаж №560»,
м. Краматорськ Донецької області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Проектно-будівельне
підприємство «Азовінтекс», м.
Маріуполь Донецької області за участю
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні
відповідачаПублічного акціонерного
товариства «Алчевський металургійний
комбінат», м. Алчевськ Донецької
області простягнення 482 195,98грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сантехмонтаж №560»,
м. Краматорськ Донецької області
звернулось до господарського суду
Донецької області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Проектно-будівельне
підприємство "Азовінтекс", м. Маріуполь
Донецької області про стягнення
заборгованості за договором
субпідряду №522/2007-187 від 20.06.2007р. у сумі
503 380,15грн.

Заявою №7 від 21.02.2013р., яку було прийнято
судом, позивач зменшив розмір позовних
вимог та просив стягнути з відповідача
заборгованість у сумі 482195,98грн.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 27.03.2013р. позовні
вимоги задоволено у повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 22.05.2013р.
рішення господарського суду Донецької
області від 27.03.2013р. скасовано, в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 07.08.2013р. по справі №905/716/13-г
рішення господарського суду Донецької
області від 27.03.2013р. та постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 22.05.2013р.
скасовано, справу передано на новий
розгляд до господарського суду
Донецької області внаслідок ненадання
господарськими судами правової оцінки
листу-вимозі вих. №88 від 16.09.2010р. на суму
580 287,60грн. з приводу внесення
сторонами змін до спірного договору
щодо встановлення строків оплати
виконаних робіт, також ненадання
належної правової оцінки
господарським судом першої інстанції
обставинам справи щодо передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
з урахуванням вимог наведеного
законодавства та не визначення судом
апеляційної інстанції строку
виконання відповідачем зобов'язань за
договором щодо оплати виконаних робіт.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 10.09.2013р. залучено до участі
у справі третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 31.10.2013р. у справі
№905/716/13-г позовні вимоги задоволені у
повному обсязі.

Відповідач з прийнятим рішенням
господарського суду Донецької області
від 31.10.2013р. по справі №905/716/13-г не
погодився та подав апеляційну скаргу, в
якій просить судове рішення скасувати
та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції апелянт зазначає
порушення судом норм процесуального та
матеріального права. Зазначає, що судом
залишено поза увагою доводи позивача
щодо перерахування 50000грн. та
проведення взаємозаліку зустрічних
однорідних вимог на суму 29 014грн.38коп.
Вважає неправомірним висновок
господарського суду про визнання
Відповідачем претензії Позивача від
10.08.2010р. шляхом надання відповіді
№522/-990-06 від 10.09.2010р. Посилається на те,
що рішенням господарського суду
Донецької області від 12.08.2013р. №905/2366/13
вже встановлено обставини, які мають
істотне значення по справі №905/716/13-г та
зазначає, що договірні відносини між
сторонами не існували після 31.12.2009р.
Зазначає, що грошова сума 98091,62грн. є
платежем за зобов'язанням по
додатковій угоді №3 від 01.12.2008р. Апелянт
вважає неправомірним ідентифікування
позивачем призначення платежу на
власний розсуд. На думку скаржника,
сплата відповідачем грошової суми у
розмірі 98091,62грн. пов'язана з виконанням
зобов'язання, взятого товариством з
обмеженою відповідальністю «ПБП
«Азовінтекс» перед товариством з
обмеженою відповідальністю
«Сантехмонтаж №560» з розстрочення
заборгованості за БМР виконані
позивачем за договором №522/2007-187 від
20.06.2007р. до 2009 року. Крім того, апелянт
наполягає на застосування позовної
давності до спірних правовідносин.

Позивач надав до суду відзив на
апеляційну скаргу та додаток до
відзиву, в яких заперечував проти
доводів відповідача, викладених в
апеляційній скарзі.

Відповідачем були надані письмові
пояснення, в яких він зазначив, що судом
першої інстанції не було досліджено
платіжне доручення №701 від 12.11.2009р. на
суму 50000грн. та не враховано проведення
взаємозаліку на суму 29 014грн.38коп.

Третьої особою було надано відзив на
апеляційну скаргу, в якому він
підтримав позицію відповідача щодо
спливу строків позовної давності та
просив здійснити розгляд справи за
відсутністю свого представника.

Позивач повноважного представника у
судове засідання не направив.

