ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" січня 2014 р.Справа № 924/1539/13

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

суддя Заярнюк І.В., розглянувши
матеріали справи

За позовом міського комунального
підприємства
"Хмельницьктеплокомуненерго" м.
Хмельницький

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
АДРЕСА_1

про стягнення 3306,33 грн., -
заборгованості за послуги
теплопостачання, 47,61 грн. - 3% річних, 193,90
грн. - пені

Представники сторін:

позивач: Прокопова Т.В. - представник за
довіреністю

відповідач: не з'явився

В судовому засіданні відповідно до ч. 2
ст. 85 ГПК України проголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду
із позовом про стягнення з відповідача
3306,33 грн., - заборгованості за послуги
теплопостачання, 47,61 грн. - 3% річних, 193,90
грн. - пені. В обґрунтування позовних
вимог посилається на неналежне
виконання відповідачем умов договору
№2070/1030 на постачання теплової енергії
від 02.12.2008р., укладеного між сторонами,
щодо оплати за спожиту теплову енергію.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, вважає їх
правомірними та обґрунтованими. Також
представником позивача подано заяву
про уточнення (зменшення) позовних
вимог, у якій уточнюється період
нарахування пені з 10.03.2013р. по 08.09.2013р.
(на суму 1013,41 грн.) в сумі 72,94 грн. Заява
судом приймається.

Відповідач своїми процесуальними
правами не скористався, зокрема, відзив
на позов не подав, позовні вимоги по
суті не оспорив, в судове засідання не
з'явився, поважні причини неявки не
сповістив, хоча повідомлений належним
чином про дату, час та місце розгляду
справи.

Адреса відповідача та його правовий
статус підтверджені спеціальним
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. Відповідно на адресу,
зазначену в ЄДР, яка співпадає з
адресою, зазначеною в позовній заяві,
направлялися ухвали суду. Між тим,
ухвали повернуті відділенням
поштового зв'язку з посиланням на
відсутність адресата.

Відповідно до абзацу 3 п.п. 3.9.1.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. в разі, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи викладені обставини та
вимоги чинного процесуального права,
суд приймає до уваги, що відсутність
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час та місце
розгляду справи, як і ненадання ним
відзиву на позов, не перешкоджає
вирішенню спору по суті. Отже, суд
вважає за можливе, згідно ст. 75 ГПК
України розглянути справу за наявними
в ній матеріалами.

Суд оцінивши подані по справі
документи рахує їх достатніми для
прийняття рішення по суті.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, дослідивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
по суті, суд встановив:

02.12.2008 року між МКП
„Хмельницьктеплокомуненерго" (далі -
Еенергопостачальна організація) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(далі - Споживач) було укладено договір
про постачання теплової енергії №
2070/1030 (далі - договір), за умовами якого
енергопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати
споживачеві теплову енергію в
потрібних йому обсягах, а споживач
зобов'язується оплачувати одержану
теплову енергію за встановленими
тарифами (цінами) в терміни,
передбачені договором.

Пунктом 3.2.2 договору визначено, що
споживач теплової енергії
зобов'язується виконувати умови та
порядок оплати спожитої теплової
енергії в обсягах і в терміни, які
передбачені договором.

Відповідно до п. 6 договору розрахунок
за теплову енергію, що споживається,
проводиться в грошовій формі
відповідно до встановлених тарифів.
Розрахунковим періодом є календарний
місяць. Оплата використаної теплової
енергії здійснюються споживачем
наступним чином: - попередня оплата в
розмірі 50% розрахункової місячної
норми теплової енергії до 15 числа
поточного (розрахункового) місяця; -
остаточні розрахунки проводяться до 10
числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Пунктом 7.2.3 договору передбачена
відповідальність споживача за
несвоєчасне виконання розрахунків за
теплову енергію у вигляді пені в
розмірі 0,5% належної до сплати суми за
кожен день прострочення.

Відповідно до п. 10.1 договору він
набуває чинності з 02 грудня 2008 року та
діє до 02 грудня 2009 року. Договір
вважається пролонгованим на кожний
наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією із сторін. (п.10.4 договору).
Договір підписано представниками
сторін та скріплено їх печатками.

Заяв про припинення дії договору №
2070/1030 від 02.12.2008р. або зміни його умов не
надходило.

Згідно додатку № 1 до договору загальна
опалювальна площа споживача становить
57,4 кв.м.

Постановою Національної комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України №103 від 30.09.2011р. встановлено МКП
"Хмельницьктеплокомуненерго" тарифи на
теплову енергію для потреб інших
споживачів в розмірі 705,76 грн. за 1 Гкал
(без ПДВ). Постанова набирає чинності з 1
жовтня 2011 року.

Листом від 03.10.2011р. позивач повідомив
відповідача про зміну розмірів тарифів
на теплову енергію з 01.10.2011р., що
підтверджується реєстром
рекомендованої кореспонденції від
20.10.2011р.

Щомісячно відповідачу виставлялись до
оплати рахунки за спожиту теплову
енергію згідно затверджених тарифів,
зокрема, рахунки № 1030 від 28.10.2013р. на
суму 528,22 грн., від 19.04.2013р. на суму 628,49
грн., від 25.10.2013р. на суму 1136,21 грн., від
22.02.2013р. на суму 1013,41 грн., а всього - на
3306,33 грн.

