ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.01.14р. Справа № 904/8017/13

За позовом DVS Company ltd., м. Нікосія,
республіка Кіпр

до відповідача-1: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Акрус", м.
Москва, Російська Федерація

відповідпача-2: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трансмаш",
м. Дніпропетровськ

про стягнення 3 498 000,00 руб РФ.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: Коссов Е.В., довіреність
від 19.08.13.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

DVS Company ltd., м. Нікосія, республіка Кіпр
звернулося до господарського суду та
просить стягнути з відповідача-1:
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Акрус", м. Москва,
Російська Федерація та відповідача-2:
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трансмаш", м.
Дніпропетровськ про стягнення 3 498 000,00
руб РФ.

Позовні вимоги мотивовані порушенням
умов договору № 5/ГО-215 від 02.12.11р. на
виготовлення і поставку
внутришньостанційного транспортного
комплекту для двох ВТУК для
енергоблоку №4 Белоярської АЕС,
Договором уступки права вимоги № 20/03
від 20.03.2013 р. та фактичним виконанням
Позивачем обов'язків Відповідача-1 за
Договором № 5/ГО-215 від 02.12.11р. на
виготовлення і поставку
внутришньостанційного транспортного
комплекту для двох ВТУК для
енергоблоку №4 Белоярської АЕС в
частині сплати вартості отриманого
товару.

Ухвалою суду від 17.10.13 порушено
провадження у справі та призначено
розгляд справи на 10.12.13. У пункті 4 цієї
ухвали на виконання приписів Конвенції
про правову допомогу і правові
відносини у цивільних, сімейних і
кримінальних справах, Угоди про
порядок вирішення спорів, пов'язаних із
здійсненням господарської діяльності,
суд ухвалив звернутись із судовим
дорученням до компетентного суду
держави-учасниці Співдружності
Незалежних Держав Російської
Федерації.

24.10.13 на адресу компетентного суду
Російської Федерації Арбітражному
суду м. Москви було надіслано судове
доручення про вручення документів та
зупинено провадження по справі.

Ухвалою суду від 10.12.13 поновлено
провадження у справі та розгляд справи
був відкладений у зв'язку з неявкою
сторін та відсутності інформації про
виконання судового доручення
Арбітражним судом м. Москва.

Ухвалою суду від 10.12.13 зупинено
провадження у справі на період до
виконання доручення але не пізніше
14.01.14.

13.01.14 на адресу господарського суду
Дніпропетровської області надійшла
ухвала арбітражного суду м. Москва про
виконання судового доручення.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримав, надав витребувані ухвалами
суду документи та пояснення.

Представник Відповідача-1 в судове
засідання не з'явився, документи,
витребувані ухвалами суду не надав,
повідомлений належним чином про час та
місце розгляду справи. Надав відзив на
позовну заяву, в яких проти позовних
вимог заперечує. Заперечення
обгрунтовані тим, відповідач не
надавав згоди на передачу прав і
обов'язків за договором третім особам,
а тому укладений Договір уступки права
вимоги № 20/03 від 20.03.2013 суперечить п. 13.6
Договору 5/ГО-215 від 02.12.11 та ст. ст. 516, 517
ЦК України.

Представник Відповідача-2 в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином, докази чого
знаходяться в матеріалах справи,
вимоги ухвали суду від 17.10.13 не виконав.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у
судовому засіданні 14.01.14 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши надані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
Позивача, з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги і
заперечення, оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між ТОВ "Трансмаш" (первісний кредитор,
Відповідач-2) та DVS Company ltd (Позивач, новий
кредитор) укладений Договір уступки
права вимоги № 20/03 від 20.03.13р., за яким до
Позивача перейшло право вимоги до
Відповідача-1 щодо оплати
заборгованості, яка виникла за
договором № 5/ГО-215 від 02.12.11 на
виготовлення і поставку
внутришньостанційного транспортного
комплекту для двох ВТУК для
енергоблоку №4 Белоярської АЕС.

Згідно предмету договору № 5/ГО-215 від
02.12.11, Відповідач-2 зобов'язався
виготовити та поставити продукцію
Відповідачу-1 в строки, які вказані в
додатках №1,5, а Відповідач-1
зобов'язався забезпечити приймання
продукції та її своєчасну оплату.

