КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2014 р. Справа№ 925/1361/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання
Гаркуші В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна»

на рішення господарського суду
Черкаської області

від 31.10.2013 року

у справі №925/1361/13 (суддя - Скиба Г.М.)

за позовом приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна», м. Київ

до товариства з обмеженою
відповідальністю «АнВа», м. Чигирин,
Черкаська область

про стягнення 19 694,81 грн.

за участю представників:

від позивача: Іванчишина С.М. -
представник (довіреність №9 від 02.01.2014
року);

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Акціонерна страхова компанія «Інго
Україна» (надалі - ПрАТ «АСК «Інго
Україна») звернулось до господарського
суду Черкаської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «АнВа» (надалі - ТОВ
«АнВа») про відшкодування шкоди в
порядку регресу у розмірі 19 694,81 грн.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 31.10.2013 року у
справі №925/1361/13 позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з
товариства з обмеженою
відповідальністю «АнВа» на користь
приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна» 15 907,44 грн. шкоди в порядку
регресу та 1 720,50 грн. судового збору. В
решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, приватне акціонерне товариство
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна» звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Черкаської області від 31.10.2013 року та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.11.2013 року
апеляційну скаргу прийнято до
апеляційного провадження та
призначено в судове засідання на 13.01.2014
року.

В судовому засіданні представник
скаржника підтримав вимоги
апеляційної скарги, просив її
задовольнити, а рішення господарського
суду від 31.10.2013 року скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач свого уповноваженого
представника в судове засідання не
направив, про поважність причини
неявки в судове засідання не повідомив,
відзиву на апеляційну скаргу не надав.
Останній був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду апеляційної скарги, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
уповноваженій особі відповідача 03.12.2013
року.

Вислухавши думку представника
позивача щодо розгляду апеляційної
скарги без участі представника
відповідача, колегія суддів,
порадившись, дійшла висновку про
можливість здійснення розгляду
апеляційної скарги у відсутність
останнього, за наявними у справі
матеріалами.

13.01.2014 року в судовому засіданні
колегією суддів було оголошено вступну
та резолютивну частини постанови
господарського суду апеляційної
інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні у справі
матеріали та проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія Київського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення місцевого господарського суду
- скасуванню частково, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та вбачається з
матеріалів справи, 04.11.2011року між
приватним акціонерним товариством
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна» (в тексті договору -
страховик) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Сингента» (в тексті
договору - страхувальник) було укладено
договір у вигляді полісу №250533198.11
страхування наземного транспорту,
цивільної відповідальності, водія та
пасажирів від нещасних випадків,
предметом якого є страхування
цивільно-правової відповідальності
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сингента»,
забезпечений транспортний засіб -
автомобіль SUBARU FORESTER, 2009 року випуску,
державний реєстраційний номер АА 2319
ІО, строком дії з 00:00 годин 04.11.2011 року до
24:00 годин 03.11.2012 року (а.с. 22-27).

26.07.2012 року на перехресті бул.
Л.Українки - вул. І.Кудрі в місті Києві о
08 год. 40 хв. сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля FORD T, державний
реєстраційний номер СА5682АК (власник
ТОВ «АнВа») під керуванням водія
Дяченка В.Г. та автомобіля SUBARU FORESTER,
державний реєстраційний номер АА2319ІО
(власник ТОВ «Сингента») під керуванням
Зубицького І.Д., що підтверджується
довідкою ВДАІ Печерського РУ ГУМВС
України в м. Києві №9044175 про
дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 31).

З даної довідки слідує, що
дорожньо-транспортна пригода сталася в
результаті порушення Правил
дорожнього руху України водієм Дяченко
Василем Григоровичем, якого постановою
Печерського районного суду м. Києва від
13.11.2012 року визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 32-33).

В результаті вказаної
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль SUBARU FORESTER, д.н.знак АА2319ІО
було пошкоджено, а його власнику - ТОВ
«Сингента» завдано матеріальної шкоди.

Водночас, місцевим господарським судом
встановлено, що на замовлення позивача,
Фізичною особою-підприємцем Вілько О.Г.
було проведено авто-товарознавче
дослідження з метою визначення
вартості матеріальної шкоди, завданої
власнику автомобіля SUBARU FORESTER, д.н.знак
АА2319ІО внаслідок ДТП.

Як вбачається зі Звіту № 01/08/12 від 06.08.2012
року вартість матеріальної шкоди,
заподіяної власнику зазначеного вище
автомобіля, складає 78 860,38 грн. (а.с. 34-55).

