ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

14.01.2014
Справа № 20/234

Господарський суд Донецької області у
складі: судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання
Степанян К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні господарського
суду скаргу комунального підприємства
«Компанія «Вода Донбасу» (83001, місто
Донецьк, вулиця Артема, будинок № 85; код
ЄДРПОУ - 00191678) на дії відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку (83015, місто Донецьк, вулиця
50-річчя СРСР, будинок № 149) з виконання
рішення господарського суду Донецької
області від 03 грудня 2009 року у справі №
20/234

за позовом відкритого акціонерного
товариства «Донецькобленерго» (84601,
Донецька область, місто Горлівка,
проспект Леніна, будинок № 11) до
комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу»

про стягнення 4 537 976,76 гривень, -

за участю представників сторін:

від скаржника (боржника): Кізілова
М.М. (довіреність № 03-49 від 25.12.2012)

від стягувача: не
з'явився

від органу ДВС: не
з'явився

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Донецької області від 03 грудня 2009 року
у справі № 20/234 позовні вимоги
відкритого акціонерного товариства
«Донецькобленерго» до комунального
підприємства «Компанія «Вода Донбасу»
про стягнення 4 537 976,76 задоволено
частково.

У відповідності з вимогами статті 116
Господарського процесуального кодексу
України 21 грудня 2009 року були видані
накази про примусове виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 03 грудня 2009 року.

07 грудня 2012 року на адресу
господарського суду Донецької області
надійшла скарга за № 03/01/3428, в якій
комунальне підприємство «Компанія
«Вода Донбасу» просить:

- визнати неправомірними дії
відділу державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у місті Донецьку щодо
винесення постанови ВП № 18435684 від 15
листопада 2012 року про стягнення з
комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» виконавчого збору;

- визнати недійсною постанову ВП
№ 18435684 від 15 листопада 2012 року про
стягнення з комунального підприємства
«Компанія «Вода Донбасу» виконавчого
збору в сумі 436 219,49 гривень (том 1, а.с.
116-119).

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 10 грудня 2012 року розгляд
скарги призначено на 24 грудня 2012 року
(том 1, а.с. 113).

24 грудня 2012 року через відділ
діловодства господарського суду
Донецької області надійшли
заперечення на скаргу, в яких відділ
державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у місті Донецьку просить
відмовити в задоволенні скарги (том 2,
а.с. 2).

На підтвердження своїх заперечень,
представником державної виконавчої
служби надано суду копію виконавчого
провадження за наказом господарського
суду Донецької області від 21 грудня 2009
року у справі № 20/234 (том 2, а.с. 3-20).

Розгляд скарги відкладався та
оголошувалася перерва за правилами
статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Склад суду неодноразово змінювався.

Представник скаржника Кізілова М.М. в
судовому засіданні наполягала на
задоволенні скарги.

Стягувач та державна виконавча служба
явку уповноважених представників у
судове засідання не забезпечили, про
час і місце розгляду скарги
повідомлені своєчасно та належним
чином; заяв про відкладення або розгляд
скарги 14 січня 2014 року без участі їх
представників суду не надали.

Відповідно до частини другої статті 121-2
Господарського процесуального кодексу
України неявка в судове засідання
представників стягувача та державної
виконавчої служби, не є перешкодою для
розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, скаргу та
додані до неї документи, заслухавши
пояснення уповноваженого представника
скаржника, оцінивши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується скарга
та докази за своїм внутрішнім
переконанням, з урахуванням всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, господарський суд
дійшов висновку про те, що скарга
комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до статей 124 та 129
Конституції України судові рішення
ухвалюються судом іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Однією з основних
засад судочинства є обов'язковість
рішень суду.

Положення статті 115 Господарського
процесуального кодексу України та
частини другої статті 13 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
передбачають, що рішення, ухвали,
постанови господарського суду, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України і
виконуються у порядку, встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження».

Виконання рішення суду здійснюється на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом (стаття 116
Господарського процесуального кодексу
України).

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентуються Законом
України «Про виконавче провадження».
Вказаний нормативний акт є спеціальним
по відношенню до інших нормативних
актів при вирішенні питання щодо
оцінки дій державної виконавчої
служби.

