ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.Справа № 923/1093/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Бєляновського В.В., Мишкіної
М.А.,

при секретарі судового засідання
Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автогазсервіс"

на рішення господарського суду
Херсонської області від 02 жовтня 2013
року

у справі № 923/1093/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автогазсервіс"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Інвест-Сервіс"

про витребування майна

встановив:

У серпні 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю (ТОВ)
„Автогазсервіс" (далі-позивач)
звернувся до господарського суду
Херсонської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю (ТОВ) „Інвест-Сервіс"
(далі-відповідач) про витребування у
позивача шляхом вилучення та передачі
власнику (позивачу) майна, а саме:
транспортного засобу - напівпричепу
цистерна АРУП-8, 1985 року випуску, сірого
кольору, заводський №350, об'ємом 10,56 м.
куб.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 02 жовтня 2013
року (суддя Немченко Л.М.) в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано
наступним.

Позивачем при розгляді справи в
суді першої інстанції не доведено
належними доказами, що виявлене в ході
слідчих дій у 2006 році спірне майно -
транспортний засіб напівпричіп
цистерна на території відповідача є
власністю ТОВ „Автогазсервіс", а також
ним не підтверджено того, що від дня
складання акту огляду у відповідача
виникли зобов'язання щодо зберігання
вказаного майна.

Крім того, господарський суд,
розглянувши заяву відповідача про
застосування до спірних правовідносин
позовної давності, дійшов висновку, що
спірні правовідносини мали місце з 2006
року, а тому позивач мав змогу
звернутися до суду за захистом свої
прав протягом 2006-2009 року. Доказів про
існування обставин, через які міг бути
перерваний або зупинений перебіг
строку позовної давності, позивачем
також суду не надано.

Таким чином, відсутні правові
підстави для задоволення позову.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована
наступним.

Суд першої інстанції в
оскарженому рішенні зазначив про те, що
із змісту акту огляду ємності №350 від
22.09.2006р. не встановлено жодного
зобов'язання ТОВ „Інвест-Сервіс" перед
позивачем зберігати спірне майно.
Даний документ не скріплений печаткою
підприємства та не підписаний
директором.

Такий висновок суду суперечить
нормам матеріального права, оскільки
ч.1 ст.11 ЦК України встановлено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Отже, зобов'язання зберігання
майна в даному випадку виникли не
внаслідок укладення договору між
сторонами.

Крім того, про розгляді справи
господарським судом проігноровано
норму ч.1 ст.1212 ЦК України, відповідно з
якою особа, яка набула майно бо
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставне набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Також, господарським судом
зроблено помилковий висновок, що
позивачем при зверненні з позовом
пропущено строки позовної давності,
оскільки про порушення свого права
позивач дізнався із акту від 22.04.2013р., а
тому строк позовної давності почався
саме з цього моменту.

Відповідач не скористався своїм
правом надання відзиву на апеляційну
скаргу та не забезпечив явку свого
представника в засідання суду
апеляційної інстанції, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Скаржник в судових засідання від
26.11.2013р. та 19.12.2013р. наполягав на
задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представника відповідача,
перевіривши юридичну оцінку
встановлених судом першої інстанції
фактичних обставин справи і їх повноту,
застосування норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

У позовній заяві зазначено, що
позивачу на праві власності належить
транспортний засіб - напівпричіп
цистерна АРУП-8, 1985 року випуску, сірого
кольору, заводський №350, об'ємом 10,56
м.куб., реєстраційний номер ВТ 0743 XX, що
підтверджується тимчасовим
реєстраційним талоном серії ХОС №132597,
договором купівлі-продажу ємності від
05.02.2004р., біржовим договором №004284
купівлі-продажу транспортного засобу
від 22.01.2005р., який було вкрадено з
території ПМК 10 невстановленими
особами.

В ході здійснення слідчих дій
спірне майно було виявлено на
території ТОВ „Інвест-Сервіс" за
адресою м. Гола Пристань, вул. Козацька,
1.

22.09.2006р. комісією у складі
заступника директора ТОВ „Інвест
сервіс" Овчара О.В., начальником відділу
ПММ ТОВ „Інвест сервіс" Серика С.А.,
дізнавача Білозерського РВУ МВС
Боринець Е.С. та директора ТОВ
„Автогазсервіс" Тернавського П.Л
проведено огляд ємності заводський №350
та прийнято цистерну на відповідальне
зберігання за адресою м. Гола Пристань,
вул. Козацька, 1.

