ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.Справа № 922/5319/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Френдій Н.А.

при секретарі судового засідання
Яровому А.С.

розглянувши справу

за позовом акціонерної компанії
"Харківобленерго", 61037, м. Харків, вул.
Плеханівська, 149, м. Харків, код 00131954;
до Управління соціального захисту
населення Зміївської районної
державної адміністрації, 63401,
Харківська область, м. Зміїв, вул. 50
років Комсомолу, 61-а, код 03196446; про
стягнення 99558,96грн. за участю
представників:

позивача - Овчаренко Г.С., довіреність
№01-62юр/9989 від 17.12.2013р.;

відповідача - не з"явився.

В розпочатому судовому засіданні
роз'яснено права і обов'язки сторін,
передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

За відсутності клопотання сторін
технічна фіксація судового процесу не
здійснювалась.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго"
звернулася до господарського суду
Харківської області з позовом до
Управління соціального захисту
населення Зміївської районної
державної адміністрації про стягнення
суми не відшкодованих витрат від
надання товарної продукції
(електроенергії) громадянам пільгових
категорій в розмірі 99558,96грн.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач, при
вірному застосуванні відповідачем
рішення Конституційного суду 22.05.2008 та
положень Законів України "Про міліцію",
"Про пожежну безпеку", "Про державну
кримінально-виконавчу службу України"
останній повинен був надіслати
уточнену інформацію щодо необхідності
компенсування пільг, наданих
енергопостачальником, відповідним
категоріям громадян, фінансовим
органам, які готують уточнені реєстри,
проте оскільки цього виконано не було
за період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р.
енергопостачальнику не відшкодовані
витрати від надання товарної продукції
(електроенергії) громадянам пільгових
категорій в розмірі 99558,96грн.

Ухвалою суду від 30.12.2013р. за позовною
заявою було порушено провадження у
справі та призначено її до розгляду в
судовому засіданні 21.01.2014р.

Суд перейшов до розгляду справи по
суті.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі та просив суд задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на те, що
після оприлюднення Рішення
Конституційного Суду України,
енергопостачальна організація
отримала роз'яснення від Міністерства
палива та енергетики України листом
вих. № 32-01/6-2125 від 12.08.2008р., що після
22.05.2008 р. обсяг пільгового споживання
електроенергії для працівників
міліції та пенсіонерів МВС не
обмежується середніми нормами
споживання (крім випадку пільгового
споживання електричної енергії на
освітлення), тобто розрахунки з
вищезазначеними категоріями
пільговиків повинні проводитися без
застосування норм на пільгове
споживання електроенергії, і на
підставі пункту 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 01.08.1996 р. № 879 "Про
встановлення норм користування
житлово-комунальними послугами
громадянами, які мають пільги щодо їх
оплати" (зі змінами та доповненнями)
саме Міністерство палива та енергетики
України в межах своїх повноважень
надає роз'яснення щодо визначення
обсягів пільгового споживання
електричної енергії громадянам, які
згідно із законами України мають право
на пільгове споживання електричної
енергії, зазначаючи при цьому, що
відповідно до частини 4 статті 17 Закону
України "Про електроенергетику", збитки
енергопостачальників від надання
пільг з оплати за спожиту електричну
енергію окремим категоріям побутових
споживачів відшкодовуються за рахунок
джерел, визначених законодавчими
актами, які передбачають відповідні
пільги. Порядок відшкодування суми
витрат, понесених внаслідок постачання
електроенергії пільговим категоріям
споживачів, визначено у Законі України
"Про Державний бюджет України на 2009
рік", Законі України Про Державний
бюджет України на 2010 рік", Положенні про
Єдиний державний автоматизований
реєстр осіб, які мають право на пільги,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України від 29.01.2003р. №117 (далі
- Положення) та Порядком фінансування
видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.03.2002 р. №256 (далі - Порядок). На
підставі наведеного позивач зазначає,
що розрахунок суми збитків, які
підлягають відшкодуванню відповідно
до частини 4 статті 17 Закону України
"Про електроенергетику", сформований на
підставі розрахунків, щомісячно
наданих позивачем Відповідачу
("2-пільга") та актів звіряння
розрахунків за відповідний період
("3-пільга"), які підписані у
двосторонньому порядку та завірені
печатками, проте, отримавши розрахунок
витрат від наданих пільг працівникам
міліції на пенсії, працівникам
пожежної охорони на пенсії, які
нараховані без обмеження середніми
нормами споживання, управління праці
виключає з суми нарахованих витрат ті
розрахунки, що перевищують середні
норми споживання, та не подає їх до
відповідних органів для фінансування.
Такі дії управління призвели до того,
що енергопостачальник несе збитки від
надання пільгових знижок
вищезазначеним категоріям пільговиків
за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р. в сумі
99558,96грн.; також позивач звернувся до
суду із заявою (вх.№923 від 14.01.2014р.) про
долучення до матеріалів справи
доказів, поданих до суду на виконання
вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі.