Зазначеним Законом регламентовано
порядок та особливості проведення
кожної стадії (дії) виконавчого
провадження і відповідних дій
державних виконавців.

Статтею 55 Конституції України
передбачено, що кожному гарантується
право на оскарження в суді рішень, дій
чи бездіяльності органів держаної
влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Розгляд скарг на рішення дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
вирішення ряду питань виконавчого
провадження, що регулюються Законами
України «Про виконавче провадження»,
«Про державну виконавчу службу»,
віднесено до компетенції суду.

Акт державного органу - це юридична
форма рішень цього органу, які
спрямовані на регулювання тих чи інших
суспільних відносин, породжують певні
правові наслідки і мають обов'язковий
характер для суб'єктів цих відносин.

Згідно положень Закону України «Про
виконавче провадження», юридичним
оформленням сукупності дій
уповноваженої особи, направлених на
виконання рішення суду є постанова
державного виконавця.

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про державну виконавчу службу», дії
або бездіяльність державного
виконавця можуть бути оскаржені до
вищестоящої посадової особи або до
суду у порядку, встановленому законом.

Згідно частини третьої статті 6 Закону
України «Про виконавче провадження»,
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Законом.

Право на таке оскарження може бути
реалізовано з дотриманням вимог статей
17, 25, 26, 27, 32, 35, 38, 39 Закону України «Про
виконавче провадження» та в порядку,
визначеному статтею 82 цього Закону.

Отже, оскарженню підлягають дії
(бездіяльність) державного виконавця
оформлені відповідною постановою.

Так, рішенням господарського суду
Донецької області від 03 грудня 2009 року
у справі № 20/234 позовні вимоги
відкритого акціонерного товариства
«Донецькобленерго» до комунального
підприємства «Компанія «Вода Донбасу»
про стягнення 4 537 976,76 задоволено
частково.

Стягнуто з комунального підприємства
«Компанія «Вода Донбасу» на користь
відкритого акціонерного товариства
«Донецькобленерго» заборгованість за
спожиту активну електричну енергію у
розмірі 4 362 194,92 гривень, три відсотки
річних у розмірі 21 037,63 гривень, пеню у
розмірі 117 384,37 гривень, державне мито у
розмірі 25 500,00 гривень та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу (том 1, а.с. 107-109).

У відповідності з вимогами статті 116
Господарського процесуального кодексу
України 21 грудня 2009 року були видані
накази про примусове виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 03 грудня 2009 року (том 1, а.с. 110-112).

В силу статті 1 Закону України «Про
державну виконавчу службу», виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, визначених у цьому
Законі, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження» (стаття 17
Закону України «Про державну виконавчу
службу»).

31 березня 2010 року відкрите акціонерне
товариство «Донецькобленерго»
звернулося до відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку з заявою № 03юр-1023/10 від 19
березня 2010 року про прийняття до
виконання наказу господарського суду
Донецької області від 21
грудня 2009 року у справі № 20/234 (том 2, а.с.
19).

Матеріали справи свідчать, що на
підставі заяви стягувача - відкритого
акціонерного товариства
«Донецькобленерго», 02 квітня 2010 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у місті Донецьку винесено
постанову ВП № 18435684 про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання наказу господарського суду
Донецької області від 21 грудня 2009 року
у справі № 20/234, про стягнення з
комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» на користь відкритого
акціонерного товариства
«Донецькобленерго» 4 362 194,92 гривень (том
2, а.с. 18).

Пунктом 2 зазначеної постанови
комунальному підприємству «Компанія
«Вода Донбасу» запропоновано
добровільно виконати рішення суду в
строк до 08 квітня 2010 року. При цьому
пунктом 3 останньої боржника
попереджалося, що при невиконанні
рішення в наданий для добровільного
виконання строк його буде виконано в
примусовому порядку зі стягненням з
боржника виконавчого збору та витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій.

З матеріалів справи вбачається, що
протягом часу виконавчого провадження
з виконання наказу у цій справі до
Закону України «Про виконавче
провадження» вносились зміни, що
вливали на правове регулювання спірних
відносин, тому в даному випадку слід
застосовувати норми Закону України
«Про виконавче провадження», чинні як
на час відкриття виконавчого
провадження за постановою від 02 квітня
2010 року, так і норми, які діяли на час
прийняття постанови про стягнення
виконавчого збору від 15
листопада 2012 року.

