КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р. Справа№ 5011-51/12729-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: Безух О.В. - за дов.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: Грінцов М.М. - за дов.

від третьої особи-1 на стороні
відповідача: не з'явився

від третьої особи-2 на стороні
відповідача: не з'явився

від третьої особи-3 на стороні
відповідача: Євчук Г.В. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу
Вінницької обласної організації
Всеукраїнської спілки автомобілістів

на рішення Господарського суду
міста Києва від 31.07.2013

у справі № 5011-51/12729-2012 (головуючий суддя
Пригунова А.Б.)

за позовом Вінницької обласної
організації Всеукраїнської спілки
автомобілістів

до 1) Виконавчого комітету Козятинської
міської ради Вінницької області;

2) Міністерства внутрішніх справ
України

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: 1) Навчальний
заклад об'єднання громадян «Вінницька
обласна автомобільна школа
Всеукраїнської спілки
автомобілістів»;

2) Комунальне підприємство «Вінницьке
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації»;

3) Козятинський регіональний відділ
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Вінницькій області

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Вінницька обласна організація
Всеукраїнської спілки автомобілістів
(далі, позивач) звернулась до
Господарського суду Вінницької
області з позовом до Виконавчого
комітету Козятинської міської ради
Вінницької області (далі, відповідач-1),
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Навчальний заклад
об'єднання громадян «Вінницька обласна
автомобільна школа Всеукраїнської
спілки автомобілістів» (далі, третя
особа-1); Комунальне підприємство
«Вінницьке обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації» (далі, третя
особа-2) про визнання недійсним рішення
№ 195 від 28.04.2011 про оформлення і видачу
свідоцтва державі в особі Міністерства
внутрішніх справ України про право
власності на будівлі, що перебувають в
оперативному управлінні Козятинського
районного відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області, а саме:
адмінбудівлю літ «А» з підвалом «П/А» з
ганками загальною площею 752, 9 кв.м.;
гараж літ. «Б» загальною площею 149, 7
кв.м. по пров. Кондрацького, 1-а в місті
Козятин; визнання недійсним свідоцтва
на право власності від 05.05.2011 № 42, що
посвідчує право власності держави в
особі Міністерства внутрішніх справ
України на вищезазначені об'єкти
нерухомості.

Ухвалою Господарського суду
Вінницької області від 15.08.2012 залучено
до участі у справі в якості
відповідача-2 - Міністерство внутрішніх
справ України (далі, відповідач-2),
матеріали справи № 8/42/2012/5003 передано за
підсудністю до Господарського суду
міста Києва.

03.09.2012 матеріали справи № 8/42/2012/5003
надійшли до Господарського суду міста
Києва та згідно автоматизованої
системи документообігу передані на
розгляд судді Пригуновій А.Б.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.09.2012 суддею Пригуновою А.Б.
справу № 8/42/2012/5003 прийнято до свого
провадження та присвоєно їй №
5011-51/12729-2012.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.10.2012 до участі у справі
залучено Козятинський регіональний
відділ Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Вінницькій
області у якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача (далі,
третя особа-3).

18.03.2013 представником позивача була
подана заява про уточнення позовних
вимог (том 5, а.с. 26), у якій, посилаючись
на статті 16, 21 Цивільного кодексу
України позивач просив уточнити
позовну вимогу, викладену у пункті 1
прохальної частини позовної заяви,
виклавши її в наступній редакції:
«визнати незаконним рішення
виконавчого комітету Козятинської
міської ради Вінницької області № 195
від 28.04.2011 про оформлення і видачу
свідоцтва державі в особі Міністерства
внутрішніх справ України права
власності на будівлі, що перебувають в
оперативному управлінні Козятинського
районного відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області, а саме:
адмінбудівлю літ «А» з підвалом «П/А» з
ганками загальною площею 752, 9 кв. та
гараж - літ. «Б» по плану, загальною
площею: 149,7 кв.м. по провул.
Кондрацького, 1-а в м. Козятин».