Як зазначає позивач, на його запит
до Білозерського РВ УМВС України в
Херсонській області в.о. першого
заступника начальника відділу
досудового слідства надав відповідь,
із якої вбачалось, що провадження по
кримінальний справі за фактом крадіжки
зупинено на підставі п.3 ст.206 КПК
України 13.12.2006р., у зв'язку з
невстановленням осіб, що вчинили
злочин, а також зазначив, що
автоцистерна АРУП виявлена 22.09.2006р. на
базі ТОВ „Інвест-Сервіс" за адресою м.
Гола Пристань, вул. Козацька, 1 де після
огляду залишена на відповідальне
зберігання, про що було складено
відповідний акт.

22.04.2013р. позивач звернувся з
письмовою вимогою до ТОВ
„Інвест-Сервіс" Гриве С.А. про
повернення майна, яке належить ТОВ
„Автогазсерівс", на яку відповіді не
отримав. Спірне майно Товариству не
повернуто.

В свою чергу, відповідач при
розгляді справи в суді першої
інстанції зазначив те, що станом на
грудень 2006 року згідно до переліку
основних засобів по рахунку 103, 105 на
підприємстві - ТОВ „Інвест-Сервіс" не
числиться майно позивача, та в
підтвердження цього факту надав суду
оборотну відомість по рахунку 106 за
серпень 2013 року.

Також, відповідачем до матеріалів
справи надано довідку від 01.09.2013р., яка
свідчить, що на позабалансовому
рахунку ТОВ „Інвест-Сервіс" відсутнє
майно позивача.

Колегією суддів досліджено акт
огляду ємності без номера та дати, із
якого не вбачається зобов'язання ТОВ
„Інвест-Сервіс" зберігати спірне майно
- транспортний засіб-напівпричіп
цистерну. Даний акт не скріплений
печаткою підприємства та не підписаний
його директором, а також він не містить
жодного посилання на номер причепа,
його рік випуску та інші дані, які
зазначені у позові.

Крім того, із акту огляду
вбачається, що на відповідальне
зберігання спірне майно прийняли
фізичні особи Овчар О.В., Серик С.А.,
Боринець Є.С. та Тернавський
П.Л.(директор ТОВ «Автогазсервіс»
-позивача у справі).

Глава 66 Цивільного кодексу
України визначає відносини, пов'язані з
укладенням, виконанням і розірванням
договорів зберігання. Договором
зберігання передбачається, що одна
сторона (зберігач) зобов'язується
зберігати річ, яка передана їй другою
стороною, і повернути її у схоронності.

В матеріалах справи відсутні
докази, які б свідчили про зобов'язання
відповідача зберігати спірне майно та,
відповідно, повернути його на вимогу
позивача. Між позивачем та
відповідачем не укладався договір
зберігання, не передавалось спірне
майно на зберігання згідно акту, а тому
з огляду на положення ст.ст. 936, 937 ЦК
України ніяких зобов'язань щодо
повернення вказаного майна відповідач
не має.

У процесі розгляду справи
відповідачем надано копію договору
купівлі-продажу від 28.09.2012р., згідно до
якого виробнича база ТОВ
„Інвест-Сервіс", що розташована за
адресою: Херсонська область,
Голопристанський район, м. Гола
Пристань, вул. Козацька, 1 була продана
ФОП Буренко С.А.

Спірне майно - транспортний
засіб-напівпричіп цистерна не
перебуває та не перебувало у володінні
та не обліковується на балансі
відповідача.

Що стосується відмови у
задоволенні позову з підстав пропуску
позивачем строку позовної давності,
судова колегія зазначає наступне.

Відсутність матеріально-правових
підстав для задоволення позову
виключає можливість застосування
позовної давності за правилами ст.267 ЦК
України, оскільки відповідно до
ст.ст.256, 267 ЦК України позовна давність
застосовується судом у разі
встановлення, що право, за захистом
якого звернувся позивач, є порушеним
(невизнаним, оспореним) та підлягає
судовому захисту, а в даній справі такі
обставини відсутні.

Така правова позиція викладена у
постанові Пленуму Вищого
господарського суду України № 10 від
29.05.2013р „Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів".

Відповідно до ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що відповідно до вимог ст.33 ГПК України,
позивач не довів належними доказами, що
майном, про витребування якого
заявлений позов, користується та
розпоряджається відповідач.

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
даної справи, колегія суддів вважає
доводи апеляційної скарги
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються зібраними по справі
доказами та не відповідають вимогам
закону, що регулює спірні
правовідносини.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції було повно та
всебічно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, надано їм належну
правову оцінку та винесено рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, що дає підстави
для залишення його без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
99, 101-103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського суду
Херсонської області від 02 жовтня 2013
року у справі №923/1093/13 залишити без
змін, а апеляційну скаргу ТОВ
„Автогазсервіс" без задоволення.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено
та підписано 27.01.2014р.

Головуючий суддя:
Будішевська Л.О.

Судді:
Бєляновський В.В.

Мишкіна М.А.