Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" січня 2014 р.
Справа № 906/1840/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Гансецького В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Приведьон В.М., дов. від
09.01.14р. № 18/02-03

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Новогуйвинської селищної
ради (смт.Новогуйвинське Житомирського
району Житомирської області)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сантанна" (м.Київ)

про стягнення 84200,85 грн.

Позивач звернувся з позовом про
стягнення на свою користь з
відповідача 84200,85 грн., з яких 68068,06 грн.
боргу з орендної плати згідно
договорів оренди землі від 10.04.06р. та
від 01.07.08р., 12910,93 грн. пені та 3221,86 грн. 3%
річних.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві.

Відповідач відзиву на позов не подав,
свого представника в судове засідання
не направив, про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлений
своєчасно та належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с.34).

Від представника відповідача -
керуючого санацією ТОВ "Сантанна" на
адресу господарського суду надійшло
клопотання від 23.01.14р. про зупинення
провадження у справі у зв'язку з
розглядом господарським судом м.Києва
справи про банкрутство ТОВ "Сантанна"
та затвердженням плану санації даного
товариства (а.с.35-39).

Відповідно до ст.75 ГПК України, справа
розглядалась за наявними в ній
матеріалами.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного між сторонами
договору оренди землі від 10.04.06р. (далі -
договір 1) позивач (орендодавець) згідно
рішення Новогуйвинської селищної ради
від 06.03.06р. передав, а відповідач
(орендар) прийняв у строкове платне
користування земельну ділянку для
продовження будівництва 5-ти
поверхового житлового будинку на
території Новогуйвинської селищної
ради в межах смт.Новогуйвинське
Житомирського району, по вулиці 9-ї
П'ятирічки, буд. № 9-Б, загальною площею
0,4000 га., у тому числі під порушеними
землями - 0,4000 га. (а.с.15-17).

Згідно з п.8 договору 1, договір укладено
на 49 років з правом викупу. Після
закінчення строку договору орендар має
переважне право поновлення його на
новий строк.

Відповідно до п.9 договору 1, орендна
плата вноситься у грошовій формі у
розмірі - 2057,00 грн. в рік - 5% від
нормативної грошової оцінки, згідно
рішення Новогуйвинської селищної ради
від 06.03.06р. на рахунок Новогуйвинської
селищної ради.

01.07.08р. між сторонами укладено договір
оренди землі (далі - договір 2), згідно
якого позивач (орендодавець) згідно
рішення Новогуйвинської селищної ради
від 28.05.08р. передав, а відповідач
(орендар) прийняв у строкове платне
користування земельну ділянку для
будівництва 5-ти поверхового 80-ти
квартирного житлового будинку на
території Новогуйвинської селищної
ради в межах смт.Новогуйвинське
Житомирського району, по вулиці 9-ї
П'ятирічки, буд. № 9-В, загальною площею
0,4550 га., у тому числі під порушеними
землями - 0,4550 га. (а.с.20-22).

Згідно з п.8 договору 2, договір укладено
на 5 років. Після закінчення строку
договору орендар має переважне право
поновлення його на новий строк.

Відповідно до п.9 договору 2, орендна
плата вноситься у грошовій формі у
розмірі - 1723,75 грн. в рік - 5% від
нормативної грошової оцінки землі із
щорічним збільшенням до 12%, згідно
рішення Новогуйвинської селищної ради
від 28.05.08р. на рахунок Новогуйвинської
селищної ради.

Згідно з п.10 двох договорів, обчислення
розміру орендної плати за землю
здійснюється з урахуванням індексів
інфляції та при зміні нормативної
грошової оцінки землі та коефіцієнтів.

Орендна плата вноситься щомісячно
рівними частками (п.11 договорів).

Внаслідок неналежного виконання
відповідачем договірних зобов'язань,
за період з 30.11.10р. по 01.11.13р. утворилась
заборгованість з орендної плати перед
позивачем в сумі 68068,06 грн., з яких 33810,83
грн. згідно договору від 10.04.06р. та 34257,23
грн. згідно договору від 01.07.08р., що
підтверджується розрахунками позивача
(а.с.9,10), довідкою позивача від 23.01.14р. №
68/0223 (а.с.41), підписаним позивачем актом
звірки взаємних розрахунків станом на
24.12.13р. (а.с.45), та іншими матеріалами
справи.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст.762 ЦК України, за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язань настають правові
наслідки, зокрема, сплата неустойки
(штраф, пеня).

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України, якщо
за порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

Згідно з ст.230 ГК України, штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст.231 ГК України передбачено,
що у разі якщо розмір штрафних санкцій
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому, розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконання частини
зобов'язання, або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюється у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за весь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачений
законом або договором.

Згідно з п.14 договору 1 та п.15 договору 2,
у разі не внесення орендної плати у
строки, визначені цим договором,
справляється пеня у розмірі 20 %
несплаченої суми за кожний день
прострочення.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
відсотків не встановлений договором
або законом.

