м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Брокбізнес"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Активна косметика"
Суддя Лиськов М.О.
Від позивача: Любаренко М.П.
(дов. від 02.12.2013 № 206)
Від відповідача: Кондратюк С.В.
(дов. від 15.01.2014)
В судовому засіданні 20.01.2014, відповідно
до положень ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
Обставини справи:
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Брокбізнес" (надалі
-позивач) звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Активна косметика"
(надалі -відповідач) про відшкодування
Ухвалою Господарського суду міста
Києва порушено провадження у справі №
судовому засіданні на 20.01.2014.
Ухвалою суду від 10.01.2013 розгляд справи
було відкладено на 28.01.2013.
20.01.2014 через канцелярію Господарського
суду міста Києва надійшло повідомлення
Моторного (транспортного) страхового
бюро України від 14.01.2014 № 7/2-28/519 на
виконання вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 26.12.2013.
В судове засідання призначене на 20.01.2014
з'явився представник позивача та
підтримав позовні вимоги в повному
В судове засідання призначене на 18.02.2013
з'явився представник відповідача та
надав заяву про застосування строків
Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності: до статті 811
Господарського процесуального кодексу
Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -
15.05.2007 між позивачем (надалі - Страховик)
та Пономаренко О.В. (далі по тексту -
Страхувальник) було укладено Договір
добровільного страхування наземного
транспорту №006-235 (належним чином
засвідчена копія Договору міститься в
матеріалах справи, далі по тексту -
Об'єктом Договору добровільного
страхування визначено транспортний
засіб "Лексус", державний реєстраційний
14.11.2007 в м. Києві відбулося зіткнення
автомобіля "Лексус", державний
реєстраційний номер 224-66 КТ та
автомобіля "ВАЗ", державний
реєстраційний номер АА 5736 АН, під
керуванням Гаращука Івана Васильовича,
який знаходивсь в трудових відносинах
В результаті ДТП "Лексус", державний
реєстраційний номер 224-66 КТ, було
пошкоджено, що підтверджується
довідкою ВДАІ Шевченківського РУ ГУМВС
України в м. Києві (копія довідки
міститься в справі).
За наслідками вказаної
дорожньо-транспортної пригоди
позивачем було перераховано на користь
Страхувальника страхове відшкодування
в розмірі 37 250,40 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 3946 (копія розрахункового
документу містяться в справі). Вказаний
розмір страхового відшкодування
підтверджується наявними в матеріалах
справи страховим актом № 1197 (належним
чином засвідчена копія акту міститься
в матеріалах справи).
Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
За ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Статтею 1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.
У відповідності до положень частини
другої статті 1187 Цивільного кодексу
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з положеннями статті 993
Цивільного кодексу України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
За ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно з постановою Шевченківського
районного суду міста Києва від 09.01.2008 у
справі № 3-62/08 (належним чином
засвідчена копія постанови містяться в
матеріалах справи),
дорожньо-транспортна пригода
відбулась внаслідок порушення водієм
Гаращуком Іваном Васильовичем п.16.6
Правил дорожнього руху, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1306 від 10.10.2001. Останнього визнано
винним у скоєнні правопорушення та
притягнуто до адміністративної
відповідальності, передбаченого ст. 124
Як свідчать матеріали справи Гаращук
ІванВасильович знаходиться в трудових
відносинах з відповідачем.
Зважаючи, що цивільно-правова
відповідальність винного водія на дату
ДТП була застрахована у ПрАТ «АСК Інго
Україна» на підставі договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, останній перерахував позивачу
в порядку регресу суму страхового
відшкодування в розмірі 24 990 грн., отже
залишилась невиплаченою сума збитку в
розмірі 12 260,40 грн.
У відповідності до ст. 5 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності відшкодовує
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті ДТП майну третьої особи.
Таким чином, на підставі зазначених
вище норм та у зв'язку з перебуванням
винної особи у скоєнні ДТП, Гаращука
Івана Васильовича, в трудових
відносинах з відповідачем, останній
має відшкодувати збитки внаслідок ДТП,
яка відбулася за участю Гаращука І.В.
У відповідності до вищевказаних норм,
ст. 993 Цивільного кодексу України та ст.
27 Закону України "Про страхування" до
позивача перейшло право вимоги, яке
Страхувальник мав до відповідача.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що
у позивача дійсно виникло право
регресної вимоги до відповідача.
