ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.Справа № 915/1653/13
Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання:
Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Журавель О.О. (довіреність
№ 2357 від 30.12.2013р.)

від відповідача: не з'явився

від третьої сторони на стороні
позивача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
„АКЗ"

на рішення господарського суду
Миколаївської області від „20"
листопада 2013 року, повний текст якого
складено та підписано „25" листопада 2013
року

по справі № 915/1653/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства „Укртрансгаз" в особі Філії
управління магістральних
газопроводів „Черкаситрансгаз"

до Приватного акціонерного товариства
„АКЗ"

за участю третьої особи на стороні
позивача: Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації „Миколаївгаз"

про стягнення 8 951,19 грн.

В С Т А Н О В И В :

16.09.2013 року Публічне акціонерне
товариство „Укртрансгаз" в особі Філії
управління магістральних
газопроводів „Черкаситрансгаз" (далі
по тексту - позивач) звернулося до
господарського суду Миколаївської
області з позовною заявою до
Приватного акціонерного товариства
„АКЗ" (далі по тексту - відповідач) про
стягнення заборгованості у розмірі 8
951,19 грн., з якої: 7 849,20 грн. сума
основного боргу; 407,86 грн. збитків від
інфляції та 694,07 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором на
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами № 05-4301/10
від 01.12.2009 року. Так, позивач протягом
серпня-вересня 2010 року поставив ПАТ
„АКЗ" природний газ на загальну суму у
кількості 84,400 тис.куб.м. на суму 7 849,20
грн., за який відповідач взагалі не
розрахувався, у зв'язку з чим позивачем
відповідно до норм чинного
законодавства, нараховані відповідачу
відповідні штрафні та фінансові
санкції.

В якості третьої особи позивачем
зазначено Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації „Миколаївгаз" (далі по
тексту - третя особа), який залучено
місцевим господарським судом до участі
у справі в якості третьої особи на
стороні позивача.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 20.11.2013 року
по справі № 915/1653/13 (суддя Міщенко В.І.)
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства „Укртрансгаз"
в особі Філії управління
магістральних газопроводів
„Черкаситрансгаз" задоволені
повністю. Стягнуто з ПАТ „АКЗ" на
користь Публічного акціонерного
товариства „Укртрансгаз" в особі Філії
управління магістральних
газопроводів „Черкаситрансгаз"
основний борг у розмірі 7 849,20 грн.; 407,86
грн. збитків від інфляції, 694,07 грн. 3 %
річних та судовий збір у сумі 1 720,50 грн.

Такий висновок суду мотивований тим, що
відповідач порушив вимоги договору та
норми чинного законодавства, за
отриманий протягом серпня по вересень
2010 року газ не розрахувався, а тому з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню відповідні
штрафні санкції.

Не погоджуючись із зазначеним вище
рішенням місцевого господарського
суду, ПАТ „АКЗ" звернулося до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить:

- скасувати рішення
господарського суду Миколаївської
області від 20.11.2013 року по справі №
915/1653/13 повністю та прийняти нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
повністю.

Скаржник в своїх доводах та
запереченнях посилається на те, що суд
повно та всебічно не перевірив всі
обставини справи, не дав належну
правову оцінку доказам, порушив та
невірно застосував норми чинного
законодавства, в зв'язку з чим виніс
незаконне і необґрунтоване рішення,
яке не відповідає обставинам справи і
вимогам закону.

За твердженням апелянта, станом
на березень 2010 року заборгованість ПАТ
„АКЗ" перед позивачем взагалі відсутня
та погашена, що підтверджується
платіжними дорученням щодо оплати за
отриманий природній газ та випискою з
банку, яка міститься в матеріалах
справи.

Крім того скаржник зазначає, що
01.08.2010 року між відповідачем, як
замовником та ПАТ по газопостачанню та
газифікації „Миколаївгаз", як
виконавцем було укладено договір щодо
транспортування газу замовнику у
серпні 2010 року відповідно до якого, ПАТ
по газопостачанню та газифікації
„Миколаївгаз" поставив відповідачу
природній газ в обсязі 50 тис.куб.м., за
що останній розрахувався за нього у
повному обсязі. Таким чином, стягнення
з ПАТ „АКЗ" вартість послуг з
транспортування природного газу у
серпні 2010 року є безпідставним.

Позивачем надано до суду відзив на
апеляційну скаргу, в якому він та його
представник в судовому засіданні
просив залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення господарського
суду без змін, вважаючи його
обгрунтованим відповідаючим нормам
матеріального та процесуального права.