Вказана заява позивача була прийнята
судом до розгляду та задоволена, про що
зазначено у рішенні суду першої
інстанції.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 31.07.2013 у справі №
5011-51/12729-2012 у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, відповідно до
якої просить рішення Господарського
суду міста Києва від 31.07.2013 у справі №
5011-51/12729-2012 скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована
тим, що рішення суду першої інстанції є
незаконним, відверто упередженим та
підлягає скасуванню.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Вінницької обласної організації
Всеукраїнської спілки автомобілістів
у справі № 5011-51/12729-2012 було передано на
розгляд судді Київського апеляційного
господарського суду Михальській Ю.Б.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
30.10.2013 для розгляду апеляційної скарги
у справі № 5011-51/12729-2012 сформовано
колегію суддів у складі головуючого
Михальської Ю.Б., суддів Отрюха Б.В.,
Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.10.2013
апеляційну скаргу Вінницької обласної
організації Всеукраїнської спілки
автомобілістів прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 19.11.2013.

19.11.2013 представник відповідача-2 подав
через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відзив на
апеляційну скаргу, у якому просив суд
залишити рішення суду першої інстанції
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

19.11.2013 від третьої особи-3 через відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду надійшло
клопотання про припинення провадження
у справі.

У судовому засіданні 19.11.2013 колегією
суддів було встановлено, що зазначене
клопотання підписане особою,
повноваження якої станом на дату
судового засідання не підтверджені
належними документами, а тому останнє
до розгляду не приймається.

У зв'язку з неявкою у судове засідання,
призначене на 19.11.2013, представників
відповідача-1 та третіх осіб ухвалою
Київського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 розгляд
справи було відкладено на 17.12.2013,
зобов'язано повторно відповідача-1 та
третіх осіб надати суду відзиви на
апеляційну скаргу.

17.12.2013 представник позивача подав через
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду додаткові
пояснення по справі.

У судове засідання, призначене на
17.12.2013, представники відповідача-1 та
третіх осіб -1, -2 не з'явились, про
причини неявки суд не повідомили, про
дату, час та місце судового розгляду
справи були повідомлені належним
чином.

У судовому засіданні, призначеному на
17.12.2013, представник позивача подав
клопотання про витребування у
Комунального підприємства «Вінницьке
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» матеріалів
інвентаризаційної справи щодо об'єкту
спору - спірної будівлі, яка
розташована за адресою: Вінницька
область, м. Козятин, вул. Кондрацького,
1-а. Зазначене клопотання позивач
обгрунтував тим, що у вказаній
інвентаризаційній справі знаходяться
документи, які є доказами по справі та
розгляд яких може суттєво вплинути на
результати розгляду справи, а саме: -
акти введення в експлуатацію спірної
будівлі, документи, на підставі яких
видавалось спірне рішення Виконавчого
комітету Козятинської міської ради
Вінницької області.

Представник відповідача-2 у вирішенні
питання про можливість задоволення
вказаного клопотання позивача
поклався на розсуд суду; представник
третьої особи-3 на стороні відповідача
проти задоволення зазначеного
клопотання заперечив.

Представники позивача, відповідача-2
та третьої особи-3 на стороні
відповідача подали у судовому
засіданні 17.12.2013 клопотання про
продовження строку вирішення спору.

Заслухавши думки представників
учасників судового процесу з приводу
заявлених клопотань, 17.12.2013 колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду оголосила ухвалу,
якою продовжено строк вирішення спору
у справі № 5011-51/1272-2012, клопотання
представника позивача про
витребування у Комунального
підприємства «Вінницьке обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації» матеріалів
інвентаризаційної справи щодо об'єкту
спору задоволено, зобов'язано
Комунальне підприємство «Вінницьке
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» надати до суду
матеріали інвентаризаційної справи
стосовно будівлі, розташованої за
адресою: Вінницька обл., м. Козятин, вул.
Кондрацького, 1-а, розгляд справи
відкладено на 14.01.2014.