Разом з тим, суд зазначає, що позивачем
був пропущений строк позовної давності
для звернення до суду, виходячи з
Згідно із ст.ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
Порядок визначення початку перебігу
позовної давності врегульовано ст. 261
Цивільного кодексу України, а
враховуючи, що судом встановлено
набуття позивачем права вимоги в
порядку регресу, підлягають
застосуванню приписи ч. 6 вказаної
статті, відповідно до якого за
регресними зобов'язаннями перебіг
позовної давності починається від дня
виконання основного зобов'язання.
Судом встановлено, що датою сплати
позивачем суми страхового
відшкодування на користь потерпілої
сторони у дорожньо-транспортній
пригоді, що підтверджується платіжним
дорученням № 3946 є 29.11.2007 , то в такому
разі перебіг строку позовної давності
для звернення Позивача до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права почався 29.11.2007 р., а закінчився
При цьому, Позивач обґрунтовуючи
поважність причини пропуску строку
позовної давності, зазначає про те, що
йому лише зараз стало відомо про факт
перебування особи, що визнана винною у
вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди, у трудових відносинах з
Відповідачем, що в свою чергу є
підставою для сплати зазначеної вище
суми саме Відповідачем.
Так, Позивач додає до позовної заяви
копію рішення Апеляційного суду
Київської області від 11.04.2013 , в тексті
якого зазначено про те, що особа, яка
визнана винною у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди,
перебувала на момент здійснення
зазначеної пригоди у трудових
відносинах з відповідачем. При цьому,
позивач в своїй позовній заяві
посилається на дане рішення суду і
просить суд визнати зазначену вище
причину пропуску строку позовної
Із матеріалів спрви вбачається, що
позивач надіслав регресну вимогу №
04-01/10 на адресу відповідача 21.01.2010. В
даній регреснїй вимозі позивач вимагає
від відповідача сплатити різницю між
розміром фактично завданої шкоди і
розміром сплаченого страхового
відшкодування, а саме 12 260, 40 гривень.
При цьому, Позивач посилається в своїй
вимозі (абзац 8 регресної вимоги) на
статтю 1172 ЦК України, відповідно до
якої юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.
Відтак, ще на початку 2010, а саме 21.01.2010,
позивачу був відомий факт перебування
особи, що визнана винною у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, на
момент здійснення зазначеної пригоди у
трудових відносинах з Відповідачем.
Таким чином, позивач, надіславши
зазначену вище регресну вимогу на
відшкодування шкоди на суму 12 260,40 грн.
від 21.01.2010 № 04-01/10, підтвердив, що йому,
не пізніше ніж 21.01.2010, стало відомо про
особу відповідача, як таку, що
зобов'язана сплатити різницю між
розміром фактично завданої шкоди і
розміром сплаченого страхового
відшкодування в сумі 12 260,40 гривень.
Враховуючи зазначені обставини,
перебіг строку позовної давності для
звернення позивача до суду з вимогою
про захист свого цивільного права
почався 21.01.2010, а закінчився 21.01.2013.
Тобто, в даному випадку має місце факт
пропуску строку позовної давності зі
Крім того до позовної заяви міститься
заява про настання страхового випадку
та виплату страхового відшкодування,
яка була надіслана на адресу позивача
потерпілою стороною. Відповідно до
даної заяви, вона була прийнята
позивачем 19.11.2007 та зареєстрована за №
8136. В даній заяві в графі «Дані про
інших учасників події (ПІБ, марки
транспортних засобів, державні
реєстраційні номери та належність
транспортних засобів)» вказано, що
транспортний засіб ВАЗ 2104 державний
номер АА 5736 АН, належить відповідачу.
Відтак, зазначене вище підтверджує те,
що позивачу відразу після дорожньо-
транспортної пригоди, а саме 19.11.2007,
стало відомо про належність
відповідачу транспортного засобу, яким
керувала особа, визнана винною у
вчиненні даної пригоди.
При цьому позовна заява була
відправлена позивачем на адресу суду
24.12.2013, що підтверджується відтиском
печатки поштового відділення, тобто з
пропуском строку позовної давності.
Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного
кодексу України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
У судовому засіданні 20.01.2014 представник
відповідача подав відзив на позовну
заяву, в якому просив визнати строк
позовної давності пропущеним та
відмовити в задоволенні позовних вимог
Оскільки позивач не зазначив жодних
правових підстав для визнання
поважними причин пропуску ним строку
позовної давності, у відповідності до
ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строку
позовної давності є підставою для
Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ст. 49, ст.ст.75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд
1. У позові Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Брокбізнес" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Активна косметика"
2. Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
через господарський суд міста Києва
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня підписання повного
Повний текст рішення складено 24.01.2014
Суддя