Представник відповідача (апелянта) та
третьої особи в судове засідання 21.01.2014
року не з'явилися без поважних причин,
будь - яких клопотань не заявляли, хоча
були належним чином повідомлені про
час та місце слухання справи, про що є
відповідні поштові повідомлення б/н
від 26.12.2013 року, а тому колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу за
їх відсутності.

Розглянувши та перевіривши матеріали
справи, апеляційну скаргу та відзив на
неї, заслухавши в судовому засіданні
пояснення представника позивача,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК
України апеляційна інстанція не
зв'язана доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі, а
згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна належними і
допустимим доказами довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог чи
заперечень.

Як встановлено господарським судом
першої інстанції та підтверджено в
ході апеляційного провадження, 01.12.2009
року між Дочірньою компанією
„Укртрансгаз" НАК „Нафтогаз України "
в особі Філії управління
магістральних газопроводів
„Черкаситрансгаз" (виконавець) та ПАТ
„АКЗ" (замовник) було укладено Договір
на транспортування природного газу,
магістральними трубопроводами № 054301/10
(т.1 а.с.12-15).

Предметом Договору є надання
виконавцем замовнику послуг з
транспортування, одоризації і
редукування природного газу та оплата
замовником наданих послуг (п.1.1).

Відповідно до п. 2.1 договору, планові
обсяги транспортування газу протягом
2010 року складають 1440 тис. м. куб., в тому
числі по кварталах:

- 1 квартал - 360 тис. м. куб.,

- 2 квартал - 360 тис. м. куб.,

- 3 квартал - 360 тис. м. куб.,

- 4 квартал 360 тис. м. куб.

Можливі зміни квартальних, місячних
обсягів подачі газу здійснюються за
домовленістю між замовником та
виконавцем за 15-ть (п'ятнадцять) днів до
початку кварталу, місяця.

Згідно з п. 4.2 договору, обсяги
спожитих замовником послуг з
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами
оформлюється актом приймання-передачі
послуг з транспортування природного
газу, який підписується та
скріплюється печатками виконавця і
замовника до 15-го числа місяця,
наступного за звітним (з урахуванням
поштового обігу документів). Підставою
для складання цього акту є дані Реєстру
реалізації природного газу, належним
чином оформленого Газорозподільним
підприємством та поданого на адресу
Виконавця не пізніше 7-го числа місяця,
наступного за звітним. Акти
приймання-передачі послуг з
транспортування природного газу
підписуються з боку виконавця
повноважним представником
Олександрівського ЛВУМГ, що є
структурним підрозділом виконавця (п.
11.2. даного договору). Після належного
оформлення замовник повертає вказаний
акт на адресу Олександрівського ЛВУМГ
(27300, Кіровоградська обл. смт.
Олександрівка РВЗ а/с №3). У разі
несвоєчасного оформлення або при
неповерненні замовником належним
чином оформленого примірника акту
приймання-передачі послуг з
транспортування природного газу,
нарахування вартості наданих послуг за
звітний місяць проводиться виконавцем
відповідно до Реєстру реалізації
природного газу.

Відповідно до п. 5.1 договору, тариф на
транспортування 1000 куб. м. газу по
газотранспортній системі виконавця
встановлюється в розмірі 22,56 гривень
(тариф без ПДВ - 18,80 грн.; сума ПДВ - 3,76
грн.) відповідно до постанови
Національної комісії регулювання
електроенергетики України (надалі
НКРЕ) від 07 серпня 2008 року №935 „Про
затвердження тарифів на
транспортування та постачання
природного газу".

Замовник зобов`язався щомісячно
сплачувати вартість послуг за 5 днів до
початку звітного місяця - попередню
оплату Виконавцю послуг з
транспортування природного газу у
розмірі 100 % від вартості очікуваних
послуг у звітному місяці послуг. При
цьому замовник самостійно визначає
розмір авансових платежів, виходячи з
планових обсягів споживання
природного газу на відповідний місяць.
Остаточний розрахунок за надані у
звітному місяці послуги проводяться
замовником до 15 числа місяця,
наступного за звітним, відповідно до
облікових документів, зазначених у п.
4.2. договору, та з урахуванням раніше
перерахованих коштів. Невиставлення
або несвоєчасне виставлення рахунків
за послуги не є підставою для затримки
чи відмови від розрахунку. У разі
наявності заборгованості за попередні
звітні періоди, кошти, що надходять від
замовника, у першу чергу спрямовуються
на погашення наявної простроченої
заборгованості і лише після цього
зараховуються в рахунок поточних
платежів (п.6.2).