25.12.2013 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від представника
третьої особи-3 надійшло клопотання про
припинення провадження у справі за
позовом Вінницької обласної
організації Всеукраїнської спілки
автомобілістів до Виконавчого
комітету Козятинської міської ради
Вінницької області та Міністерства
внутрішніх справ України, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача:
Навчальний заклад об'єднання громадян
«Вінницька обласна автомобільна школа
Всеукраїнської спілки
автомобілістів»; Комунальне
підприємство «Вінницьке обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації»; Козятинський
регіональний відділ Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області про визнання
недійсним рішення Козятинської
міської ради № 195 від 28.04.2011 та визнання
недійсним свідоцтва на право власності
від 05.05.2011 № 42.

30.12.2013 на виконання вимог ухвали
Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 у справі
№ 5011-51/1272-2012 на адресу суду від третьої
особи-2 надійшла інвентаризаційна
справа № 11 на об'єкт нерухомого майна,
що розташований за адресою: вул.
Кондрацького, буд. 1а, м. Козятин
Вінницької області.

14.01.2014 представник відповідача-2 подав
через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду додатковий відзив
на апеляційну скаргу, у якому просив
суд залишити рішення суду першої
інстанції без змін, а апеляційну скаргу
- без задоволення.

У судовому засіданні 14.01.2014 представник
третьої особи-3 надав суду клопотання, у
якому уточнив подане через відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду 25.12.2013 клопотання
про припинення провадження у справі та
просив припинити провадження у справі
№ 5011-51/1272-2012 в частині визнання
незаконним рішення Козятинської
міської ради № 195 від 28.04.2011.

Вказане клопотання мотивоване тим, що
оскільки виконавчий комітет
Козятинської міської ради Вінницької
області є суб'єктом владних
повноважень у розумінні пункту 7 статті
3 Кодексу адміністративного
судочинства України, спір у справі, в
силу вимог статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
підвідомчий суду адміністративної
юрисдикції, у зв'язку з чим, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України провадження у справі підлягає
припиненню, оскільки даний спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Представник позивача проти
задоволення клопотання третьої особи-3
про припинення провадження у справі
заперечив.

Представник відповідача-2 у судовому
засіданні підтримав заявлене третьою
особо-3 клопотання, просив його
задовольнити.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши думки учасників судового
процесу з приводу заявленого третьою
особо-3 клопотання про припинення
провадження у справі, колегія суддів
вважає його безпідставним та таким, що
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Статтею 17 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено
категорії спорів, на які поширюється
компетенція адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ.

Так, відповідно до частини 1 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України суб'єкт владних повноважень -
це орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Колегія суддів зазначає, що Виконавчий
комітет Козятинської міської ради
Вінницької області виступає у даних
правовідносинах рівноправним
суб'єктом господарських відносин, дії
якого спрямовані на реалізацію права
розпоряджатися майном, і не є суб'єктом
владних повноважень по відношенню до
іншого учасника спірних відносин -
Міністерства внутрішніх справ України,
оскільки відсутня підпорядкованість,
яка має місце під час здійснення
органом місцевого самоврядування
владних управлінських функцій.

У даному випадку, предметом позовних
вимог, в тому числі при врахуванні
підстав, з яких заявляється про
недійсність оспорюваного рішення
виконавчого комітету ради, є перевірка
правильності формування волі однієї із
сторін (відповідача-1) стосовно
розпорядження комунальним майном та
передачі відповідних прав на нього, і
такий спір, відповідно, не може бути
розглянутий за правилами,
встановленими Кодексом
адміністративного судочинства
України, у зв'язку з чим у задоволенні
клопотання третьої особи-3 про
припинення провадження у справі слід
відмовити.

Представники відповідача-1 та третіх
осіб -1, -2 у судове засідання, призначене
на 14.01.2014, не з'явились, про причини
неявки суд не повідомили.

