СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року Справа № 5002-27/722.1-2009
(2-8/722.1-2009, 2-7/17403-2007)

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді
Рибіної С.А.,

суддів
Гоголя Ю.М.,

Гонтаря В.І.,

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився, Фізична
особа-підприємець Довженко (Гноєвих)
Ольга Іванівна;

відповідача - Братащук В.М.,
представник, довіреність № 02-14/600 від
08.01.2014;

третіх осіб - не з`явився, Публічне
акціонерне товариство "Дочірній банк
Сбербанку Росії";

не з`явився, Регіональне
відділення Фонду державного майна
України в Автономній Республіці Крим
та місті Севастополі;

не з`явився, Фонд
державного майна України;

не з`явився, Кабінет
Міністрів України;

за участю прокурора - Пилипенко Н.В.,
прокурор Автономної Республіки Крим,
посвідчення № 02323 від 11.12.2013,

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Дочірній банк Сбербанку Росії" на
рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Янюк О.С.) від 08 жовтня 2013 року у справі
№5002-27/722.1-2009 (2-8/722.1-2009, 2-7/17403-2007)

за позовом Фізичної особи-підприємця
Довженко (Гноєвих) Ольги Іванівни (вул.
Прилужна, 4/15, кв.296, Київ 179, 03179)

до Державної акціонерної компанії
"Хліб України" (вул. Саксаганського, 1,
Київ, 01033)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача Публічне акціонерне
товариство "Дочірній банк Сбербанку
Росії" (вул. Володимирська, 46, Київ 34,
01034)

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Регіональне
відділення Фонду державного майна
України в Автономній Республіці Крим
та місті Севастополі (майд. Повсталих,
6, Севастополь, 99008)

Фонд державного майна України (вул.
Кутузова, 18/9, Київ 133, 01133)

Кабінет Міністрів України (вул.
Грушевського, 12/2, Київ 8, 01008)

за участю Прокурора Автономної
Республіки Крим (вул. Севастопольська,
21, Сімферополь, 95000)

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Гноєвих
Ольга Іванівна звернулась до
господарського суду Автономної
Республіки Крим з позовною заявою до
Державної акціонерної компанії "Хліб
України" про визнання права власності.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що
проведене ним поліпшення орендованого
майна перевищує 80% залишкової вартості
майна, у зв'язку з чим, у нього виникає
право власності на це майно.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 17 січня
2008 року у справі № 2-7/17403-2007 (суддя
Дворний І.І.) позовні вимоги задоволено
частково: визнано за Фізичною
особою-підприємцем Гноєвих Ольгою
Іванівною право власності на окреме
індивідуально визначене майно, яке
знаходиться в смт. Чорноморське по вул.
60 років Жовтня, 1-3, розташоване на
земельній ділянці загальною площею 1,230
га, а саме: - вагова, літ."А", площею 99,2
кв.м.; матеріальний склад, літ. "Б",
площею 129,6 кв.м.; мехмайстерня, літ. "В",
площею 66,2 кв.м.; вагова, літ. "Г", площею
53,6 кв.м.; зерновий склад, літ. "Д", площею
1265,7 кв.м.; адміністративний корпус літ.
"Е", площею 167,5 кв.м.; робоча вежа, літ "Ж",
площею 142,1 кв.м.; підземна транспортна
галерея, літ. "Ж1", площею площею 655 кв.м.;
огорожа, літ "З", площею 639,9 кв.м.,
під'їзні шляхи, літ. "И", площею 1293,7 кв.м.
В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 17 грудня 2008 року скасовано
рішення суду від 17.01.2008, справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 07.04.2009
залучено до участі у справі у якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Кабінет Міністрів
України.

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 31.08.2009
залучені до участі у справі у якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Фонд державного
майна України та Регіональне
відділення Фонду державного майна
України в Автономній Республіці Крим
та місті Севастополі.

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 24.07.2013
залучено до участі у справі у якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Публічне акціонерне
товариство "Дочірній банк Сбербанку
Росії".

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 03.10.2013
замінено прізвище позивача "Гноєвих" на
"Довженко".

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Янюк О.С.) від 08 жовтня 2013 року у справі
№ 5002-27/722.1-2009 (2-8/722.1-2009, 2-7/17403-2007) у
задоволенні позовної заяви Фізичної
особи-підприємця Довженко (Гноєвих)
Ольги Іванівни про визнання права
власності відмовлено у повному обсязі.

