ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.
Справа № 907/772/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді
Хабіб М.І.

суддів
Гриців В.М.

Якімець Г.Г.

при секретарі судового засідання
Филистин А.О.,

розглянувши апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Закарпатській області, вих. № 07-25-4-17/6943
від 18.10.13р.

на рішення господарського суду
Закарпатської області від 10.10.2013 року

у справі № 907/772/13

за позовом: Національного природного
парку "Синевир", с. Синевир Міжгірського
району

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Ужгород

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: Державної фінансової
інспекції у Закарпатській області, м.
Ужгород

про стягнення 10 201,20 грн.

за участю представників :

від позивача - не з'явився (належно
повідомлений);

від відповідача ОСОБА_2- фізична
особа-підприємець;

від третьої особи - не з'явився (належно
повідомлений).

Колегією суддів у складі: судді -
доповідача Хабіб М.І., суддів Гриців
В.М., Якімець Г.Г. ухвалою від 28.10.13р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
19.11.13р.

Згідно з розпорядженням голови суду
від 19.11.13р. у зв'язку з перебуванням
судді Гриців В.М. у відпустці у склад
колегії суддів замість судді Гриців
В.М. введено суддю Зварич О.В.

Ухвалою суду від 19.11.2013р. відкладено
розгляд апеляційної скарги на 10.12.13р.

У зв'язку перебуванням судді
Зварич О.В. у відпустці розпорядженням
голови Львівського апеляційного суду
від 09.12.13р. у склад колегії суддів для
розгляду справи замість судді Зварич
О.В. введено суддю Гриців В.М.

У зв'язку із зміною у складі
колегії суддів розгляд справи
розпочато спочатку.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського
суду Закарпатської області з позовом
про стягнення з відповідача на
підставі ст.ст.1212,1213 ЦК України коштів в
сумі 9 560,00грн (в прохальній частині
позовної заяви вказана сума 9560,00грн.,
ціна ж позову вказана 10 201,20грн.)

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 10.10.2013 року у
справі № 907/772/13 (суддя Якимчук Л.М.) у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване, зокрема, нормами ст.ст.3,11,
525, 526, 570, 627,632,901,903,906, 1212 ЦК України, ст.193
ГК України, ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України.

При прийнятті рішення місцевий суд
виходив з того, що на виконання умов
договору № 144 від 07.09.2012р., за яким
відповідач зобов'язався виконувати
функції замовника у будівництві та
вести технічний нагляд за виконанням
будівельних робіт по об'єктах
Національного природного парку
„Синевир", позивач перерахував
відповідачу авансовий платіж, який
носить попередній характер. Загальну
вартість робіт за цим договором можна
визначити після повного виконання
будівельних робіт. Договір №144 не
розірваний, правовідносини за ним
тривають, будівельні роботи, нагляд за
виконанням яких здійснює відповідач,
не завершені, зазначені у предметі
договору об'єкти не здані в
експлуатацію. Відтак, місцевий суд
дійшов висновку, що відсутні підстави
для стягнення з відповідача на
підставі ст. 1212 ЦКотриманих авансових
коштів .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
третя особа подала апеляційну скаргу,
вважає рішення таким, що прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати,
прийняти нове, яким задоволити позовні
вимоги в повному обсязі. Скаржник
зазначає, що на підставі договору № 144
від 07.09.2012р., за яким відповідач
зобов'язався виконувати функції
замовника у будівництві та вести
технічний нагляд за виконанням
будівельних робіт на об'єкті
Національного природного парку
„Синевир" - будівництві
реабілітаційного центру для бурого
ведмедя, позивач перерахував
відповідачу авансовий платіж в розмірі
30% вартості послуг в сумі 36 986,00грн. Ця
сума бюджетних коштів була включена в
окремий акт здачі-приймання виконаних
робіт від 30.09.2012р., підписаний позивачем
та відповідачем. Однак, така форма
витрат на проведення технічного
нагляду за будівництвом як авансовий
платіж при розрахунках за виконання
функцій служби замовника чинними
нормативними документами не
передбачена. Поряд з тим зазначає, що
проведеною ревізією встановлено, що
згідно з актами виконаних підрядних
робіт форми № КБ-2в за вересень-жовтень
2012р. загальна вартість виконаних
підрядних робіт складає 1 097 049,00грн., а
вартість наданих послуг з технічного
нагляду становить 27 426,00грн. ( 1 097
049,00грн. х 2,5 %), а не 36 986,00грн. Таким
чином, на думку скаржника, внаслідок
включення в акт здачі-прийому
виконаних робіт від 30.09.2012 р.
недостовірних даних про надані ОСОБА_2
послуги з технічного нагляду на суму
36986,00 грн., тоді як фактична вартість
послуг на цьому етапі складає 27426,00 грн.,
НПП «Синевир» зайво сплатив ФОП ОСОБА_2
бюджетні кошти в сумі 9560,00 грн. (36 986,00
грн. - 27426,00 грн.).