Таким чином, відповідач свої
зобов'язання згідно договору не
виконав, утворивши станом на 01.11.2013р.
заборгованість за спожиту теплову
енергію за період з 01.02.2013р. по 01.11.2013р. в
розмірі 3306,33 грн.

В зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань згідно
договору, позивач нарахував за період з
10.03.2013р. по 01.11.2013р. пеню в розмірі 194,26
грн., а також відповідно до ст. 625 ЦК
України нарахував відповідачу 47,61 грн. -
3% річних за період з 10.03.2013р. по 01.11.2013р.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в
сукупності судом враховується
наступне:

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.175
Господарського кодексу України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК
України вбачається, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст.11 ЦК України та ст.174 ГК
України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

З матеріалів справи вбачається, що
02.12.2008 року між МКП
„Хмельницьктеплокомун-енерго" (далі -
Еенергопостачальна організація) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(далі - Споживач) було укладено договір
про постачання теплової енергії №
2070/1030 (далі - договір), за умовами якого
енергопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати
споживачеві теплову енергію в
потрібних йому обсягах, а споживач
зобов'язується оплачувати одержану
теплову енергію за встановленими
тарифами (цінами) в терміни,
передбачені договором.

Пунктом 3.2.2 договору передбачений
обов'язок відповідача виконувати умови
та порядок оплати спожитої теплової
енергії в обсягах і в терміни, які
передбачені договором. Порядок
розрахунків визначений розділом 6
договору, згідно якого розрахунок за
теплову енергію, що споживається,
проводиться в грошовій формі
відповідно до встановлених тарифів.
Розрахунковим періодом є календарний
місяць. Оплата використаної теплової
енергії здійснюються наступним чином:
- попередня оплата в розмірі 50%
розрахункової місячної норми теплової
енергії до 15 числа поточного
(розрахункового) місяця; - остаточні
розрахунки проводяться до 10 числа
місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно ст.193 ГК України та ст.ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов'язання
або зміна його умов не допускається.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст.19 Закону України "Про
теплопостачання" споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
стаття 610 ЦК України визначає як
порушення зобов'язання.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач надавав відповідачу послуги з
теплопостачання та виставляв
відповідні рахунки на оплату теплової
енергії № 1030 від 28.10.2013р. на суму 528,22
грн., від 19.04.2013р. на суму 628,49 грн., від
25.10.2013р. на суму 1136,21 грн., від 22.02.2013р. на
суму 1013,41 грн., а всього - на 3306,33 грн.
Однак, відповідач своєчасно та в
повному обсязі свої договірні
зобов'язання щодо оплати наданих
послуг з теплопостачання не виконав,
утворивши заборгованість за спожиту
теплову енергію в сумі 3306,33 грн.

Доказів на підтвердження оплати
відповідачем суми заборгованості в
матеріали справи не подано. Тому
позовні вимоги в частині стягнення 3306,33
грн. боргу заявлені правомірно, є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3 %
річних в розмірі 47,61 грн. Нарахування 3 %
річних здійснено по кожному періоду
наявності заборгованості з
урахуванням розміру боргу за вказаний
період. При цьому, судом враховується,
що нарахування 3% річних здійснені
позивачем правомірно в межах можливого
розміру, тому позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України
передбачено, якщо предметом неустойки
є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Сторонами в п. 7.2.3 договору про
постачання теплової енергії № 2070/1030
від 02.12.2008р. передбачено, що за
несвоєчасне виконання розрахунків за
теплову енергію із споживача
стягується пеня в розмірі 0,5 % належної
до сплати суми за кожен день
прострочення.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996р.
платники грошових коштів сплачують
на користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено,
що нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

В зв'язку із несвоєчасною сплатою
отриманих послуг, позивач просить
стягнути з відповідача пеню в сумі 193,90
грн. згідно поданого розрахунку. При
проведенні розрахунку позивачем
враховані положення ст. 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 ГК України

Проаналізувавши поданий позивачем
розрахунок суд вважає, що позовні
вимоги про стягнення пені в сумі 193,90
грн. заявлені в межах можливих
нарахувань обґрунтовано.

Положеннями ст.ст. 33,34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд, у визначеному законом порядку,
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі усіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги є обґрунтованими та
підтверджуються поданими доказами, а
тому підлягають задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позову судові
витрати по справі (судовий збір)
покладаються на відповідача згідно з
ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 44, 49, 82-84, 115, 116
Господарського процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І
Ш И В:

Позов міського комунального
підприємства
"Хмельницьктеплокомуненерго" м.
Хмельницький до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 про
стягнення 3306,33 грн., - заборгованості за
послуги теплопостачання, 47,61 грн. - 3%
річних, 193,90грн. - пені задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь
міського комунального підприємства
"Хмельницьктеплокомуненерго" (м.
Хмельницький, вул. Пересипкіна, 5, код
03356571) 3306,33 грн. (три тисячі триста шість
гривень 33 коп.) заборгованості, 47,61 грн.
(сорок сім гривень 61 коп.) 3% річних,
193,90грн. (сто дев'яносто три гривні 90
коп.) пені, 1720,50 грн. (одна тисяча сімсот
двадцять грн. 50 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 13.01.2014р.

Суддя
І.В.Заярнюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу

3 - відповідачу (АДРЕСА_1)

Згідно з оригіналом. Помічник судді
О.О.Свіжа 2014р.