Приймаючи таке рішення, господарський
суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав набуття права
власності на спірне майно та
недоведеність створення нового
об`єкту.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Публічне акціонерне
товариство "Дочірній банк Сбербанку
Росії" звернулось до Севастопольського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати зазначене рішення суду
першої інстанції та визнати за
Фізичною особою-підприємцем Довженко
(Гноєвих) Ольгою Іванівною право
власності на окреме індивідуально
визначене майно, яке знаходиться в смт.
Чорноморське по вул. 60 років Жовтня, 1-3,
розташоване на земельній ділянці
загальною площею 1,230 га, а саме: - вагова,
літ."А", площею 99,2 кв.м.; матеріальний
склад, літ. "Б", площею 129,6 кв.м.;
мехмайстерня, літ. "В", площею 66,2 кв.м.;
вагова, літ. "Г", площею 53,6 кв.м.; зерновий
склад, літ. "Д", площею 1265,7 кв.м., робоча
вежа, літ "Ж", площею 142,1 кв.м.; підземна
транспортна галерея, площею 655 кв.м.;
огорожа, літ "З", площею 639,9 кв.м.,
під'їзні шляхи, літ. "И", площею 1293,7 кв.м.

Підставою для скасування зазначеного
судового акту заявник апеляційної
скарги вважає неповне з`ясування судом
першої інстанції усіх обставин справи,
що призвело до помилкових висновків та
невірного застосування норм
матеріального права.

Свої доводи заявник апеляційної скарги
обґрунтовує тим, що господарським
судом першої інстанції не було
враховано, що здійснені позивачем
невід`ємні поліпшення на орендованому
об`кті призвели до створення нового
об`єкту. Заявник апеляційної скарги
зазначає, що суд не повідомив позивача
про розгляд справи належним чином
(документи направлялись судом за
невірною адресою реєстрації позивача),
тому він був позбавлений можливості
надати суду документи та приймати
участь у розгляді справи в суді. Лише
від представника Публічного
акціонерного товариства "Дочірній банк
Сбербанку Росії" позивачу стало відомо
про дату судового засідання, за
результатами якого було винесено
рішення суду. Інші доводи та
обгрунтування викладені в апеляційній
скарзі.

Ухвалами Севастопольського
апеляційного господарського суду від
23 грудня 2013 року відновлено строк на
подання апеляційної скарги, апеляційна
скарга Публічного акціонерного
товариства "Дочірній банк Сбербанку
Росії" прийнята до провадження
колегією у складі: головуючого судді
Рибіної С.А. суддів Гоголя Ю.М.,
Дмитрієва В.Є. та призначена до
розгляду.

Представник відповідача проти доводів
апеляційної скарги заперечував та
просив відмовити в її задоволенні,
вважав рішення суду першої інстанції
законним та обгрунтованим.

Представники позивача, третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача та
відповідача явку уповноважених
представників у судове засідання не
забезпечили, про час та місце розгляду
справи повідомлені відповідно до
приписів чинного законодавства. До
початку судового засідання від
представника заявника апеляційної
скарги - Публічного акціонерного
товариства "Дочірній банк Сбербанку
Росії" надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи у зв`язку
із зайнятістю представників в інших
судових процесах.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Відкладення розгляду справи є правом
суду, основною умовою для якого є не
відсутність у судовому засіданні
представників сторін, а неможливість
вирішення спору у відповідному
судовому засіданні. Зазначена правова
позиція висловлена у постанові Вищого
господарського суду України від 03.06.2009
№2-7/10608-2008.

Клопотання заявника апеляційної
скарги про відкладення розгляду справи
судовою колегією розглянуто та визнано
таким, що не підлягає задоволенню,
оскільки ним не доведено наявність
обставин, які встановлені статтею 77
Господарського процесуального кодексу
України, що перешкоджає вирішенню
спору в даному судовому засіданні.

Оскільки явка учасників процесу
обов'язковою не визнавалась, матеріали
справи достатньо характеризують
спірні правовідносини, судова колегія
вважає, що підстави для відкладення
розгляду апеляційної скарги відсутні.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія визнала можливим розглянути
апеляційну скаргу у відсутності
нез`явившихся учасників судового
процесу, за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши справу повторно в порядку
статті 101 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія встановила наступне.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України "Про утворення
Державної акціонерної компанії "Хліб
України" від 22.08.1996 №1000 утворено
Державну акціонерну компанію "Хліб
України" у формі відкритого
акціонерного товариства, засновником
якого визначена держава в особі
Кабінету Міністрів України.

