м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20554/13 08.01.14

Суддя Отрош І.М., розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Екосервіс
груп"дофізичної особи-підприємця
Бондара Євгена
Валерійовичапростягнення 4717 грн. 80
коп.Представники: від позивача:
Можарівська С.М. - представник за
довіреністю б/н від 01.07.2013;від
відповідача: не з'явились.ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

24.10.2013 до Господарського суду м. Києва
надійшла позовна заява Товариства з
обмеженою відповідальністю "Екосервіс
груп" з вимогами до фізичної
особи-підприємця Бондар Євгена
Валерійовича про стягнення
заборгованості за договором на вивіз
твердих побутових відходів (ТПВ) та
великогабаритного (будівельного)
сміття № 36 від 01.01.2011 у розмірі 4717 грн. 80
коп., в тому числі 3735 грн. 54 коп.
заборгованості за надані послуги та 979
грн. 26 коп. пені.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач в
порушення норм чинного законодавства
України та укладеного між сторонами
договору на вивіз твердих побутових
відходів (ТПВ) та великогабаритного
(будівельного) сміття № 36 від 01.01.2011 не
виконав взяті на себе зобов'язання, у
зв'язку з чим в останнього виникла
заборгованість за отримані послуги за
період з 01.01.2011 по 08.10.2013 у розмірі 3735
грн. 54 коп. Крім того у зв'язку з
неналежним виконання зобов'язань за
договором позивачем нараховано пеню у
розмірі 979 грн. 26 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 25.10.2013 порушено провадження у
справі № 910/20554/13 та справу призначено
до розгляду на 08.11.2013.

07.11.2013 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника позивача надійшли
письмові пояснення до позовної заяви
та документи на виконання вимог суду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 08.11.2013 розгляд справи відкладено на
22.11.2013, у зв'язку із задоволенням
клопотання представника позивача про
відкладення розгляду справи, неявкою
представника відповідача у судове
засідання та неподанням останнім
витребуваних доказів.

18.11.2013 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника позивача надійшли
письмові пояснення до позовної заяви

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 22.11.2013 розгляд справи відкладено на
06.12.2013, у зв'язку з неявкою
представників сторін у судове
засідання та неподанням відповідачем
витребуваних доказів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 06.12.2013 розгляд справи відкладено на
20.12.2013, у зв'язку з неявкою представника
відповідача у судове засідання та
неподанням відповідачем витребуваних
доказів.

17.12.2013 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника позивача надійшли
письмові пояснення до позовної заяви

У судове засідання 08.01.2014 з'явився
представник позивача, гадав пояснення
по суті справи та подав клопотання про
продовження строку розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 20.12.2013 продовжено строк розгляду
справи на п'ятнадцять днів та розгляд
справи призначено на 08.01.2014.

Представник відповідача у судове
засідання 08.01.2014 не з'явився, клопотання
про відкладення розгляду справи не
подав, вимоги суду не виконав, про
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

У судове засідання 08.01.2014 з'явився
представник позивача та надав
пояснення по суті справи, відповідно до
яких і повному обсязі підтримав
заявлені позовні вимоги та просить суд
їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувається з
урахуванням положень ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
матеріалами.

У судовому засіданні 08.01.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані суду
докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2011 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ековервіс груп»
(перевізник за договором) та фізичною
особою - підприємцем Бондарем Євгеном
Валерійовичем (замовник за договором)
укладено договір на вивіз твердих
побутових відходів (ТПВ) та
великогабаритного (будівельного)
сміття № 36, відповідно до умов якого
замовник доручає, а перевізник бере на
себе відповідальність за виконання
робіт по вивозу з території замовника
твердих побутових відходів (далі - ТПВ)
щовівторка та щоп'ятниці, крім
святкових та неробочих днів (згідно
режиму роботи комунальних служб м.
Києва, пов'язаних із вивозом ТПВ) у
розмірі 8,8 м3 на місяць та
великогабаритного сміття за фактом
накопичення та по заявці замовника на
територію місць їх захоронення чи
утилізації.