Скаржник також стверджує, що ревізією
встановлено, що підрядною організацією
ПП «БудМаксПлюс» безпідставно
включено в акт №2 за вересень 2012р.
форми № КБ -2в роботу бурильно-кранової
машини на автомобілі на суму 10408,20грн.
(12 489,60грн. з ПДВ), тоді як використання
цього механізму проектом не
передбачено, що відповідно призвело до
зайвої сплати ФОП ОСОБА_2 бюджетних
коштів на суму 260,20грн. (2,5% від вартості
робіт) за технічний нагляд. В акті № 4
приймання виконаних будівельних робіт
форми КБ-2в за вересень 2012 року
підрядною організацією безпідставно
завищено вартість виконаних робіт на
суму 15 245,00грн.(в акт включені роботи,
які фактично не були виконані), що
відповідно призвело до зайвої сплати
ФОП ОСОБА_2 за технічний нагляд
бюджетних коштів на суму 381,00грн.(2,5% від
вартості робіт).

Таким чином, Держфінінспекція
стверджує, що з вини ФОП ОСОБА_2, який
неналежним чином виконував функції
замовника у будівництві та ведення
технічного нагляду за виконанням
підрядником ПП «БудМаксПлюс»
будівельних робіт на об'єкті
«Будівництво реабілітаційного центру
для бурого ведмедя на території НПП
«Синевир» II етап» згідно з Договором №
144 від 07.09.2013 р. (.пп.2.1.2.» 6»,«в», пп.2.1.3
-2.1.8), в первинні документи - акти
приймання виконаних будівельних робіт
форми № КБ-2в за вересень-жовтень 2012
року, які він же і підписав, були
внесені недостовірні дані про обсяги і
зміст виконаних будівельно-монтажних
робіт, внаслідок чого було штучно
завищено їх вартість, і відповідно,
штучно завищено вартість послуг з
технічного нагляду за будівництвом
зазначеного об'єкта на загальну суму
10201,20 грн. (9560,00 грн. + 260,20 грн. + 381 грн.),
які НПП «Синевир» безпідставно сплатив
ОСОБА_2, а останній отримав ці кошти без
достатніх правових підстав, тому вони
підлягають поверненню на підставі ст.
1212 ЦК України.

В заяві про приєднання до апеляційної
скарги (вх.05-14/497/13 від 10.12.13р.) позивач
підтримує доводи скаржника та
зазначає, що він надіслав відповідачу
листа від 12..07.2013р. №545 про розірвання
договору №144, після отримання якого
відповідач не спростував викладені в
ньому обставини та не заперечив проти
розірвання договору. Таким чином, на
думку позивача, є підстави вважати, що
відповідач погодився з розірванням
договору.

У письмовому запереченні на апеляційну
скаргу(вх.05-04/7449/13 від 05.12.13р.)
відповідач спростовує доводи
скаржника, вважає дії директора
позивача щодо одностороннього
розірвання договору №144
неправомірними, стверджує, що дія
договору триває, оскільки підрядні
роботи не завершені, їх виконання
призупинено через відсутність
фінансування, об'єкти не здані в
експлуатацію.

Скаржник (третя особа) явки
повноважного представника в судове
засідання не забезпечив, хоча про дату,
час і місце розгляду даної справи був
повідомлений належним чином.

