ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" січня 2014 р.
Справа № 918/16/14

за позовом Рівненського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі органу, уповноваженого
здійснювати функції у спірних
правовідносинах Міністерства оборони
України

до відповідача 1: Концерну
"Військторгсервіс"

до відповідача 2 : Товариства з
обмеженою відповідальністю "УКРДІМ"

третя особа на стороні відповідача, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору: Товариство з обмеженою
відповідальністю "ПЕРТ"

про визнання недійсним договору
купівлі - продажу нерухомого майна,

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: Григорійчук Л.Б., дов.
від 21.01.2014 року

від третьої особи: Антонюк О.М., дов. від
20.01.2014 року

від прокуратури: Чоп Ю.В., посв. № 011892
від 29.10.2012 року

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2014 року Рівненський прокурор з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі органу, уповноваженого
здійснювати функції у спірних
правовідносинах, Міністерства оборони
України звернувся до господарського
суду Рівненської області з позовом до
відповідача 1: Концерну
"Військторгсервіс", відповідача 2:
Товариства з обмеженою
відповідальністю "УКРДІМ", третя особа
на стороні відповідача, яка заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ПЕРТ" про визнання
недійсним договору купівлі - продажу
нерухомого майна.

Ухвалою суду від 09.01.2014 року порушено
провадження, розгляд справи призначено
на 21.01.2014 року.

21.01.2014 року через службу діловодства
господарського суду від представника
відповідача 2 надійшло клопотання про
припинення провадження у даній справі
у порядку ст. 80 ГПК України, оскільки є
рішення господарського суду, який в
межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Ухвалою суду від 21.01.2014 року розгляд
справи відкладено на 28.01.2014 року.

27.01.2014 року через службу діловодства
госпродарського суду від третьої особи
надійшов відзив на позовну заяву, в
якому остання просить суд застосувати
позовну давність у зв'язку з її спливом
та відмовити у задоволенні позовних
вимог з підстав, викладених у ньому.

Суд, дослідивши наявні матеріали
справи, заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, встановив таке.

Як вбачається з позовної заяви,
предметом позову у даній справі є
визнання недійсним договору купівлі -
продажу нерухомого майна, а саме
вбудованих приміщень магазину
загальною площею 594 кв. м., що
знаходиться за адресою: м. Рівне, вул.
Соборна, БОС № 233.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

14.06.2006 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "УКРДІМ" (покупець) та
Державним підприємством Міністерства
оборони України "Управління торгівлі
західного оперативного командування"
(продавець) укладено нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу,
за яким продавець відчужив, а покупець
набув у власність вбудовані приміщення
магазину загальною площею 594,0 кв.м., що
знаходяться за адресою: вул. Соборна,
БОС № 233, м. Рівне.

Вказаний договір зі сторони державного
підприємства Міністерства оборони
України "Управління торгівлі західного
оперативного командування" підписаний
начальником даного підприємства
Свідерським Г.М., який діяв на підставі
дозволу начальника Головного
управління торгівлі Міністерства
оборони України Пікура П.Н., який був
наділений повноваженнями на
відчуження нерухомого майна на
підставі довіреності Міністерства
оборони України від 04.10.2004 року за №
220/2071, яка, у свою чергу, була скасована
окремим дорученням Міністра оборони
України № 1235/з від 12.02.2005 року.

Зважаючи, що спірний договір, предметом
якого є належне позивачу нерухоме
майно, що є державною власністю та яке
відчужувалося без згоди Міністерства
оборони України, суперечить вимогам
чинного законодавства, відтак підлягає
визнанню недійсним у судовому порядку.

У той же час, як встановлено судом із
наявних матеріалів справи, у
провадженні господарського суду
Рівненської області перебувала справа
№ 918/963/13 за позовом Заступника
Рівненського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави в особі Міністерства
оборони України, уповноваженим
представляти відповідні функції в
спірних відносинах органом є Концерн
"Військторгсервіс", до Товариства з
обмеженою відповідальністю "УКРДІМ",
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Перт", третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача,
приватний нотаріус ОСОБА_6, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача,
Відкрите акціонерне товариство
"Рівнеголовпостач" про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
нерухомого майна та застосування
наслідків недійсності правочину.

Предметом спору у справі № 918/963/13 є
також нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу від 14.06.2006 року,
укладений між Товариством з обмеженою
відповідальністю "УКРДІМ" (покупець) та
Державним підприємством Міністерства
оборони України "Управління торгівлі
західного оперативного командування"
(продавець), за яким продавець відчужив,
а покупець набув у власність вбудовані
приміщення магазину загальною площею
594,0 кв.м., що знаходяться за адресою: вул.
Соборна, БОС № 233, м. Рівне.

Судом також встановлено, що
матеріально-правовим обґрунтуванням
заявлених позовних вимог у справі №
918/963/13 є те, що від імені продавця в
даному договорі виступав начальник
Державного підприємства Міністерства
оборони України "Управління торгівлі
західного оперативного командування"
Свідерський Г.М., який діяв на підставі
дозволу начальника Головного
управління торгівлі Міністерства
оборони України Пукіра П.Н. від 13.06.2006
року, який, в свою чергу, був наділений
повноваженнями на відчуження
нерухомого майна на підставі
довіреності Міністра оборони України
від 04.10.2004 року № 220/2071. Вказана
довіреність була скасована окремим
дорученням Міністра оборони України
від 12.02.2005 року №1235/з. Разом з тим,
відчуження майна, що знаходиться за
адресою: м. Рівне, вул. Соборна, БОС № 233,
можливе лише за наявності відповідного
дозволу Міністерства оборони України,
погодженого з Фондом державного майна
України.