Частиною другою статті 24 Закону
України «Про виконавче провадження» (в
редакції чинній на момент відкриття
виконавчого провадження) встановлено,
що державний виконавець у 3-денний
строк з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. В постанові державний
виконавець встановлює строк для
добровільного виконання рішення, який
не може перевищувати семи днів, а
рішень про примусове виселення -
п'ятнадцяти днів, та попереджає
боржника про примусове виконання
рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом.

Згідно частини першої статті 27 Закону
України «Про виконавче провадження» (в
редакції чинній на момент відкриття
виконавчого провадження), копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження, які
повинні бути доведені державним
виконавцем до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією.

Копія постанови про відкриття
виконавчого провадження надіслана
комунальному підприємству «Компанія
«Вода Донбасу» 06 квітня 2010 року, що
підтверджується витягом з журналу
реєстрації вихідної кореспонденції за
2010 року (том 2, а.с. 41-44).

09 квітня 2010 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у місті Донецьку винесено
постанову ВП № 18435684 про приєднання
виконавчого провадження № 18435684 до
зведеного виконавчого провадження №
18724113.

Згідно з частиною першою статті 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 27 Закону
України «Про виконавче провадження»
закріплено, що у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

В частині першій статті 28 Закону
України «Про виконавче провадження» (в
редакції чинній на момент винесення
постанови про стягнення виконавчого
збору) визначено, що у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

З аналізу наведених норм слідує, що
самостійне невиконання божником
рішення суду тягне за собою його
примусове виконання, яке своїм
початком має день, наступний за
останнім днем строку, відведеного для
самостійного виконання рішення, та є
підставою для стягненням з боржника
виконавчого збору. При цьому
самостійне виконання боржником
рішення суду (повністю чи частково) вже
після настання початкової дати його
примусового виконання не звільняє
боржника від сплати виконавчого збору
у розмірі, обчисленому у відсотках від
суми, що підлягає стягненню за
виконавчим документом.

15 листопада 2012 року державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку винесено постанову ВП № 18435684
про стягнення з комунального
підприємства «Компанія «Вода Донбасу»
виконавчого збору у розмірі 436 219,49
гривень (том 2, а.с. 9).

Підставою для винесення оскаржуваної
постанови є невиконання комунальним
підприємством «Компанія «Вода
Донбасу» рішення суду у встановлений
постановою про відкриття виконавчого
провадження строк.

Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка, у разі її невиконання
самостійно, виконується примусово у
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження» порядку.

Як свідчать матеріали справи та не
заперечується боржником, рішення суду
у встановлений державним виконавцем
строк не виконано, що є безумовною
підставою для застосування наслідків,
встановлених частиною першою статтею 28
Закону України «Про виконавче
провадження», а саме покладення на
боржника виконавчого збору у розмірі
10 відсотків суми, що підлягає
стягненню.

За змістом частини першої статті 28
Закону України «Про виконавче
провадження», виконавчий збір за
невиконання боржником самостійно
судового рішення, має розраховуватися
виходячи із розміру вимог стягувача,
який в даному випадку складає 436 219,49
гривень.

Системний аналіз наведених норми
закону свідчить, що після закінчення
встановленого державним виконавцем
строку для добровільного виконання
рішення, державний виконавець
розпочинає примусове стягнення з
боржника виконавчого збору. При цьому
стягнення виконавчого збору
передбачено законом і у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання.

За твердженням скаржника, у органу
державної виконавчої служби були
відсутні підстави для стягнення
виконавчого збору, оскільки
заборгованість за виконавчим
документом - наказом господарського
суду Донецької області від 21 грудня 2009
року у справі № 20/234 погашено
комунальним підприємством «Компанія
«Вода Донбасу» самостійно шляхом
проведеного взаємозаліку.

Посилання на те, що державним
виконавцем не враховано, що боржником
було вжито всіх необхідних та можливих
заходів для виконання рішення суду, а
також, що рішення виконано добровільно,
господарським судом відхиляється з
таких підстав.