Третя особа у судове засідання не
прибула.

Представник відповідача у судове
засідання прибув, підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі.

Судова колегія вважає можливим
здійснити розгляд справи у відсутності
представника позивача та третьої
особи за наявними матеріалами справи,
оскільки їх повідомлено про день та час
судового засідання належним чином
відповідно до вимог Господарського
процесуального кодексу України.

Судове засідання апеляційної
інстанції здійснювалось за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
у порядку розгляду апеляційної скарги
встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України, на
підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає матеріали
господарської справи та викладені в
скарзі доводи щодо застосування судом
при розгляді норм матеріального та
процесуального права, що мають
значення для справи. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, заслухавши у
судовому засіданні повноважного
представника відповідача, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції встановила.

20.06.2007р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Проектно-будівельне
підприємство "Азовінтекс" (далі -
генеральний підрядник) та товариством
з обмеженою відповідальністю
"Сантехмонтаж № 560" (далі - підрядник)
був укладений договір субпідряду
№522/2007-187 від 20.06.2007р. (далі - договір), за
умовами якого генеральний підрядник
доручає, а підрядник приймає на себе
зобов'язання виконати власними силами
роботи з вентиляції, кондиціювання
повітря влаштованих
санітарно-технічних систем
будівництва Конверторного цеху
Відкритого акціонерного товариства
"Алчевський меткомбінат" (пункт 1.1.
договору).

Згідно з пунктом 2.1 договору вартість
робіт по даному договору
встановлюється конкретно для кожного
виду робіт, визначається
проектно-кошторисною документацією та
оформлюється у вигляді Додатку до
дійсного договору, що є його
невід'ємною частиною, а також
регламентуючих умов з цього приводу -
терміновості виконання робіт, умов
виконання робіт, повноти
проектно-кошторисної документації та
погоджених замовником розрахункових
показників.

Сторонами шляхом укладання додаткових
угод до договору №2 від 03.05.2008р. та №4
від 01.05.2009р. було змінено предмет
договору. Остаточно, згідно умов
додаткової угоди №4 від 01.05.2009р. до
договору, сторони встановили, що
генпідрядник доручає, а субпідрядник
приймає на себе зобов'язання з
виконання власними силами робіт з
влаштування вентиляції та
кондиціювання повітря влаштованих
санітарно-технічних систем на об'єктах
"Газотурбінна електростанція
комбінованого циклу (ГТС КЦ) потужністю
303 МВт": машинне відділення. Блок №1;
будівля електротехнічних установок
АСУ ТП. Блок №1.

Пунктом 2 додаткової угоди №4 від
01.05.2009р. сторони визначили орієнтовну
договірну вартість робіт, яка складає
690 717,60грн., у т.ч. ПДВ 115 119,60грн.

Пунктом 4 додаткової угоди №4 від
01.05.2009р. до договору №522/2007-187 від 20.06.2007р.
встановлено, що інші умови договору
субпідряду залишаються незмінними та
обов'язковими для виконання та сторони
підтверджують свої зобов'язання за
ними.

Згідно з пунктом 3.1. договору
розрахунки за виконані роботи
здійснюються щомісячно, на підставі
підписаних генпідрядником актів
виконаних робіт форми КБ-2в та довідок
форми КБ-3, шляхом перерахування
грошових коштів платіжним дорученням
на розрахунковий рахунок підрядника
протягом 15 банківських днів після
оплати цих робіт замовником (Відкритим
акціонерним товариством "Алчевський
меткомбінат").

Кінцеві розрахунки за виконані
субпідрядником роботи, відповідно до
пункту 3.4 договору, здійснюються через
20 днів після підписання акту спільної
комісії про завершення робіт.

З матеріалів справи вбачається, що
сторонами було підписано додаткову
угоду №3 до договору, за умовами пункту
1 вказаної додаткової угоди, сторони
погодили, що оплата виконаних
субпідрядником робіт за договором до
01.01.2009р. здійснюється генпідрядником
протягом 12 місяців, рівними частинами
по 1/12 суми боргу. Виплата кожної
відповідної 1/12 частини суми
здійснюється генпідрядником
субпідряднику в безготівковій формі, в
строк до 25 числа кожного місяця.

За правовою природою зазначений
договір є договором підряду, а спірні
відносини регулюються главою 61
Цивільного кодексу України.