Відповідач-2 виконав належним чином
свої зобов'язання за Договором,
виготовив і поставив Відповідачу-1
необхідну продукцію, що
підтверджується ВМД №110050004/2012/106029.

Умови та строки оплати товару
визначені у п. 7.2 договору № 5/ГО-215 від
02.12.11.

Однак, Відповідач-1 порушив умови
договору та чинного законодавства
України, і не оплатив своєчасно та у
повному обсязі вартість отриманого
товару.

Внаслідок цього, у Відповідача-1
виникла заборгованість перед
Відповідачем-2 на суму 3 500 000,00 грн., що
зокрема (але не виключно),
підтверджується наявним в матеріалах
справи актом звіряння взаємних
розрахунків.

Згідно Договору уступки права вимоги №
20/03 від 20.03.13р., Первісний кредитор
(Відповідач-2) уступив Новому кредитору
(Позивачеві) вищезазначене право
вимоги до Відповідача-2 на суму - 3 500 000,00
руб.

При цьому, слід зазначити, що Договір
уступки права вимоги № 20/03 від 20.03.13р.
містить в собі елементи договору
поруки.

Так, згідно п. 4 Договору, Первісний
кредитор відповідає перед Новим
кредитором за недійсність переданого
зобов'язання, а також відповідає як
поручитель за виконання Боржником
своїх зобов'язань по сплаті
заборгованості в розмірі 2000,00 рублів.

Отже, в силу ст. 544 ЦК України,
Відповідач-1 і Відповідач-2
відповідають перед Позивачем як
солідарні боржники на суму 2000,00 руб РФ.

Згідно ст. 543 ЦК України, у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Згідно преамбули ЗУ "Про міжнародне
приватне право", цей Закон встановлює
порядок урегулювання
приватноправових відносин, які хоча б
через один із своїх елементів пов'язані
з одним або кількома правопорядками,
іншими, ніж український правопорядок.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону, суди можуть
приймати до свого провадження і
розглядати будь-які справи з іноземним
елементом у випадку якщо на території
України відповідач у справі має місце
проживання або місцезнаходження.

Оскільки позивач набув право вимоги до
двох відповідачів, один з яких
знаходиться на території України, а
інший на території Російської
Федерації, то позивач отримав
альтернативне право звернутись з
відповідним позовом до суду як за
місцезнаходженням Відповідача-1, так і
за місцезнаходженням Відповідача-2.

Після укладення Договору уступки права
вимоги № 20/03 від 20.03.13, позивач виконав
обов'язок Відповідача-1 за Договором №
5/ГО-215 від 02.12.11р на виготовлення і
поставку внутришньостанційного
транспортного комплекту для двох ВТУК
для енергоблоку №4 Белоярської АЕС в
частині сплати вартості отриманого
товару.

Так, згідно п. 6 Договору уступки права
вимоги, позивач зобов'язується
сплатити на користь Відповідача-2
замість Відповідача-1 суму
заборгованості за Договором № 5/ГО-215
від 02.12.11р. в розмірі 3 500 000 руб Р.Ф.
протягом 10-ти днів з моменту укладення
договору. Оплата може бути вчинена в
доларах США по курсу 31,318509 руб РФ за 1
дол США.

20 березня 2013 року Позивач виконав
замість Відповідача-1 зобов'язання за
Договором № 5/ГО-215 від 02.12.11 і
перерахував на користь Відповідача-2
суму боргу в розмірі 111 755,00 дол. США., що
за курсом 31,318509 руб РФ за 1 дол США
складає 3 500 000,00 руб РФ.

Разом з тим, слід зазначити, що пунктом
13.6. Договору 5/ГО-215 від 02.12.11р
встановлено правило, згідно якого
сторони не мають права передавати свої
зобов'язання та обов'язки третім
особам без письмової згоди іншої
сторони, за виключенням своїх законних
правонаступників і у випадках,
передбачених договором і
законодавством Російської Федерації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права
вимоги).

В силу ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням (ст.
516 ЦК України).

