ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2014 р.Справа № 922/4840/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання
Луніній О.В.

розглянувши справу

за позовом Прокуратури
Богодухівського району Харківської
області, м. Богодухів в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції в Харківській області, м.
Харків Богодухівської міської ради
Харківської області, м. Богодухів до
Приватного акціонерного товариства
"Богодухівський хлібозавод "Апі-Плюс",
м. Богодухів про стягнення коштів у
сумі 22 048,00 грн. за участю представників
сторін:

прокурора - Хряк О.О., посвідчення 013774
від 06 грудня 2012 року

позивача-1 - Сосіна І.О., довіреність від
08 січня 2014 року

позивача-2 - не з'явився

відповідача - Котиш В.Я., керівник

за відсутності клопотання технічна
фіксація судового процесу не
здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Прокуратура Богодухівського району
Харківської області, м. Богодухів, в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції в Харківській
області, м. Харків, та Богодухівської
міської ради Харківської області, м.
Богодухів, звернулась до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
просить суд стягнути з відповідача -
Приватного акціонерного товариства
"Богодухівський хлібозавод "Апі-Плюс",
м. Богодухів, на користь держави в особі
Державної екологічної інспекції в
Харківській області, м. Харків, шкоду,
завдану самовільним водокористуванням
у розмірі 22 048,00 грн. Одночасно з
позовною заявою прокурором подана
заява про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на майно Приватного
акціонерного товариства
"Богодухівський хлібозавод "Апі-Плюс",
м. Богодухів, а саме на: ГАЗ 52, 1992 року
випуску, номерний знак 8514 АХ; ГАЗ 3302, 2002
року випуску, номерний знак 30098 ХА; ГАЗ
33021, 2001 року випуску, номерний знак 18772
ХА; ГАЗ 3307, 1994 року випуску, номерний
знак АХ 1438 АА; ГАЗ 5312, 1989 року випуску,
номерний знак АХ 1439 АА. Судові витрати
прокурор просить суд покласти на
відповідача.

Свої позовні вимоги обґрунтовує
порушенням відповідачем ст. ст. 44, 49
Водного кодексу України, ст.ст. 47, 68, 69
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища".

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 22 листопада 2013
року було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі № 922/4840/13 та призначено її
розгляд у відкритому судовому
засіданні на 09 грудня 2013 року. Водночас,
зазначеною ухвалою суду відмовлено
прокурору в задоволенні клопотання про
накладення арешту на майно та грошові
кошти відповідача.

03 грудня 2013 року до господарського суду
Харківської області від першого
позивача надійшли письмові пояснення
(вх. № 44883) з доданими до них
документами, які долучені судом до
матеріалів справи.

05 грудня 2013 року до господарського суду
Харківської області від відповідача
факсом надійшло клопотання (вх. № 45158)
про відкладення розгляду справи, яке
мотивовано неможливістю директора
підприємства відповідача бути
присутнім в судовому засіданні 09
грудня 2013 року. Зазначене клопотання
долучено судом до матеріалів справи.

В призначене судове засідання 09 грудня
2013 року з'явився прокурор та перший
позивач, які проти відкладення
розгляду справи не заперечили.

Другий позивач та відповідач в судове
засідання не з'явились. Про час та місце
проведення судового засідання були
повідомлені належним чином, про що
свідчать наявні в матеріалах справи
поштові повідомлення про вручення
ухвали суду від 22 листопада 2013 року про
порушення провадження у справі (арк.с. 65
- 66).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 09 грудня 2013
року розгляд справи відкладено на 23
грудня 2013 року.

В призначене судове засідання 23 грудня
2013 року з'явились прокурор,
представники першого позивача та
відповідача. Представник другого
позивача в судове засідання не
з'явився.

Відповідач просить суд відкласти
розгляд справи у зв'язку з неотриманням
відповідачем примірника позовної
заяви та доданих до неї документів, про
що подав відповідне клопотання (вх. №
48182).

Прокурор та перший позивач заперечують
проти задоволення клопотання
відповідача, оскільки вважають, що він
мав достатньо часу для ознайомлення з
матеріалами справи.

Враховуючи відсутність в матеріалах
справи оригіналу опису та касового
чеку про направлення позовної заяви з
додатковми з боку прокуратури на
адресу відповідача від 19.11.2013 року, яки
витребовувались судом попередніми
ухвалами суду, ухвалою господарського
суду Харківської області від 23 грудня
2013 року розгляд справи відкладено на 20
січня 2014 року.