Позивач надіслав заяву ( вх. № 01-14/27/14
від 21.01.2014р.) про розгляд справи без
участі його представника.

В судовому засіданні 21.01.14р. відповідач
проти доводів апеляційної скарги
заперечив, просив рішення суду першої
інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення

Розглянувши апеляційну скаргу,
матеріали справи, апеляційний суд
встановив наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
07.09.2012р. Національним природним парком
„Синевир" (далі - НПП „Синевир") та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
(далі - ФОП ОСОБА_2) укладено договір №144,
за умовами п.1.1 якого ФОП ОСОБА_2
зобов'язується виконувати функції
замовника у будівництві та вести
технічний нагляд за виконанням
будівельних робіт по об'єктах НПП
„Синевир" згідно переліку, який є
невід'ємною частиною договору, а НПП
„Синевир" зобов'язується (п.1.2)
проводити оплату згідно виставленого
рахунку після підписання актів
виконаних робіт (КБ-2).

Об'єктом, на якому відповідач
зобов'язався виконувати функції
замовника у будівництві та вести
технічний нагляд за виконанням
будівельних робіт, є будівництво
реабілітаційного центру для бурого
ведмедя в НПП „Синевир", що
підтверджено переліком об'єктів, де
здійснюється технічний нагляд (
Додаток №1 до договору №144).

Договірна ціна за договором є твердою
і встановлена в сумі 123 288,00грн.( п.3.1
договору, Додаток № 2 до договору -
протокол угоди про договірну ціну).

За умовами п.3.3 договору позивач
зобов'язався задля належного
налагодження ефективного виконання
умов даного договору перед початком
робіт перерахувати на рахунок
відповідача аванс в розмірі 30% вартості
послуг даного договору, що становить
36986 грн.

Відповідно до п.3.4 договору подальша
оплата проводиться згідно
виставленого рахунку після підписання
актів виконаних робіт підрядним
організаціям у відповідності до
розрахунку: 2,5% від вартості робіт,
виконаних підрядником за звітний
період, за мінусом виплаченого авансу.

Остаточна оплата проводиться не
пізніше 5 днів після здачі об'єкта в
експлуатацію (п.3.5 договору).

Згідно з пунктом 4.1 договір діє до
здачі об'єктів, зазначених у предметі
договору, в експлуатацію або до
проведення остаточної оплати згідно
пункту 3.5.

На виконання умов договору №144 позивач
перерахував відповідачу аванс в сумі 36
986 грн., що підтверджується платіжним
дорученням №12 від 21.09.2012р.

30.09.2012р. позивачем і відповідачем
підписано акт здачі-приймання
виконаних робіт за договором №144 від
07.09.2012р., згідно з яким послуги,
передбачені п.1.1 договору, надані у
повному обсязі, їх вартість становить
36 986 грн. Підписи сторін на акті
скріплені їх печатками.

Як вбачається з матеріалів справи,
Державною фінансовою інспекцією у
Закарпатській області проведено
планову ревізію фінансово -
господарської діяльності НПП
«Синевир» за період з 01.07.2011р. по 31.12.2012р.
з питань дотримання законодавства,
результати якої відображені в довідці
від 23.05.2013р. та в акті від 10.06.2013р. При
проведенні ревізії встановлено,
зокрема, що 13.06.2012р. НПП «Синевир» та ПП
«Будмаксплюс» укладено договір №112 на
виконання робіт по будівництву
реабілітаційного центру для бурого
ведмедя в НПП „Синевир", ІІ етап на суму
5 215 129,81грн. Згідно з актами виконаних
підрядних робіт № 1 - №8 форми № КБ-2в за
вересень-жовтень 2012р. загальна
вартість виконаних підрядних робіт
складає 1 097 049,00грн., а вартість
наданих послуг з технічного нагляду
становить 27 426,00грн. (1 097 049,00грн. х 2,5 %),
а не 36 986,00грн Ревізією також
встановлено, що підрядною організацією
ПП «Будмаксплюс» безпідставно
включено в акт №2 за вересень 2012р.
форми № КБ -2в роботу
бурильно-кранової машини на автомобілі
на суму 10408, 00 грн. (12 489,60грн. з ПДВ), що
відповідно призвело до зайвої сплати
ФОП ОСОБА_2 бюджетних коштів на суму
260,20грн.( 2,5%) за технічний нагляд. В акті
№ 4 приймання виконаних будівельних
робіт форми КБ-2в за вересень 2012 року
підрядною організацією безпідставно
завищено вартість виконаних робіт на
суму 15 245,00грн.(в акт включені роботи,
які фактично не були виконані), що
відповідно призвело до зайвої сплати
ФОП ОСОБА_2 за технічний нагляд
бюджетних коштів на суму 381,00грн.( 2,5%).