Оскільки рішення господарського суду
Донецької області від 03 грудня 2009 року
у справі № 20/234, набрало законної сили 21
грудня 2009 року, боржник не був
позбавлений можливості виконати
рішення суду добровільно, не чекаючи
відкриття виконавчого провадження.

Частиною другою статті 30 та частиною
другою статті 32 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції
чинній на момент відкриття виконавчого
провадження) встановлено, що у разі,
якщо копія постанови про відкриття
виконавчого провадження одержана
боржником несвоєчасно, внаслідок чого
боржник був позбавлений можливості
добровільно виконати рішення у
встановлений державним виконавцем
строк, за письмовою заявою боржника при
підтвердженні факту несвоєчасного
одержання вказаної постанови
державний виконавець відкладає
провадження виконавчих дій у порядку,
встановленому статтею 32 цього Закону,
та поновлює боржнику строк для
добровільного виконання рішення. За
наявності обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій або
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
внаслідок чого вони були позбавлені
можливості використати надані їм цим
Законом права, державний виконавець
може відкласти виконавчі дії за заявою
стягувача або за заявою боржника, або з
власної ініціативи на строк до 10 днів.
Про відкладення провадження
виконавчих дій державний виконавець
виносить відповідну постанову, про що
повідомляє сторони, суд або інший
орган, який видав виконавчий документ.

Господарський суд приймає до уваги, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження ВП № 18435684 від 02 квітня 2010
року не оскаржена або скасована та є
чинною момент розгляду скарги; у
встановлений постановою про відкриття
виконавчого провадження строк рішення
суду боржником самостійно не виконано;
боржник не звертався до державною
виконавчої служби із заявою про
відкладення виконавчий дій та
поновлення строку для добровільного
виконання рішення.

Виконання боржником рішення
господарського суду Донецької області
від 03 грудня 2009 року у
справі № 20/234 підтверджується
договором № 517Е/47 від 27
червня 2012 року, платіжним дорученням №
15 від 23 серпня 2012 року (том 2,
а.с. 11-17).

Листом за № 03/01/3189 від 15 листопада 2012
року комунальне підприємство
«Компанія «Вода Донбасу» повідомило
відділ державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у місті Донецьку про погашення
суми заборгованості, зокрема, за
рішенням господарського суду
Донецької області від 03
грудня 2009 року у справі № 20/234 (том 2, а.с.
10).

При цьому, господарський суд дійшов
висновку, що самостійне виконання
рішення суду боржником відбулося вже
поза межами встановленого постановою
про відкриття виконавчого провадження
строку (зі спливом більш ніж 2 років), а
відтак не спростовує правомірності дій
державного виконавця, пов'язаних зі
стягненням з комунального
підприємства «Компанія «Вода Донбасу»
виконавчого збору, та відсутності у
зв'язку з цим підстав для задоволення
скарги на такі дії відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку.

Господарський суд враховує, що
аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у постановах від 17.09.2013 у справі
№ 62/256-10, від 22.10.2013 у справі № 5011-76/10413-2012,
від 04.11.2013 у справі № 5006/48/7/2012, від 04.11.2013
у справі № 17/5007/133/11.

Відповідно до статті 4 Закону України
«Про виконавче провадження» (в
редакції чинній на момент відкриття
виконавчого провадження) та статті 32
Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції закону, яка
діє з 09 березня 2011 року по теперішній
час) заходами примусового виконання
рішень є: звернення стягнення на майно
боржника; звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; вилучення у
боржника і передача стягувачеві певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Пунктом 5.1.1 Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 15
грудня 1999 року № 74/5 передбачено, що
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його виявленні (шляхом
надіслання запитів до органів
державної податкової інспекції,
банків, дорожньої автомобільної
інспекції, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату тощо), описі,
арешті, вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за виконавчими
документами в першу чергу звертається
на кошти боржника в гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, в тому
числі кошти на рахунках та вкладах
боржника в установах банків та інших
кредитних організаціях, на рахунки в
цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

Положення статті 50 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції
чинній на момент відкриття виконавчого
провадження) стягнення за виконавчими
документами в першу чергу звертається
на кошти боржника в гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, в тому
числі кошти на рахунках та вкладах
боржника в установах банків та інших
кредитних організаціях, на рахунки в
цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів. За наявності даних про кошти
та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах та на
зберіганні в банках чи інших кредитних
організаціях, на них накладається
арешт.

