ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 січня 2014 р. Справа №
903/1501/13

за позовом приватного підприємства
"Фірма РОМ", м. Рівне

до відповідача фермерського
господарства "Волиньагрохолдинг",
с.Маяки, Луцький район, Волинська
область

про стягнення 6255,03 грн.

Суддя Вороняк А.С.

при секретарі судового засідання
Чорному С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Хорбаладзе В.Г. -
довіреність №09-01/2014 від 09.01.2014р.;

від відповідача: Рабомізо Н.Ф. -
довіреність №9 від 01.09.2013р..

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК
України роз'яснено процесуальні права
та обов'язки сторін.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу від
представників сторін не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Суть спору: приватне підприємство
"Фірма РОМ" звернулось з позовом до
фермерського господарства
"Волиньагрохолдинг" про стягнення 20255,03
грн. заборгованості, з них 14 000 грн.
основного боргу, 1328,62 грн. - пені, 4388,40
грн. - штрафу, 538,01 грн. - 3% річних та
просить стягнути сплачений позивачем
судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на невиконання
відповідачем умов договору поставки
№605 від 01.06.2012р. в частині оплати за
поставлений товар відповідно до
специфікації №1 від 14.06.2012р., який
отриманий відповідачем відповідно до
видаткової накладної №3344С від 15.06.2012р..

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 12.12.2013р. було
порушено провадження у справі, а справу
призначено до розгляду на 15.01.2014р. та
зобов'язано сторін надати суду ряд
документів, необхідних для
об'єктивного розгляду справи по суті.

13.01.2014р. через канцелярію суду від
позивача на виконання вимог ухвали від
12.12.2013р. надійшов супровідний лист з
наступними додатками: копія довідки
№02-02/3183 від 23.12.2013р. про зарахування
сплаченого судового збору до
Державного бюджету; копія статуту ПП
"Фірма РОМ"; оригінал опису вкладення у
цінний лист та квитанції №3075 від
06.12.2013р.; письмове підтвердження того,
що у провадженні господарських судів
України або іншого органу, який в межах
своєї компетенції вирішує спір, немає
справи зі спору між тими ж сторонами,
про той же предмет і з тих же підстав та
немає рішення цих органів з такого
спору.

В судовому засіданні 15.01.2014р.
представником позивача подано заяву
вих.№14-01/2014 від 14.01.2014р. про зменшення
позовних вимог, в якій зазначено, що у
зв'язку із сплатою відповідачем 09.01.2014р.
основного боргу у сумі 14000 грн., що
підтверджується доданою до заяви
випискою з особового рахунку
приватного підприємства "Фірма РОМ",
просить суд зменшити позовні вимоги, що
викладені в позовній заяві в частині
стягнення основної заборгованості та
просить стягнути з відповідача 1328,62
грн. - пені, 4388,40 грн. - штрафу, 538,01 грн. - 3%
річних та сплачений позивачем судовий
збір.

Згідно п.4.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зменшення позивачем
суми позову, в тому числі й з підстав
необґрунтованості первісного
розрахунку ціни позову, не є відмовою
від позову. В такому випадку припинення
провадження в частині зменшення
відповідної суми не здійснюється, - про
таке зменшення зазначається в описовій
частині судового рішення, а предметом
спору залишається вимога про стягнення
суми в зменшеному розмірі.

Суд розглянувши заяву представника
позивача про зменшення розміру
позовних вимог, відповідно до статті 22
Господарського процесуального кодексу
України(далі - ГПК України), прийняв
таке зменшення, а відтак має місце нова
ціна позову в сумі 6255,03 грн., з них 1328,62
грн. - пені, 4388,40 грн. - штрафу, 538,01 грн. - 3%
річних, виходячи з якої й вирішується
спір.

Відповідач вимог ухвали суду від
12.12.2013р. не виконав, витребуваних
ухвалою суду документів не надав.

В судовому засіданні 15.01.2014р.
представник позивача позов підтримав,
вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 15.01.2014р. позов визнала.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

встановив:

01.06.2012 року між приватним підприємством
"Фірма РОМ" (далі-Постачальник) та
фермерським господарством
"Волиньагрохолдинг" (далі-Покупець)
було укладено договір поставки №605
(далі-Договір) (а.с.6).

Згідно п.1.1 Договору Постачальник
зобов'язується передати у власність
Покупця товарно-матеріальні цінності
(далі-Товар), а Покупець зобов'язується
прийняти Товар і оплатити його
вартість. В строки визначені
Договором.

У п.2.1 Договору зазначено, що детальний
перелік, кількість, одиниця виміру,
термін відпуску (поставки) та базис
поставки Товару зазначаються в
накладних і (або) Специфікації (-ях) до
даного Договору, яка (-і) являються
невід'ємною його частиною.

П.3.1 та п.3.2 Договору передбачено, що
відпуск товару Покупцю проводиться
безпосередньо у місці його зберігання.
Датою отримання Товару вважається
дата, що зазначена у відповідних
накладних на відпуск (отримання)
Товару, підставою для відпуску Товару є
відповідна накладна та оформлена
довіреність Покупця, які становлять
невід'ємну частину даного Договору.

П.4.1 Договору передбачено, що ціна за
одиницю виміру та загальна вартість
Товару, який відпускається
(поставляється) по цьому Договору
вказані в накладних і (або)
Специфікаціях, які є невід'ємною
частиною даного Договору.

14 червня 2012р. між сторонами підписано
Специфікацію №1 на поставку товару
Дублон Голд та Адью на загальну суму 36
570 грн. (з ПДВ) (а.с.7).

Товар відвантажено та отримано
відповідачем згідно накладної №3344С
від 15.06.2012р. на загальну суму 36 570 грн.
(а.с.8). Товар отримала працівник
відповідача Данелюк Л.П., згідно
довіреності №155 від 14.06.2012р.(а.с.9).