У відповідності до пункту 6.1. договору
термін дії договору встановлюється до
31.12.2011.

Згідно з умовами пункту 2.1 договору
перевізник зобов'язаний виконувати
роботи по вивозу ТПВ і
великогабаритного сміття в повному
обсязі, згідно обумовленої в п. 1.3. цього
договору періодичності вивозу, а також
здійснювати вивіз ТПВ і
великогабаритного сміття,
дотримуючись екологічних та
санітарних норм та правил, за виконання
яких несе повну відповідальність.

У відповідності до пункту 2.2 договору
замовник зобов'язаний виконувати
оплату послуг перевізника своєчасно і
в повному обсязі, згідно умов розділу 3
цього договору, забезпечити
перевізнику вільний доступ до
контейнерів, забезпечити окреме
зберігання великих габаритних
предметів, будівельних та скляних
відходів та не допускати завантаження
у контейнери великих габаритних
предметів, будівельних відходів,
вибухонебезпечних, легкозаймистих,
їдких, отруйних та радіоактивних
предметів.

Положеннями пункту 3.1. договору
сторонами встановили, що загальна
вартість послуг по вивозу ТПВ в місяць
складає: без ПДВ - 293 грн. 33 коп. ПДВ 20% - 58
грн. 67 коп. Загальна вартість послуг по
вивозу ТПВ з ПДВ - 352 грн.00 коп.

У відповідності до протоколу
погодження договірної ціни від 01.01.2011
згідно договору № 36 від 01.01.2011 сторони
дійшли згоди, що вивіз 1 м3 ТПВ становить
40 грн. 00 коп. з ПДВ та вивіз 1 м3
великогабаритного(будівельного)
сміття становить 45 грн. 00 коп. з ПДВ.

Оплата послуг здійснюється згідно
фактично виконаного об'єму робіт (пункт
3.2. договору).

Відповідно до пункту 3.3. договору
розрахунок за вивіз великогабаритного
сміття проводиться окремо по факту
вивозу.

Згідно з пунктом 3.4. договору
підтвердження виконання об'єму робіт
проводиться замовником щомісячно
шляхом підписання акту виконаних
робіт.

Дослідивши зміст укладеного між
позивачем та відповідачем договору,
суд дійшов висновку, що даний правочин
за своєю правовою природою є договором
про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного
кодексу України, за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки, та в
порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, на виконання умов
договору позивач надав відповідачу
послуги з вивезення твердих побутових
відходів, що підтверджується
підписаними та скріпленими печатками
сторін актами здачі-приймання робіт
(надання послуг), а саме: № ОУ-0000029 від
31.01.2011 на суму 351 грн. 96 коп., № ОУ-0000130 від
28.02.2011 на суму 351 грн. 96 коп., № ОУ-0000581 від
30.06.2011 на суму 351 грн. 96 коп., № ОУ-0000699 від
31.07.2011 на суму 351 грн. 96 коп., № ОУ-0000819 від
31.08.2011 на суму 351 грн. 96 коп., № ОУ-0000940 від
30.09.2011 на суму 351 грн. 96 коп., № ОУ-0001058
від 31.10.2011 на суму 351 грн. 96 коп., № ОУ-0001304
від 31.12.2011 на суму 263 грн. 98 коп., а також
виставленими позивачем
рахунками-фактурами на оплату
отриманих послуг, а саме: № СФ-0000093 від
31.01.2011, № СФ-0000138 від 28.02.2011, № СФ-0000609 від
30.06.2011, № СФ-0000727 від 31.07.2011, № СФ-0000853 від
31.08.2011, № СФ-0000977 від 30.09.2011, № СФ-0001094 від
31.10.2011, № СФ-0001221 від 30.11.2011 та № СФ-0001350
від 31.12.2011 (належним чином завірені
копії яких наявні в матеріалах справи).

18.10.2012 позивачем на адресу відповідача
направлено лист-вимогу від 18.10.2012
№ 51 про оплату заборгованості за
виконанні роботи, який був отриманий
відповідачем 22.10.2012, що підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення № 034. Однак відповідачем не було
виконано обов'язку з оплати наданих
позивачем послуг.

