Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

від "21" січня 2014 р.
Справа № 906/1781/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Соловей Л.А. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Кондратюк Я.В.,
довіреність від 01.10.2013р.;

від 1 відповідача: Ігнатюк Н.В.,
доручення №118 від 14.01.2014р.,

від 2 відповідача: Ігнатюк Н.В.,
доручення №1 від 14.01.2014р.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД Євромост"
(м.Харків)

до 1) Райківськаої виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№73) (с.Райки, Бердичівський район,
житомирська область)

2) Державного підприємства
"Підприємство Райківської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№73)" (с.Райки,
Бердичівський район, житомирська
область)

про стягнення 27507,08грн.

Позивачем пред'явлено позов до
Райківської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№73) про стягнення 27507,08грн., з яких:
19317,60грн. основної заборгованості за
отриманий але неоплачений товар,
2729,65грн. пені, 5459,83грн. штрафу.

Ухвалою суду від 16.12.2013р. залучено до
участі у справі в якості іншого
відповідача Державне підприємство
"Підприємство Райківської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№73)" з підстав,
зазначених в ухвалі (а.с.51-52).

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, з підстав, викладених у
позовній заяві. На виконання вимог
ухвали суду від 16.12.2013р. надав письмове
пояснення від 16.01.2014р., в якому
повідомляє, що в позовній заяві
помилково зазначено відповідачем
Райківську виправну колонію
управління Державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(а.с.55-56).

Представник першого відповідача
позовні вимоги не визнає, з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву
від 12.12.2013р. за №7074, в якому, зокрема,
зазначає, що отримувачем товару згідно
накладних є інша юридична особа, а саме:
підприємство Райківської виправної
колонії, яке і повинно проводити
розрахунки за отриманий товар (а.с.28-29).

Представник другого відповідача
письмового відзиву на позовну заяву не
надав, в судовому засіданні повідомив,
що визнає наявність боргу перед
позивачем у розмірі 19317,60грн., просив
суд відмовити в позові в частині
стягнення пені та штрафу.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі усної домовленості в період з
08.04.2011р. по 13.04.2011р. Товариство з
обмеженою відповідальністю "ТД
Євромост" (позивач) передало Державному
підприємству "Підприємство
Райківської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№73)" (відповідач 2) товар на загальну
суму 77997,60грн.

Факт поставки товару підтверджується
накладними №19 від 08.04.2011р., №20 від
08.04.2011р., №73 від 08.04.2011р., №80 від 13.04.2011р.,
№133 від 08.04.2011р., №153 від 13.04.2011р. та
довіреністю на отримання
товарно-матеріальних цінностей №000540
від 08.04.2011р., виданої на ім'я
Мошківського В.О. (а.с.8-14).

Судом встановлено, що Державне
підприємство "Підприємство
Райківської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№73)" свої зобов'язання по оплаті товару
виконало частково на суму 58680,00грн.
Внаслідок неналежного виконання
зобов'язань, за останнім утворилась
заборгованість у розмірі 19317,60грн.
(77997,60грн. - 58680,00грн.), яка на час розгляду
справи не змінилась.

Позивач направляв на адресу
Райківської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№73) (відповідач 1) вимогу від 18.09.2013р., в
якій просив у семиденний строк
перерахувати кошти за поставлений
товар на рахунок ТОВ "ТД Євромост"
(а.с.15-16).

У відповіді на претензію другий
відповідач повідомив, що підприємство
має значну заборгованість перед
різними установами та може погасити
борг по мірі вивільнення коштів на
розрахунковому рахунку Державного
підприємства "Підприємство
Райківської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№73)", проте відповідних оплат не провів
(а.с.17).

За вказаних обставин, позивач
звернувся до господарського суду
Житомирської області з позовною заявою
про стягнення заборгованості за
поставлений згідно накладних товар.