Згідно Статуту Державної акціонерної
компанії "Хліб України", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 14.03.2001 №240 (у редакції постанови
Кабінету Міністрів Украйни від 02.07.2007
№887), (далі - Статут), останній є
правонаступником Головного управління
по хлібопродуктах та Головного
управління комбікормової
промисловості Мінсільгосппроду, (п. 1
Статуту) та його майно складається з
основних фондів, обігових коштів,
цінних паперів, а також фінансових та
інших активів, відображених у
бухгалтерському балансі Компанії.
Майно, передане засновником до
статутного фонду Компанії, у тому числі
кошти, належать Компанії на праві
господарського відання. Компанія
володіє, користується та
розпоряджається належним їй майном
відповідно до законодавства, цього
Статуту та мети діяльності Компанії
(п.34-38 Статуту).

Відповідно до пункту 2 Постанови
Кабінету Міністрів України "Про
прискорення приватизації
хлібоприймальних і хлібозаготівельних
підприємств" від 05.11.1997 №1218 до
статутного фонду позивача передано
майно Євпаторійського
хлібоприймального підприємства, до
складу якого входить майно, що є
предметом даного спору.

Право власності на майно, що є
предметом спору, було зареєстровано за
Державною акціонерною компанією "Хліб
України", що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 10.04.2006 та витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 10.04.2006. Форма власності
зазначеного майна - державна (а.с. 46, 89-90,
т.1).

14 липня 2006 року між Державною
акціонерної компанією "Хліб України"
(орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем Гноєвих Ольгою
Іванівною (орендар) укладений договір
оренди індивідуально визначеного
нерухомого майна № 9474 (далі - Договір),
відповідно до умов якого орендодавець
передає за актом приймання-передачі, а
орендар приймає в строкове (на 5 років)
платне користування окреме
індивідуально визначене майно, яке
знаходиться за адресою: 96400, Автономна
Республіка Крим, смт. Чорноморське,
вул.60 років Жовтня, 1-3 (далі - майно),
розташоване на земельній ділянці
загальною площею 1,230 га, а саме: літер "А"
- вагова, площею 99,2 кв.м., літер "Б" -
матеріальний склад, площею 129,6 кв.м.,
літер "В" - мехмайстерня, площею 66,2 кв.м.,
літер "Г" - вагова, площею 53,6 кв.м., літер
"Д" - зерновий склад, площею 1265,7 кв.м.,
літер "Е" - адміністративний корпус,
площею 167,5 кв.м., літер "Ж" - робоча вежа,
площею 142,1 кв.м., літер "Ж1" - підземна
транспортна галерея, площею 655 кв.м.,
літер "З" - огорожа, площею 639,9 кв.м.,
літер "И" - під'їзні шляхи, площею 1293,7
кв.м. (а.с.11-15, т.1),

Передача майна в користування не тягне
за собою виникнення у орендаря права
власності на нього (п. 1.6 Договору).

Розділом 4 Договору визначені права та
обов`язки сторін, зокрема, орендар має
право з письмового дозволу орендодавця
проводити ремонтні роботи (поліпшення),
що зумовлять підвищення вартості цього
майна.

Пунктом 4.3.6 Договору передбачена
можливість викупу орендованого майна.

Розділом 5 Договору сторони погодили
порядок проведення поліпшення
орендованого майна.

Строк дії Договору - з моменту його
підписання до 18.07.2011 (пункт 7.1-7.2
Договору).

14 липня 2006 року на виконання умов
Договору майно було передано
відповідачем позивачу за актом
приймання-передачі майна, який
підписаним обома сторонами без
зауважень (а.с.16, т.1).

На виконання умов Договору позивач
звернувся до відповідача щодо надання
дозволу на проведення будівництва
харчового блоку, капітального ремонту
та реконструкції існуючих будинків,
споруд та інших будівель, перебудови,
забудови, добудови та перепланування
майна за власні кошти.

Після отримання дозволу позивачем були
здійснені невід`ємні поліпшення
орендованого майна, вартість яких
становить 80% первісної вартості
орендованого майна (а.с.22-24, 35-38, 79-88, т.1).