Зазначені вище умови договору щодо
оплати боргу, були виконані
відповідачем не в повному обсязі та з
порушенням строку та розміру,
передбаченого додатковою угодою №3.
При цьому, кожна здійснена оплата за
додатковою угодою №3 містить
призначення платежу: "за СМР по Дог.
№522/2007-187 от 20/06/07 и доп. согл. №3 от 01/12/08 в
т.ч. ПДВ".

Відповідачем за додатковою угодою №3
були здійснені перерахування на
розрахунковий рахунок відповідача у
загальному розмірі 537483,17грн., що
підтверджується відповідними
платіжними дорученнями, наявними у
матеріалах справи.

Апелянт наполягає на тому, що сума
перерахованих грошових коштів за
вказаними платіжними дорученнями
складає 510375,17грн., оскільки при
перерахуванні 150 000грн. платіжним
дорученням №841 від 11.12.2009р., як зазначає
відповідач, 122 892грн. було
перераховано за додатковою угодою №3, а
27 108грн. - за рахунком №14.

Однак, призначення платежу при
перерахуванні 150 000грн. платіжним
дорученням №841 від 11.12.2009р. не містить
відповідного посилання на рахунок №14,
тому твердження відповідача, що сума
перерахованих грошових коштів за
додаткової угодою №3 складає 510
375,17грн. правомірно не прийнято до уваги
судом першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що
сума розстрочення була встановлена
сторонами у розмірі 588 961,52грн. Тобто
сума боргу, яка залишилась несплаченою
відповідачем за додатковою угодою №3
складає 51 478,35грн.

На виконання прийнятих на себе
зобов'язань за додатковою угодою №4 від
01.05.2009р. до договору позивачем були
виконані роботи з влаштування
вентиляції та кондиціювання повітря
влаштованих санітарно-технічних
систем на об'єктах "Газотурбінна
електростанція комбінованого циклу
(ГТС КЦ) потужністю 303 МВт", , що
підтверджується відповідними актами
приймання виконаних підрядних робіт за
червень 2009р. - грудень 2009р. Зазначені
акти приймання виконаних робіт та
довідки про вартість виконаних робіт
підписані сторонами без зауважень,
підписи скріплені печатками
підприємств.

Таким чином, роботи за додатковою
угодою №4 від 01.05.2009р. до договору
субпідряду №522/2007-187 від 20.06.2007р. на
загальну суму 471265,20грн. з ПДВ позивачем
були виконані та прийняті відповідачем
в повному обсязі.

З наявних матеріалів справи також
вбачається, що акт приймання виконаних
підрядних робіт №2 за лютий 2010р. на суму
109 022,40грн., у т.ч. ПДВ - 18 170,40грн.
містить посилання на договір
субпідряду №522/2007-187 від 20.06.2007р., однак
підписання сторонами зазначеного акту
відбулось після закінчення строку дії
договору, продовженого сторонами у
пункті 5 Додаткової угоди №3 від 01.12.2008р.
до договору (строк дії договору
додатковою угодою продовжено до
31.12.2009р.).

Як встановлено судом першої інстанції
та не спростовується доводами
апелянта, факт належного виконання
позивачем робіт з влаштування
вентиляції та кондиціювання повітря
влаштованих санітарно-технічних
систем на об'єктах "Газотурбінна
електростанція комбінованого циклу
(ГТС КЦ) потужністю 303 МВт" за додатковою
угодою №4 від 01.05.2009р. до договору,
відповідачем не заперечується. Разом з
тим, у апеляційній скарзі відповідачем
заперечується факт приймання вказаних
робіт в спосіб, встановлений умовами
договору, з посиланням на відсутність
повноважень у особи, якою підписаний
складений у виконання договору акт
приймання виконаних підрядних робіт за
лютий 2010р. з боку відповідача.

За приписами статті 853 Цивільного
кодексу України замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Отже,
прийняття робіт після одержання
повідомлення підрядника про
готовність до передання робіт, в
спосіб, визначений умовами договору, є
обов'язком відповідача.

Відповідно до частини 4 статті 882
Цивільного кодексу України передання
робіт підрядником і прийняття їх
замовником оформляється актом,
підписаним обома сторонами. У разі
відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може
бути визнаний судом недійсним лише у
разі, якщо мотиви відмови другої
сторони від підписання акта визнані
судом обґрунтованими.