Вважаючи, що спірний договір
суперечить вимогам чинного
законодавства, оскільки нерухоме
майно, що є його предметом,
відчужувалося без згоди Міністерства
оборони України, прокурор просив
визнати його недійсним у судовому
порядку та застосувати наслідки
недійсності правочину.

Рішенням господарського суду
Рівненської області у справі № 918/963/13
від 27.08.2013 року, яке в апеляційному
порядку у встановлений строк не
оскаржувалося, а відтак набрало
законної сили, у задоволенні позову
відмовлено.

Отже, станом на дату розгляду даної
справи є рішення господарського суду,
яке набрало законної сили, про той же
предмет і з тих же підстав.

Щодо суб'єктного складу учасників у
даній справі та у справі № 918/963/13, то суд
вважає за необхідне зазначити таке.

За вимогами ст. 21 ГПК України сторонами
в судовому процесі - позивачами і
відповідачами - можуть бути
підприємства та організації, зазначені
у ст. 1 цього Кодексу. Позивачами є
підприємства та організації, що подали
позов або в інтересах яких подано позов
про захист порушеного чи оспорюваного
права або охоронюваного законом
інтересу. Відповідачами є підприємства
та організації, яким пред'явлено
позовну вимогу.

Сторонами у даній справі є: позивачем -
Міністерство оборони України,
відповідачами - Концерн
"Військторгсервіс", Товариство з
обмеженою відповідальністю "УКРДІМ".

Сторонами у справі № 918/963/13 є:
позивачами - Міністерство оборони
України, Концерн "Військторгсервіс",
відповідачем - Товариство з обмеженою
відповідальністю "УКРДІМ".

З наведеного вбачається, що сторонами у
даній справі та у справі № 918/963/13 є одні
і ті ж особи - Міністерство оборони
України, Концерн "Військторгсервіс" та
Товариство з обмеженою
відповідальністю "УКРДІМ".

Відмінність полягає лише у тому, що
Концерн "Військторгсервіс", будучи
позивачем у справі № 918/963/13, у даній
справі визначений прокурором як
відповідач.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

З наведеної норми вбачається, що для
припинення провадження у справі має
одночасно існувати три складові:
ідентичність сторін, предмету та
підстав.

При цьому наведена норма не містить
вимоги про те, що сторони у справі
повинні мати дзеркальне відображення,
необхідним є лише співпадіння осіб як
учасників провадження, які мають
статус сторони.

Припинення провадження за таких умов,
на думку суду, ґрунтується також на
вимогах ч. 2 ст. 35 ГПК України та п. 2.6.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно з якими не
потребують доказування преюдиціальні
факти, тобто встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) у
процесі розгляду іншої справи, в якій
беруть участь ті самі сторони, в тому
числі і в тих випадках, коли в іншому
спорі сторони мали інший процесуальний
статус (наприклад, позивач у даній
справі був відповідачем в іншій, а
відповідач у даній справі - позивачем в
іншій).

Отже, у випадку розгляду даної справи
по суті, суд повинен врахувати вимоги ч.
2 ст. 35 ГПК України, а відтак фактично
продублювати рішення у справі № 918/963/13,
оскільки факти, встановлені в ньому, не
потребують повторного доведення, що не
узгоджується з метою та принципами
здійснення правосуддя.

За таких обставин, враховуючи, що
оскільки станом до прийняття рішення у
даній справі уже існує рішення
господарського суду Рівненської
області у справі № 918/963/13 від 27.08.2013 року
між тими ж сторонами, про той же предмет
і з тих же підстав, яке набрало законної
сили, суд дійшов висновку про наявність
підстав для припинення провадження у
справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

За п. 4.5. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" припинення
провадження у справі на підставі п. 2 ч. 2
ст. 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення
господарського суду або іншого органу,
який вирішив господарський спір між
тими ж сторонами, про той же предмет і з
тих же підстав, набрало законної сили,
не змінено і не скасовано у відповідній
частині в передбаченому законом
порядку.

У випадках припинення провадження у
справі повторне звернення до
господарського суду зі спору між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав не допускається.

Про припинення провадження у справі
виноситься ухвала, в якій мають бути
вирішені питання про розподіл між
сторонами господарських витрат, про
повернення судового збору з бюджету, а
також можуть бути розв'язані питання
про стягнення штрафів, передбачених у
п.п. 4 і 5 ч. 2 ст. 83 цього Кодексу.

За таких обставин, керуючись ст. 49, п. 2
ч. 1 ст. 80, ст. 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 918/16/14 за
позовом Рівненського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі органу, уповноваженого
здійснювати функції у спірних
правовідносинах, Міністерства оборони
України до відповідача 1: Концерну
"Військторгсервіс", відповідача 2:
Товариства з обмеженою
відповідальністю "УКРДІМ", за участю
третьої особи на стороні відповідача,
яка заявляє самостійні вимоги на
предмет спору, Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПЕРТ" про визнання
недійсним договору купівлі - продажу
нерухомого майна припинити.

2. Після набрання ухвалою законної сили
видати наказ.

3. Ухвалу направити учасникам
провадження.

4. Ухвала може бути оскаржена у порядку,
визначеному ГПК України.

Суддя
Андрійчук О.В.