За змістом п. 6.4 договору, звірка
розрахунків здійснюється виконавцем
та замовником на підставі відомостей
про фактичну оплату вартості одержаних
послуг по транспортуванню газу та
облікових документів, зазначених у п.4.2.
даного Договору, до 25-го числа місяця,
наступного за звітним кварталом, а в
разі необхідності (але не частіше
одного разу на місяць) - протягом п'яти
днів з моменту вимоги однієї із сторін.
Указана звірка оформлюється актом
звірки. Відмова будь-якої сторони від
підписання акту звірки без поважних
причин при наявності боргу є підставою
для звернення до суду однієї із сторін,
права якої порушені.

За порушення строків і порядку
розрахунків відповідач зобов`язався
сплатити заборгованість (з урахуванням
індексу інфляції), пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період за який нараховується пеня, від
суми заборгованості за кожен день
затримки оплати, починаючи з 21 числа
місяця, наступного за звітним, три
відсотка річних з простроченої суми, а
також відшкодувати понесені позивачем
збитки. Застосування господарської
санкції (пені) не звільняє замовника
від обов'язку виконати зобов'язання в
повному обсязі (п.7.2).

Згідно з п. 12.1, договір набуває
чинності з 01 січня 2010 року і діє в
частині транспортування газу до 31
грудня 2010 року, а в частині проведення
розрахунків за послуги - до їх повного
завершення.

На виконання умов Договору № 054301/10 від
01.12.2009 року, позивач у період з серпня -
по вересень 2010 року поставив ПАТ
„Укртрансгаз" природний газ у
кількості 84,400 тис.куб.м. на загальну
суму 7 849,20 грн., що підтверджується
відповідними складеними актами
приймання-передачі природного газу та
реєстром реалізації природного газу
підприємством за серпень 2010 року
(а.с.16-20):

- акт приймання-передачі природного
газу № б/н від 31.08.2010 року (обсяг - 50,000
тис.куб.м. на суму 4 650,00 грн.);

- акт приймання-передачі природного
газу № б/н від 31.08.2010 року (обсяг - 34,400
тис.куб.м. на суму 3 199,20 грн.)

В свою чергу, відповідач за отриманий
від ПАТ „Укртрансгаз" в особі Філії
управління магістральних
газопроводів „Черкаситрансгаз"
протягом серпня - вересня 2012 року
природний газ в обсязі 84,400 тис.куб.м. на
загальну суму 7 849,20 грн. не
розрахувався, залишивши і на даний час
непогашеною суму боргу за
отриманий/спожитий природний газ.

29.12.2010 року ПАТ „Укртрансгаз" в особі
Філії управління магістральних
газопроводів „Черкаситрансгаз"
звернулося до ПАТ „АКЗ" з претензією за
№ 2495/01-02, згідно з якою просило
перерахувати ПАТ „Укртрансгаз" в особі
Філії управління магістральних
газопроводів „Черкаситрансгаз"
заборгованість за надані послуги з
транспортування природного газу у 2010
році та виконати договірні
зобов'язання в частині належного
документального оформлення та
повернення Акту приймання-передачі
послуг від 31.08.2010 року, згідно з п.4.2
Договору 01.12.2009 № 054301/10 (а.с.21).

Між тим, така претензія залишена ПАТ
„АКЗ" без відповіді та задоволення, Акт
приймання-передачі послуг не був
оформлений та повернутий на адресу
позивача.

30.08.2013 року ПАТ „Укртрансгаз" в особі
Філії управління магістральних
газопроводів „Черкаситрансгаз"
вдруге звернулося до ПАТ „АКЗ" з
претензією за № 4811/02, згідно з якою
негайно просило з моменту отримання
претензії, виконати договірні
зобов'язання в частині належного
документального оформлення та
повернення Акту приймання-передачі за
серпень 2010 року та перерахувати на
рахунок ПАТ „Укртрансгаз" в особі
Філії управління магістральних
газопроводів „Черкаситрансгаз" 8 997,67
грн. з яких: 7 849,20 грн. - основний борг,
462,81 - інфляційні нарахування та 3%
річних у розмірі 685,60 грн. (а.с.23-25).

Крім того, позивач разом із претензією
направив на адресу відповідача
розрахунок заборгованості по Договору
№ 05-4301/10 від 01.12.2009 року разом із
розрахунком 3% річних та інфляційних
нарахувань у загальній сумі 8
997,67грн.(а.с.26).

У відповідь на зазначену вище
претензію, ПАТ „АКЗ" зазначило, що по
розрахунку заборгованості по Договору
№ 05-4301/10 від 01.12.2009 року за березень 2010
року у сумі 1 629,65 грн. та за серпень 2010
року у сумі 4 650,00 грн., термін позовної
давності минув, та всі інші фінансові
зобов'язання підприємством
виконано.(а.с.27).