Наказом Міністерства регіонального
розвитку та будівництва України від
04.12.2009р. №554 затверджено примірні форми
первинних облікових документів у
будівництві № КБ-2в "Акт приймання
виконаних будівельних робіт" та № КБ-3
"Довідка про вартість виконаних
будівельних робіт та витрати" та
запроваджено застосування примірних
форм первинних облікових документів у
будівництві з моменту прийняття наказу
про їх затвердження.

Колегія суддів погоджується з
висновком господарського суду щодо
того, що підрядник не повинен вчиняти
жодних дій щодо спонукання замовника
до підписання акта виконаних робіт, а
має лише констатувати факт відмови від
підписання акта, а підписаний однією
стороною акт, може бути визнаний судом
недійсним лише у разі, якщо мотиви
відмови другої сторони від підписання
акта визнані судом обґрунтованими.

При цьому, за наявними матеріалами
справи, фактичне прийняття робіт
згідно акту приймання виконаних
підрядних робіт №2 за лютий 2010р. на суму
109 022,40грн. підтверджується підписом
посадової особи з боку відповідача в
графі: "прийняв замовник" та печаткою
підприємства.

Крім того, враховуючи фактичне
виконання субпідрядником робіт у
лютому 2010р. та прийняття таких робіт
генпідрядником, за наслідком чого було
підписано акт приймання виконаних
підрядних робіт №2 за лютий 2010р. на суму
109 022,40грн., колегія суддів
погоджується з висновком
господарського суду, що сторони шляхом
вчинення конклюдентних дій продовжили
строк дії договору субпідряду №522/2007-187
від 20.06.2007р. на тому ж об'єкті. При цьому
відповідач не довів, що зазначені
роботи виконувались поза кошторисом
договору.

При цьому, колегією суддів не
приймаються посилання апелянта на
рішення суду від 12.08.2013р. у справі
№905/2366/13, з огляду на те, що вказаним
рішення не підтверджено здійснення
дослідження судом актів виконаних
робіт форми КБ-2в за договором
субпідряду №522/2007-187 від 20.06.2007р.,
оскільки предметом позовних вимог по
справі №905/2366/13 було зобов'язання
товариства з обмеженою
відповідальністю "Сантехмонтаж № 560"
повернути товариству з обмеженою
відповідальністю "Проектно-будівельне
підприємство "Азовінтекс" майно у
кількості 57 одиниць, загальною
вартістю 377 333грн. за переліком.

За приписами статті 654 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання
договору вчиняється в такій самій
формі, що й договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 статті 653 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі зміни
договору зобов'язання сторін
змінюються відповідно до змінених умов
щодо предмета, місця, строків виконання
тощо.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком господарського суду, що
листом-вимогою №88 від 16.09.2010р. жодних
змін до спірного договору сторонами
внесено не було.

Таким чином, роботи з влаштування
вентиляції та кондиціювання повітря
влаштованих санітарно-технічних
систем на об'єктах "Газотурбінна
електростанція комбінованого циклу
(ГТС КЦ) потужністю 303 МВт" за додатковою
угодою №4 від 01.05.2009р., загальна
вартість яких дорівнює 580 287,60грн. з
ПДВ, були виконані позивачем належним
чином та прийняті відповідачем в
повному обсязі.

За результатами виконання робіт
позивачем також були виписані
податкові накладні, які також свідчать
про виконання позивачем робіт за
договором за актами за період з червня
2009р. по вересень 2009р., грудень 2009р.,
лютий 2010р.

За умовами пункту 3.4 договору
остаточні розрахунки за виконані
субпідрядником роботи здійснюються
через 20 днів після підписання акту
спільної комісії про завершення робіт.

При цьому за наявними матеріалами
справи, акт спільної комісії сторонами
не підписувався, однак роботи на
об'єкті "Газотурбінна електростанція
комбінованого циклу (ГТС КЦ) потужністю
303 МВт" фактично завершені, що
підтверджується письмовими
поясненнями, викладеними в листі
№7/12-668с вих. 13 від 07.10.2013р. посадової
особи інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Луганській області, яку було залучено
господарським судом до участі у справі
для дачі пояснень в порядку статті 30
Господарського процесуального кодексу
України.

