ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року
Справа № 915/2427/13

м. Миколаїв

за позовом: виробничо-сервісної
фірми у вигляді товариства з обмеженою

відповідальністю
"Гідрогеосервіс"

(65069, м. Одеса, вул. Ак.
Заболотного, 45/2)

до відповідача: Веснянської сільської
ради Миколаївського району
Миколаївської області

(Миколаївська обл. с. Весняне, вул.
Центральна, 6)

про стягнення 215727,86 грн.

Суддя А.П.Алексєєв

Представники:

від позивача - Діденко Ю. Г. - директор

від відповідача - Ткаченко О. В.,
довіреність №01-4.7 від 20.01.2014 р.

СУТЬ СПОРУ :

Позов поданий виробничо-сервісною
фірмою у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гідрогеосервіс" до Веснянської
сільської ради Миколаївського району
Миколаївської області про стягнення
215727,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються
невиконанням зобов'язань по договору
за № 13/15-БС/Э в частині розрахунку за
виконані роботи по бурінню
свердловини.

Ухвалою від 31.12.2013 року було прийнято
позовну заяву та порушено провадження
у справі, а розгляд справи призначено
на 20.01.2014 року (а.с. 1).

20.01.2014 року представник позивача
звернувся до суду з письмовою заявою
про зменшення ціни позову на 1144,20 грн.
заявлених до стягнення як 3% річних.

Відповідач надав відзив, яким позов
визнав частково, а саме в частині
стягнення основного боргу у сумі 208865,40
грн. Вимоги щодо стягнення пені, 3%
відсотків річних та суму на яку
збільшився борг в наслідок інфляційних
процесів не визнає.

Згідно ст. 85 ГПК України в судовому
засіданні 20.01.2014 року оголошені вступна
та резолютивна частини рішення.

Обставини справи.

Між виробничо-сервісною фірмою у
вигляді товариства з обмеженою
відповідаль-ністю "Гідрогеосервіс"
(Виконавець) та Веснянською сільською
радою Миколаївського району
Миколаївської області (Замовник) був
укладений договір № 13/15-БС/Э (а.с.7).

Згідно з п. 1.1. договору замовник
доручає, а виконавець приймає на себе
зобов'язання по виконанню робіт по
бурінню свердловини для
водопостачання у с. Весняне
Миколаївського району, Миколаївської
області.

Відповідно до п. 2.2 договору виконавець
зобов'язався виконати роботи в суворій
відповідності з вимогами норм (СНиП,
ГОСТ, ДБН) по будівельним роботам.

Пунктом 3.2 договору вартість робіт
складає - 214782,00 грн., в тому числі ПДВ -
35797,00 грн.

Відповідно до п. 3.3 договору розрахунок
за виконані роботи здійснюється
замовником шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок виконавця поетапно, але не
пізніше 5-ти банківських днів після
приймання виконаних робіт. Об'єм
виконаних робіт фіксується в актах,
оформлених по формі №2 і № КБ-2в з
урахуванням авансових платежів.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що
остаточний розрахунок за виконані
роботи здійснюється після підписання
сторонами остаточного акту
здачі-приймання виконаних робіт на
протязі 5-ти банківських днів.

Позивач свої зобов'язання за договором
№ 13/15-БС/Э виконав, що підтверджується
актами приймання виконаних
будівельних робіт форми № КБ-2в, а саме:
№ 1 на суму 64434,60 грн. та № 2 на суму 144430,80
грн., а також актом приймання-передачі
розвідувально-експлуатаційної
свердловини № 74 Э від 14.10.2013 року.
(а.с.10-11, 15-18, 24).

Відповідач, за виконані позивачем
роботи не розрахувався.

Станом на день подання позовної заяви
борг у розмірі 208865,40 грн. відповідачем
не сплачений.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача:

- 4463,40 грн. - пені;

- 1254,86 грн. - суму на яку збільшився
борг в наслідок інфляційних процесів.

Позивач в обґрунтування позову
посилається на ст.ст. 224 Господарського
кодексу України, ст.ст. 16, 526, 625
Цивільного кодексу України.

Як вже зазначалось, відповідач
визнав суму основного боргу, пеню та
суму на яку збільшився борг в наслідок
інфляційних процесів відповідач не
визнає.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд дійшов до такого
висновку.

Відповідно з ч.1 ст. 193 Господарського
Кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного Кодексу
України, одностороння відмова від
зобо-в'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Позивач просить стягнути з відповідача
борг за виконанні роботи по договору
№ 13/15-БС/Э у сумі 208865,40 грн.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що
остаточний розрахунок за виконані
роботи здійснюється після підписання
сторонами остаточного акту
здачі-приймання виконаних робіт на
протязі 5-ти банківських днів.