Відповідач своїм конституційним
правом на захист не скористався,
документально обґрунтованого відзиву
на позов суду не надав, свого
повноважного представника у судове
засідання не направив, незважаючи на
те, що ухвала господарського суду
Харківської області про порушення
провадження у справі від 30.12.2013р.,
вручена відповідачу 08.01.2014р., що
підтверджується відміткою на
поштовому повідомленні, яке долучено
до матеріалів справи. Разом з тим,
відповідач звернувся до суду з
клопотанням про перенесення розгляду
справи №01-59/282 від 16.01.2014р. (вх.№1433 від
17.01.2014р., надійшло факсом), в якому
просить суд відкласти розгляд даної
справи оскільки позивачем не дотримано
обов"язку встановленого ч.1 ст. 56 ГПК
України (надіслання копії та доданих до
неї документів відповідачу), в зв"язку з
чим просить також суд зобов"язати
позивача направити відповідачу копію
позовної заяви та доданих до неї
документів. Також відповідач зазначає,
що він не може забезпечити явку
представника управління в судове
засідання тому що на 21.01.2014р. о 10.30
призначене судове засідання в
Харківському апеляційному
адміністративному суді за
адміністративним позовом управління
соціального захисту населення
Зміївської районної державної
адміністрації.

Розглянувши клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи, суд
відмовляє у його задоволенні з огляду
на наступне.

Положеннями ч. 2 п.3.9.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011р.
регламентується, що господарський суд
з урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи
учасника судового процесу -
підприємства, установи, організації,
іншої юридичної особи, державного чи
іншого органу щодо відкладення
розгляду справи у зв'язку з відсутністю
його представника (з причин, пов'язаних
з відпусткою, хворобою, службовим
відрядженням, участю в іншому
судовому засіданні і т.п.). При цьому
господарський суд виходить з того,
що у відповідних випадках такий
учасник судового процесу не
позбавлений права і можливості
забезпечити за необхідності участь у
судовому засіданні іншого
представника згідно з частинами першою
- п'ятою статті 28 Господарського
процесуального кодексу України, з
числа як своїх працівників, так і
осіб, не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 Господарського процесуального
кодексу України), причому відсутність
коштів для оплати послуг представника
не може свідчити про поважність
причини його відсутності в судовому
засіданні.

Слід зазначити, що твердження
відповідача про те, що позивачем не
дотримано вимог ч.1 ст. 56 ГПК України,
спростовуються матеріалами справи -
позивач під час звернення із даним
позовом до суду в повному обсязі
виконав приписи вищевказаних норм ГПК
України, а саме на підтвердження
направлення відповідачу позовної
заяви та доданих до неї документів
надано чек №1112 від 26.12.2013р. та опис
вкладення у цінний лист (т.1, а.с. 10-11).

Суд також зазначає, що згідно ч.3 ст. 22
ГПК України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Подача клопотань
спрямованих на штучне затягування
судового процесу, суперечить, зокрема,
вимогам статті 6 Конвенції про захист
праві людини і основоположних свобод
1950 року, учасником якої є Україна,
стосовно права кожного на розгляд його
справи судом упродовж розумного
строку.

Клопотання відповідача є
необґрунтованим і таким, що не
відповідає принципу добросовісності в
користуванні процесуальними правами.
До клопотання не додано жодного доказу,
який би підтверджував, який саме
представник задіяний у відповідній
справі і ніхто інший зі штату
Управління не в змозі захищати права
відповідача у відповідному процесі. В
клопотанні жодним чином не пояснюється
з яких підстав представником
відповідача віддана перевага іншому
судовому засіданню всупереч засіданню
у даній справі, про яке він був
повідомлений завчасно - 08.01.2014р.

З огляду на вищевикладене, те, що
підстави, зазначені відповідачем в
обгрунтування свого клопотання про
відкладення розгляду справи, не
підтверджені матеріалами справи, суд
відмовляє в задоволенні вказаного
клопотання як необгрунтованого.

В даному разі на думку суду обставини
справи свідчать про наявність у справі
матеріалів достатніх для розгляду
справи та ухвалення законного і
обґрунтованого рішення. Крім того, суд
приймає до уваги, що судом сторонам
були створені належні умови для
надання усіх необхідних доказів
(надано достатньо часу для підготовки
до судового засідання, в разі
необхідності - ознайомлення з
матеріалами справи, надання доказів на
підтвердження своєї позиції по суті
спору тощо).

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив
наступне.