Отже, з вказаного листа вбачається, що
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Луганській області було здійснено
державний архітектурно-будівельний
контроль у відношенні об'єкта
будівництва: Газотурбінна станція
комбінованого циклу потужністю 303 МВт,
Луганська область, м. Алчевськ,
вул. Вокзальна, 30, за результатами
якого Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України було прийнято рішення про
прийняття в експлуатацію об'єкта
будівництва шляхом видачі сертифікату
(категорія IV №14).

Копія вказаного сертифікату була
надана третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача, в підтвердження
того, що об'єкт було введено в
експлуатацію.

Крім того, третьою особою, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача,
Публічним акціонерним товариством
"Алчевський металургійний комбінат",
було надано акт готовності об'єкта
Газотурбінна електростанція
комбінованого циклу (ГТС КЦ) потужністю
303 МВт Пусковий комплекс блоку №1
потужністю 151, 5 МВт до експлуатації від
15.04.2013р., підписаний генеральним
підрядником Публічним акціонерним
товариством "Алчевський металургійний
комбінат" та субпідрядними
організаціями, у тому числі
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Проектно-будівельне
підприємство "Азовінтекс".

Відповідачем, в свою чергу, як
вбачається з матеріалів справи, на
виконання прийнятих на себе
зобов'язань за договором були
перераховані на користь позивача в
якості оплати виконаних робіт грошові
кошти у сумі 98 091,62грн.

При цьому, посилання апелянта на те, що
вказана сума була перерахована в
рахунок погашення заборгованості за
додатковою угодою №3, а не в якості
оплати вартості виконаних робіт згідно
додаткової угоди №4 правомірно не
прийняті судом першої інстанції до
уваги, оскільки всі оплати за
додатковою угодою №3 містять
призначення платежу: "за СМР по Дог.
№522/2007-187 от 20/06/07 и доп. согл. №3 от 01/12/08 в
т.ч. ПДВ", платіжне доручення №14277 від
18.11.2010р. на суму 98 091,62грн. містить
призначення платежу наступного змісту:
"за СМР по Дог. №522/2007-187 от 20/06/07 в т.ч. ПДВ
16 348грн. 60коп."

Тобто сума боргу, яка залишилась
неоплаченою відповідачем за
додатковою угодою №3 складає 51
478,35грн.

Таким чином, зобов'язання відповідача
за договором з оплати вартості
виконаних робіт з влаштування
вентиляції та кондиціювання повітря
влаштованих санітарно-технічних
систем на об'єктах "Газотурбінна
електростанція комбінованого циклу
(ГТС КЦ) потужністю 303 МВт" виконані
частково на суму 98 091,62грн.

Водночас, як вірно зазначає апелянт,
при розрахунку суми заборгованості
судом першої інстанції не було
враховано платіжне доручення №701 від
12.11.2009р. на підтвердження здійснення
відповідачем оплат робіт виконаних у
2009р. на суму 50 000грн. Зазначене
платіжне доручення містить
призначення платежу: «за СМР в 2009р. по
дог. №522/2007-187 від 02/06/07», а у тексті
претензії позивача від 10.08.2010р. вих.№68
також міститься посилання на сплачену
суму у розмірі 50 000грн.

З огляду на вищевикладене, суд першої
інстанції помилково дійшов до
висновку, що стягненню підлягає борг у
сумі 482 195,98грн., оскільки ним не
враховано оплату в сумі 50 000грн.

Таким чином, решта вартості робіт у
сумі 432 195,98грн. за актами за період з
липня по вересень 2009р., грудень 2009р. та
за актом приймання виконаних
будівельних робіт за лютий 2010р.
відповідачем сплачена не була,
внаслідок чого у відповідача перед
позивачем виникла заборгованість у
розмірі 432 195,98грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про
неврахування господарським судом
проведеного взаємозаліку на суму 29
014грн.38коп. колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Суд позбавлен можливості дослідити
правовідносини сторін за взаємними
зобов'язаннями, які визначені у листах
вх.№2069 від 12.10.2009р., вих. №13 від 02.02.2010р.,
№522/786-06ю від 08.07.2010р. та претензії вих.68
від 10.08.2010р. на загальну суму 29
014грн.38коп. У зв'язку з відсутністю
первинних документів, які б
підтверджували припинення одразу двох
зустрічних зобов'язань.