14 січня 2014 року до господарського суду
Харківської області від прокурора
надійшов супровідний лист (вх. № 897), в
якому прокурор просить суд долучити до
матеріалів справи докази направлення
відповідачу примірника позовної заяви
з додатками, а також Витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців стосовно
відповідача, які долучені судом до
матеріалів справи.

20 січня 2014 року до господарського суду
Харківської області від другого
позивача за допомогою факсимільного
зв'язку надійшло клопотання (вх. № 1523)
про розгляд справи без участі його
представника, яке долучено судом до
матеріалів справи.

В призначене судове засідання 20 січня
2014 року з'явились прокурор,
представники першого позивача та
відповідача. Представник другого
позивача в судове засідання не
з'явився.

Перший позивач надав до суду
клопотання (вх. № 1619) про долучення до
матеріалів справи додаткових
документів у справі, яке долучено судом
до матеріалів справи.

Відповідач звернувся до суду з усним
клопотанням про відкладення розгляду
справи з метою ознайомлення з
матеріалами справи та підготовки
додаткових доказів на підтвердження
своєї правової позиції та продовження
строку розгляду спору.

Прокурор та перший позивач проти
задоволення клопотання відповідача
заперечують.

Дослідивши усне клопотання
відповідача суд відмовляє в його
задоволенні, оскільки, як вбачається
матеріалів справи, за клопотаннями
відповідача ухвалами господарського
суду Харківської області від 09 грудня
2013 року та від 23 грудня 2013 року розгляд
даної справи вже було відкладено саме з
метою надання відповідачу можливості
ознайомитися з матеріалами справи.
Натомість, відповідач звернувся до
суду із відповідним клопотанням лише 17
січня 2014 року та фактично з'явився до
суду для ознайомлення з матеріалами
справи 20 грудня 2014 року, тобто в день
проведення судового засідання. Також
суд вважає за необхіне зазначити про
те, що ст. 69 ГПК України визначено
строки, впродовж яких спір має бути
вирішено судом. Строк на вирішення
даного спору спливає 20 січня 2014 року,
водночас відповідачем винятковість
випадку щодо продовження строку
розгляду спору не доведено.

Згідно з частиною третьою статті 22 ГПК
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
інтересів другої сторони, вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження сіх обставин
справи.

Аналізуючи усне клопотання
відповідача, суд дійшов висновку про
те, що відповідач зловживає наданими
йому процесуальними правами, а його
діяльність спрямована, зокрема, на
затягування строків розгляду
господарської справи, що суперечить,
зокрема, вимогам ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, учасницею якої є
Україна, стосовно права кожного на
розгляд його справи упродовж розумного
строку. При цьому під затягуванням
судового процесу розуміються дії або
бездіяльність учасника судового
процесу, спрямовані на: неможливість
початку розгляду судом порушеної
провадженням справи; неможливість
прийняття судом рішення в даному
судовому засіданні; створення інших
перешкод у вирішенні спору по суті з
метою недосягнення результатів такого
вирішення.

За таких підстав, суд вважає, що
відповідач мав достатньо часу для
ознайомлення з матеріалами справи та
підготовки до судового засідання,
водночас, в матеріалах справи в
сукупності наявні докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, а тому
відмовляє в задоволенні усного
клопотання відповідача, як в
безпідставно заявленому.

Прокурор та перший позивач позовні
вимоги підтримують та наполягають на
задоволенні позову.

Відповідач проти позову заперечує та
просить суд відмовити в його
задоволенні.

Враховуючи достатність часу, наданого
прокурору, позивачеві та відповідачеві
для підготовки до судового засідання
та підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
учасникам судового процесу створені
усі належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами у відповідності до ст. 75
ГПК України.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

У період з 20 лютого 2013 року по 28 лютого
2013 року Державною екологічною
інспекцією у Харківській області,
відповідно до ст. 20 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища", на вимогу прокуратури
Богодухівського району Харківської
області від 24 грудня 2012 року за №
04-26-211вих12, здійснено позапланову
перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства ВАТ
"Богодухівський хлібозавод" (назву
змінено з ВАТ "Богодухівський
хлібозавод" на Приватне акціонерне
товариство "Богодухівський хлібозавод
"АПІ-ПЛЮС" шляхом внесення змін до
статуту підприємства, державну
реєстрацію яких проведено 11 лютого 2013
року).