Акти №1- №5 за вересень 2012 р. та №6 - №8
за жовтень 2012 р. приймання виконаних
будівельних робіт за договором №112 від
13.06.2012р форми № КБ-2в та довідки форми
№КБ-3 за вересень і жовтень 2012р.
підписані ПП „Будмаксплюс" (підрядник),
НПП „Синевир"( замовник) та ФОП ОСОБА_2
без зауважень (т.1, а.с.114-142).

З матеріалів справи вбачається, що
будівництво реабілітаційного центру
для бурого ведмедя в НПП „Синевир" не
завершене, об'єкт не зданий в
експлуатацію. Як пояснив в відповідач в
судовому засіданні, будівельні роботи
зупинені у зв'язку з відсутністю
фінансування.

Позивач звернувся до відповідача з
претензією №502 від 21.06.13р. про
відшкодування зайвих виплат бюджетних
коштів у розмірі 10 201 грн., яку
відповідач залишив без задоволення.

12.07. 2013 року позивач надіслав
відповідачу лист за №545, в якому
повідомив про розірвання в
односторонньому порядку договору № 144
від 07.09.2012р., посилаючись на ч.3ст.538, ч.1
ст. 615 ЦК та п. 6 ст. 193 ГК у зв'язку із
неналежним виконання ФОП ОСОБА_2 його
умов. Вказаний лист залишений
відповідачем без відповіді.

Встановлені ревізією факти стали
підставою для звернення НПП "Синевир"
до господарського суду Закарпатської
області з позовом до ФОП ОСОБА_2 на
підставі ст.ст.1212, 1213ЦК про стягнення
зайво виплачених коштів

Встановивши обставини справи, оцінивши
наявні в матеріалах справи докази та
доводи сторін, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України договори є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Частина 1 ст. 627 Цивільного кодексу
України передбачає, що сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 905 ЦК строк договору про
надання послуг встановлюється за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено законом або іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст. 188 ГК зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

В силу ст.651 ЦК. зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом (ч.1).

У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим (
ч.3).

В силу ст. 907 ЦК договір про надання
послуг може бути розірваний, у тому
числі шляхом односторонньої відмови
від договору, в порядку та на підставах,
встановлених цим Кодексом, іншим
законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору
про надання послуг визначаються
домовленістю сторін або законом.

Згідно з ч.3 ст. 538 ЦК у разі невиконання
однією із сторін у зобов'язанні свого
обов'язку або за наявності очевидних
підстав вважати, що вона не виконає
свого обов'язку у встановлений строк
(термін) або виконає його не в повному
обсязі, друга сторона має право
зупинити виконання свого обов'язку,
відмовитися від його виконання
частково або в повному обсязі.

Статтею 611 ЦК встановлено, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору.

Згідно із ст. 615 ЦК у разі порушення
зобов'язання однією стороною друга
сторона має право частково або в
повному обсязі відмовитися від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом (ч.1).

Внаслідок односторонньої відмови від
зобов'язання частково або у повному
обсязі відповідно змінюються умови
зобов'язання або воно припиняється (
ч.3).

Частиною 6 ст. 193 ГК встановлено, що
зобов'язана сторона має право
відмовитися від виконання зобов'язання
у разі неналежного виконання другою
стороною обов'язків, що є необхідною
умовою виконання.