Надані позивачем акти здачі-приймання
робіт (надання послуг) № ОУ-0000234 від
31.03.2011 на суму 351 грн. 96 коп., № ОУ-0000353 від
30.04.2011 на суму 351 грн. 96 коп., № ОУ-0000467 від
31.05.2011 на суму 351 грн. 96 коп. та № ОУ-0001177
від 30.11.2011 на суму 351 грн. 96 коп. не можуть
бути прийнятим судом в якості
належного та допустимого доказу
надання відповідачу та прийняття
останнім послуг за договором на вивіз
твердих побутових відходів (ТПВ) та
великогабаритного (будівельного)
сміття від 01.01.2011 № 36, оскільки вони
містять відтиск штампу фізичної
особи-підприємця Бондаря Геннадія
Валерійовича (ідентифікаційний номер
), тоді як відповідачем у даній
справі та замовником за договором на
вивіз твердих побутових відходів (ТПВ)
та великогабаритного (будівельного)
сміття від 01.01.2011 № 36 є фізична
особа-підприємець Бондар Євген
Валерійович (ідентифікаційний код
). Крім того, позивачем не надано
суду доказів наявності у ФОП Бондаря
Г.В. повноважень діяти від імені ФОП
Бондара Є.В., а саме повноважень щодо
підписання від імені ФОП Бондара Є.В.
зазначених актів здачі-приймання робіт
(надання послуг).

Як встановлено судом, відповідачем
було здійснено часткову оплату
отриманих послуг у розмірі 400 грн. 00 коп.
(призначення платежу: оплата згідно
рахунку-фактури СФ-0001221 від 30.11.2011), що
підтверджується наявною в матеріалах
справи випискою по особовому рахунку
позивача за 06.04.2012, а також у розмірі 1000
грн. 00 коп., що підтверджується наявною
в матеріалах справи випискою по
особовому рахунку позивача за 23.08.2011.

У відповідності до письмових пояснень
до позовної заяви від 09.12.2013 № 9 (вх. №
06-20/41792/13 від 17.12.2013) позивача оплату у
розмірі 1000 грн. 00 коп., проведену 23.08.2011,
було зараховано в рахунок погашення
боргу за укладеним між сторонами
договором від 01.01.2010 № 30, оскільки
зазначений платіж не мав чіткого
призначення платежу. Платіж у розмірі
400 грн. 00 коп., здійснений в оплату
рахунку-фактури СФ-0001221 від 30.11.2011,
позивачем розподілено, оскільки
рахунок-фактура СФ-0001221 від 30.11.2011
виставлено на суму 351 грн. 96 коп. Таким
чином, позивачем в рахунок погашення
заборгованості за договором на вивіз
твердих побутових відходів (ТПВ) та
великогабаритного (будівельного)
сміття № 36 від 01.01.2011 зараховано 351 грн.
96 коп., а 48 грн. 04 грн. - в рахунок
погашення боргу за укладеним між
сторонами договором від 01.01.2010 № 30.

Зарахована позивачем в рахунок
погашення заборгованості за договором
на вивіз твердих побутових відходів
(ТПВ) та великогабаритного
(будівельного) сміття № 36 від 01.01.2011
часткова оплата в розмірі 351 грн. 96 коп.
судом не береться до уваги, оскільки
рахунок-фактура СФ-0001221 від 30.11.2011
виставлено на оплату наданих послуг за
період, що не входить до предмету
розгляду даної справи.