На підставі страхового акту №65952 від
09.08.2012 року та рахунку-фактури №ГРК2-0193
від 27.07.2012 року (а.с.56, 57) ПрАТ «АСК «ІНГО
Україна», виконуючи свої зобов'язання
за страховим договором, сплатило за
заявою ТОВ «Сингента» Фізичній
особі-підприємцю Грицай Дмитру
Антоновичу, яким здійснювався ремонт
автомобіля SUBARU FORESTER, д.н.знак АА2319ІО,
вартість відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля (за
вирахуванням франшизи у розмірі 1500,00
грн.) 69 694,81 грн., що підтверджується
платіжним дорученням №8662 від 21.08.2012
року (а.с. 58).

За приписами п. 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 29 названого Закону передбачає,
що у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Враховуючи, що автомобіль FORD T,
реєстраційний номер СА5682АК та
відповідальність особи, допущеної до
керування транспортним засобом, були
застраховані за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів в СК
«Провідна» за полісом серії АВ №0415033
(а.с.64), позивач звернувся до названої
страхової компанії з претензією №56 від
10.01.2012 року (а.с. 65-66) щодо сплати у
добровільному порядку страхового
відшкодування в розмірі 69 694,81 грн. в
порядку регресу.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами, 18.03.2013 року
ПрАТ СК «Провідна» сплатило страхове
відшкодування в розмірі 50 000,00 грн.
відповідно до ліміту відповідальності,
встановленого згідно полісу серії АВ
№0415033.

Відтак, поза межами ліміту
відповідальності ПрАТ СК «Провідна»
залишилась сума страхового
відшкодування 19 694,81 грн.

У зв'язку із зазначеним вище, 01.07.2013 року
позивач направив на адресу ТОВ «АнВа»
претензію №2074 з вимогою перерахувати
кошти в сумі 19 694,81 грн. в рахунок
відшкодування заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою шкоди в
порядку регресу (а.с.62-63).

Факт отримання зазначеної претензії
відповідачем підтверджується копією
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення з відміткою про отримання
04.07.2013 року (а.с.67).

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, вказана претензія залишилась
без відповіді та задоволення.

Як вірно визначено місцевим
господарським судом, предметом спору у
даній справі є стягнення з винної особи
в порядку регресу суми виплаченого
страховиком страхового відшкодування.

Відповідно до статті 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно статті 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні приписи містить стаття 993 ЦК
України.

Згідно частин 1 та 2 статті 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що
застрахованому автомобілю «Субару»
ТОВ «Сингента» була завдана шкода
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася з вини водія
Дяченко В.Г., який на законних підставах
керував транспортним засобом,
власником якого є ТОВ «АнВа».

Згідно п. 1 статті 1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Оскільки на виконання своїх договірних
зобов'язань позивач, як страховик,
здійснив виплату страхового
відшкодування в сумі 69 694,81 грн.,
останній, у відповідності до статті 1191
ЦК України, статті 27 Закону України
«Про страхування», має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи. Винною
особою у ДТП визнано водія відповідача
ТОВ «АнВа» - Дяченка В.Г.

Відповідно до частини 5 статті 1187 цього
ж Кодексу особа, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, відповідає за завдану шкоду,
якщо вона не доведе, що шкоди було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого.

Статтею 1172 ЦК України визначено, що
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з позицією суду першої
інстанції про те, що особою,
відповідальною за завдані позивачу
збитки є ТОВ «АнВа», а розмір
відповідальності останнього за
заподіяну шкоду відповідає різниці між
виплатами страхового відшкодування,
проведеними СК «Провідна» та ПрАТ «АСК
«ІНГО Україна», що складає 19 694,81 грн. (69
694,81 грн. - 50 000,00 грн.).

Визначення вартості матеріального
збитку, заподіяного власнику
транспортного засобу, внаслідок ДТП,
згідно звіту №01/08/12, складеного СПД
Вілько О.Г. 06.08.2012 року, суд вважає таким,
що відповідає Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні», Національному Стандарту №1
«Загальні засади оцінки майна і
майнових прав», обставинам ДТП та
виявленим внаслідок ДТП пошкодженням
застрахованого позивачем автомобіля.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що оцінка вартості
матеріального збитку, заподіяного
власнику транспортного засобу,
внаслідок ДТП, виконаного СПД Вілько
О.Г. 06.08.2012 року відповідає Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні», а проведення авто-
товарознавчого дослідження у
відсутність відповідача не може
слугувати підставою для визнання цієї
оцінки недійсною, адже спеціалістом
вживались заходи щодо залучення для
участі в технічному огляді
пошкодженого транспортного засобу
водій ТОВ «АнВа» Дяченка В.Г., що
підтверджується телеграмою, копія якої
наявна в матеріалах справи (а.с. 55).