15 квітня 2010 року старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку винесено постанову про арешт
коштів боржника в межах суми 33 775 566,47
гривень, що належать комунальному
підприємству «Компанія «Вода Донбасу».
Арешт накладено в тому числі в рамках
виконання рішення господарського суду
Донецької області від 03 грудня 2009 року
у справі № 20/234 (том 2, а.с. 130-131).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2012
року у справі № 2а/0570/4381/2012 вищевказану
постанову про арешт коштів
комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» скасовано (том 1, а.с.
141-144).

З матеріалів справи також слідує, що
державним виконавцем в ході виконання
зведеного виконавчого провадження
вчинялись дії з виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 03 грудня 2009 року у справі № 20/234,
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження».

Державним виконавцем здійснювались
заходи, спрямовані на виявлення
транспортних засобів, що належать
боржнику, про що свідчить відповідь на
запит державного виконавця, яка
містить перелік транспортних засобів,
що належать комунальному підприємству
«Компанія «Вода Донбасу» (том 2, а.с.
102-120).

Крім того, державним виконавцем
направлялись платіжні вимоги до філії
«Головне управління публічного
акціонерного товариства
Промінвестбанк в Донецькій області».
Платіжна вимога виконана частково.
Деякі платіжні вимоги поверталися з
частковим виконанням або без виконання
з підстав відсутності на рахунках
боржника грошових коштів (том 2, а.с.
135-138).

Державним виконавцем направлявся
запит до комунального підприємства
«Бюро технічної інвентаризації міста
Донецька».

17 травня 2010 року комунальне
підприємство «Бюро технічної
інвентаризації міста Донецька» у
відповідь на запит держвиконавця
повідомило про об'єкти нерухомості, які
знаходяться у господарському віданні
комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» (том 2, а.с. 100-101).

Державним виконавцем направлялись
запити до територіальних органів
Державної податкової інспекції у
Донецькій області про рахунки
боржника, відкриті у банківських
(фінансових) установах, про що свідчать
копії таких запитів та відповідей
органів ДПІ, які містяться в матеріалах
справи (том 2, а.с. 52-87).

15 листопада 2012 року заступником
начальника відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку винесено постанову ВП № 18435684
про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу господарського суду Донецької
області від 21 грудня 2009 року у справі
№ 20/234 (том 2, а.с. 4).

Вказану постанову винесено на підставі
пункту 8 частини першої статті 49 Закону
України «Про виконавче провадження».

Пунктом 7 постанови Пленуму Верхового
Суду України від 26 грудня 2003 року №
14 «Про практику розгляду судами скарги
на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»
передбачено, що у разі визнання
неправомірними рішення, дій або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, суд зобов'язує їх
усунути допущені порушення або іншим
шляхом поновлює порушені права чи
свободи заявника.

Відповідно до пункту 9.13 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17 жовтня 2012 року № 9 «Про
деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України» за результатами
розгляду скарги виноситься ухвала, в
якій господарський суд або визнає
доводи заявника правомірними і залежно
від їх змісту визнає постанову
державного виконавця щодо здійснення
заходів виконавчого провадження
недійсною, або визнає дії чи
бездіяльність органу Державної
виконавчої служби незаконними, чи
визнає недійсними наслідки виконавчих
дій, або визнає доводи скаржника
неправомірними і скаргу відхиляє.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачений Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості, що скаржником зроблено
не було.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Керуючись статтями 86, 121-2
Господарського процесуального
України, господарський суд -

У Х В А Л И В :

Доводи скаржника визнати
неправомірними.

Скаргу комунального підприємства
«Компанія «Вода Донбасу» на дії
відділу державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у місті Донецьку з виконання
рішення господарського суду Донецької
області від 03
грудня 2009 року у справі № 20/234
відхилити.

Ухвала набирає законної сили 14
січня 2014 року та може бути оскаржена
через господарський суд Донецької
області до Донецького апеляційного
господарського суду протягом п'яти
днів з дня її винесення.

Суддя
С.М. Фурсова