Таким чином, відповідач в порушення
умов договору та норм чинного
законодавства належним чином не
виконав в повному обсязі взяті на себе
зобов'язання з оплати наданих
позивачем послуг, у зв'язку з чим в
останнього виникла заборгованість
перед позивачем за отримані послуги у
розмірі 2727 грн. 70 коп., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами та не спростовано
відповідачем, зокрема відповідачем не
надано суду доказів оплати отриманих
від позивача послуг на суму 2327 грн. 70
коп.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується з
приписами статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України відповідно до яких
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

У відповідності до частини 2 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо
(строк) термін виконання боржником
обов'язку не встановлений, то кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Встановивши факт надання позивачем
послуг з вивезення твердих побутових
відходів (ТПВ) та великогабаритного
(будівельного) сміття та факт
виникнення заборгованості у
відповідача з оплати послуг за актами
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000029 від 31.01.2011, № ОУ-0000130 від 28.02.2011,
№ ОУ-0000581 від 30.06.2011, № ОУ-0000699 від 31.07.2011,
№ ОУ-0000819 від 31.08.2011, № ОУ-0000940 від 30.09.2011,
№ ОУ-0001058 від 31.10.2011, № ОУ-0001304 від 31.12.2011
у розмірі 2727 грн. 70 коп., та факт
виникнення обов'язку з оплати
отриманих послуг у відповідача у
відповідності до норм статті 530
Цивільного кодексу України, суд вважає
вимоги позивача про стягнення з
відповідача заборгованості за надані
послуги обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню у
розмірі 2727 грн. 70 коп. Вимоги про
стягнення з відповідача
заборгованості за надані послуги
відповідно до актів здачі-приймання
робіт (надання послуг) № ОУ-0000234 від
31.03.2011, № ОУ-000353 від 30.04.2011, № ОУ-0000467 від
31.05.2011 та № ОУ-0001177 від 30.11.2011 у розмірі
1407 грн. 84 коп. визнаються судом
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки не
підтвердженні належними та
допустимими доказами.

У зв'язку з неналежним виконання
зобов'язань за договором на вивіз
твердих побутових відходів (ТПВ) та
великогабаритного (будівельного)
сміття № 36 від 01.01.2011, позивач у позовні
заяві просить суд стягнути з
відповідача на свою користь пеню у
розмірі 979 грн. 26 коп.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
611 Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (частина 1 статті 230
Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1
статті 549 Цивільного кодексу України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до пункту 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
передбачає, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 4.2. договору у разі
затримки оплати послуг замовником
згідно з пунктом 3 цього договору,
більше, чим на 3 дні, замовник сплачує
перевізнику подвійну облікову ставку
НБУ, за кожний прострочений день від
загальної суми платежу.

Суд встановив, що доданий до позовної
заяви арифметичний розрахунок пені є
неправильним, оскільки в порушення
норм статті 232 Господарського кодексу
України, період нарахування пені
перевищує шість місяців. Крім того, з
урахуванням листа-вимоги від 18.10.2012 № 51
про оплату заборгованості за виконанні
роботи та норм частини 2 статті 530
Цивільного кодексу України, відповідач
зобов'язаний здійснити розрахунок за
отримані послуги не пізніше 29.10.2012, а з
30.10.2012 починається прострочення
виконання відповідачем обов'язку з
оплати послуг.

Таким чином, суд наводить власний
розрахунок пені за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань з
урахуваннями задоволеної суми
основного боргу:

Сума боргу (грн.)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення2727.7030.10.2012 - 29.04.20131827.5000 %0.041
%*203.46З огляду на вищенаведене та
доведення факту несвоєчасності
виконання грошового зобов'язання за
договором у розмірі 2727 грн. 70 коп.,
вимоги позивача про нарахування
відповідачу пені підлягають
частковому задоволенню у розмірі 203
грн. 46 коп.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
Бондара Євгена Валерійовича (02206, м.
Київ, вул. Бойченка, буд. 8, кв. 57,
ідентифікаційний код ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Екосервіс груп" (03058,
м. Київ, вул. Лебедєва-Кумача, буд. 5,
ідентифікаційний код 32379428)
заборгованість у розмірі 2727 (дві тисячі
сімсот двадцять сім) грн. 70 коп., пеню у
розмірі 203 (двісті три) грн. 46 коп. та
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1068 (одна тисяча шістдесят
вісім) грн. 94 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання, протягом 10 днів з дня
складання повного рішення, апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 13.01.2014

Суддя
І.М.
Отрош