Разом з тим, колегія суддів
апеляційного господарського суду
вважає помилковим висновок суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог щодо понесених витрат
на переобладнання стапеля на суму 150
грн. за 1 годину роботи та витрати на
придбання та влаштування конденсатора
кондиціонера в сумі 3 637,37 грн., оскільки
такі включені до ремонтної калькуляції
№01-08-2012 від 05.08.2012 року (а.с. 43-45), яка є
частиною звіту №01/08/12 від 06.08.2012 року.

Вказані пошкодження та роботи включені
також у рахунок-фактуру №ГРК2-0193 від
27.07.2012 року, на підставі якого позивач
виплатив вартість відновлювального
ремонту застрахованого автомобіля.

Факт заміни конденсатора кондиціонера
підтверджується актом виконаних робіт
№ГР-К-02508 від 25.09.2012 року, копія якого
додана скаржником до апеляційної
скарги та узгоджується з протоколом
№01-08-2012 огляду пошкодженого автомобіля
SUBARU FORESTER, д.н.знак АА2319ІО, в якому
зазначено характер пошкоджень та
перелік деталей, які потребують заміни
(п. 15 протоколу огляду транспортного
засобу).

Як вбачається з вказаного акту
виконаних робіт та ремонтної
калькуляції, було також здійснено
установку стапеля, що являє собою
підлогову систему для редагування
деформованого кузова автомобіля, яка
застосовується на СТО.

Верховним Судом України у листі
«Судова практика розгляду цивільних
справ, що виникають з договорів
страхування» від 19.07.2011 року роз'яснено,
що визначаючи розмір заподіяної шкоди
при страхуванні наземного транспорту,
суди, у разі виникнення спору щодо
визначення розміру шкоди, повинні
виходити з фактичної (реальної) суми,
встановленої висновком
автотоварознавчої експертизи, або
відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля.

Отже, місцевим господарським судом
помилково відмовлено у стягненні 3 787,37
грн. витрат на переобладнання стапеля
та придбання конденсатора
кондиціонера, оскільки такі витрати
були здійснені згідно ремонтної
калькуляції, яка є частиною звіту про
оцінку вартості матеріальної шкоди та
підтверджується вищевказаними актом
виконаних робіт та рахунком-фактурою.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 103
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право скасувати рішення
повністю або частково і прийняти нове
рішення.

У відповідності до пункту 1 частини 1
статті 104 Господарського
процесуального кодексу України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи.

Зважаючи на часткову обґрунтованість
апеляційної скарги приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна»,
рішення господарського суду
Черкаської області від 31.10.2013 року,
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а судове рішення
- скасуванню в частині відмови у
задоволенні вимог позивача щодо
стягнення з відповідача 3 787,37 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
зважаючи на часткове скасування
апеляційною інстанцією рішення
місцевого господарського суду та
часткове задоволення апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне провести перерозподіл
судових витрат.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 99, 101- 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» на
рішення господарського суду
Черкаської області від 31.10.2013 року у
справі №925/1361/13 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
Черкаської області від 31.10.2013 року у
справі №925/1361/13 скасувати частково.

3. Позов задовольнити повністю.

4. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю «АнВа» (20901,
Черкаська область, м. Чигирин, вул.
Б.Хмельницького, буд. 3, )
на користь приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» (01054, м. Київ,
вул. Воровського, буд. 33, ) 19 694 (дев'ятнадцять тисяч шістсот
дев'яносто чотири) грн. 81 коп. шкоди в
порядку регресу та 1 720 (одну тисячу
сімсот двадцять) грн. 50 коп. судового
збору за розгляд справи місцевим
господарським судом.

5. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю «АнВа» (20901,
Черкаська область, м. Чигирин, вул.
Б.Хмельницького, буд. 3, )
на користь приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» (01054, м. Київ,
вул. Воровського, буд. 33, ) 860 (вісімсот шістдесят) грн. 25 коп.
судового збору за розгляд справи
апеляційним господарським судом.

6. Доручити господарському суду
Черкаської області видати відповідний
наказ.

7. Матеріали справи №925/1361/13
повернути до господарського суду
Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
А.О. Мальченко

Судді
Г.А. Жук

І.М. Скрипка