м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Фізичної особи - підприємця Максимович
до Публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
про стягнення 200721,68 грн.
Суддя Сташків Р.Б.
Представники сторін:
від позивача - не з'явився;
від відповідача - Лисенко В.А.
(представник за довіреністю).
На розгляд господарського суду міста
Києві передані вимоги Фізичної особи -
підприємця Максимович Олега
Богдановича (далі - Позивач) до
Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Універсальна»
(далі - Відповідач) про стягнення 200721,68
грн. не виплаченого страхового
відшкодування по Договору
добровільного страхування наземного
транспорту №3014/215/001815 від 07.02.2013.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Відповідач не визнав ДТП, яке відбулося
з застрахованим на підставі
вищенаведеного договору автомобілем
як страховий випадок, та відмовив
Позивачу в задоволенні його заяви про
виплату страхового відшкодування.
Відповідач заперечує проти заявлених
позовних вимог з підстав, наведених у
наданому суду відзиві, та зокрема
зазначає, що на його думку мало місце
очевидне порушення Позивачем
правил/інструкції з технічної
експлуатації застрахованого
автомобіля, що відповідно до п.п. 3.1.4
вищевказаного договору страхування є
підставою для не визнання Відповідачем
даної події страховим випадком, а тому
його відмова у виплаті страхового
відшкодування є обґрунтованою.
Ухвалою від 02.09.2013 судом за клопотанням
Відповідача було призначено технічну
експертизу по справі, за результатами
якої Науково-дослідним
експертно-криміналістичним центром
при ГУ МВС України в місті Києві було
складено Висновок № 382/ат від 29.11.2013.
Від Позивача 13.01.2014 через відділ
діловодства суду надійшло клопотання
про відкладення розгляду справи в
зв'язку з неможливістю направити
повноважного представника в дане
судове засідання, так як він перебуває
на лікарняному, а також оскільки
Позивачу необхідно повторно
ознайомитись з матеріалами справи та
надати письмові пояснення.
Разом з цим, Позивач, як учасник
судового процесу не був позбавлений
права та можливості (в матеріалах
справи відсутні докази протилежного)
забезпечити за необхідності участь у
судовому засіданні іншого
представника згідно з ч.ч. 1 - 5 ст. 28 ГПК
України, з числа як своїх працівників,
так і осіб, не пов'язаних з ним
трудовими відносинами, оскільки про
призначення судового засідання на
13.01.2014 Позивачу було відомо ще з 19.12.2013,
про що свідчить наявне в матеріалах
справи зворотне повідомлення про
вручення поштового відправлення
(ухвали суду від 16.12.2013 про призначення
розгляду справи).
Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК України), причому відсутність
коштів для оплати послуг представника
не може свідчити про поважність
причини його відсутності в судовому
засіданні (п. 3.9.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
Суд також приймає до уваги, що явка
представників сторін у судове
засідання 13.01.2014 обов'язковою не
визнавалась, та Позивачем не
обґрунтовано підстав необхідності
прийняття його представником
особистої участі в судовому засіданні.
При цьому суд приймає до уваги, що
Позивач не був позбавлений права та
можливості (в матеріалах справи
відсутні докази протилежного) подати
письмові пояснення по суті спору з
врахуванням висновку експертизи
заздалегідь до судового засідання,
оскільки з матеріалами справи та
наявним в них висновком експертизи
Позивач ознайомлювався ще 20.12.2013, про що
міститься відповідна відмітка на
поданому Позивачем клопотанні.
Необхідність повторного ознайомлення
з матеріалами справи Позивачем
заявлена, проте жодним чином суду не
Крім того, станом на даний час
закінчився встановлений ст. 69 ГПК
України строк розгляду справи, та отже
відсутня можливість перенесення
судового засідання на іншу дату,
оскільки жодною зі сторін (в тому числі
Позивачем) не подавалось клопотання
про продовження строку розгляду спору.
Відтак, суд дійшов висновку про
відсутність встановлених ст. 77 ГПК
України підстав для відкладення
розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
07.02.2013 між Відповідачем, як страховиком,
та Позивачем, як страхувальником, було
укладено договір Добровільного
страхування наземного транспорту
№3014/215/001815 (далі - Договір страхування),
об'єктом страхування за яким є майнові
інтереси страхувальника, що не
суперечать закону, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням застрахованим
транспортним засобом -
д.р.н. ВС0797ВІ, 2007 року випуску (далі -
Застрахований автомобіль).
14.02.2013 у м. Львів по вул. Грунтова, 1
відбулося ДТП, внаслідок якої
Застрахований автомобіль отримав
механічні пошкодження, і дана
обставина підтверджується залученим
до матеріалів справи протоколом ДАІ.
Вину водія Застрахованого автомобіля у
вчиненні ДТП та скоєнні
адміністративного правопорушення за
ст. 124 КУпАП встановлено постановою
Сихівського районного суду міста
Львова від 11.03.2013 у справі № 464/1906/13-п.
