ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.01.2014
Справа № 905/7635/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання
Ляшенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Уніфер», м. Каховка,
Херсонська область

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Авдіївка,
Донецька область

про: стягнення 23 284,80 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Уніфер» звернулось
до господарського суду Донецької
області з позовом про стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 22 176,00
грн. компенсації завданих збитків та 1
108,80 грн. штрафу у зв'язку з
незабезпеченням схоронності майна,
переданого на зберігання за договором
про відповідальне зберігання № 13/11 від
01.01.2011р.

На підтвердження позовних вимог надано
суду договір про відповідальне
зберігання № 13/11 від 01.01.2011р. з
додатками, договір дистрибуції № 02/12-Д
від 02.02.2012р. з додатками, акт
інвентаризації від 12.06.2013р., вимогу від
30.07.2013р. № 00366 з доказом вручення
адресату, довідку Центрального
Каховського відділення Херсонської
обласної дирекції «Райффайзен Банк
Аваль» від 24.10.2013р. № Р2-В137/52-2/637, наказ
підприємства від 03.06.2013р. про
інвентаризацію, статутні документи
підприємства, копії яких долучено до
матеріалів справи.

Розгляд справи неодноразово
відкладався через неявку відповідача
та ненадання останнім витребуваних
судом документів та пояснень. Склад
суду змінювався. Розпорядженням голови
суду від 14.01.2014р. справу № 905/7635/13
передано судді Величко Н.В.

У судове засідання, що відбулось
16.01.2014р. позивач не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, письмового відзиву по суті
спору не надав, про дату, час та місце
розгляду спору повідомлений належним
чином. До канцелярії суду надав
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю явки
представника та необхідністю
ознайомлення з матеріалами справи.

Враховуючи, тривалість розгляду
справи, а також те, що Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 мала
можливість з»явитись особисто та/або
направити свого представника для
участі у справі цу відповідності до
ст.ст.22, 28 ГПК України, однак не
скористалася наданим їй правом;
ухвалами суду від 28.11.2013р., від 17.12.2013р.,
від 26.12.2013р. явка в судове засідання
представників сторін обов'язковою
визнана не була; згідно ст. 22 ГПК
України явка сторін у судове засідання
- це право, а не обов'язок сторони;
відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні; суд
виходячи із приписів ст.ст. 22, 28, 69, 77, 75
ГПК України, дійшов висновку про те, що
нез'явлення відповідача чи його
представника не перешкоджає вирішенню
спору, тому розгляд справи
здійснюється за наявними у ній
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

01.01.2011р. між позивачем, як
поклажодавцем, та відповідачем, як
зберігачем, укладено договір про
відповідальне зберігання № 13/11, за
умовами якого зберігач приймає на
зберігання від поклажодавця товар в
кількості та асортименті, що
вказуються в супроводжувальному акті
приймання-передачі (специфікаціях)
та/або накладних, які є окремими по
кожній партії товару та невід'ємною
частиною договору (п.1.2 договору). Весь
товар, що постачається поклажодавцем
на зберігання, є виключно власністю
поклажодавця (п.3.1 договору). У пункті 6.7
договору сторони встановили строк його
дії до 31.12.2011р. та обумовили, якщо жодна
із сторін за 30 днів до закінчення
терміну дії цього договору не заявить
вимог про його припинення, то цей
договір продовжує свою дію на кожний
наступний календарний рік.

Пунктами 5.1, 5.7, 5.8 договору сторони
визначили, що зберігач, у випадку
втрати, нестачі, пошкодження товару,
повністю відшкодовує поклажодавцеві
його вартість та сплачує штраф у
розмірі 5 % вартості такого товару.
Належним доказом для підтвердження
порушень, передбачених п.5.7 є Акт
інвентаризації, складений
поклажодавцем.

Сторони домовились, що вартість товару
у пунктах 5.2-5.8 визначається виходячи із
звичайних цін на товар, які діють на
відповідній території де зберігається
товар, а у випадку якщо між сторонами
укладено договір дистрибуції, то ціна
товару визначається виходячи із
передоплатних цін, що діють для
кінцевого споживача (п.5.9 договору).

Додатковою угодою № 1 від 01.01.2011р. до
договору № 13/11 від 01.01.2011р., яка є
одночасно й актом приймання-передачі,
позивач передав, а відповідач прийняв
на відповідальне зберігання трубку
крапельну ЕОЛОС 5 мил/1,3/30см (3000м)
кількістю 57000м. та трубку EOLOS 5mils /30cm
(3000м) кількістю 3000м., всього - 60000м.

В матеріалах справи відсутні і
сторонами не надано доказів припинення
дії договору про відповідальне
зберігання № 13/11 від 01.01.2011р.