З аналізу названих норм законодавства
випливає, що сторона договору про
надання послуг вправі відмовитися від
договору в односторонньому порядку
якщо це встановлено договором або
законом При цьому, якщо таке право не
передбачене договором, а передбачене
законом, то одностороння відмова від
договору можлива лише в порядку та на
підставах, встановлених законом.

Договором № 144 не визначено порядку і
наслідків розірвання договору та не
передбачено можливості односторонньої
відмови від договору.

Відтак, цей договір міг бути розірваний
НПП „Синевир" шляхом односторонньої
відмови лише в порядку та на підставах,
встановлених законом.

Однак, враховуючи приписи
вищенаведених норм та виходячи із
обставин справи, якими підтверджено
виконання відповідачем зобов'язань по
наданню послуг та прийняття їх
позивачем шляхом оформлення
відповідного акта, який підписаний та
скріплений печатками сторін без
будь-яких зауважень, що підрядні роботи
по будівництву об'єкту позивача не
завершені, об'єкт не зданий в
експлуатацію, апеляційний суд вважає,
що підстави для односторонньої
відмови від договору, передбачені
законом, відсутні.

Поряд з тим, частинами 2-4 статті 188 ГК
встановлено, що сторона договору, яка
вважає за необхідне змінити або
розірвати договір, повинна надіслати
пропозиції про це другій стороні за
договором. Сторона договору, яка
одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Проте, після надсилання відповідачу
листа від 12.07.2013р. про розірвання
договору, який залишений без відповіді,
позивач не звертався до суду про
розірвання договору.

Відтак, апеляційний суд погоджується з
висновком місцевого суду, що договір
№144 не розірваний у встановленому
порядку і правовідносини за ним
продовжуються.

Водночас, згідно із ст. 1212 ЦК особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

З огляду на те, що авансові кошти були
перераховані позивачем відповідачу
саме на умовах та на виконання договору
№144, термін дії якого не закінчився,
цей договір не розірваний, не визнаний
недійсним та є чинним, доводи позивача
та скаржника про безпідставність
набуття відповідачем коштів
апеляційний суд вважає
необґрунтованими.

Доводи позивача та скаржника про
перевищення вартості фактично наданих
послуг над сумою авансового платежу
правомірно відхилені судом першої
інстанції, оскільки авансовий платіж
носить попередній характер, він
сплачений у розмірі, встановленому
договором, та не перевищує загальної
вартості послуг, визначеної договором,
фактична загальна вартість послуг за
договором може бути визначена лише
після повного виконання договору. У
даному ж випадку дія договору триває,
підрядні роботи не завершені, об'єкт в
експлуатацію не зданий.

За наявності чинних договору підряду
№112 від 13.06.2012р.( т.1 а.с. 154-156), актів
виконаних підрядних робіт за цим
договором, договору №144 від 07.09.2012р. про
надання послуг, акту виконаних робіт
від 30.09.2012р. за договором №144, самі по
собі довідка від 23.05.2013р.та акт від
10.06.2013р., складені Державною фінансовою
інспекцією у Закарпатській області за
наслідками ревізії, на які посилаються
позивач та скаржник, не є належними та
допустимими доказами безпідставного
набуття відповідачем коштів,
сплачених позивачем як авансовий
платіж, відтак, не свідчить про
наявність підстав для задоволення
позову.

Така правова позиція викладена у ряді
постанов Вищого господарського суду
України, зокрема, від 15.01.2013р. у справі
№5015/2427/12.

Інші доводи скаржника не беруться до
уваги як такі, що не спростовують
висновку місцевого суду про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу вимог ст.ст.33,34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Обставини, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

На підставі викладеного колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду про відмову в задоволенні позову
та вважає, що скаржником не доведено
наявності підстав для скасування
рішення місцевого суду та задоволення
апеляційної скарги.

Судовий збір за розгляд апеляційної
скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 91, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Закарпатської області від 10.10.2013 року у
справі № 907/772/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу повернути до місцевого
господарського суду.

Постанова підписана 25.01.14 р.

Головуючий-суддя
Хабіб М.І.

суддя
Гриців В.М.

суддя
Якімець Г.Г.