Згідно розрахунків позивача, розміри
пені та 3% річних становлять,
відповідно, в загальній сумі 12910,93 грн.
та 3221,86 грн., з яких:

- згідно договору від 10.04.06р. - 6182,89 грн.
пені та 1492,22 грн. 3% річних (а.с.11,13);

- згідно договору від 01.07.08р. - 6728,04 грн.
пені та 1729,64 грн. 3% річних (а.с.12,14).

Розрахунки 3% річних обгрунтовані та
відповідають чинному законодавству.

Розрахунок пені позивачем здійснено
без врахування вимог ст.3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22.11.96р. № 543/96-ВР, тобто,
що пеня не повинна перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України.

У зв'язку з цим, судом здійснено
перерахунок відповідно до вимог Закону
№ 543/96-ВР і визначено правильну суму
пені, яка становить в загальній сумі
4485,73 грн., з яких 2148,38 грн. згідно
договору від 10.04.06р. та 2337,35 грн. згідно
договору від 01.07.08р. (а.с.46,47).

Відповідно до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач позов не оспорив, своїм
правом на участь в судовому розгляді
справи не скористався, доказів сплати
боргу не подав.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає позовні вимоги
обгрунтованими, заявленими відповідно
до чинного законодавства і укладених
договорів та такими, що підлягають
частковому задоволенню - з відповідача
стягується на користь позивача 68068,06
грн. боргу з орендної плати згідно
договорів оренди землі від 10.04.06р. та
від 01.07.08р., 4485,73 грн. пені та 3221,86 грн. 3%
річних.

В решті позову суд відмовляє у зв'язку з
безпідставністю заявлених вимог.

Господарський суд відмовляє також у
задоволенні клопотання керуючого
санацією відповідача про зупинення
провадження у справі, виходячи з
наступного.

Відповідно до п.54 постанови пленуму
Верховного Суду України від 18.12.09р. №15
"Про судову практику в справах про
банкрутство", Закон і ГПК не містять
приписів стосовно заборони прийняття
судом позовної заяви до боржника, щодо
якого вже порушено справу про
банкрутство, а також стосовно
вирішення спору за цим позовом по суті.
Порушення справи про банкрутство не
віднесено статтею 62 ГПК до підстав для
відмови судом у прийнятті позовної
заяви. Тому суди мають у встановленому
ГПК порядку приймати позовні заяви до
особи, щодо якої порушено справу про
банкрутство і вирішувати спір за цією
вимогою по суті за правилами позовного
провадження до опублікування в
офіційному друкованому органі
оголошення про порушення справи про
банкрутство. Після публікації
оголошення господарський суд на
підставі частини першої статті 79 ГПК
ухвалою суду зупиняє позовне
провадження і роз'яснює позивачу зміст
і наслідки частини другої статті 14
Закону.

Якщо позивач не звернувся у місячний
строк з дня публікації із заявою про
визнання його вимог до боржника у
справі про банкрутство, господарський
суд поновлює позовне провадження та
відмовляє у задоволенні позову на
підставі частини другої статті 14
Закону.

Згідно п.55 цієї ж постанови, у разі
звернення позивача із заявою про
визнання його вимог до боржника у
справі про банкрутство після винесення
ухвали суду про порушення справи про
банкрутство за результатами розгляду
цих вимог позовне провадження підлягає
припиненню на підставі пункту 2 частини
першої статті 80 ГПК.

Отже, в даному випадку відсутні
підстави для зупинення провадження у
справі, оскільки справу про
банкрутство відповідача порушено
07.08.09р., а оголошення в газеті "Голос
України" про порушену справу про
банкрутство опубліковано 08.10.09р. (а.с.36).

Як видно з матеріалів справи,
заборгованість, що стягується (за
2010-2013рр.), виникла у відповідача вже
після порушення справи про банкрутство
та публікації в газеті, тобто є
поточною.

Таким чином, на цю заборгованість не
поширюються вказані роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України,
зокрема, щодо підстав для зупинення
провадження у справі.

Сплата судового збору покладається на
відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сантанна", 01135, м.Київ,
вул.Андрющенка 4-д, ідентифікаційний
код 21468990:

- на користь Новогуйвинської селищної
ради, 12441, смт.Новогуйвинське
Житомирського району Житомирської
області, вул.Дружби народів 5,
ідентифікаційний код 04348303 - 68068,06 грн.
боргу з орендної плати згідно
договорів оренди землі від 10.04.06р. та
від 01.07.08р., 4485,73 грн. пені, 3221,86 грн. 3%
річних та 1548,35 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. У задоволенні клопотання відповідача
про зупинення провадження у справі
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.01.14

Суддя
Гансецький В.П.

Друк.: 3 прим.:

1 - у справу,

2,3 - сторонам (рек. з повід. про вруч.).