Оскільки позивачем за власні кошти
проведено будівництво харчового
блоку, капітального ремонту та
реконструкції існуючих будинків,
споруд та інших будівель, перебудови,
забудови, добудови та перепланування
майна, позивач вважає, що у нього
виникає право власності на спірне
майно.

Відповідач не визнає право власності
на спірне майно.

Вищевикладене стало підставою для
звернення позивача до суду із вимогою
про визнання права власності на окреме
індивідуально визначене майно, яке
знаходиться в смт. Чорноморське по вул.
60 років Жовтня, 1-3, розташоване на
земельній ділянці загальною площею 1,230
га, а саме: - вагова, літ."А", площею 99,2
кв.м.; матеріальний склад, літ. "Б",
площею 129,6 кв.м.; мехмайстерня, літ. "В",
площею 66,2 кв.м.; вагова, літ. "Г", площею
53,6 кв.м.; зерновий склад, літ. "Д", площею
1265,7 кв.м.; адміністративний корпус літ.
"Е", площею 167,5 кв.м.; робоча вежа, літ "Ж",
площею 142,1 кв.м.; підземна транспортна
галерея, літ. "Ж1", площею площею 655 кв.м.;
огорожа, літ "З", площею 639,9 кв.м.,
під'їзні шляхи, літ. "И", площею 1293,7 кв.м.
та зобов`язання позивача спалатити
відповідачу залишкову вартість
викупленого майна.

Господарський суд Автономної
Республіки Крим у задоволенні позову
відмовив повністю.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права, дотримання ним
норм процесуального права та
відповідність висновків суду
обставинам справи, судова колегія не
вбачає підстав для скасування рішення
суду першої інстанції у зв`язку з
наступним.

Згідно вимог статті 316 Цивільного
кодексу України правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном (стаття 317 Цивільного кодексу
України ).

Відповідно до частини першої статті 319
Цивільного кодексу України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Як зазначалось вище спірне майно є
державною власністю та зареєстроване
за Державною акціонерної компанією
"Хліб України". В укладеному між
Державною акціонерної компанією "Хліб
України" (орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем Гноєвих Ольгою
Іванівною (орендар) договорі оренди
індивідуально визначеного нерухомого
майна № 9474, зазначено, що майно
потребує капітального ремонту,
проведення якого здійснюється за
письмовою згодою орендодавця (п.1.3, 5.1
Договору), та встановлено, що передача
майна в користування не тягне за собою
виникнення у орендаря права власності
на нього (п. 1.6 Договору).

Позивач вважає, що зробивши
капітальний ремонт орендованого майна,
він збільшив його вартість на 80
відсотків, відтак фактично створив
нову річ, право власності на яку і
просить визнати.

Даний довід підтриманий і заявником
апеляційної скарги Публічним
акціонерним товариством „Дочірній
банк Сбербанку Росії".

Судова колегія визнала даний довід
необґрунтованим з наступних підстав.

Оренда державного майна - різновид
майнового найму, тому до неї підлягають
застосуванню норми Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» від 10 квітня 1992 року № 2269-XII,
Цивільного та Господарського кодексів
України

Згідно з п. 2 Методики оцінки майна, яка
затверджена постановою Кабінету
Міністрів України № 1891 від 10 грудня 2003
року, невід'ємні поліпшення
орендованого майна - здійснені
орендарем заходи, спрямовані на
покращення фізичного (технічного)
стану орендованого майна та (або) його
споживчих якостей, відокремлення яких
призведе до зменшення його ринкової
вартості.

Відповідно до вимог статті 778
Цивільного кодексу України та умов
Договору № 9474 від 14.07.2006 (розділ 5), якщо
поліпшення речі зроблено за згодою
наймодавця, наймач має право на
відшкодування вартості поліпшень, що
не можуть бути відокремлені без шкоди
для майна.

Згідно зі статтею 179 Цивільного кодексу
України річчю є предмет матеріального
світу, щодо якого можуть виникати
цивільні права та обов'язки. Об'єктами
переробки в Цивільному кодексі України
визначено річ і матеріал.

За змістом положень статей 331, 332
Цивільного кодексу України право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до частини першої статті 332
Цивільного кодексу України, в якій
ідеться про набуття права власності на
перероблену річ, та на яку посилається
заявник апеляційної скарги, переробкою
є використання однієї речі (матеріалу),
в результаті чого створюється нова річ.

