ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.01.2014
Справа № 905/8157/13

Суддя господарського суду Донецької
області Філімонова О.Ю., розглянувши
матеріали

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 с. Піски, Донецька область

до Приватного підприємства «Мотосила»
м. Донецьк

про стягнення суми основного боргу у
розмірі 52310,00грн., 3% річних у розмірі
2210,65грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 с. Піски, Донецька
область звернувся до господарського
суду з позовом до Приватного
підприємства «Мотосила» м. Донецьк про
стягнення суми основного боргу у
розмірі 52310,00грн., 3% річних у розмірі
2210,65грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що відповідно до
умов укладеного договору
купівлі-продажу №270412-1 від 27.04.2012р.,
позивач зобов'язався передати у
власність відповідача, а відповідач
зобов'язався прийняти та оплатити
товар (декоративні рослини) в
асортименті, кількості та за ціною
визначених в специфікаціях до
договору, однак свої зобов'язання
відповідач у повному обсязі не виконав,
в результаті чого за ним утворилась
заборгованість у розмірі 52310,00грн.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує ст.ст. 526, 625, 629, 631
Цивільного кодексу України, ст.193
Господарського кодексу України, ст.ст.
12, 54, 56, 57 Господарського процесуального
кодексу України.

16.01.2014р. представник позивача через
канцелярію суду надав заяву про
зменшення розміру позовних вимог, у
якій просить стягнути з Приватного
підприємства «Мотосила» м. Донецьк
суму основного боргу у розмірі 31
310,00грн., 3% річних у розмірі 2210,65грн.

Представники позивача та відповідача у
судове засідання не з'явились, про
причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши надані позивачем
документи, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд

В С Т А Н О В И В:

27.04.2012р. між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 с. Піски,
Донецька область (Продавець) та
Приватним підприємством «Мотосила» м.
Донецьк (Покупець), укладено договір
купівлі-продажу №270412-1.

Відповідно до п.1.1. Договору, продавець
зобов'язався передати у власність
покупця продукцію, далі - «товар», а
покупець зобов'язався прийняти його та
оплатити на умовах даного договору.

Згідно п.1.2. Договору найменування
товару, його кількість, вартість за
одиницю зазначено в специфікації до
договору, яка є його невід'ємною
частиною.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що
сума відвантаження товару
зазначається у відповідних
специфікаціях, які є його невід'ємною
частиною договору.

У п. 3.2. договору сторони встановили, що
форма оплати - безготівковий рахунок
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок продавця на
підставі накладних протягом 30
календарних днів з моменту отримання
товару.

Згідно п. 8.1 Договору, даний договір
вступає в силу з моменту його
підписання сторонами та діє до 31.12.2012р.

На виконання умов договору сторонами
були підписані специфікації №№1,2,3,4
від 27.04.2012р. на загальну суму 52310,00грн.

За вказаними специфікаціями сторони
погодили поставку товару із
зазначенням його найменування,
кількісних та якісних показників, ціни.
Специфікації підписані обома
сторонами без зауважень та скріплені
печатками.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України,
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обгрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим (ст.43 Господарського
процесуального кодексу України).

Договір купівлі-продажу №270412-1 від
27.04.2012р. укладений між сторонами за
своєю правовою природою є договором
купівлі - продажу, який підпадає під
правове регулювання норм статтей 655-697
Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 ст. 655 Цивільного
кодексу України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно до ч. 1 статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов`язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

На виконання умов договору
купівлі-продажу №270412-1 від 27.04.2012р., на
підставі видаткових накладних: РМ-0000044
від 04.05.2012р. на суму 8110,00грн.; №РМ-0000045
від 18.05.2012р. на суму 860,00грн.; №РМ-0000080 від
18.05.2012р. на суму 29000.00грн.; №РМ-0000110 від
18.05.2012р. на суму 14340,00грн.; позивачем був
поставлений товар відповідачу на
загальну суму 52 310,00грн.

Поставлений товар з боку відповідача
прийнято на підставі довіреностей №30
від 28.04.2012р., №34 від 18.05.2012р.
уповноваженою особою, що
підтверджується підписами останнього
на вищезазначених накладних.

Станом на 29.11.2012р. відповідач
підтвердив наявність боргу у сумі
52310,00грн. перед позивачем, про що
свідчить підписаний повноважними
представниками та скріплений
печатками обох сторін акт звірки
взаємних розрахунків.(а.с. 19).

У процесі розгляду даної справи,
відповідач частково оплатив суму
основного боргу, а саме: 20.12.2013р. у
розмірі 6000,00грн.; 03.01.2014р. у розмірі
15000,00грн., що підтверджується наданими
до матеріалів справи банківськими
виписками.

Пунктом 1-1 ч.1 ст. 80 Господарського
кодексу України передбачено, що
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Враховуючи вищезазначене, оскільки
відповідачем частково оплачений
основний борг у розмірі 21000,00грн., то в
цій частині провадження у справі
підлягає припиненню.

Таким чином, зобов'язання відповідача
перед позивачем за договором
купівлі-продажу №270412-1 від 27.04.2012р.
складає 31 310,00грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За змістом ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином

Відповідач доказів погашення суми
боргу у розмірі 31 310,00грн. до матеріалів
справи не надав, тому суд вважає
позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 с. Піски,
Донецька область, доведеними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з
відповідача 3% річних у розмірі 2
210,65грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3%
річних, наданий позивачем, суд
зазначає, що позовні вимоги в частині
стягнення 3% річних складають: за період
з 03.06.2012р. по 12.11.2013р., на суму
заборгованості 8110,00грн., 3% річних у
розмірі 351,95грн.; за період з 17.06.2012р. по
12.11.2013р., на суму заборгованості 860грн., 3%
річних у розмірі 36,33грн.; за період з
17.06.2012р. по 12.11.2013р., на суму
заборгованості 29000,00грн., 3% річних у
розмірі 1225,15грн.; за період з 17.06.2012р. по
12.11.2013р., на суму заборгованості
14340,00грн., 3% річних у розмірі 605,82грн.,
всього у розмірі 2219,25грн.

Таким чином, позивачем були допущенні
арифметичні помилки в розрахунку 3%
річних, але оскільки суд не може
виходити за межі заявлених позовних
вимог, тому 3% річні підлягають
стягненню у розмірі 2210,65грн.

Згідно зі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32-34, 36, 43, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85, 115,
116, Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Припинити провадження по справі №
905/8157/13 в частині позовних вимог щодо
стягнення суми основного боргу у
розмірі 21000,00грн.

Решту позовних вимог задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства
«Мотосила» (83048, м. Донецьк, вул.
Університетська, 73, кв.47, ) на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_1)
основний борг у розмірі 31310 (тридцять
одна тисяча триста десять) грн. 00 коп., 3%
річних у розмірі 2210 (дві тисячі двісті
десять) грн. 65 коп., судовий збір у
розмірі 1720 (одна тисяча сімсот
двадцять) грн. 50 коп.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
складення повного рішення та може бути
оскаржене в порядку та у строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
О.Ю.
Філімонова

Дата складання повного тексту рішення
25.01.2014р.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи

1-позивачу

1-відповідачу