Судова колегія суду апеляційної
інстанції погоджується з висновками
місцевого господарського суду про
задоволення позовних вимог Публічного
акціонерного товариства „Укртрансгаз"
в особі Філії управління
магістральних газопроводів
„Черкаситрансгаз" та вважає, що доводи,
заперечення і вимоги ПАТ „АКЗ",
викладені в апеляційній скарзі, є
безпідставними, необґрунтованими та
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199
Господарського кодексу України
визначають, що господарськими
зобов'язаннями, включаючи виконання
грошових зобов'язань, визначаються
зобов'язання, що виникають між
суб'єктами господарювання та іншими
учасниками відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, які можуть виникати
безпосередньо із закону, іншого
нормативно-правового акту, що регулює
господарську діяльність договору. При
цьому, суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином, у
встановлений строк, відповідно до
закону, інших правових актів, статуту,
Цивільного кодексу України. Порушення
зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами, договорами, статутними та
уставними документами. Зобов'язана
сторона має право відмовитися від
виконання зобов'язання в разі
неналежного виконання другою стороною
обов'язків, що є необхідною умовою
виконання.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням з
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Загальними умовами зобов'язання є те,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
статуту товариства, Закону України
„Про господарські товариства", інших
законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно із ст.655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
встановлено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Отже, як встановлено під час розгляду
даної справи, у відповідності із цими
нормами чинного законодавства, між
сторонами склалися правовідносини
пов'язані з транспортуванням
природного газу магістральними
трубопроводами, про що 01.12.2009 року було
укладено відповідний договір № 05-4301/10.

Так, зазначений Договір є підставою для
виникнення у сторін господарських
зобов'язань відповідно до ст.ст.173, 174 ГК
України (ст.ст.11, 202, 509 ЦК України), і
згідно ст.629 ЦК України є обов'язковим
для виконання його сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач свої зобов'язання по
виконанню умов Договору виконало
належним чином та в повному обсязі, а
саме поставило відповідачу протягом
серпня - вересня 2010 року природний газ в
обсязі 84,400 тис.куб.м на загальну суму 7
849,20 грн.

ПАТ „АКЗ" в свою чергу, в порушення норм
чинного законодавства та умов
вказаного Договору, за отриманий від
позивача газ не розраховувалося.

Скаржник в апеляційній скарзі в
обґрунтування своїх вимог посилається
на те, що 01.08.2010 року між ПАТ „АКЗ"
(споживач) та між ПАТ „Миколаївгаз"
(товариство) було укладено Договір №
п/2010-пг-041-13 відповідно до умов якого
(п.1.1), ПАТ „Миколаївгаз" зобов'язується
за наявності обсягів поставити та
транспортувати до об'єктів споживача,
зазначених у „Переліку об'єктів на
яких споживачем приймається газ",
природний газ, а споживач
зобов'язується прийняти та оплатити
газ на умовах Договору.(а.с.49).

З акту приймання-передачі природного
газу та його транспортування до
зазначеного вище договору, який
підписаний обома сторонами та
скріплений печатками вбачається, що
споживач у серпні 2010 року отримав
природний газ в обсязі 50,000 тис.куб.м.
(а.с.54).

31.08.2010 року ПАТ „Миколаївгаз" був
виставлений рахунок № 1487 ПАТ „АКЗ" за
серпень 2010 року на загальну суму 150 644,50
грн.

06.04.2012 року ПАТ „Миколаївгаз"
направило на адресу відповідача лист
№ 10/876, яким повідомило останнього, що
за серпень 2010 року заборгованість за
природний газ була повністю погашена
(а.с.56).

Між тим, 04.04.2012 року відповідач направив
на адресу ПАТ „Миколаївгаз" лист, яким
просив повернути на рахунок ПАТ „АКЗ"
надлишкові сплачені кошти у розмірі 4
650,00 грн. за транспортування природного
газу магістральними трубами(а.с.22).

Так, з огляду на вищевикладене ПАТ
„АКЗ" зазначає що у серпні 2010 року
природний газ товариству поставив саме
ПАТ „Миколаївгаз" відповідно до умов
вказаного договору, а тому позовна
вимога щодо стягнення з відповідача
вартості послуг з транспортування
природного газу магістральними
трубопроводами у серпні 2010 року є
безпідставним.

Проте, з вказаними вище доводами
апелянта судова колегія не
погоджується з огляду на наступне.

