ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року Справа № 916/1824/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. - головуючого,

Мележик Н.І. - (доповідача),

Гольцової Л.А.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності -

фізичної особи ОСОБА_4

на рішення
господарського суду Одеської області

від 24.09.2013 року

та постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 12.11.2013 року

у справі №
916/1824/13

господарського суду
Одеської області

за позовом
Малого підприємства "Південний буг"

до
Суб'єкта підприємницької діяльності -

фізичної особи ОСОБА_4

про
стягнення 75 573,72 грн.

за участю представників:

позивача -
не з"явились

відповідача -
ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

В липні 2013 року Мале підприємство
"Південний буг" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом до Суб"єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 про
стягнення 83 296,80 грн. заборгованості по
орендним платежам та 1 720,50 грн. витрат
по сплаті судового збору.

В подальшому позивач уточнив позовні
вимоги та просив стягнути з
відповідача 75 573,72 грн. заборгованості
по орендним платежам та витрати по
сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 24.09.2013 року (суддя Демешин
О.А.), залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 12.11.2013 року (судді: Савицький
Я.Ф., Гладишева Т.Я., Лавренюк О.Т.), позов
задоволено; стягнуто з відповідача на
користь позивача стягнуто 75 573,72 грн.
боргу та 1 720,50 грн. витрат по сплаті
судового збору.

В касаційній скарзі Суб"єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_4 просить скасувати судові
акти попередніх інстанцій та прийняти
нове рішення про відмову в позові,
посилаючись на неправильне
застосування місцевим та апеляційним
господарськими судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, юридичну оцінку її
обставин та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
господарськими судами першої й
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог,
суди попередніх інстанцій встановили,
що 13.11.2007 року між Малим підприємством
„Південний буг" (орендодавець) та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4
(орендар) укладено договір оренди
будівель та споруд, згідно якого
орендодавець за актом прийому -
передачі передав орендареві в строкове
платне користування будівлі та споруди
бази відпочинку „Південний Буг",
загальною площею 914,6 кв.м., розташовані
за адресою: Одеська область, Білгород -
Дністровський район, Шабівська
сільська рада, територія Будацької
коси, на земельній ділянці, площею 13 068
кв.м., які знаходяться у орендодавця в
оренді згідно договору оренди
земельної ділянки від 16.05.2001 року, що
складається із спальних корпусів, літ.
„А", „Б", „В", „Г", будівлі охорони літ.
„Д", душової літ. „Ж", вбиральні літ.„З".
Договір посвідчено нотаріально,
зареєстровано в реєстрі за № 3973.

Розмір щомісячної орендної плати склав
2 313,80 грн. Сума орендної плати за весь
термін оренди становить 277 651,50 грн. і
сплачується щомісячно до 30 числа
поточного місяця незалежно від
результатів господарської діяльності
орендаря. (пп. 3.1. - 3.2.). Додатками до
договору №№ 1, 2, 3 збільшено розмір
орендної плати до 3 800 грн. на місяць.

Строк дії договору з дня підписання до
13.11.2017 року.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 19.06.2013 року у справі №
916/871/13, залишеним без змін постановами
Одеського апеляційного господарського
суду від 30.07.2013 року та Вищого
господарського суду України від 16.10.2013
року, задоволено зустрічний позов
Малого підприємства „Південний буг" до
Суб"єкта підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_4 про розірвання
договору оренди будівель та споруд від
13.11.2007 року.

Вищезазначеною постановою Одеського
апеляційного господарського суду
визначено, що за період з 01.01.2011 року по
01.04.2013 року орендарем мало бути
сплачено орендодавцю орендні платежі у
загальному розмірі 97 800 грн.

Протягом липня 2012 року - березня 2013 року
ФОП ОСОБА_4 сплачено МП „Південний буг"
33 826,28 грн. орендних платежів та за
квитанцією від 18.03.2013 року - 3 600 грн., а
всього 37 426,28 грн.

Станом на 01.04.2013 року заборгованість
склала 60 373,72 грн. (97 800 грн. - 37 426,28 грн.).

Крім того, зважаючи на розірвання
спірного договору оренди лише з 30.07.2013
року, позивачем також нараховано
орендні платежі за період з 01.04.2013 року
по 30.07.2013 року у розмірі 15 200 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
щодо сплати орендних платежів за
період з 01.01.2011 року по 30.07.2013 року (дати
розірвання договору на підставі
рішення суду, що набрало законної сили
після перегляду апеляційною
інстанцією 30.07.2013 року) у загальному
розмірі 75 573,72 грн. (60 373,72 грн. + 15 200 грн.).