За загальним правилом право власності
на перероблену річ належить особі, яка
є власником матеріалу (стаття 332
Цивільного кодексу України). Особа, яка
самочинно переробила чужу річ, не
набуває право власності на нову річ.

Отже, законодавець пов'язує момент
виникнення нової речі саме зі зміною
фізичних характеристик об'єкта
переробки - іншої речі або матеріалу.

Водночас здійснення орендарем
переобладнання нежитлових приміщень
під певний вид діяльності жодним чином
не змінює будівельних габаритів
об'єктів, а тому не створює нову річ.

Згідно з листом Державного комітету
України з будівництва та архітектури
від 30 квітня 2003 року № 7/7-401 «Щодо
віднесення ремонтно-будівельних робіт
до капітального та поточного ремонтів»

капітальний ремонт будівлі - комплекс
ремонтно-будівельних робіт, який
передбачає заміну, відновлювання та
модернізацію конструкцій і обладнання
будівель у зв'язку з їх фізичною
зношеністю та руйнуванням, поліпшення
експлуатаційних показників, а також
покращання планування будівлі і
благоустрою території без зміни
будівельних габаритів об'єкта.

Таким чином, у результаті проведення
капітального ремонту основні
властивості орендованих приміщень не
змінюються, а тому унеможливлюється
висновок про створення орендарем нової
речі.

Створення нової речі означає, що
остання, має принципово інші, нові
ознаки об'єкта матеріальних прав у
порівняні із попереднім об'єктом
оренди, зокрема інше призначення.

Створення нової речі в межах
нежитлового приміщення по суті
неможливе, адже стіни, фундамент,
віконні рами тощо залишаються, хоча й
зазнають незначних змін. Змінюється
лише функціональне призначення
приміщення, що не впливає на його
статус як нежитлового, яким таке
приміщення було і залишається.

Проведення перепланування і
реконструкції внутрішніх приміщень у
ході капітального ремонту в межах
капітальної будівлі не створює нову
річ, а лише її поліпшує.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач - Довженко (Гноєвих) Ольга
Іванівна - звернулась до відповідача із
заявою про надання згоди на здійснення
капітального ремонту та реконструкції
існуючих приміщень, що отримані нею в
оренду, та отримала таку згоду від
орендодавця. Звернення та погодження
щодо створення нової речі позивачем не
здійснювалося, орендодавцем не
погоджувалося.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що загальна площа
орендованого майна, та площа майна, на
яке позивач просить визнати право
власності, співпадають.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивач не має, суду не надав докази,
які свідчать про здійснення ним
будівельних робіт, які призвели до
створення нової речі з іншим
призначення, ніж те, що передбачено
Договором.

Крім того, згідно вимог статті 331
Цивільного кодексу України якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до Закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації. Позивач
не має, тому не надав суду доказу
введення в експлуатацію нової речі,
право власності на яку він просить
визнати.

На підставі вищевикладеного судова
колегія робить висновок про
відсутність нової речі, а наявність
здійснення позивачем певних поліпшень
орендованого майна.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову про визнання права власності
позивача на майно, що отримано ним в
оренду та з якого, на його думку
створена нова річ, є вірним.

Дослідивши інші доводи заявника, які
викладені в апеляційній скарзі, судова
колегія зазначає наступне.

По-перше, заявник апеляційної скарги
зазначає, що позивач не був належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду спору, у зв'язку з чим був
позбавлений можливості надати суду
додаткові документи.

Судова колегія встановила, що даний
довід заявника апеляційної скарги не
підтверджений матеріалами справи у
зв'язку з наступним.

Відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації
України від 20.02.2013 №28, перший, належним
чином підписаний, примірник
процесуального документа (ухвали,
рішення, постанови) залишається у
справі; на звороті у лівому нижньому
куті цього примірника проставляється
відповідний штамп суду з відміткою про
відправку документа, що містить:
вихідний реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправки, підпис
працівника, яким вона здійснена.

Згідно позиції, викладеної у листі
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2008 року" від
13.08.2008 № 01-8/482, дана відмітка, за умови,
що її оформлено відповідно до
наведених вимог названої Інструкції, є
підтвердженням належного надсилання
копій процесуального документа
сторонам та іншим учасникам судового
процесу.

