м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Львівського міського
комунального підприємства
«Львівтеплоенерго» доАкціонерного
«Трансбанк»провключення грошових
вимог до реєстру вимог кредиторів
Суддя Васильченко Т.В.
в присутності представників сторін:
від позивача:не з'явилися;від
відповідача:Шерстюк Г.М. довіреність
Суть спору: Львівське міське
комунальне підприємство
«Львівтеплоенерго» звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Акціонерного комерційного
банку «Трансбанк» про визнання його
кредитором відповідача з майновими
вимогами у розмірі 6764,56 грн. та
включення цих вимог до реєстру вимог
Позовні вимоги обґрунтовані
безпідставним не включенням позивача в
реєстр вимог кредиторів відповідача,
вимоги якого виникли на підставі
договору №4280/Ф від 01.10.2008 про
постачання теплової енергії в гарячій
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 13.11.2013 порушено провадження у
справі та призначено справу до
20.12.2013 відповідач через відділ
діловодства суду подав заперечення на
позовну заяву, відповідно до яких
заперечує проти задоволення позовних
вимог, оскільки позивачем пропущено
місячний строк з дня опублікування
оголошення про відкриття
ліквідаційної процедури банку згідно
вимог Закону України «Про банки і
банківську діяльність» для звернення
до ліквідатора зі своїми вимогами.
В судовому засіданні 13.01.2014 представник
відповідача заперечив проти вимог
викладених в позовній заяві з підстав
наведених в своїх запереченнях на
Позивач в судове засідання 13.01.2014 своїх
представників не направив, про причини
неявки суд не повідомив, хоча про час та
місце проведення судового засідання
повідомлений своєчасно та належним
Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" розпочинаючи судовий
розгляд, суддя має встановити, чи
повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Зважаючи на те, що неявка представника
позивача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
В судовому засіданні 13.01.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, які приймали
участь при розгляді справи, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, та оцінивши докази,
які мають значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.10.2008 між Львівським міським
комунальним підприємством
«Львівтеплоенерго» (теплопостачальна
організація) та Акціонерним
комерційним банком «Трансбанк»
(споживач) укладено договір про
постачання теплової енергії в гарячій
воді №4280/Ф, відповідно до умов якого
теплопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати споживачу
теплову енергію для опалення та
здійснювати гаряче водопостачання в
потрібних йому обсягах, а споживач
зобов'язується отримувати та
оплачувати одержану теплову енергію
для опалення та гаряче водопостачання
за встановленими тарифами (цінами) в
терміни передбачені цим договором (п. 1
договору).

За змістом п. 6 договору розрахунки за
теплову енергію проводяться в грошовій
формі відповідно до встановлених
тарифів та іншими незабороненими
законодавством формами. Розрахунковим
періодом є календарний місяць.
Споживач до 15-го числа місяця,
наступного за розрахунковим періодом,
сплачує теплопостачальній організації
вартість гарячого водопостачання,
фактично спожитої теплової енергії для
опалення та щомісячну величину плати
за приєднане теплове навантаження.

На виконання умов даного договору
позивач за період з квітня по вересень
2009 року надав відповідачу обумовлені
договором послуги на загальну суму 5366,54
грн., що підтверджується матеріалами
справи.

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором свідчить і
відсутність з боку відповідача
претензій та повідомлень про порушення
позивачем умов договору щодо надання
визначених договором послуг.

Тоді як, відповідач, всупереч умов
договору та взятих на себе зобов'язань
своєчасно і в повному обсязі, не
пізніше 15 числа місяця, наступного за
розрахунковим періодом, вносити плату
за надані йому послуги належним чином
не виконав, внаслідок чого у нього
утворилась заборгованість перед
позивачем в розмірі 5366,54 грн.