Дослідивши в сукупності всі обставини
та матеріали справи, проаналізувавши
вимоги чинного законодавства,
господарський суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню частково з
огляду на наступне.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.175 ГК України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст.205 ЦК України правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

За своєю правовою природою
правовідносини, що склалися між
позивачем та другим відповідачем, є
позадоговірними (заснованими на усних
домовленостях) правовідносинами з
купівлі-продажу, згідно яких у другого
відповідача, внаслідок передання йому
позивачем товару на загальну суму
77997,60грн., виник кореспондуючий
обов'язок оплатити його.

Отже, згідно приписів ст.ст.173, 174 ЦК
України між позивачем та другим
відповідачем виникло
майново-господарське зобов'язання, в
силу якого відповідач повинен оплатити
отриманий товар, а позивач має право
вимагати від відповідача виконання
його обов'язку.

Приписами ч.1 ст.692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Тобто, прийнявши від позивача товар по
накладним, у другого відповідача
відповідно до вищенаведених приписів
ст.692 ЦК України виник кореспондуючий
обов'язок одразу оплатити його.

Відповідач 2 своє зобов'язання належним
чином не виконав (в матеріалах справи
відсутні докази, що свідчать про
протилежне), розрахунків з позивачем за
поставлений товар в повному обсязі не
провів.

Наявність заборгованості Державного
підприємства "Підприємство
Райківської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№73)" перед позивачем у розмірі 19317,00грн.
визнається другим відповідачем,
доказів оплати суду не надано.

Враховуючи наведене, суд вважає
позовні вимоги в частині стягнення з
другого відповідача 19317,60грн. основного
боргу обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Позовні вимоги до першого відповідача
заявлені безпідставно, тому в
задоволенні позову до першого
відповідача суд відмовляє.

Крім того, позивач за порушення строків
оплати нарахував 2729,65грн. пені та
5459,83грн. штрафу.

Позивач, мотивуючи позовні вимоги
посилається, що письмова форма
договору для даного виду господарських
відносин не обов'язкова.

Згідно приписів ч.1 ст.546 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання (ч.1
ст.549 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного
грошового або неналежно виконаного
зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України).

Статтею 547 Цивільного кодексу України
встановлено, що правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у п и с ь м о в і й формі.
Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Оскільки чинним законодавством, що
регулює правовідносини між сторонами,
не передбачено відповідальності
покупця за невиконання договірних
зобов'язань у вигляді пені та штрафу,
враховуючи відсутність між сторонами
правочину щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчиненого у письмовій
формі, вимога позивача про стягнення з
ДП "Підприємство Райківської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№73)" 2729,65грн.
пені та 5459,83грн. штрафу, є безпідставною
та задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна особа повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Другий відповідач доказів сплати
заборгованості за поставлений не
надав. В судовому засіданні визнав
наявність заборгованості перед
позивачем на суму 19317,60грн.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає, що позовні вимоги
обґрунтовані, заявлені відповідно до
вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
наявними в матеріалах справи та
підлягають задоволенню на суму
19317,60грн. основного боргу.

В частині стягнення 2729,65грн. пені та
5459,83грн. штрафу господарський суд
відмовляє в позові.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частина 2 цієї статті
Кодексу передбачає, якщо спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору.

Судовий збір покладається на другого
відповідача, оскільки він спонукав
позивача звернутись з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В позові до Райківської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№73) відмовити.

2. Позов до Державного підприємства
"Підприємство Райківської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№73)"
задовольнити частково.

3. Стягнути з Державного підприємства
"Підприємство Райківської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№73)" (13333,
Житомирська область, Бердичівський
район, с.Райки, вул.Центральна, 1, код
08680000)

на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД Євромост" (61001,
м.Харків, майдан Повстання, буд.7/8, код
33513890)

- 19317,60грн. основного боргу;

- 1720,50грн. судового збору.

4. В частині стягнення 2729,65грн. пені та
5459,83грн. штрафу в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя
Соловей Л.А.

Віддрукувати 2 прим.: 1 - до справи; 2 -
другому відповідачу (рек.з повід.)