ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2014 р.Справа № 922/5297/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання
Васильєва Л.О.

розглянувши справу

за позовом Прокурора Золочівського
району Харківської області, смт.
Золочів за участю Прокурора міста
Харкова в інтересах держави в особі
Жовтневої сільської ради
Золочівського району Харківської
області, с. Жовтневе до ТОВ "Сінтал
Агро Трейд", смт.Золочів про стягнення
5067,67грн. за участю представників
сторін:

позивача - Соломаха О.І., голова
сільської ради за дов. № б/н від 20.01.2014р.

відповідача - не з'явився

прокурор - Зливка К.О., посв. № 013773 від
06.12.2012р.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом в
інтересах держави в особі позивача, в
якому просить стягнути з відповідача
5067,67грн. заборгованості з орендної
плати. Свої вимоги прокурор
обґрунтовує невиконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань за
договорами оренди індивідуально
визначеного майна, що належить до
комунальної власності, внаслідок чого
виникла заборгованість, яка до цього
часу не сплачена.

Окрім того, в позовній заяві прокурор
просить суд з метою забезпечення
позову накласти арешт на майно та
грошові кошти відповідача.

Розглянувши заяву прокурора про
забезпечення позову суд визнає її не
обґрунтованою та такою, що не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 66 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 16 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову", особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних
вимог, передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних
обставин, з якими пов'язується
застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для
задоволення відповідної заяви.

Зі змісту позовної заяви та доданих до
неї документів суд не вбачає будь яких
підстав забезпечення позову,
передбачених ст. 66 ГПК України, та
прокурором не доведено належними
доказами, що невжиття таких заходів
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в
задоволенні заяви прокурора про вжиття
заходів забезпечення позову.

В судовому засіданні прокурор
підтримав заявлений позов, просить суд
його задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позов прокурора в
повному обсязі.

Відповідач правом на участь
представника у судовому засіданні не
скористався, причину неявки не
повідомив, відзиву на позов та
витребуваних судом документів не
надав. Про дату, час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про що свідчить відмітка про
направлення ухвали про порушення
провадження у справі та призначення її
до розгляду за адресою, вказаною у
позовній заяві та Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб - підприємців № 611868 від
09.11.2013р. повідомлення про вручення
відповідного поштового відправлення.

Відповідно до ч.1 ст. 64 ГПК України,
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається зазначеним
особам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Враховуючи те, що норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній матеріалами в порядку
ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані докази, заслухавши
пояснення прокурора та представника
позивача, суд встановив наступне.

Між Виконавчим комітетом Жовтневої
сільської ради (Орендодавець) та ТОВ
«Сінтал Агро Трейд» (Орендар) 02.04.2007
укладено договір оренди індивідуально
визначеного майна, що належить до
комунальної власності та перебуває на
балансі Жовтневої сільської ради -
нежитлового приміщення (Будинок
соціальної сфери), розташованого за
адресою: с. Жовтневе, вул. Жовтнева, 5,
загальною площею 47,6 м. кв., строком до
01.10.2007 та з орендною платою 95 грн. 20 коп.
за місяць.

Відповідно до акта - приймання передачі
від 02.04.2007р. Жовтневою сільською радою
передано ТОВ «Сінтал Агро Трейд» в
строкове платне користування
нежитлове приміщення, розташоване за
адресою с. Жовтневе, вул. Жовтнева, 5,
загальною площею 47,6 м. кв.

Упродовж 2008 - 2011 років зазначений
договір переукладався на новий строк.
Так, 02.01.2008р. укладено аналогічний
договір оренди строком до 02.01.2009р. з
орендною платою 238 грн. за місяць (акт
приймання - передачі орендованого
майна від 02.01.2008р.); 02.01.2009р. укладено
договір оренди строком до 02.01.2010р. з
орендною платою 238 грн. за місяць (акт
приймання - передачі орендованого
майна від 02.01.2009р.); 04.01.2010р. укладено
договір оренди строком до 04.01.2011р. з
орендною платою 238 грн. за місяць (акт
приймання - передачі орендованого
майна від 04.01.2010р.).