Враховуючи те, що у матеріалах справи
містяться докази належного
повідомлення відповідача-1 та третіх
осіб -1, -2 про дату, час і місце
проведення судового засідання по
розгляду апеляційної скарги, а саме
повідомлення про вручення поштового
відправлення, колегія суддів вважає
можливим здійснити перевірку рішення
суду першої інстанції в апеляційному
порядку за наявними матеріалами справи
та без участі їх представників.

Розглянувши у судових засіданнях
апеляційну скаргу, відзиви на неї,
дослідивши матеріали справи та зібрані
у ній докази, заслухавши пояснення
представників учасників судового
процесу, судова колегія встановила
наступне:

28.04.2011 Виконавчим комітетом
Козятинської міської ради Вінницької
області прийнято рішення № 195 (далі,
Рішення) (том 1, а.с. 9) про оформлення
державі в особі Міністерства
внутрішніх справ України права
власності на будівлі, що перебувають в
оперативному управління Козятинського
районного відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області, а саме:
адмінбудівлю літ «А» з підвалом «П/А» з
ганками загальною площею 752, 9 кв.м.;
гараж літ «Б» загальною площею 149, 7 кв.м.
по пров. Кондрацького, 1-а в місті
Козятин та видати свідоцтво.

Відповідно до пункту 2 Рішення на
Комунальне підприємство «Вінницьке
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» покладено обов'язок
провести реєстрацію вищевказаного
свідоцтва.

05.05.2011 на підставі Рішення Виконавчим
комітетом Козятинської міської ради
Вінницької області видано свідоцтво
про право власності держави в особі
Міністерства внутрішніх справ України
№ 42 на об'єкт по вул. Кондрацького, 1-а в
місті Козятин (том 1, а.с. 10).

В обґрунтування заявленого позову
Вінницька обласна організація
Всеукраїнської спілки автомобілістів
зазначає, що позивач набув право
власності на спірне майно на підставі
договору на капітальне будівництво від
17.01.1990 (том 1, а.с. 12-13), укладеного між
колгоспом «Маяк» с. Глухівці
Козятинського району Вінницької
області, Вінницькою обласною радою
Державного товариства «Автолюбитель
УРСР» та Вінницькою автошколою
«Автолюбитель УРСР», предметом якого є
будівництво будівлі пункту технічного
обслуговування автотранспорту та
навчальних класів з підготовки водіїв
в місті Козятин по пров. Кондрацького.

Позивач зазначає, що Вінницька обласна
організація Всеукраїнської спілки
автомобілістів є повним
правонаступником Вінницької обласної
ради Державного товариства
«Автолюбитель УРСР», а тому визначена
договором підряду від 17.01.1990 частина
будівлі по пров. Кондрацького у місті
Козятин належить йому на праві
спільної часткової власності.

Також позивач у позовній заяві
наголошує, що будівництво спірних
приміщень здійснювалось на земельній
ділянці по пров. Кондрацького площею 2100
кв.м., виділеній на підставі рішення
виконавчого комітету Козятинської
міської ради народних депутатів від
23.11.1989, для будівництва адмінбудинку
державтоінспекції та ради
«Автолюбитель».

З огляду на вищезазначене, Вінницька
обласна організація Всеукраїнської
спілки автомобілістів у позовній заяві
вказувала на те, що рішення Виконавчого
комітету Козятинської міської ради
Вінницької області № 195 від 28.04.2011
прийнято з порушенням норм чинного
законодавства України та порушує право
приватної власності позивача на об'єкт
нерухомого майна по пров. Кондрацького,
1-а в місті Козятин а саме: адмінбудівлю
літ «А» з підвалом «П/А» з ганками
загальною площею 752, 9 кв.м.; гараж літ
«Б» загальною площею 149, 7 кв.м., у зв'язку
з чим зазначене Рішення має бути
визнане судом недійсним.