На ухвалі суду від 03.10.2013 (а.с.139-141, т.3), є
відмітка канцелярії суду, яка
оформлена у відповідності до вимог
Інструкції з діловодства в
господарських судах України.

Крім того, у пункті 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 „Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" (зі
змінами) зазначено, що в разі, якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
04.10.2013 місцезнаходженням Фізичної
особи-підприємця Довженко (Гноєвих)
Ольгою Іванівною є: вул. Прилужна, 4/15,
кв. 296 Київ, 03179 (а.с.146, т.3).

Позивач про дату, час і місце судового
засідання повідомлявся за адресою,
зазначеною у витягу з Єдиного
Державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Явка
представника позивача в судове
засідання обов`язковою не визнавалась.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
належним чином повідомляв позивача про
дату і місце слухання справи.

Клопотання позивача про відкладення
розгляду справи правомірно залишено
судом першої інстанції без
задоволення, оскільки господарський
суд, з урахуванням обставин конкретної
справи, може не брати до уваги доводи
учасника судового процесу -
підприємства, установи, організації,
іншої юридичної особи, державного чи
іншого органу щодо відкладення
розгляду справи у зв'язку з відсутністю
його представника (з причин, пов'язаних
з відпусткою, хворобою, службовим
відрядженням, участю в іншому судовому
засіданні і т.п.). При цьому
господарський суд виходить з того, що у
відповідних випадках такий учасник
судового процесу не позбавлений права
і можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою-четвертою статті 28
Господарського процесуального кодексу
України, з числа як своїх працівників,
так і осіб, не пов'язаних з ним
трудовими відносинами. Неможливість
такої заміни представника підлягає
доведенню учасником судового процесу
на загальних підставах.

При винесенні рішення господарський
суд виходив з того, що учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні представника згідно з
частиною п`ятою статті 28
Господарського процесуального кодексу
України.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія дійшла висновку, що розгляд
судом першої інстанції позову у
відсутності позивача або його
представника не є порушенням норм
чинного законодавства та прав
позивача.

Довід заявника апеляційної скарги щодо
здійснення позивачем невід`ємних
поліпшень на орендованому об`єкті
призвели до створення нового об`єкту не
приймається судовою колегією з
підстав, зазначених вище.

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі та поясненнях відповідача,
відхиляються судовою колегією,
оскільки не підтверджені матеріалами
справи та належними доказами в
розумінні статті 34 Господарського
процесуального кодексу України,
зводяться до довільного тлумачення
скаржником норм законодавства та не
спростовують законних і обґрунтованих
висновків господарського суду першої
інстанції.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія дійшла висновку, що місцевим
господарським судом правильно
встановлені та досліджені всі
обставини справи, права та обов'язки
сторін, рішення винесено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права України. Таким чином, оскаржуване
рішення господарського суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
підстави для його скасування відсутні,
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства "Дочірній банк
Сбербанку Росії" задоволенню не
підлягає.

Керуючись статтею 101, пунктом 1 частини
першої статті 103, статтею 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Дочірній банк
Сбербанку Росії" залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 08
жовтня 2013 року у справі №5002-27/722.1-2009
(2-8/722.1-2009, 2-7/17403-2007) залишити без змін.

Головуючий суддя
С.А. Рибіна

Судді
Ю.М. Гоголь

В.І. Гонтар

Розсилка:

1. Фізична особа-підприємець Довженко
(Гноєвих) Ольга Іванівна (вул. Прилужна,
4/15, кв.296, Київ 179, 03179).

2. Державна акціонерна компанія "Хліб
України" (вул. Саксаганського, 1, Київ,
01033).

3. Прокурор Автономної Республіки Крим
(вул. Севастопольська, 21, Сімферополь,
95000).

4. Регіональне відділення Фонду
державного майна України в Автономній
Республіці Крим та місті Севастополі
(майд. Повсталих, 6, Севастополь, 99008).

5. Фонд державного майна України (вул.
Кутузова, 18/9, Київ 133, 01133).

6. Кабінет Міністрів України (вул.
Грушевського, 12/2, Київ 8, 01008).

7. Публічне акціонерне товариство
"Дочірній банк Сбербанку Росії" (вул.
Володимирська, 46, Київ 34, 01034).

8. Прокуратура міста Севастополя (вул.
Павличенка, 1, Севастополь, 99011).