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи
проти позову, послався на
перешкоджання з 02.03.2013 року Малим
підприємством "Південний Буг" у
користуванні Суб"єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_4 орендованим майном,
внаслідок чого нарахування орендних
платежів за період з 01.04.2013 року по
30.07.2013 року є необґрунтованим.

Крім того, відповідач вказував на
відсутність повноважень у ОСОБА_6, яка
підписала позовну заяву, представляти
інтереси позивача та підписувати
відповідні документи, оскільки
довіреність від 24.05.2013 року видана
незаконним директором МП "Південний
Буг" ОСОБА_7.

Відповідно до cтатті 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Статтею 762 цього ж Кодексу та умовами
вказаного договору на орендаря
покладено обов»язок щомісячно
сплачувати орендну плату.

Приписами статей 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно статті 629 цього ж Кодексу
договір є обов"язковим для виконання
сторонами.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
господарський суд, з позицією якого
погодилась апеляційна інстанція,
правильно виходив з того, що за
вказаний період Суб"єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_4 не в повному обсязі
сплачені кошти за оренду спірного
приміщення, в зв"язку з чим утворився
борг у заявленому розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 33 та
частини 2 статті 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Спростовуючи доводи відповідача про
відсутність у керівника МП "Південний
Буг" ОСОБА_7 права на подання в липні 2013
року позову від імені підприємства з
тих підстав, що рішенням Білгород -
Дністровського міжрайонного суду від
22.08.2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
07.11.2013 року, визнано незаконним
звільнення з посади генерального
директора Малого підприємства
"Південний Буг" та поновлено на роботі
ОСОБА_8 на цій посаді, апеляційний
господарський суд вірно вказав на
відсутність доказів виконання цього
рішення згідно статті 76 Закону України
"Про виконавче провадження", якою
передбачено, що виконання рішення про
поновлення на роботі вважається
закінченим з дня видачі відповідного
наказу або розпорядження власником
підприємства, що прийняв незаконне
рішення або переведення працівника.

Також апеляційним господарським судом
підставно не прийнято відмову від
позову МП "Південний Буг", підписану
ОСОБА_8 та подану під час перегляду
рішення місцевого господарського суду
в апеляційному порядку 11.11.2013 року,
оскільки Господарським процесуальним
кодексом України передбачено право
скаржника лише на відмову від
апеляційної скарги до винесення
постанови.

Крім того, згідно витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців станом на
11.11.2013 року керівником МП "Південний
Буг" є ОСОБА_7.

Водночас, відхиляючи твердження
відповідача щодо безпідставності
нарахування орендних платежів у
зв"язку з неможливістю використання
ним з 02.03.2013 року орендованого майна
внаслідок вчинення МП "Південний Буг"
перешкод, суд апеляційної інстанції
послався на рішення господарського
суду Одеської області від 19.06.2013 року у
справі № 916/871/13, в якому встановлено
наявність боргу відповідача перед
позивачем в сумі 60 373,72 грн. станом на
01.04.2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) під
час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Відтак, зважаючи на відсутність
доказів погашення відповідачем
заявленого розміру заборгованості у
вказаному періоді за цим договором,
місцевий та апеляційний господарські
суди дійшли вірного висновку про
обгрунтованість позовних вимог.

Інші доводи касаційної скарги не
приймаються судовою колегією до уваги,
оскільки вони перевірені апеляційним
судом, надано їм оцінку та відхилено з
наведенням правового обґрунтування.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що під час розгляду справи
фактичні її обставини встановлені
господарськими судами на підставі
всебічного, повного й об'єктивного
дослідження поданих сторонами доказів,
висновки судів першої й апеляційної
інстанцій відповідають цим обставинам,
їм дана належна юридична оцінка з
правильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, прийняті рішення суду
першої та постанова апеляційної
інстанцій відповідають матеріалам
справи і вимогам закону, а тому судові
акти слід залишити без змін, а
касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 12.11.2013 року у
справі № 916/1824/13 залишити без змін.

Головуючий суддяН.Г. Дунаєвська
СуддіН.І. Мележик Л.А. Гольцова