За поставлений товар відповідач провів
повну оплату, зокрема:

6570 грн. - 18.07.2012р.;

5000 грн. - 20.07.2012р.;

3000 грн. - 26.10.2012р.;

3000 грн. - 30.10.2012р.;

5000 грн. - 03.12.2012р.;

14000 грн. - 09.01.2014р..

Таким чином відповідачем оплачено 36570
грн., що стверджується виписками з
особового рахунку ПП "Фірма РОМ" (а.с.10-14,
44).

В даному випадку, відносини між
сторонами носять договірний характер,
укладений між останніми договір
поставки №605 від 01.06.2012р. предметом
судових розглядів не виступав,
недійсним судом не визнавався,
сторонами розірваний не був.

Згідно п.7.2 Договору покупець за
несвоєчасне проведення розрахунків у
відповідності до умов даного Договору
несе відповідальність у вигляді пені,
що дорівнює подвійній обліковій ставці
НБУ/365 від суми заборгованості за кожен
день простроченого платежу, а при
простроченні проведення розрахунків
більше 20 (двадцяти) календарних днів -
додатковий штраф в розмірі 12
(дванадцяти) відсотків від загальної
вартості відпущеного (поставленого)
неоплаченого Товару.

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Згідно 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно п. 5.2 Договору сторони погодили,
що покупець зобов'язується проводити
оплату вартості Товару в термін, що
зазначений в Специфікації (-ях) до
Договору, а, при відсутності такої (-их) -
на протязі одного дня з моменту
відпуску (поставки) Товару.

Термін оплати в Специфікації №1 від
14.06.2012р. визначений до 15.06.2012р. - 10971грн., а
до 15.10.2012р. - 25599 грн..

Відповідно до п.1.9 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 14
від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» день фактичної
сплати суми заборгованості не
включається в період часу, за який
здійснюється стягнення інфляційних
нарахувань та пені. Якщо у договорі
виконання грошового зобов'язання
визначається до настання певного
терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року
(частина друга статті 252 ЦК України), то
останнім днем виконання такого
зобов'язання вважається день, що
передує цьому терміну (в даному
прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас
коли у тексті договору виконання
грошового зобов'язання визначено "по 1
серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня
2014 року", то останнім днем виконання
такого зобов'язання буде 1 серпня 2014
року.

Враховуючи вищевикладене відповідач
мав оплатити до 15.06.2012р. - 10971грн., а до
15.10.2012р. - 25599 грн..

Суд перевіривши правильність
нарахування пені за період з 15.06.2012р. по
19.07.2012р. та за період з 15.10.2012р. по
14.04.2013р., приходить до висновку, що
вимога про стягнення з відповідача
пені в сумі 1328,62 грн. підставна та
підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача штрафу в сумі 4388,40 грн., суд
зазначає наступне.

П.7.2 Договору передбачено, що покупець
при простроченні проведення
розрахунків більше 20 (двадцяти)
календарних днів - несе
відповідальність у вигляді
додаткового штрафу в розмірі 12
(дванадцяти) відсотків від загальної
вартості відпущеного (поставленого)
неоплаченого Товару.

Згідно ч.2 ст.231 ГК України можливе
одночасне стягнення пені та штрафу за
порушення окремих видів господарських
зобов'язань. В інших випадках порушення
виконання господарських зобов'язань
чинне законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується зі свободою договору,
встановленою ст. 627 ЦК України
(постанова Верховного Суду України від
27 квітня 2012 р. у справі № 3-24гс12).

Суд перевіривши правильність
нарахування штрафу, приходить до
висновку, що дана вимога про стягнення
з відповідача штрафу в сумі 4388,40 грн.
підставна та підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення 538,01
грн. 3% річних, слід зазначити наступне.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд перевіривши методику та періоди
нарахування 3% річних за період з
15.06.2012р. по 19.07.2012р. та за період з 15.10.2012р.
по 06.12.2013р. встановив, що заявлена сума
538,01 грн. - 3% річних, підставна та
підлягає до задоволення.

В силу ст.33 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. При цьому вимоги, що
пред'являються до доказів, визначені
ст.34 ГПК України, відповідно до якої,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ч.5 ст.22 ГПК України відповідач
має право визнати позов повністю або
частково.

Згідно ч.5 ст.78 ГПК України у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Враховуючи викладені обставини, беручи
до уваги, що в матеріалах справи
відсутні докази, які б свідчили про те,
що визнання відповідачем позову
суперечить законодавству або порушує
права і охоронювані законом інтереси
інших осіб, тому позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості за Договором в
сумі 6255,03 грн., з них 1328,62 грн. - пеня, 4388,40
грн. - штраф, 538,01 грн. - 3% річних
підлягають до задоволення.

Оскільки справу до розгляду в суді
доведено з вини відповідача, то судовий
збір згідно ст.49 ГПК України в сумі 1720,50
грн. слід покласти на нього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фермерського
господарства "Волиньагрохолдинг" (45630,
Волинська обл., Луцький р-н, с. Маяки,
вул. Бригадний двір, буд. 16, ) на користь приватного
підприємства "Фірма РОМ" (33000,
Рівненська обл., м. Рівне, вул. Крейдяна,
19-Б, ) 6255,03 (шість тисяч
двісті п'ятдесят п'ять гривень три
копійки) грн., з них 1328,62 грн. - пеня, 4388,40
грн. - штраф, 538,01 грн. - 3% річних та 1720,50
(одну тисячу сімсот двадцять гривень
п'ятдесят копійок) грн. судового збору.

Повний текст рішення складено

20.01.14

Суддя
А. С. Вороняк