У зв'язку з цим та враховуючи, що
постановою Національного банку
України від 01.03.2010 №101 відкликано
банківську ліценцію та ініційовано
процедуру ліквідації відповідача,
позивач просить визнати його
кредитором відповідача з майновими
вимогами у розмірі 6764,56 грн., які
складаються з основного боргу в сумі
5366,54 грн., 3% річних в сумі 514,29 грн. та
інфляційних втрат в сумі 883,73 грн. та
включити ці вимоги до реєстру вимог
кредиторів.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Постановою Правління Національного
банку України №101 від 01.03.2010 відкликано
банківську ліцензію та ініційовано
процедуру ліквідації Акціонерного
комерційного банку «Трансбанк».

Порядок (процедура) ліквідації банків
визначений (на) у главі 16 Закону України
"Про банки і банківську діяльність".

Згідно з положеннями статті 87 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність" (у редакції чинній на
момент відкриття процедури ліквідації
Банку) ліквідація банку з ініціативи
Національного банку України
здійснюється відповідно до наведеного
Закону та нормативно-правових актів
Національного банку України.

Так, за умовами ст. 89 вказаного Закону
ліквідатором здійснюється
опублікування відомостей про
відкриття ліквідаційної процедури у
газеті "Урядовий кур'єр" чи "Голос
України" за рахунок банку у строки,
передбачені законами України, з дня
прийняття Національним банком України
рішення про відкликання ліцензії або
власником банку рішення про ліквідацію
банку.

Відомості про відкриття ліквідаційної
процедури повинні містити
найменування та інші реквізити банку,
що ліквідується, дату прийняття
Національним банком України рішення
про відкликання ліцензії або дату
прийняття рішення власника банку про
ліквідацію банку і призначення
ліквідатора, відомості про
ліквідатора.

На виконання вказаної норми
ліквідатором банку в газеті "Урядовий
кур'єр" за 4 березня 2010 року (четвер, № 41)
було опубліковано оголошення про
відкликання з 2 березня 2010 року
банківської ліцензії та відкриття
ліквідаційної процедури щодо
відповідача.

Абзацом 3 статті 89 Закону України "Про
банки і банківську діяльність" (у
чинній на той час редакції)
передбачено, що протягом одного місяця
з дня опублікування оголошення про
відкриття ліквідаційної процедури
кредитори мають право заявити
ліквідатору про свої вимоги до банку.

Ліквідатор припиняє приймання вимог
кредиторів після закінчення одного
місяця з дня опублікування оголошення
про початок ліквідаційної процедури, а
вимоги, заявлені після закінчення
строку, встановленого для їх подання,
не розглядаються і вважаються
погашеними (ст. ст. 93, 96 Закону України
"Про банки і банківську діяльність" (у
редакції чинній станом на 04.04.2010).

Заборгованість, яка є предметом
заявленого позову, виникла у 2009 році,
тобто до дня відкликання банківської
ліцензії та ініціювання процедури
ліквідації відповідача.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство та вимоги яких не
забезпечені заставою майна боржника.

Таким чином, Львівське міське
комунальне підприємство
«Львівтеплоенерго» є конкурсним
кредитором АКБ «Трансбанк» і повинно
було звернутися з письмовою заявою про
визнання його кредитором до 04.04.2010.

Втім, позивач у встановлений Законом
строк дані вимоги до ліквідатора банку
не заявив, а відтак в силу вимог ст. 96
Закону України «Про банки і банківську
діяльність» вони вважаються
погашеними з 05.04.2010.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Вищого господарського суду
України у справах №5023/1692/11 від 03.11.2011,
№5023/517/11 від 09.06.2011, №50/492 від 07.04.2011 та ін.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього
Кодексу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Позаяк, позивач жодних доказів
звернення до ліквідатора банку з
даними кредиторськими вимогами у
встановлений законом строк суду не
надав.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов
до висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог, оскільки заявлені у
даній справі вимоги є погашеними в силу
закону.

У зв'язку з відмовою в позові витрати
по сплаті судового збору на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.01.2014.

Суддя

Т.В.Васильченко