Таким чином зазначені доводи апелянта
не є обґрунтованими та колегією суддів
не приймаються.

За приписами статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 837
Цивільного кодексу України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 838 Цивільного
кодексу України підрядник має право,
якщо інше не встановлено договором,
залучити до виконання роботи інших
осіб (субпідрядників), залишаючись
відповідальним перед замовником за
результат їхньої роботи. У цьому разі
підрядник виступає перед замовником як
генеральний підрядник, а перед
субпідрядником - як замовник.

Генеральний підрядник відповідає
перед субпідрядником за невиконання
або неналежне виконання замовником
своїх обов'язків за договором підряду,
а перед замовником - за порушення
субпідрядником свого обов'язку.

Замовник і субпідрядник не мають права
пред'являти один одному вимоги,
пов'язані з порушенням договорів,
укладених кожним з них з генеральним
підрядником, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За приписами статті 843 Цивільного
кодексу України ціна роботи або
способи її визначення визначається у
договорі підряду.

Згідно з частиною 1 статті 193
Господарського кодексу України, ст. 526
Цивільного кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Частиною 7 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як зазначалось раніше, за умовами
договору строк виконання зобов'язань
замовника з оплати вартості виконаних
підрядником робіт визначено щомісячно,
на підставі підписаних генпідрядником
актів виконаних робіт форми КБ-2в та
довідок форми КБ-3, шляхом
перерахування грошових коштів
платіжним дорученням на розрахунковий
рахунок підрядника протягом 15
банківських днів після оплати цих
робіт замовником (Відкритим
акціонерного товариства "Алчевський
меткомбінат"). Кінцеві розрахунки за
виконані субпідрядником роботи
здійснюються через 20 днів після
підписання акту спільної комісії про
завершення робіт (пункт 3.4 договору).

При цьому, з матеріалів справи не
вбачається здійснення відповідачем
розрахунку з позивачем в повному
обсязі відповідно до п.3.4 договору, що
призвело до порушення відповідачем
зобов'язання як боржником, що
прострочив виконання, у розумінні
статей 610, 612 Цивільного кодексу
України.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги про стягнення
з відповідача на користь позивача
заборгованості за договором
субпідряду №522/2007-187 від 20.06.2007р.
підлягають частковому задоволенню у
розмірі 432 195,98грн.

Колегія суддів не приймає посилання
апелянта на застосування
встановленого статтею 257 Цивільного
кодексу України трирічного строку
позовної давності, з огляду на
наступне.

Відповідно до положень статті 264
Цивільного Кодексу України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Після переривання перебіг
позовної давності починається заново.
Час, що минув до переривання перебігу
позовної давності, до нового строку не
зараховується.

Відповідно до пункту 4.4.1. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №10 від 29.05.2013р. "Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів" до дій, що
свідчать про визнання боргу, зокрема,
відноситься визнання пред'явленої
претензії; зміна договору, з якої
вбачається, що боржник визнає
існування боргу, а так само прохання
боржника про таку зміну договору;
письмове прохання відстрочити сплату
боргу; підписання уповноваженою на це
посадовою особою боржника разом з
кредитором акта звірки
взаєморозрахунків, який підтверджує
наявність заборгованості в сумі, щодо
якої виник спір; письмове звернення
боржника до кредитора щодо
гарантування сплати суми боргу;
часткова сплата боржником або з його
згоди іншою особою основного боргу
та/або сум санкцій.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів погоджується з доводом апелянта
про помилковість висновку
господарського суду щодо визнання
відповідачем претензії від 10.08.2010р.
вих.№68, оскільки з відповіді від
10.09.2010р. №522/990-066 не вбачається визнання
суми борг або її підтвердження. Разом з
тим, є вірним висновок суду про сплату
відповідачем 98 091,62грн. платіжним
дорученням від 18.11.2010р. №14277 з
визначенням призначення платежу як:
«за СМР по Дог.№522/2007-187 від 20/06/07 в т.ч.
ПДВ 16 348грн.60коп.», що свідчить про
переривання строку позовної давності

