КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р. справа№
5011-69/12424-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі:
Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача -
ОСОБА_2

відповідача -
Артеменко П.М.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк»

на рішення господарського суду м. Києва
від 02.11.2012 р.

у справі № 5011-69/12424-2012 (суддя - Стасюк
С.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк»

про стягнення безпідставно списаних
коштів у сумі 133 500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 (далі -
позивач) звернувся з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» (далі - відповідач) про
стягнення з відповідача безпідставно
списаних коштів у сумі 133 500,00 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 02.11.2012 р. у справі № 5011-69/12424-2012
позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 задоволено
повністю.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду м. Києва від 02.11.2012
р., відповідач подав апеляційну скаргу,
в якій просить оскаржуване рішення
суду скасувати та прийняти нове про
відмову у задоволенні позовних вимог у
повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
відповідач зазначає, що задовольняючи
позов, місцевий суд дійшов помилкового
висновку про безпідставність списання
банком з поточного рахунку ПП
«Пелікан» грошових коштів у сумі 133 500,00
грн. під час дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів. Також
посилається на ч. 2 ст. 1071 ЦК України,
відповідно до якої грошові кошти
можуть бути списані з рахунка клієнта
без його розпорядження на підставі
рішення суду, а також у випадках,
встановлених законом чи договором між
банком і клієнтом.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 30.04.2013 р.,
визначено наступну колегію суддів:
головуючий суддя - Буравльов С.І., судді
- Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.04.2013 р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 5011-69/12424-2012, а розгляд справи
призначено на 28.05.2013 р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.06.2013 р.
провадження у справі № 5011-69/12424-2012
зупинено до вирішення пов'язаної
справи № 914/2027/13.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.12.2013 р.
провадження у справі № 5011-69/12424-2012
поновлено, а розгляд справи призначено
на 14.01.2014 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

22.03.2012 р. між Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 (далі - новий
кредитор) та Приватним підприємством
«Пелікан» (далі - первісний кредитор)
було укладено договір про відступлення
права вимоги № 21/12 (далі договір про
відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 1 договору про
відступлення права вимоги первісний
кредитор передає, а новий кредитор
приймає право грошової вимоги у
розмірі 133 500,00 грн., в тому числі ПДВ, що
виникло у зв'язку із незаконним
списанням АКБ «Укрсоцбанк», від імені
якого діяла Львівська обласна філія
АКБ «Укрсоцбанк», з поточного рахунку
первісного кредитора коштів в розмірі
133 500,00 грн., про що свідчить виписка по
особовому рахунку ПП «Пелікан» за
07.09.2009 р.

Постановою Господарського суду
Волинської області від 01.06.2009 р. у
справі № 7/62-Б Приватне підприємство
«Пелікан» визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру та призначено
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Череватого Л.Б.

Так, в газеті «Урядовий кур'єр» № 112 від
25.06.2009 р. було опубліковано інформацію
про визнання Приватного підприємства
«Пелікан» банкрутом, відкриття
ліквідаційної процедури та
призначення ліквідатором банкрута
арбітражного керуючого Череватого Л.Б.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
зазначає, що Акціонерним комерційним
банком «Укрсоцбанк», від імені якого
діяла Львівська обласна філія, на
підставі розпорядження № 070909 від 07.09.2009
р., було самостійно списано з поточного
рахунку позивача кошти в розмірі 133 500,00
грн. без відома ліквідатора ПП
«Пелікан».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції станом на момент виникнення
спірних правовідносин) мораторій на
задоволення вимог кредиторів - це
зупинення виконання боржником
грошових зобов'язань і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань,
застосованих до прийняття рішення про
введення мораторію.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» від 07.03.2002 р. №
3080-ІІІ року із ст. 14 виключено норми, які
дозволяли боржнику при проведенні
процедури розпорядження майном
одночасно задовольнити вимоги
кредиторів відповідно до реєстру вимог
кредиторів.

Отже, під час процедури розпорядження
майном боржнику дозволяється
задовольняти лише ті вимоги
кредиторів, на які не поширюється дія
мораторію.

Зокрема, відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» дія мораторію
на задоволення вимог кредиторів не
поширюється на виплату заробітної
плати, аліментів, відшкодування шкоди,
заподіяної здоров'ю та життю громадян,
авторської винагороди, на
невикористані та своєчасно не
повернуті кошти Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності. Дія мораторію не
поширюється на задоволення вимог
кредиторів, що здійснюється боржником
у порядку, встановленому статтею 14
цього Закону, або керуючим санацією
згідно з планом санації, затвердженим
господарським судом, або ліквідатором
у ліквідаційній процедурі в порядку
черговості, встановленому статтею 31
цього Закону.

Згідно з ч. 4 ст. 12 вказаного закону
мораторій на задоволення вимог
кредиторів вводиться одночасно з
порушенням провадження у справі про
банкрутство, про що зазначається в
ухвалі господарського суду. Протягом
дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
законодавства; не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Як передбачено ч. 5 ст. 12 зазначеного
закону, мораторій на задоволення вимог
кредиторів застосовується до вимог
кредиторів щодо відшкодування збитків,
що виникли у зв'язку з відмовою
боржника від виконання зобов'язань, у
порядку, передбаченому частиною
десятою статті 17 цього Закону.

Положеннями ст. ст. 25, 26 Закону «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
на ліквідатора покладено обов'язок по
формуванню ліквідаційної маси та
виконання функцій з управління та
розпорядження майном банкрута.