14.10.2013 року сторонами був складений та
підписаний акт приймання-передачі
розвідувально-експлуатаційної
свердловини № 74 Э та одночасно
підписані акт приймання виконаних
будівельних робіт форми № КБ-2в за № 1
на суму 64434,60 грн. і акт приймання
виконаних будівельних робіт форми №
КБ-2в за № 2 на суму 144430,80 грн.
Відповідачу було вручено відповідні
рахунки, а саме: рахунок № 151 від 08.08.2013
року на суму 64434,60 грн. та рахунок № 197
від 14.10.2013 року на суму 144430,80 грн.
Остаточній рахунок відповідач отримав
14.10.2013 року, що в усній формі підтвердив
представник відповідача у судовому
засіданні 20.01.2014 року, а також факт
отримання вказаних рахунків
відповідач підтверджує у своєму
запереченні на позовну заяву про
стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу
України перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Сторони підписали акти приймання
виконаних будівельних робіт форми №
КБ-2в 14.10.2013 року, отже відповідно до п. 3.5
договору відповідач повинен здійснити
остаточний розрахунок протягом 5-ти
банківських днів, тобто в період з
15.10.2013 по 21.10.2013 року (включно).

Оскільки відповідач оплату по рахунку
№ 151 від 08.08.2013 року на суму 64434,60 грн. та
рахунку № 197 від 14.10.2013 року на суму
144430,80 грн. в строк до 21.10.2013 року не
здійснив, то прострочення настало з
наступного дня, а саме з 22.10.2013 року.

Відповідач у своєму запереченні на
позовну заяву про стягнення
заборгованості суму основного боргу у
розмірі 208865,40 грн. визнав.

Отже, позовна вимога щодо стягнення
боргу в 208865,40 грн. є обґрунтованою, а
тому підлягає задоволенню.

Позивач просить стягнути із
відповідача 4463,40 грн. пені за період
нарахування з 19.10.2013 року по 18.12.2013 року.

Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно 4.6. договору у випадку
несвоєчасної оплати виконаних і
пред'явлених до оплати робіт
відповідно розділу 3 цього договору,
виконавець маж право стягнути з
замовника пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від вартості
простроченого платежу за кожен день
прострочення.

Розрахунок позивача містить
арифметичну помилку, а саме: позивач
здійснив нарахування пені за 60 днів,
тобто за період нарахування з 19.10.2013
року по 18.12.2013 року.

Як вже вище зазначалось, прострочення
по сплаті суми основного боргу у
розмірі 208865,40 грн. настало з 22.10.2013 року,
отже нарахування пені слід здійснювати
за період з 22.10.2013 року по 18.12.2013 року
(включно) що становить 58 днів.

Господарським судом зроблено
перерахунок пені (208865,40 : 100 х 6,5 х 2 : 365 х 58
= 4314,62 грн.) та встановлено, що пеня за
період нарахування з 22.10.2013 року по
18.12.2013 року (включно) становить 4314,62 грн.,
що на 148,78 грн. менше, ніж просить
стягнути позивач.

Отже, позовна вимога щодо стягнення
пені підлягає задоволенню частково - у
сумі 4314,62 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача
суму на яку збільшився борг внаслідок
інфляційних процесів у розмірі 1254,86
грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

Отже, позовна вимога щодо стягнення
суми на яку збільшився борг внаслідок
інфляційних процесів у сумі 1254,86 грн. є
обґрунтованою, а тому підлягає
задоволенню.

Заперечення відповідача щодо
неправомірності стягнення з нього пені
та збитків від інфляції нарахованих за
прострочення оплати суд як
обґрунтовані не приймає, у зв'язку із
тим, що відповідальність сторін за
невиконання умов договору передбачена
укладеним між ними договором, який є
обов'язковим для виконання. Таким
чином, не перерахування коштів
управлінням Казначейської служби
позивачу за дорученням відповідача не
є підставою для звільнення останнього
від відповідальності за порушення умов
договору у вигляді нарахування пені.

Судові витрати, у відповідності із ст. 49
ГПК України, покладаються пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Веснянської сільської ради
Миколаївського району Миколаївської
області (Миколаївська обл. с. Весняне,
вул. Центральна, 6, ) на
користь виробничо-сервісної фірми у
вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю "Гідрогеосервіс" (65069,
м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 45/2, ) грошові кошти в розмірі
214434,88 грн. (двісті чотирнадцять тисяч
чотириста тридцять чотири грн. 88 коп.), з
яких: 208865,40 грн. (двісті вісім тисяч
вісімсот шістдесят п'ять грн. 40 коп.) -
борг, 4314,62 грн. (чотири тисячі триста
чотирнадцять грн. 62 коп.) - пеня, 1254,86
грн. (одна тисяча двісті п'ятдесят
чотири грн. 86 коп.) - сума на яку
збільшився борг внаслідок інфляційних
процесів та 4288,70 грн. (чотири тисячі
двісті вісімдесят вісім грн. 70 коп.)
судового збору.

3. В частині стягнення пені у розмірі
148,78 грн. - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку відповідно до ст.
91, 93 ГПК України.

Повний текст рішення складено і
підписано 24 січня 2014 року.

Суддя

А.П.Алексєєв