Всі твердження відповідача про
здійснення оплати вартості послуг з
транспортування природного газу у
серпні 2010 року в сумі 4650 грн. на користь
ПАТ „Миколаївгаз" не заслуговують на
увагу, оскільки свідчать про наявність
між цими сторонами господарських
відносин, які виникли на підставі
укладеного між ними договору № П/2010 - ПГ
- 041 - 13 від 01.08.2010 року, що не має ніякого
відношення до предмету спору у даній
справі, оскільки цивільні права та
обов'язки між позивачем та
відповідачем виникли на підставі
договору № 05 - 4301/10 від 01.12.2009 року та
спростовуються листом ПАТ
„Миколаївгаз" від 06.04.2012р. за № 10/876 (а. с.
56), в якому мова йде про підтвердження
оплати вартості спожитого природного
газу ЗАТ „АКЗ" у серпні 2010 року, а не
послуг з його транспортування, що є
компетенцією ПАТ „Укртрансгаз".

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник який прострочив
виконання зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За приписами статті 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення
(частин 1 та 2).

Крім того, слід зазначити і те, що право
кредитора вимагати сплату боргу з
урахуванням зазначеного індексу
інфляції та процентів річних є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредитору.

Розрахунок 3 % річних та інфляційних
витрат здійснюється відповідно до
Цивільного кодексу України, Листа
Верховного Суду України № 62-97р від
03.04.1997 року з рекомендаціями відносно
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ та
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 17.07.2012
року № 01-06/928/2012 про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права.

Враховуючи наведене, судова колегія
погоджується з позовними вимогами ПАТ
„Укртрансгаз" в особі Філії управління
магістральних газопроводів
„Черкаситрансгаз" та висновком
місцевого господарського суду про
нарахування та стягнення з відповідача
на користь позивача 407,86 грн. збитків
від інфляції та 694,07 грн. 3 % річних.

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст.612 ЦК України).

Як вже зазначалось, свій обов'язок
оплатити позивачу
поставлений/отриманий природний газ за
договором № 054301/10 від 01.12.2009 року ЗАТ
„АКЗ" виконало не в повному обсязі, чим
порушило умови договору та норми
чинного законодавства. Отже, має місце
прострочення виконання відповідачем
зобов'язання з оплати товару.

При цьому невиконання зобов'язання або
виконання зобов'язання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) згідно ст.610
Цивільного кодексу України є
порушенням зобов'язання.

Крім того, згідно ч.2 ст.193 ГК України
кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Відповідно до положень ч.1 ст.229 ГК
України учасник господарських
відносин у разі порушення ним
грошового зобов'язання не звільняється
від відповідальності через
неможливість виконання і зобов'язаний
відшкодувати збитки, завдані
невиконанням зобов'язання, а також
сплатити штрафні санкції відповідно до
вимог, встановлених цим Кодексом та
іншими законами.

Частини 1, 2, 4 ст.217 ГК України
передбачають, що господарськими
санкціями визнаються заходи впливу на
правопорушника у сфері господарювання,
в результаті застосування яких для
нього настають несприятливі
економічні та/або правові наслідки. У
сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції. Господарські санкції
застосовуються у встановленому
законом порядку за ініціативою
учасників господарських відносин.

Судова колегія вважає, що усі доводи,
заперечення та вимоги ПАТ „АКЗ",
викладені в апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, безпідставними та
підлягають відхиленню з підстав,
викладених в мотивувальній частині
постанови.

ПАТ „АКЗ" ніяких додаткових пояснень
та відповідних доказів до суду
апеляційної інстанції не надало, а тому
зазначені вище факти скаржником під
час розгляду апеляційної скарги та
справи в суді апеляційної інстанції
нічим спростовані не були, а
відповідно, в порушення статті 33
Господарського процесуального кодексу
і не були доведені ті обставини, на які
скаржник посилався як на підстави
своїх вимог, доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує
доводи скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, на підставі чого
судова колегія дійшла до висновку про
правомірність та обґрунтованість
винесеного місцевим господарським
судом рішення про задоволення позовних
вимог ПАТ „Укртрансгаз" в особі філії
Управління магістральних газопроводів
„Черкаситрансгаз".

За викладених обставин, колегія суддів
вважає, що рішення господарського суду
Миколаївської області від 20.11.2013 року
по справі № 915/1653/13 відповідає вимогам
чинного законодавства та матеріалам
справи, підстави для його скасування
або зміни відсутні, а тому воно
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга ПАТ „АКЗ" - без
задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства „АКЗ"
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Миколаївської області від „20"
листопада 2013 року по справі № 915/1653/13
залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105
Господарського процесуального кодексу
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови

складено „22" січня 2014 року.

Головуючий суддя
С.І. Колоколов

Суддя
Г.П. Разюк

Суддя
М.С. Петров