02.02.2012р. між позивачем, як продавцем, та
відповідачем, як дистрибутором,
укладено договір дистрибуції № 02/12-Д,
за умовами якого на період дії цього
договору продавець призначає
дистрибутора не ексклюзивним
дистрибутором з розповсюдження,
виключно на території України, добрива
для позакореневого підживлення
«Вуксал» та інших товарів, які
пропонуються продавцем українському
ринку. Продавець за цим договором
поставляє у власність дистрибутора
товар, що визначається в накладних на
поставку товару або в додатках на певну
партію, а дистрибутор зобов'язаний
прийняти такий товар для подальшого
його продажу та сплатити його вартість
згідно умов цього договору. Конкретний
асортимент, кількість та термін
поставки кожної партії товару
фіксується у замовленнях дистрибутора
або в накладних на поставку товару, або
в додатках на певну партію товару
(розділи 1, 2 договору).

Ціна товару, вказана в додатках до
цього договору визначається в гривнях
відповідно до еквіваленту вартості
товару в євро ЄС та/або доларах США,
розрахунки проводяться у гривні
відповідно до комерційного обмінного
курсу гривні до євро ЄС та/або долару
США на день проведення розрахунків з
корегуванням відповідно до п.4.3 та 4.4
договору, а у разі звернення із позовом
до суду при повній або частковій
несплаті - у день, що передує дню
звернення до суду (п. 4.2 договору).

У розділі 8 договору дистрибуції
сторони визначили строк його дії до
31.12.2012р. та обумовили, що якщо жодна із
сторін за 30 днів до закінчення його дії
не заявить письмових вимог про
припинення його дії, то цей договір
продовжує свою дію на кожний наступний
календарний рік.

У додатках від 02.02.2012р. сторони
визначили перелік товару для
розповсюдження згідно договору
дистрибуції № 02/12-Д від 02.02.2012р., у тому
числі трубка для крапельного
зрошування компанії «Євродріп» EOLOS
5mils/30cm з рекомендованою ціною для
кінцевого споживача на рівні 0,04011 євро
ЄС без ПДВ за 1м.

В матеріалах справи відсутні і
сторонами не надано доказів припинення
дії договору дистрибуції № 02/12-Д від
02.02.2012р.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст.936 ЦК України, за
договором зберігання одна сторона
(зберігач) зобов'язується зберігати
річ, яка передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 942 ЦК України встановлено, що
зберігач зобов'язаний вживати усіх
заходів, встановлених договором,
законом, іншими актами цивільного
законодавства, для забезпечення
схоронності речі. Якщо зберігання
здійснюється безоплатно, зберігач
зобов'язаний піклуватися про річ, як
про свою власну.

В силу ст.949 ЦК України, зберігач
зобов'язаний повернути поклажодавцеві
річ, яка була передана на зберігання,
або відповідну кількість речей такого
самого роду та такої самої якості.

Відповідно до ст. 950 ЦК України
передбачено, що за втрату (нестачу) або
пошкодження речі, прийнятої на
зберігання, зберігач відповідає на
загальних підставах. Зберігач
відповідає за втрату (нестачу) або
пошкодження речі, якщо не доведе, що це
сталося внаслідок непереборної сили,
або через такі властивості речі, про
які зберігач, приймаючи її на
зберігання, не знав і не міг знати, або
внаслідок умислу чи грубої
необережності поклажодавця.

Збитки, завдані поклажодавцеві втратою
(нестачею) або пошкодженням речі,
відшкодовуються зберігачем: 1) у разі
втрати (нестачі) речі - у розмірі її
вартості; 2) у разі пошкодження речі - у
розмірі суми, на яку знизилася її
вартість (ч.1 ст.951 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що 12.06.2013р.
комісією у складі представників
позивача та відповідача складено акт
інвентаризації, яким встановлено
недостачу на складі відповідального
зберігання трубки крапельної 5/30 (3000)
кількістю 42000м. Даний акт
інвентаризації підписано відповідачем
без зауважень.

Також, позивач звертався до
відповідача з вимогою від 30.07.2013р. № 00366,
в якій просив у термін до 06.08.2013р. у тому
числі й відшкодувати збитки, що
пов'язані з недостачею переданого на
відповідальне зберігання товару, у
розмірі 21.873,11 грн. та сплатити 5% штрафу
у розмірі 1.093,66 грн., як це передбачено
пунктом 5.2 договору про відповідальне
зберігання № 13/11 від 01.01.2011р.

Зазначену вимогу відповідач отримав
власноруч 05.08.2013р., про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Невиконання відповідачем вимог
позивача стало підставою для звернення
до господарського суду з цим позовом
про відшкодування вартості втраченого
майна, переданого відповідачу на
зберігання та про стягнення штрафу у
зв'язку з незабезпеченням схоронності
майна.

Огляд норм чинного законодавства
свідчить про наступне.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків в
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено

Боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки (ч. 1 ст. 623 ЦК України).