Відповідно до висновку, складеного
суб'єктом оціночної діяльності ТзОВ
форма «Експертиза» від 25.03.2013 № 66,
вартість відновлювального ремонту
Застрахованого автомобіля внаслідок
його пошкодження у ДТП, тобто розмір
матеріального збитку, завданого його
власнику, становить 200721 грн. 68 коп., при
цьому коефіцієнт фізичного зносу
Застрахованого автомобіля згідно
вказаного висновку дорівнює нулю.
15.02.2013 Позивач звернувся до Відповідача
з заявою (вх. № 0174) про виплату
страхового відшкодування згідно
Договору страхування в зв'язку з
настанням вищевказаного ДТП, який на
думку Позивача підпадає під
передбачені Договором страхові
Разом з цим, 12.03.2013 Відповідач листом №
456/09-203 відмовив Позивачу у виплаті
страхового відшкодування, з посиланням
на п. 3.1.4 Договору страхування, оскільки
на думку Відповідача мали місце
порушення правил/інструкції технічної
експлуатації Застрахованого
автомобіля, що і стало причиною ДТП, а
тому останнє не може бути визнано
Відповідачем як страховий випадок і
завдані Позивачу збитки не підлягають
страховому відшкодуванню.
Позивач з відмовою Відповідача у
виплаті страхового відшкодування не
погодився, оскільки на його думку
відсутні будь-які порушення
правил/інструкції технічної
експлуатації Застрахованого
автомобіля. Позивач зазначає, що
Застрахований автомобіль під час
скоєння ДТП не рухався, а лише
пересувався на 1-2 метри з піднятим
кузовом, що цілком відповідало
правилам його експлуатації.
Також Позивач зазначає, що постановою
Сихівського районного суду міста
Львова від 11.03.2013 у справі № 464/1906/13-п,
якою водія Застрахованого автомобіля
було визнано винним у скоєнні ДТП,
встановлено саме факт порушення ним
правил дорожнього руху, а не правил
експлуатації транспортного засобу.
З огляду на наведене, для встановлення
обставин, які входять до предмету
доказування по даній справі та є
суперечливими, а саме - встановлення з
технічної точки зору причин
перекидання Застрахованого автомобіля
та встановлення того, чи відповідали
дії водія, які передували спричиненню
ДТП та перекиданню Застрахованого
автомобіля, вимогам правил технічної
експлуатації вказаного транспортного
засобу, суд дійшов висновку про
необхідність застосування спеціальних
знань в технічній галузі стосовно
будови автомобіля та особливостей його
експлуатації та у відповідності до ст.
41 ГПК України ухвалою від 02.09.2013
призначив судову технічну експертизу
по справі.
Із наданого Науково-дослідним
експертно-криміналістичним центром
при ГУ МВС України в місті Києві
висновку експертизи № 382/ат від 29.11.2013,
який не спростований Позивачем та у
відповідності до ст.ст. 32, 34 ГПК України
є належним та допустимим доказом по
справі, вбачається наступне.
Так, умовою, достатньою для втрати
рівноваги при проведенні
розвантаження самоскида
(Застрахованого автомобіля) є, зокрема,
фізична умова, при якій центр тяжіння
виходить за габарити автомобіля, і за
результатами проведеного дослідження
експерт прийшов до висновку, що з
технічної точки зору перекидання
Застрахованого автомобіля відбулось
внаслідок дії сили тяжіння, яка виникла
при русі з піднятою завантаженою
платформою та вийшла за ліву габаритну
Згідно пояснень водія Застрахованого
автомобіля, Варшавського В.Р. від 15.02.2013,
які містяться в матеріалах справи, він
14.02.2013 керуючи Застрахованим
автомобілем при його розвантаженні
побачив, що позаду автомобіля
недостатньо місця для вивантаження
піску, тому почав рух вперед, і в цей
момент автомобіль перекинувся на ліву
сторону. Водій пояснює, що проїхав
приблизно до одного метра від моменту
вигрузки до перекидання.
Також, з наданої ОАО «КАМАЗ» інформації
по технічним вимогам до експлуатації
технічних вимог) вбачається, що при
його експлуатації не допускається рух
самоскида з піднятою платформою. Як
виключення, при необхідності
допускається рух вперед на 1-2 м для
забезпечення повного розвантаження
платформи. Якщо вантаж не
розвантажується при підйомі платформи
приблизно на кут 20 градусів (тобто,
приблизно на половину кута підйому),
належить зупинити процес
розвантаження та з'ясувати причину
застрявання вантажу.
У залученій до матеріалів справи
«Короткій пам'ятці водію по
особливостям експлуатації автомобілів
«КАМАЗ-6520» також зазначено про
необхідність недопущення одночасного
руху самоскида (ні вперед, ні назад), і
підйому платформи. Допускається для
завершення розвантаження просунути
автомобіль вперед на 1-2 метра при
повністю піднятій платформі.
Також, в матеріалах справи міститься
«Керівництво по експлуатації
про недопущення при експлуатації
автомобіля-самоскида руху з піднятою
платформою. Як виключення, при
необхідності допускається рух вперед
на 1-2 метри для забезпечення повного
розвантаження платформи.