Як вже зазначалось вище, в газеті
«Урядовий кур'єр» за № 112 від 25.06.2009 р.
було опубліковано інформацію про
визнання ПП «Пелікан» банкрутом,
відкриття ліквідаційної процедури та
призначення ліквідатором банкрута
арбітражного керуючого Череватого Л.Б.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
з дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури:

1) підприємницька діяльність банкрута
завершується закінченням
технологічного циклу з виготовлення
продукції у разі можливості її продажу;

2) строк виконання всіх грошових
зобов'язань банкрута та зобов'язання
щодо сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів),
повернення коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності вважається таким, що
настав;

3) припиняється нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій по всіх видах
заборгованості банкрута;

4) відомості про фінансове становище
банкрута перестають бути
конфіденційними чи становити
комерційну таємницю;

5) укладення угод, пов'язаних з
відчуженням майна банкрута чи
передачею його майна третім особам,
допускається в порядку, передбаченому
цим розділом;

6) скасовується арешт, накладений на
майно боржника, визнаного банкрутом, чи
інші обмеження щодо розпорядження
майном такого боржника. Накладення
нових арештів або інших обмежень щодо
розпорядження майном банкрута не
допускається;

7) вимоги за зобов'язаннями боржника,
визнаного банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури;

8) виконання зобов'язань боржника,
визнаного банкрутом, здійснюється у
випадках і порядку, передбаченому цим
розділом.

Також, відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 23
вищезазначеного закону з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
припиняються повноваження органів
управління банкрута щодо управління
банкрутом та розпорядження його
майном, якщо цього не було зроблено
раніше, керівник банкрута звільняється
з роботи у зв'язку з банкрутством
підприємства, про що робиться запис у
його трудовій книжці, а також
припиняються повноваження власника
(власників) майна банкрута, якщо цього
не було зроблено раніше. Опублікування
відомостей про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури здійснюється ліквідатором у
офіційних друкованих органах за
рахунок банкрута у п'ятиденний строк з
дня прийняття постанови про визнання
боржника банкрутом. Не дозволяється
опублікування або розголошення іншим
чином відомостей про визнання боржника
банкрутом до дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом.

Таким чином, із зазначених норм
вбачається, що саме призначений судом
ліквідатор банкрута повинен
розподілити кошти банкрута і скерувати
їх на погашення вимог кредиторів з
дотриманням вимог Закону щодо
черговості та пропорційності. Інші
особи не мають права розпоряджатися
коштами банкрута, втручатись у дії
ліквідатора та привласнювати його
повноваження.

Пунктами 2.27, 2.28 Постанови
Національного банку України «Про
затвердження Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті» від 21.01.2004 р. № 22
(далі - Постанова № 22) встановлено, що у
разі порушення судом провадження у
справі про банкрутство боржника на час
введення мораторію на задоволення
вимог кредиторів відповідно до Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» банк повертає
без виконання платіжні вимоги на
примусове списання коштів з рахунків
платника у встановленому порядку. У
разі прийняття судом постанови про
визнання платника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
відповідно до Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
банк повертає без виконання платіжні
доручення платника, який визнаний
банкрутом, постанови про арешт коштів
на рахунках платника. При цьому
розпоряджається рахунком орган,
уповноважений на це відповідно до
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Згідно з п. 2.38 Постанови № 22
повернення платнику коштів, що списані
банком з рахунку платника без законних
підстав, внаслідок інших помилок банку,
здійснюється в судовому порядку. При
цьому за списання коштів з рахунку
платника без законних підстав банк має
сплатити платнику пеню у визначеному
законодавством України розмірі, якщо
договором не передбачено іншої
відповідальності.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберігала його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

Також, судова колегія зазначає, що
рішенням господарського суду
Львівської області від 06.08.2013 р. у
справі № 914/2027/13, в зв'язку з оскарженням
якого було зупинено дану справу,
відмовлено в задоволенні позовних
вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ФОП ОСОБА_4
про визнання недійсним договору про
відступлення права вимоги № 21/12 від
22.03.2012 р.

Вказане рішення господарського суду
Львівської області залишене без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 07.11.2013 р., а
постановою Вищого господарського суду
України від 05.12.2013 р. у справі № 914/2027/13
касаційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк»
повернуто скаржнику без розгляду.

Оскільки рішення господарського суду
Львівської області від 06.08.2013 р. у
справі № 914/2027/13 набрало законної сили,
тому договір про відступлення права
вимоги № 21/12 від 22.03.2012 р. є дійсним та
укладений в установленому законом
порядку.

Враховуючи викладене, колегія
погоджується з висновком місцевого
суду про те, що списані Львівською
обласною філією Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
кошти у розмірі 133 500,00 грн. підлягають
поверненню позивачу, оскільки правові
підстави для списання коштів в рахунок
погашення кредиту згідно кредитного
Договору № 070/22.2-168 К від 05.09.2008 р. були
відсутні.

Доводи апеляційної скарги наведеного
не спростовують та відхиляються
колегією суддів як необґрунтовані.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що рішення
Господарського суду м. Києва від 02.11.2012
р. прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
ГПК України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
залишити без задоволення, рішення
господарського суду м. Києва від 02.11.2012
р. у справі № 5011-69/12424-2012 - без змін.

2. Матеріали справи № 5011-69/12424-2012
повернути до господарського суду м.
Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя
С.І. Буравльов

Судді
В.В. Андрієнко

В.В. Шапран