На підставі Закону України "Про
державний бюджет України на 2008 р. та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" внесено зміни до Закону
України "Про міліцію", а саме: частину
четверту ст. 22 доповнено словами
"працівникам міліції та членам їх сімей
надається 50-відсоткова знижка по
оплаті житлової площі, комунальних
послуг, а також палива в межах норм,
встановлених законодавством". Окрім
того, частину 6 ст. 22 Закону України "Про
пожежну безпеку" доповнено відповідним
положенням: "особовому складу
державної пожежної охорони та членам
їх сімей надається 50-відсоткова знижка
по оплати жилої площі, комунальних
послуг, а також палива в межах норм,
встановлених законодавством". Ст. 24
Закону України "Про Державну
кримінально-виконавчу службу України"
доповнено положенням: "пільги,
компенсації та гарантії, передбачені
цим Законом, надаються за рахунок і в
межах бюджетних асигнувань".

При цьому, згідно з розділом III
Прикінцевих положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", розділ II
"Внесення змін до деяких законодавчих
актів України" діє з 01 січня 2008 року по 31
грудня 2008 року. Тобто введення
"середніх норм споживання"у деякі
законодавчі акти, мало діяти лише
протягом 2008 бюджетного року.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. у справi за конституцiйними
поданнями Верховного Суду України щодо
вiдповiдностi Конституцiї України
(конституцiйностi) окремих положень
статтi 65 роздiлу I, пунктiв 61, 62, 63, 66
роздiлу II, пункту 3 роздiлу III Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рiк та про внесення змiн до деяких
законодавчих актiв України" i 101
народного депутата України щодо
вiдповiдностi Конституцiї України
(конституцiйностi) положень статтi 67
роздiлу I, пунктiв 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 роздiлу II
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рiк та про внесення змiн до
деяких законодавчих актiв України"
(справа щодо предмета та змiсту закону
про Державний бюджет України), визнані
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними)
положення статті 67 розділу I, пунктів 2-4,
6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22,
24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів
36-100 розділу II "Внесення змін до деяких
законодавчих актів України" та пункту 3
розділу III "Прикінцеві положення"
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України".

Отже, положення вищевказаних законів
стосовно введення "середніх норм
споживання" визнані неконституційними
рішенням Конституційного суду України
від 22.05.2008р.

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв*язку з
правовідносинами,які виникли
внаслідок положень Закону України "Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України",визнаних
неконституційними. Цим Рішенням
визначено, що Конституція України не
надає закону України про державний
бюджет вищої юридичної сили стосовно
інших законів.

Відповідно до п. 3 "Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету", затвердженого
постановою КМ України № 256 від 04.03.2002 р.
(надалі - Порядок) головним
розпорядником коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення є
керівники головних управлінь,
управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів
місцевих держадміністрацій,
виконавчих органів рад, до компетенції
яких належать питання праці та
соціального захисту населення (далі
головні розпорядники коштів).

Згідно з п. 5 Порядку, головні
розпорядники коштів місцевих бюджетів
щомісяця готують інформацію про
фактично нараховані суми та акти
звіряння розрахунків за надані послуги
з підприємствами надавачами
відповідних послуг.

Також, відповідно до п.6. Порядку, у разі
виникнення додаткових зобовязань
головні розпорядники коштів місцевих
бюджетів надсилають щомісяця до 18
числа фінансовим органам
райдержадміністрацій, виконкомів
міських рад (міст республіканського
Автономної Республіки Крим і обласного
значення) уточнену інформацію про
фактично нараховані у поточному місяці
суми.

З урахуванням вищевикладеного, при
вірному застосуванні норм прямої дії, а
саме рішення Конституційного суду
22.05.2008 р. та положень Законів України
"Про міліцію", "Про пожежну безпеку", "Про
державну кримінально-виконавчу службу
України", відповідач повинен був
надіслати уточнену інформацію щодо
необхідності компенсування пільг,
наданих енергопостачальником,
відповідним категоріям громадян,
фінансовим органам
райдержадміністрацій, виконкомів
міських рад. Але Управлінням праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Харківської міської ради не було
виконано вимоги п. 6 Порядку, чим
порушено права АК "Харківобленерго".

Відповідно до статті 147 Конституції
України Конституційний суд України є
єдиним органом конституційної
юрисдикції в Україні. Конституційний
Суд України вирішує питання про
відповідність законів та інших
правових актів Конституції України і
дає офіційне тлумачення Конституції
України та законів України.

Згідно зі статтею 150 Конституції
України рішення Конституційного Суду
України є обов"язковими до виконання на
території України, остаточними і не
можуть бути оскаржені.

