ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

22 січня 2014 року
Справа № 913/3443/13

Провадження №9пн/913/3443/13

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Кіровськ Луганської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м.
Кіровськ

про визнання дійсним договору
купівлі-продажу та визнання права
власності

Суддя Ворожцов
А.Г.,

секретар судового засідання Берещенко
Н.Ю.,

в присутності представників:

від позивача - не прибув,

від відповідача - не прибув

в с т а н о в и в:

суть спору: позивачем, ОСОБА_1, заявлені
вимоги про:

- визнання дійсним договору
купівлі-продажу приміщення від 01.12.13,
укладеного ним з відповідачем,

- визнання за ним права власності на
приміщення громадського харчування,
яке розташоване у міському парку м.
Кіровська.

В обґрунтування вимог позивач
посилається на укладений між ним та
відповідачем, підприємцем ОСОБА_1,
договір купівлі-продажу приміщення
громадського харчування, яке
розташоване у міському парку м.
Кіровська, згідно з яким відповідач
передав, а позивач отримав спірне
майно.

За умовою п. 3 договору його нотаріальне
посвідчення мало було відбутися не
пізніше 1-го жовтня 2013 року, однак, як
стверджує позивач, відповідач не
з'явився до нотаріуса, через що позивач
позбавлений можливості розпоряджатися
належним йому нерухомим майном.

Ані позивач, ані відповідач чи їх
представники вдруге не прибули у
судове засідання, тому, враховуючи
наявні у справі матеріали, суд на
підставі ст. 75 ГПК України розглядає
справу за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши матеріали справи та фактичні
обставини, суд дійшов наступного
висновку.

Кінцевий інтерес позивача полягає у
визнанні за ним права власності на
спірне нерухоме майно.

Щодо вимоги про визнання дійсним
договору купівлі-продажу приміщення
від 01.12.13.

Якщо одна із сторін договору про
відчуження майна ухиляється від
нотаріального посвідчення цього
договору, інша сторона вправі
звернутися до господарського суду з
позовом про визнання договору дійсним
(частина друга статті 220 ЦК України).
Такий позов підлягає задоволенню, якщо
буде встановлено, що сторони
домовилися стосовно усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору; у
з'ясуванні відповідних обставин слід
мати на увазі, зокрема, приписи статті
664 названого Кодексу щодо моменту
виконання обов'язку продавця передати
товар покупцеві.

Судом встановлено, що 1 грудня 2013 року
між позивачем та відповідачем було
укладено договір купівлі-продажу
приміщення громадського харчування
(а.с. 7), яке розташоване у міському парку
м. Кіровська, згідно з яким відповідач
передав, а позивач отримав спірне
майно.

За умовою п. 3 договору його нотаріальне
посвідчення мало було відбутися не
пізніше 1-го жовтня 2013 року.

Суд звертає увагу, що спірний договір
був укладений 1 грудня 2013 року, а
нотаріальне посвідчення цього
договору мало було відбутися раніше
укладення спірного договору на 2
місяці.

Крім того, договором не передбачено
яким чином, у якого нотаріуса та за якою
адресою має відбутися нотаріальне
посвідчення спірного договору
купівлі-продажу, тому відповідач не мав
фізичної можливості прийняти участь у
нотаріальному посвідченні договору.

Частина 1 статті 33 ГПК України вимагає
від сторони довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Однак позивачем не надано жодних
належних доказів ухиляння відповідача
від нотаріального посвідчення
договору купівлі-продажу.

Щодо вимоги про визнання права
власності на приміщення громадського
харчування.

Власник майна в силу припису статті 392
ЦК України може подати до
господарського суду позов про визнання
його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою.

За відсутності доказів оспорювання чи
невизнання відповідачем права
власності позивача на певне майно
відсутні й підстави для визнання права
власності на це майно, оскільки право
позивача не порушене.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах не
заборонених законом, зокрема із
правочинів.

Таким чином, визнання права власності
здійснюється господарським судом за
наявності існуючого (згідно приписів
законодавства) права власності на
майно в межах спору власника з іншою
особою про право на це майно.

Оскільки позивачем не доведені ті
обставини, на які він посилається як на
підставу своїх вимог у визначений
процесуальним законом спосіб, у
задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 47-1, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення підписане 23.01.14.

Суддя
А.Г. Ворожцов