За приписами статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд вважає, що судом
першої інстанції не повно з'ясовано
фактичні обставини справи, тому
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення господарського
суду Донецької області від 31.10.2013р. у
справі №905/716/13-г частковому скасуванню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на сторін пропорційно,
виходячи з обсягу задоволення
апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що до
апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Проектно-будівельне підприємство
«Азовінтекс», м. Маріуполь Донецької
області додане платіжне доручення №7965
від 06.11.2013р. про сплату судового збору у
сумі 5 803,00 грн., тобто у розмірі
більшому, ніж встановлено чинним
законодавством.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7
Закону України «Про судовий збір»
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, Товариству з обмеженою
відповідальністю «Проектно-будівельне
підприємство «Азовінтекс», м.
Маріуполь Донецької області підлягає
поверненню судовий збір, сплачений за
подачу апеляційної скарги в сумі
981,04грн., перерахований згідно
платіжного доручення №7965 від 06.11.2013р. у
зв'язку із внесенням судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, пунктом 1 частини 1 статті 7
Закону України «Про судовий збір»
Донецький апеляційний господарський
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Проектно-будівельне підприємство
«Азовінтекс», м. Маріуполь Донецької
області на рішення господарського
суду Донецької області від 31.10.2013р. у
справі №905/716/13-г задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької
області від 31.10.2013р. у справі №905/716/13-г -
скасувати частково.

У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сантехмонтаж №560»,
м. Краматорськ Донецької області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Проектно-будівельне
підприємство «Азовінтекс», м.
Маріуполь Донецької області про
стягнення 50 000, 00грн. відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Проектно-будівельне
підприємство «Азовінтекс» (87500,
Донецька область, м. Маріуполь,
пр.Леніна, буд. 68а, , ІПН
18, р/р 3375 в ПАТ «ПУМБ» в
м.Маріуполь, МФО 334851) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сантехмонтаж №560»
(84333, Донецька область, м. Краматорськ,
вул. Об'їзна, буд. 1; ; р/р
№229 в Центральній міській філії
ПАТ Промінвестбанку в м.Горлівка, МФО
334464) витрати зі сплати судового збору
за подання позовної заяви у сумі
8643,92грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Проектно-будівельне
підприємство «Азовінтекс» (87500,
Донецька область, м. Маріуполь,
пр.Леніна, буд. 68а, , ІПН
18, р/р 3375 в ПАТ «ПУМБ» в
м.Маріуполь, МФО 334851) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сантехмонтаж №560»
(84333, Донецька область, м. Краматорськ,
вул. Об'їзна, буд. 1; ; р/р
№229 в Центральній міській філії
ПАТ Промінвестбанку в м.Горлівка, МФО
334464) витрати зі сплати судового збору
за подання касаційної скарги у сумі
4821,96 грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю «Проектно-будівельне
підприємство «Азовінтекс», м.
Маріуполь Донецької області, , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7
Закону України «Про судовий збір»
судовий збір, сплачений за подачу
апеляційної скарги в сумі 981,04грн.,
перерахований через «Відділення ПУМБ
«РЦ в м.Маріуполь»» згідно платіжного
доручення №7965 від 06.11.2013р. за
платіжними реквізитами: «Отримувач:
Київський УК/Київський р-н; Код
отримувача: 38034002; Банк отримувача: ГУ
ДКСУ в Донецькій області; Код банку
отримувача (МФО) 834016; Рахунок
отримувача 2006; Код класифікації
доходів бюджету 22030001» у зв'язку із
внесенням судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сантехмонтаж №560»
(84333, Донецька область, м. Краматорськ,
вул. Об'їзна, буд. 1; ; р/р
№229 в Центральній міській філії
ПАТ Промінвестбанку в м.Горлівка, МФО
334464) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Проектно-будівельне
підприємство «Азовінтекс» (87500,
Донецька область, м. Маріуполь,
пр.Леніна, буд. 68а, , ІПН
18, р/р 3375 в ПАТ «ПУМБ» в
м.Маріуполь, МФО 334851) витрати по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги в розмірі 500,00грн.

Господарському суду Донецької області
видати відповідні накази.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з набрання постановою
апеляційного господарського суду
законної сили.

Головуючий
Н.В. Ломовцева

Судді:
Н.М. Принцевська

В.М.Татенко

Надруковано 6 прим.:

1. Позивачу;

2. Відповідачу;

3. Третій особі;

4. У справу,

5. ДАГС,

6. ГСДО