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу правопорушення:
протиправної поведінки; збитків;
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювача та збитками;
вини. За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає. При цьому, на позивача
покладається обов'язок довести
наявність збитків, протиправність
поведінки заподіювача збитків та
причинний зв'язок такої поведінки із
заподіяними збитками. Натомість, вина
боржника у порушенні зобов'язання
презюмується та не підлягає доведенню
кредитором, тобто саме відповідач
повинен довести, що в його діях
відсутня вина у заподіянні збитків.

Протиправність поведінки боржника або
кредитора у договірних
правовідносинах полягає у порушенні
договірного зобов'язання.

Стаття 614 ЦК України передбачає, що
відповідальність за невиконання або
неналежне виконання зобов'язань
покладається при наявності вини
(умислу або необережності). Особа є
невинуватою, якщо вона доведе, що вжила
усіх залежних від неї заходів щодо
належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання

Також частиною другою ст.218 ГК України
визначено, що учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Між тим, як встановлено судом,
підтверджено матеріалами справи та не
спростовано відповідачем, недостача на
складі відповідального зберігання
трубки крапельної 5/30 (3000) кількістю
42000м., належних позивачу, здійснено саме
матеріально-відповідальними особами
відповідача, що свідчить про невжиття
останнім необхідних заходів для
належного зберігання переданого
товару, і ця обставина не є такою, яку
неможливо було попередити своїми
заходами.

Крім того, акт інвентаризації від
12.06.2013р., яким встановлено недостачу на
складі відповідального зберігання
трубки крапельної 5/30 (3000) кількістю
42000м., підписано відповідачем без
зауважень.

Оскільки в порушення ст.216 ГК України,
ст.614 ЦК України та ст.33 ГПК України
відповідач не довів відсутність своєї
вини у порушенні ним зобов'язання зі
збереження трубки крапельної 5/30 (3000)
кількістю 42000м. та вжиття необхідних
заходів щодо належного виконання цього
зобов'язання, тому суд дійшов висновку
про наявність правових та фактичних
підстав для стягнення з відповідача
вартості втраченого майна.

Сторони домовились, що вартість товару
у пунктах 5.2-5.8 визначається виходячи із
звичайних цін на товар, які діють на
відповідній території де зберігається
товар, а у випадку якщо між сторонами
укладено договір дистрибуції, то ціна
товару визначається виходячи із
передоплатних цін, що діють для
кінцевого споживача (п.5.9 договору). У
додатку № 2 від 02.02.2012р. до договору
дистрибуції № 02/12-Д від 02.02.2012р.
визначено ціни на крапельну трубку для
кінцевого споживача на рівні 0,04011 євро
ЄС без ПДВ за 1м.

Згідно довідки Центрального
Каховського відділення Херсонської
обласної дирекції «Райффайзен Банк
Аваль» від 24.10.2013р. № Р2-В137/52-2/637,
офіційний обмінний курс Національного
банку України гривні до євро станом на
24.10.2013р. становив 10,991974 грн. за 1 євро.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок збитків на суму 22.176,00 грн. з
ПДВ, суд вважає такий розрахунок
вірним, а вимоги такими, що підлягають
задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача штрафу у
розмірі 1 108,80 грн. на користь позивача,
суд вважає, що ці вимоги також
підлягають задоволенню, оскільки такий
вид відповідальності як стягнення
штрафу передбачений сторонами у пункті
5.2 договору про відповідальне
зберігання № 13/11 від 01.01.2011р., ст. 549 ЦК
України, одночасне стягнення збитків
та штрафу не суперечить чинному
законодавству та умовам укладеного
сторонами договору зберігання.
Розрахунок позивача є обґрунтованим,
вірним та підтверджений матеріалами
справи.

Керуючись статтями 33, 34, 38, 43, 49, 75, 82-84
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Уніфер» до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
22 176,00 грн. компенсації завданих збитків
та 1 108,80 грн. штрафу у зв'язку з
незабезпеченням схоронності майна,
переданого на зберігання за договором
про відповідальне зберігання № 13/11 від
01.01.2011р. - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Уніфер» (74800,
Херсонська область, м. Каховка, вул.
Мелітопольська, 17Б, ) 22 176,00
грн. компенсації завданих збитків, 1 108,80
грн. штрафу та 1720,50 грн. судового збору.

Після набрання рішенням чинності
видати наказ.

Рішення господарського суду Донецької
області набирає законної сили через
десять днів з дня його прийняття
(підписання) та може бути оскаржене до
Донецького апеляційного
господарського суду в порядку,
передбаченому розділом XII
Господарського процесуального кодексу
України.

Повний текст рішення підписано 16.01.2014р.

Суддя
Н.В. Величко

Надруковано 3 прим.:

1- ГСДО

1 - у справу

2 - сторонам