Зі змісту наведених норм слідує, що за
загальним правилом відступлення права
вимоги здійснюється без згоди
боржника, оскільки не погіршує
становище останнього та не зачіпає
його інтересів. Тобто заміна кредитора
у зобов'язанні не впливає на характер,
обсяг та порядок виконання боржником
своїх обов'язків, а особа кредитора, на
користь якої повинно бути здійснене
таке виконання, не має істотного
значення для боржника, оскільки
внаслідок відступлення права вимоги
відбувається заміна кредитора у
конкретному зобов'язанні, а не заміна
сторони в договорі і таке відступлення
не позбавляє та не обмежує боржника в
праві звертатися до первісного
кредитора з вимогами, зокрема, про
усунення виявлених недоліків,
враховуючи, що останній продовжує
залишатися зобов'язаною особою за
договором Договором № 5/ГО-215 від 02.12.11.

З огляду на те, що норма ст. 516 ЦК України
має диспозитивний характер, сторони
договору можуть передбачити
необхідність згоди боржника на заміну
кредитора у зобов'язанні. При цьому
форма такої згоди, за відсутності
законодавчо встановлених вимог, може
бути довільною, врегульованою
сторонами на власний розсуд і
виражатися як у письмовій заяві, так і
шляхом вчинення відповідних
конклюдентних дій, зокрема, виконанням
зобов'язання новому кредитору. Сторони
також можуть погодити умовами
основного договору заборону щодо
відступлення права вимоги, за
наявності якої угода про таке
відступлення буде абсолютно недійсною.

Утім, умовами договору Договором №
5/ГО-215 від 02.12.11 такої заборони не
встановлено, але, передбачено
застереження про необхідність
письмової згоди сторони як на
відступлення права вимоги, так і на
переведення боргу. Такої самої
правової позиції дотримується і Вищий
господарський суд України (див.
Постанову від 26.03.2013 р. у справі №
5011-32/2003-2012).

Згідно ч. 1 ст.194 ГК України, виконання
господарського зобов'язання може бути
покладено в цілому або в частині на
третю особу, що не є стороною в
зобов'язанні. Управнена сторона
зобов'язана прийняти виконання,
запропоноване третьою особою -
безпосереднім виконавцем, якщо із
закону, господарського договору або
характеру зобов'язання не випливає
обов'язок сторони виконати
зобов'язання особисто.

З тексту договору № 5/ГО-215 від 02.12.11р. не
вбачається обов'язок боржника виконати
зобов'язання особисто.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок виконання
обов'язку боржника третьою особою.

Ці норми є імперативними, і заміна
кредитора в таких випадках не потребує
письмової згоди боржника.

Таким чином, Позивач, шляхом здійснення
ряду окремих правочинів (в тому числі
перерахування на користь Відповідача-2
коштів замість Відповідача-1 та
укладення договору), набув усіх прав
кредитора, що належали ТОВ "Трансмаш" за
Договором № 5/ГО-215 від 02.12.11.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону та інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Згідно зі ст. 49 ГПК України, судовий
збір слід покласти на Відповідача-1,
оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 193, 194 Господарського
Кодексу України, ст. ст. 11, 512, 513, 514, 528, 525,
610, 611, 629 Цивільного кодексу України, ст.
ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Акрус" (119017,
Російська Федерація, м. Москва,
провулок Чижевський, б.6, код 85717283) на
користь DVS Company ltd (1105, республіка Кіпр, м.
Нікосія, Видра Хаус, Агиу Павлу,15,
зареєстрованого 13.10.1998, реєстраційний
номер НЕ№97809) грошову суму у розмірі 3 498
000,00 рублів РФ, судовий збір у розмірі 17
715,00 грн.

Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Акрус"
(119017, Російська Федерація, м. Москва,
провулок Чижевський, б.6, код 85717283) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трнасмаш" (49044, м.
Дніпропетровськ, вул. Дзержинського,
15а-3, кв. 3, код 32887752) на користь DVS Company ltd
(1105, республіка Кіпр, м. Нікосія, Видра
Хаус, Агиу Павлу,15, зареєстрованого
13.10.1998, реєстраційний номер НЕ№97809)
грошову суму у розмірі 2 000,00 рублів РФ.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом. Рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
підписання повного рішення.

Повне рішення підписано 20.01.14.

Суддя
М.О.Ніколенко