04.01.2011 між Виконавчим комітетом
Жовтневої сільської ради та ТОВ
«Сінтал Агро Трейд» укладено договір
оренди нерухомого майна, що перебуває
на балансі Жовтневої сільської ради -
нежитлового приміщення, розташованого
за адресою с. Жовтневе, вул. Жовтнева, 5,
загальною площею 47,6 м. кв., строком до
04.01.2012р.

Відповідно до п.5.3 договорів оренди від
02.04.2007р., 01.01.2008р., 02.01.2009р., 04.01.2010р.,
04.01.2011р. Орендар зобов'язався своєчасно
і в повному обсязі вносити орендну
плату та інші платежі, передбачені цими
договорами.

Пунктом 3.4 вказаних договорів
передбачено, що орендна плата
перераховується Орендарем щомісячно,
до 25 числа місяця.

Як зазначає прокурор в позовній заяві,
в порушення умов укладених договорів
та взятих на себе зобов'язань
відповідач своєчасно і в повному
обсязі на сплачував орендну плату.
Відповідно до наданої позивачем
довідки заборгованість виникла з
25.05.2010р. та станом на 24.10.2013р. складає
8375,00грн., однак, враховуючи строки
позовної давності, на момент звернення
до суду сума заборгованості яку
прокурор просить стягнути з
відповідача складає 5067,67грн.

Як свідчать наявні в матеріалах справи
документи, позивач, в порядку
досудового врегулювання спору
направив на адресу відповідача вимоги
про погашення заборгованості від
14.04.2011р. за № 101, 30.06.2011р. за № 172, 17.11.2011р.
за № 323 та 14.06.2013р. за № 145/1, які залишені
відповідачем без задоволення. Як
зазначають прокурор та позивач в
судовому засіданні, станом на момент
розгляду справи заборгованість
відповідача перед позивачем не
погашена.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України
з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Частиною 3 ст. 18 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" визначено, що Орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі. Згідно ч.1
ст. 19 зазначеного Закону, Орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
встановлює, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається,
якщо інше не встановлено договором
або законом.

Враховуючи вказані обставини суд
дійшов висновку, що відповідач порушив
умови укладених з позивачем договорів
та вимоги ст. 526 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. За таких підстав, суд
вважає вимоги прокурора про стягнення
з відповідача 5067,67грн. заборгованості з
орендної плати обґрунтованими та
підлягаючими задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших
підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Якщо спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Судовий
збір, від сплати якого позивач у
встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші
витрати, пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Таким чином, суд вважає необхідним
витрати по сплаті судового збору у сумі
1720,50грн. покласти на відповідача.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.
193 Господарського кодексу України,
ст.ст. 525, 526, 530, 612, 629 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 1, 12, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви прокурора про
вжиття заходів забезпечення позову
відмовити.

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінтал Агро Трейд"
(62203, Харківська обл., Золочівський р-н,
смт.Золочів, вул.Піонерська,40; ) на користь Жовтневої
сільської ради Золочівського району
Харківської області (62251, Харківська
обл., Золочівський р-н., с.Жовтневе,
майдан Жовтневий,1; )
5067,67грн. заборгованості з орендної
плати.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінтал Агро Трейд"
(62203, Харківська обл., Золочівський р-н,
смт.Золочів, вул.Піонерська,40; ) на користь державного
бюджету України (одержувач коштів -
Управління державної казначейської
служби у Дзержинському районі м.
Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166,
, рахунок 3003, банк
одержувача - Головне управління
державної казначейської служби
України у Харківській області, МФО 851011,
код бюджетної класифікації 22030001)
1720,50грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили
видати накази.

Повне рішення складено 24.01.2014 р.

Суддя Присяжнюк О.О.