Крім того, відповідно до пункту 6
Порядку Порядку фінансування видатків
місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного бюджету
(затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №256 від 04.03.2002 року) у
разі виникнення додаткових зобов"язань
головні розпорядники коштів місцевих
бюджетів надсилають щомісяця до 18
числа фінансовим органам
райдержадміністрацій, виконкомів
міських рад (міст республіканського
Автономної Республіки Крим і обласного
значення) уточнену інформацію про
фактично нараховані у поточному місяці
суми.

А тому, при застосуванні норм прямої
дії, до якої відноситься рішення
Конституційного суду України від 22.05.2008
р. та положень Законів України "Про
міліцію", "Про пожежну безпеку", "Про
державну кримінально-виконавчу службу
України" відповідач повинен був
надіслати уточнену інформацію щодо
необхідності компенсування пільг,
наданих енергопостачальником,
відповідним категоріям громадян,
фінансовим органам
райдержадміністрацій, виконкомів
міських рад. Проте, відповідачем
вказані вимоги не були виконані у
встановленому порядку.

Позивач підтверджує свої позовні
вимоги двостороннім актами звіряння
розрахунків за надані пільги Ветеранам
ВС, Ветеранам ОВС та іншим пільгам за
соціальною ознакою між
Холодногірським РВЕ СП
"Харківенергозбут" та головним
розпорядником коштів місцевого
бюджету, станом на 01.01.2011р., по формі №
3-пільга затвердженій наказом Мінпраці
України від 28.03.2003р. №83 за погодженням з
Мінфіном та Держкомстатом (т.1, а.с. 19-21).
Зазначена звірка проводиться між
позивачем та відповідачем щомісячно за
вимогами Порядку. Крім того, позивачем
14.01.2014р. надано до суду розрахунки
витрат на відшкодування збитків,
пов"язаних з наданням пільг згідно з
формою "2-пільга" (т.2, а.с. 5-155).

Проте, отримавши розрахунок витрат від
наданих пільг, працівникам міліції на
пенсії, працівникам пожежної охорони
на пенсії, які нараховані без обмеження
середніми нормами споживання,
відповідач приймав до відшкодування
лише витрати з урахуванням середніх
норм споживання.

Такі дії відповідача призвели до того,
що за станом на 01.01.2012р. позивачу не
відшкодовані витрати від надання
товарної продукції (електроенергії)
громадянам пільгових категорій в
розмірі 108519,06грн., з яких 8960,10грн.
підлягають стягненню з відповідача
відповідно до рішення господарського
суду Харківської області від 09.06.2011р. по
справі №5023/3592/11 (т.1, а.с. 26-27), залишеним в
силі постановою Вищого господарського
суду України від 11.01.2012р. (т.1, а.с. 33-37).

Відповідно до пункту 3 Положення про
Єдиний державний автоматизований
реєстр осіб, які мають право на пільги",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29.01.2003 р. № 117
збирання, систематизація і зберігання
інформації щодо пільговиків та її
автоматизоване використання є
безпосереднім обов"язком відповідача.

Відповідно ч. 4 ст. 17 Закону України "Про
електроенергетику" збитки
енергопостачальників від надання
пільг з оплати за спожиту електричну
енергію окремим категоріям побутових
споживачів відшкодовуються за рахунок
джерел, визначених законодавчими
актами, які передбачають відповідні
пільги.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача збитків на суму 99558,96грн. за
період з 01.01.2011р по 31.12.2011р. є
обгрунтованими, правомірними та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена
Вищим господарським судом Харківської
області у справах: № 5023/3592/11 від 11.01.2012
р., № 5023/3796/11 від 22.12.2011 р., № 5023/676/11 від
10.11.2011 р., № 5023/8996/11 (5023/1850/11) від 12.07.2012 р.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України,
в зв'язку з чим судові витрати
покладаються на відповідача в повному
обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального
захисту населення Зміївської районної
державної адміністрації (63401,
Харківська область, м. Зміїв, вул. 50
років Комсомолу, 61-а, код 03196446) на
користь Акціонерної компанії
"Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул.
Плеханівська, 149, п/р 07 в філії ХОУ
ВАТ ДОБУ, МФО 351823, ) суму
не відшкодованих витрат від надання
товарної продукції (електроенергії)
громадянам пільгових категорій в
розмірі 99558,96грн.

3. Стягнути з Управління соціального
захисту населення Зміївської районної
державної адміністрації (63401,
Харківська область, м. Зміїв, вул. 50
років Комсомолу, 61-а, код 03196446) на
користь Акціонерної компанії
"Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул.
Плеханівська, 149, п/р 0912 АТ "Банк
Золоті Ворота", МФО 351931, код 00131954)
1991,18грн. витрат зі сплати судового
збору.

4. Накази видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу, а
прокурор апеляційне подання протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено 22.01.2014 р.

Суддя Френдій Н.А.