Отже, з вказаних вище документів
вбачається, що водій Варшавський В.Р.
при піднятій платформі, як виключення,
міг зрушити Застрахований автомобіль
вперед на 1-2 метри лише за умови, якщо це
необхідно для повного розвантаження
платформи (завершення розвантаження),
при повністю піднятій платформі.
При цьому, з залучених до матеріалів
справи фотознімків з місця ДТП, на яких
зображено перекинутий автомобіль та
характер розсипання вантажу (піску),
експерт прийшов до висновку, що на
момент перекидання платформа
Застрахованого автомобіля була не
майже розвантажена, а навпаки,
завантажена рівномірно.
Враховуючи об'єктивну інформацію, яка
зафіксована на вказаних вище
фотознімках з місця ДТП, які
досліджувалися експертом, останній
дійшов висновку, що платформа
Застрахованого автомобіля була
завантажена рівномірно та на момент
перекидання тільки розпочинала
розвантажуватися (розпочинала
підніматися). Даний розвиток події
підтверджується і поясненнями водія
Варшавського В.Р., залученими до
матеріалів справи.
Враховуючи вищевикладене, експерт
робить висновок, що водій
Застрахованого автомобіля при скоєнні
ДТП розпочав рух вперед в момент
початку розвантаження платформи, і
такі дії водія Варшавського В.Р., з
технічної точки зору, не відповідали
вимогам правил технічної експлуатації
Застрахованого автомобіля.
При цьому, у випадку, якщо водій
Варшавський В.Р. все ж таки підняв
платформу на значний кут (приблизно на
половину кута підйому), а пісок з якоїсь
причини в повній мірі не почав
розвантажуватись, то водій повинен був
зупинити процес розвантаження і
з'ясувати причину застрявання вантажу,
і тому його дії в частині початку руху
також не відповідають вимогам правил
технічної експлуатації Застрахованого
Наведені вище правила та умови
технічної експлуатації Застрахованого
автомобіля, а також висновки, до яких
прийшов експерт Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС України в місті Києві при
проведення судової технічної
експертизи по даній справі не
спростовані Позивачем належними
засобами доказування.
При цьому, судом відхиляються
посилання Позивача на встановлення
постановою Сихівського районного суду
міста Львова від 11.03.2013 у справі №
464/1906/13-п відповідності дії водія
Застрахованого автомобіля правилам
експлуатації даного транспортного
засобу, оскільки, по-перше, у постанові
таких висновків не міститься, та
по-друге, у постанові надавалася
правова оцінка саме відповідності дії
водія по відношенню до ПДР України, а не
дотримання ним правил технічної
експлуатації Застраховнаого
Так, за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору (ст. 979 ЦК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України,
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
При цьому, у відповідності до ст. 991 ЦК
України, підставою для відмови у
виплаті страхового відшкодування
можуть бути передбачені даною статтею
випадки, а також інші випадки,
встановлені законом або передбачені
укладеним між сторонами договором
У даному випадку підпунктом п.п.3.1.4 п. 3.1
Договору страхування передбачено, що
не визнаються страховими випадки і
відповідно не підлягають страховому
відшкодуванню збитки у разі вчинення
Страхувальником, його представником,
водієм, або особою, допущеною до
керування Застрахованим автомобілем
або іншими особами за їх вказівкою,
зокрема, дій по використанню
Застрахованого автомобіля з
порушенням правил його технічної
експлуатації визначених відповідно до
нормативної документації заводу
З огляду на вищенаведене судом
встановлено, що причиною ДТП 14.02.2013 з
Застрахованим автомобілем стала його
експлуатація водієм Варшавським В.Р.
всупереч встановленим заводом
виробника правилам технічної
експлуатації для даного виду
транспортного засобу, а отже
Відповідач правомірно на підставі
п.п.3.1.4 п. 3.1 Договору страхування
відмовив Позивачу у визнанні даного
ДТП страховим випадком та виплаті
страхового відшкодування.
Відтак, заявлені позовні вимоги
визнаються судом необґрунтованими та
не підлягають задоволенню.
Судовий збір (4014,43 грн.) та понесені
Позивачем витрати на оплату послуг
положень статті 49 ГПК України
покладається на останнього та не
Крім того, у відповідності до положень
ст. 49 ГПК України та згідно довідки
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС України в місті Києві,
вартість проведеної ним судової
технічної експертизи в розмірі 978,88 грн.
за результати розгляду справи (в
зв'язку з відмовою в задоволенні
позову) стягується на користь
експертної установи з Позивача.
Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд
У задоволенні позову відмовити
Стягнути з фізичної особи - підприємця
Максимович Олега Богдановича (м. Львів,
вул. Вільхова, 29, кв. 2; ідентифікаційний
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС України в м. Києві (м. Київ,
вул. Володимирська, 15; ідентифікаційний
код 25575285) 978 (дев'ятсот сімдесят вісім)
грн. 88 коп. вартості проведеної
автотехнічної експертизи № 382/ат від
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 15.01.2014

Суддя
Сташків Р.Б.