КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р. Справа№ 925/388/13-г

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Синиці О.Ф.

Сітайло Л.Г.

при секретарі
Майданевич Г.А.

за участю від
позивача - Нечитайло Т.В..

представників сторін: від
відповідача - Лігман О.М.

розглянувши
Товариства з обмеженою
відповідальністю

апеляційну скаргу
"Корсунське"

на рішення

Господарського суду
Черкаської області

від 13.05.2013
року

у справі №
925/388/13-г (суддя Анісімов І.А.)

за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"Суффле
Агро Україна"

до
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"Корсунське"

про
стягнення 360 463,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 13.05.2013 року у
справі №925/388/13-г позов задоволено
частково, а саме стягнуто з Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Корсунське" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Суффле
Агро Україна" - 339405 грн. 31 коп. боргу, 3347
грн. 56 коп. 3 % річних, 16692 грн. 06 коп. пені,
678 грн. 81 коп. інфляційних, 7203 грн. 21 коп.
судового збору. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Корсунське"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить зазначене
рішення скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корсунське" по
справі № 925/388/13-Г було
передано судді Коршун Н.М.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 16.09.2013 року
сформовано для розгляду апеляційної
скарги по справі № 925/388/13-г колегію
суддів у складі: Коршун Н.М. (головуюча),
Руденко М.А., Баранець О.М.

30.09.2013 року суддею Коршун Н.М. подана
заява про самовідвід у розгляді
апеляційної скарги по справі № 925/38813-г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.09.2013 року
задоволено заяву судді Коршун Н.М. про
самовідвід у розгляді апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корсунське" по
справі № 925/388/13-г.

Розпорядженням Керівника апарату
Київського апеляційного
господарського суду від 08.10.2013 № 02-15/87
призначено повторний автоматичний
розподіл справи

Відділом діловодства Київського
апеляційного господарського суду
справа № 925/388/13-г, згідно автоматичного
розподілу була передана в провадження
колегії суддів під головуванням судді
Баранця О.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 09.10.2013 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження. Розгляд справи призначено
до розгляду.

Через відділ документального
забезпечення КАГС від представника
позивача та відповідача було подано
клопотання про зупинення розгляду
справи.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду змінено склад
колегії суду.

В судове засідання 21.10.2013 року
представник позивача в судове
засідання не з'явився про причини
неявки суд не повідомив.

Представником позивача подано
клопотання про зупинення провадження у
справі № 925/388/13-г до вирішення по суті
справи № 924/905/13, яка розглядається
Рівненським апеляційним господарським
судом.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.11.2013 року по
справі № 925/388/13-г зупинено провадження.

25.11.2013 через відділ документального
забезпечення КАГС від представника
позивача надійшло клопотання про
поновлення провадження у справі,
оскільки постановою Рівненського
апеляційного господарського суду від
11.11.2013 року по справі № 924/905/13
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Суффле
Агро Україна" задоволено. Рішення
господарського суду Хмельницької
області від 04.10.2013 року скасовано.
Прийнято нове рішення, яким у
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Корсунське" про визнання недійсним
договору поставки № 2077 від 03.03. 2012 року
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.11.2013 року
поновлено провадження у справі.

Розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду змінено склад
колегії суду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 року
розгляд справи було відкладено на
14.01.2014 року.

Клопотання про відкладення розгляду
справи колегією суддів відхилено.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи
та заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, 03.03.2012 між позивачем та
відповідачем був укладений договір
поставки № 2077.

У відповідності з цим договором
продавець зобов'язався поставити, а
покупець приймати та оплачувати
вартість сільськогосподарських
товарів.

Згідно п. 2.2 договору, кількість товару,
його ціна та загальна вартість кожної
конкретної партії поставки, а також
інші істотні умови поставки
зазначаються сторонами у додаткових
угодах та специфікаціях до даного
договору.

Згідно п. 2.5. договору, покупець
зобов'язується оплатити вартість
товару не пізніше 31 жовтня 2012 року, якщо
інші строки не будуть погоджені
сторонами у додатках до договору.

Згідно п. 4.1 договору, за невиконання
або неналежного виконання своїх
зобов'язань за цим договором сторони
несуть відповідальність згідно з
чинним законодавством України. В разі
несвоєчасної оплати вартості товарів
покупцем відповідно до договору,
покупець сплачує продавцю пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від неоплаченої чи несвоєчасно
оплаченої суми винагороди за кожен
день прострочення оплати, без
врахування положення п. 6 статті 232
Господарського кодексу України.

03.03.2012 додатковими угодами № 2077с, № 2077н,
№ 2077з та специфікаціями до них сторони
погодили істотні умови поставки
товару.