В ході даної перевірки Державною
екологічною інспекцією в Харківській
області були виявлені порушення
відповідачем водного законодавства, а
саме - зафіксовано самовільний забір
води з підземних джерел (свердловини)
державного значення без дозволу на
спеціальне водокористування, про що
було зазначено в акті перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами № 228/01-03, який був підписаний
директором підприємства відповідача
без зауважень.

За результатами зазначеної перевірки
було також встановлено, що ВАТ
"Богодухівський хлібозавод"
розташовано на двох проммайданчиках:
проммайданчик № 1, що знаходиться в м.
Богодухів по вул. Шевченка,1;
проммайданчик № 2, який розташований в
с. Хрущева-Микитівка Богодухівського
району Харківської області. На
проммайданчику № 1 знаходиться
артсвердловина, глибиною 10 м, дебіт 0,2
м.куб/год. Паспорт на свердловину - в
наявності, як і в наявності дозвіл на
спецводокористування від 08 серпня 2008
року Укр. № 4384 А/Хар., термін дії якого
становить до 30 серпня 2011 року. В
зазначеному акті також вказано, що
підприємство відповідача звітує за
формою 2-ТП (водогосп), відповідно до
якої у 2011 року підприємством забрано
води з автосвердловини у кількості 0,300
тис.куб.м (за період з 01 вересня 2011 року
по 31 грудня 2011 року забрано води з
автосвердловини у кількості 0,100 куб.м.,
у 2012 році забрано води з
автосвердловини у кількості 0,400 куб.м.
Таким чином, здійснено самовільний
водозабір з свердловини в період з 01
вересня 2011 року по 01 жовтня 2012 року.

01 березня 2013 року Державною
екологічною інспекцією в Харківській
області був виданий Припис № 08-25-24 для
усунення порушень природоохоронного
законодавства, виявлених під час
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища.

За наслідками виявлених порушень
природоохоронного законодавства
інспектором Державної екологічної
інспекції в Харківські області, було
складено протокол про адміністративне
правопорушення № 000953 від 08 квітня 2013
року та винесено постанову про
накладення адміністративного
стягнення № 08-26-190 від 08 квітня 2013 року,
згідно яких за допущення самовільного
водокористування з підземних джерел
без дозволу на спеціальне
водокористування у період з 01 вересня
2011 року по 01 жовтня 2012 року, голову
правління ВАТ "Богодухівський
хлібозавод" - Котиш Віктора Яновича,
було визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого частиною 2 ст. 61 КУпАП, та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 85,00 грн., який
був сплачений порушником добровільно
згідно квитанції № 072038900 від 15 квітня
2013 року.

За наслідками перевірки Державною
екологічною інспекцією у Харківській
області відповідно до Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону і
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від 20
липня 2009 року № 389 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 14 серпня
2009 року за № 767/16783, проведено
розрахунок збитків, заподіяних державі
внаслідок вищевказаних порушень
відповідачем, загальний розмір яких
склав 22 048,00 грн. та складено претензії:
№ 81 від 16 квітня 2013 року на суму 18 004,00
грн. та № 82 від 16 квітня 2013 року на суму 4
044,00 грн. щодо добровільного
відшкодування спричиненої шкоди.

Однак, після отримання претензій,
відповідач шкоду не сплатив, що
призвело до звернення прокурора з
позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них, суд
виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Водного кодексу
України (надалі - ВК України),
водокористування може бути двох видів -
загальне та спеціальне.

Спеціальне водокористування - це забір
води з водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.
Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських та
інших державних і громадських потреб.
(стаття 48 ВК України).

Відповідно до ст. 49 ВК України,
спеціальне водокористування
здійснюється на підставі дозволу.
Дозвіл на спеціальне водокористування
видається: державними органами охорони
навколишнього природного середовища -
у разі використання води водних
об'єктів загальнодержавного значення;
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим, обласними, Київською та
Севастопольською міськими Радами за
погодженням з державними органами
охорони навколишнього природного
середовища - у разі використання води
водних об'єктів місцевого значення.
Видача дозволу на спеціальне
водокористування здійснюється за
клопотанням водокористувача з
обґрунтуванням потреби у воді,
погодженим з державними органами
водного господарства, - в разі
використання поверхневих вод,
державними органами геології - в разі
використання підземних вод та
державними органами охорони здоров'я -
в разі використання водних об'єктів,
віднесених до категорії лікувальних.
Порядок погодження та видачі дозволів
на спеціальне водокористування
затверджується Кабінетом Міністрів
України. У дозволі на спеціальне
водокористування встановлюються ліміт
забору води, ліміт використання води та
ліміт скидання забруднюючих речовин. У
разі настання маловоддя ці ліміти
можуть бути зменшені спеціально
уповноваженими державними органами
без коригування дозволу на спеціальне
водокористування. Спеціальне
водокористування є платним.