Позивач повністю виконав умови
договору, здійснив поставку товару, що
підтверджується видатковою накладною
№ Д-00000442 від 17.04.2012, довіреністю на
отримання товару № 103490 від 17.04.2012;
видатковою накладною № Д-00000238 від
28.03.2012, довіреністю на отримання товару
№ 103470 від 27.03.2012; видатковою накладною
№ Д-00000473 від 20.04.2012, та довіреністю на
отримання товару № 103488 від 20.04.2012;
видатковою накладною № Д-00000487 від
27.04.2012; видатковою накладною № Д-0000048
від 27.04.2012; видатковою накладною № Д-000441
від 17.04.2012; видатковою накладною №
Д-00000329 від 05.04.2012, видатковою накладною
№ Д-0000651 від 24.04.2012, довіреністю на
отримання товару № 103493 від 05.04.2012 на
загальну суму 1 367 794 грн. 77 коп.

Відповідач свої зобов'язання по
договору належним чином не виконав.
Оплату отриманого товару провів
частково в сумі 295500 грн. 00 коп. та
здійснив зустрічну поставку товару на
суму 732889 грн. 46 коп., яку позивач
зарахував як часткове погашення боргу.

Згідно розрахунку позивача борг
становить 339405 грн. 31 коп.

Розрахунок позову відповідачем не
оспорено. Факт отримання товару
підтверджено видатковими накладними,
довіреностями та частковою оплатою,
наявними в матеріалах справи.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором
поставки продавець (Постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
Покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використання, а Покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
ГК України, іншими законами та
договором.

В силу ч.1 ст. 218 ГК України, підставою
для застосування
господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший процент не встановлений
договором або законом.

За таких обставин, позивач на підставі
договору № поставки № 2077 від 03.03.2012,
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22.11.1996 та ст. 625 ЦК
України, вправі вимагати стягнення з
відповідача cуму основного боргу, пені,
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період за який
стягується пеня, проценти річних та
суму інфляційних нарахувань.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. З цією нормою
кореспондуються і приписи ст. 193 ГК
України, що визначають загальні умови
виконання господарських зобов'язань.

Відповідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин в їх сукупності.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд першої інстанції вірно не
погодився з розрахунком позивача при
нарахуванні інфляційних в сумі 1018 грн.
22 коп., перевіривши розрахунок суду
першої інстанції, колегія суддів
цілком підтримує що інфляційні
складають 678 грн. 81 коп. (система
ЛІГА:ЗАКОН).

Також колегія суддів погоджується з
розрахунком про нарахування пені,
річних (система ЛІГА:ЗАКОН).

Таким чином, вимоги позивача
відповідають фактичним обставинам та
матеріалам справи, тому підлягають
задоволенню частково у сумі 360123 грн. 74
коп. (339 405 грн. 31 коп. борг + 3347 грн. 56 коп.
3 % річні + 16692 грн. 06 коп. пені + 678 грн. 81
коп. інфляційні).

В задоволенні решти позовних вимог в
сумі 339 грн. 41 коп. (інфляційні)
слід відмовити.

Господарський суд ухвалами від 28.03.2013,
11.04.2013 та 07.05.2013 зобов'язував
відповідача направити документи та
свого представника. Представник в
судове засідання не з'явився.

Процесуальні документи надіслані
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.

Згідно ст. ст. 28, 30 ГПК України, в
судовому процесі можуть брати участь
посадові особи та інші працівники
підприємств, установ, організацій,
державних та інших органів, коли їх
викликано для дачі пояснень з питань,
що виникають під час розгляду справи.

Зазначені особи зобов'язані з'явитися
до господарського суду на його виклик,
сповістити про знані їм відомості та
обставини у справі, подати на вимогу
господарського суду пояснення в
письмовій формі.

Колегія суддів вважає, що відповідач
достовірно знав про розгляд справи
господарським судом Черкаської
області і мав можливість здійснювати
захист своїх прав та інтересів.

Посилання відповідача на неякісність
отриманого товару є безпідставним та
не підтверджуються належними та
допустимими доказами.

Відповідно до ст.. 35 ГПК України
обставини, визнані господарським судом
загальновідомими, не потребують
доказування.

Факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Постановою Рівенського апеляційного
господарського суду від 11.11.2013 року у
справі № 924/905/13 апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
на рішення господарського суду
Хмельницької області від 04.10.2013 року по
справі № 924/905/13 задоволено.

Рішення господарського суду
Хмельницької області від 04.10.2013 року по
справі № 924/905/13 скасовано.

Прийнято нове рішення.

В задоволенні позову про визнання
недійсним договору поставки № 2077 від
03.03.2012 року з додатками до нього,
укладеного між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Корсунське"
відмовлено.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, колегія суддів цілком
підтримує висновок суду першої
інстанції про те, що позов є доведеним
частково, тому позовні вимоги слід
задовольнити частково.

Доводи наведені відповідачем в
апеляційній скарзі колегією суддів не
приймаються до уваги з огляду на те, що
вони є необґрунтованими та такими, що
спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Черкаської області від 13.05.2013 року у
справі № 925/388/13-г залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 925/388/13-г повернути до
господарського суду Черкаської
області.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя
О.М. Баранець

Судді
О.Ф. Синиця

Л.Г. Сітайло

Повний текст постанови складено 15.01.2014
року.