Однак, у порушення даних норм,
відповідач у період з 01 вересня 2011 року
по 01 жовтня 2012 року здійснював забір
підземних вод за відсутністю
спеціального дозволу на спеціальне
водокористування.

Відповідно до ст. 110 Водного кодексу
України, порушення водного
законодавства тягне за собою
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством України.

Відповідно до ст. 111 Водного кодексу
України підприємства, установи,
організації і громадяни України, а
також іноземні юридичні і фізичні
особи та особи без громадянства
зобов'язані відшкодувати збитки,
завданими внаслідок порушення водного
законодавства, в розмірах і порядку,
встановлених законодавством України.
Відшкодування збитків, завданих
внаслідок порушень водного
законодавства, не звільняє винних від
сплати збору за спеціальне
водокористування, а також від
необхідності здійснення заходів щодо
ліквідації шкідливих наслідків.

В зв'язку з вищевикладеним вбачається,
що протиправною діяльністю
відповідача (самовільне користування
водою із водних об'єктів) навколишньому
природному середовищу заподіяно шкоду,
у розмірі 22 048,00 грн.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 68 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища", підприємства, установи,
організації та громадяни зобов'язані
відшкодувати шкоду, заподіяну ними
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, в порядку та розмірах,
встановлених законодавством України.
Застосування заходів дисциплінарної,
адміністративної або кримінальної
відповідальності не звільняє винних
від компенсації шкоди, заподіяної
забрудненням навколишнього природного
середовища та погіршення якості
природних ресурсів.

Згідно ст. 69 даного Закону, шкода,
заподіяна внаслідок порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації, як правило, в
повному обсязі без застосування норм
зниження розміру стягнення та
незалежно від збору за забруднення
навколишнього природного середовища
та погіршення якості природних
ресурсів.

Виходячи з положень ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала; особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідач не надав суду доказів
відшкодування заподіяної шкоди.

Зважаючи на вищевикладене та
враховуючи доведеність факту
порушення відповідачем вимог чинного
законодавства, прямого причинного
зв'язку та розміру шкоди, суд знаходить
позовні вимоги про стягнення з
відповідача шкоди в розмірі 22 048,00 грн.
обґрунтованими, доведеними та
підлягаючими задоволенню в повному
обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судові
витрати зі сплати судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 22, 29, 32-34, 43, 44, 49, 69,
75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Богодухівський хлібозавод
"АПІ-ПЛЮС", 62103, Харківська область,
Богодухівський район, м. Богодухів, вул.
Шевченка, 1 () на користь
держави в особі Державної екологічної
інспекції в Харківській області шкоду,
завдану самовільним водокористуванням
у розмірі 22 048,00 грн. на розрахунковий
рахунок місцевого бюджету
Богодухівської міської ради
Харківської області на р/р № 0082,
, банк ГУДКУ у
Харківській області, УДК у
Харківському районі, МФО 851011 для
зарахування по коду бюджетної
класифікації 22080402 "Грошові стягнення
за шкоду, заподіяну порушенням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності".

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Богодухівський хлібозавод
"АПІ-ПЛЮС", 62103, Харківська область,
Богодухівський район, м. Богодухів, вул.
Шевченка, 1 () на користь
державного бюджету України (одержувач
коштів - Управління державної
казначейської служби у Дзержинському
районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м.
Харків, 61166, , рахунок
3003, банк одержувача - Головне
управління державної казначейської
служби України у Харківській області,
МФО 851011, код бюджетної класифікації
22030001) 1 720,50 грн. судового збору.

Видати накази після набрання судовим
рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу, а
прокурор апеляційне подання протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено 24.01.2014 р.

Суддя Калініченко Н.В.

Справа № 922/4840/13