Рішення суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позову
мотивоване тим, що оспорюване Рішення
не порушує прав та охоронюваних
законом інтересів позивача, оскільки
останнім не доведено наявності у нього
правових підстав претендувати на
адмінбудівлю літ «А» з підвалом «П/А» з
ганками загальною площею 752, 9 кв.м., а
також гараж літ «Б» загальною площею 149,
7 кв.м. по пров. Кондрацького, 1-а в місті
Козятин.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, позивач у апеляційній скарзі
наголошує на тому, що судом, в порушення
статті 4-5 та статті 86 Господарського
процесуального кодексу України
фактично не встановлено жодної
обставини прийняття Рішення та не
розглянуто позовну вимогу про визнання
його незаконним. Також, на думку
позивача, судом порушено вимоги статей
15, 18, 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», які встановлюють
підстави та випадки оформлення та
видачі свідоцтв про право власності та
вимоги статей 328, 329, 331 Цивільного
кодексу України щодо підстав набуття
відповідачем-2 права власності.

Окрім того, апелянт наголошує на тому,
що суд, вказуючи, що приміщення, які є
об'єктом Рішення, не є приміщеннями,
будівництво яких здійснювалося за
договором капітального будівництва
від 17.01.1990, взагалі не встановлював, що є
об'єктом спірного рішення та підстави
його прийняття.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
заперечення скаржника, викладені у
апеляційній скарзі, не приймаються
колегією суддів до уваги з огляду на
наступне.

17.01.1990 між колгоспом «Маяк» с. Глухівці
Козятинського району Вінницької
області, Вінницькою обласною радою
Держаного товариства «Автолюбитель
УРСР» та Вінницькою автошколою
«Автолюбитель УРСР» укладено договір
підряду капітального будівництва,
предметом якого є будівництво будівлі
пункту технічного обслуговування
автотранспорту та навчальних класів з
підготовки водіїв в місті Козятин по
пров. Кондрацького.

Умовами вищевказаного договору
визначено, що Вінницькій обласній раді
Державного товариства «Автолюбитель
УРСР» належить 46% будівлі по пров.
Кондрацького у місті Козятин,
Козятинському РВВС - 26%, Вінницькій
автошколі «Автолюбитель УРСР» - 27%. Крім
того, пунктом 2 договору передбачено
зобов'язання замовника здійснювати
фінансування будівництва за рахунок
коштів, внесених облрадою
«Автомотолюбитель УРСР», Вінницькою
автошколою та Козятинським РВВС
наступним чином: 38051,20 руб., 21859, 20 руб.,
21049,60 руб. відповідно.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги, зазначає, що кінцевою метою
договору підряду капітального
будівництва від 17.01.1990 було отримання у
власність об'єкту нерухомості - будівлі
пункту технічного обслуговування
автотранспорту та навчальних класів з
підготовки водіїв в місті Козятин по
пров. Кондрацького, для власного
користування.

Відповідно до чинного на момент
укладення договору підряду
капітального будівництва
законодавства, відносини щодо набуття
та реалізації права власності
регулювались Цивільним кодексом
Української РСР, статтею 86 якого
визначено, що право власності - це
врегульовані законом суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження майном. Право
власності в Україні охороняється
законом. Держава забезпечує
стабільність правовідносин власності.
Власність в Україні виступає в таких
формах: приватна, колективна, державна.

Згідно статті 112 Цивільного кодексу
Української РСР майно може належати на
праві спільної власності двом або
кільком колгоспам чи іншим
кооперативним та іншим громадським
організаціям, або державі і одному чи
кільком колгоспам або іншим
кооперативним та іншим громадським
організаціям, або двом чи кільком
громадянам. Розрізняється спільна
власність з визначенням часток
(часткова власність) або без визначення
часток (сумісна власність).

Відповідно до статті 113 Цивільного
кодексу Української РСР володіння,
користування і розпорядження майном
при спільній частковій власності
провадиться за згодою всіх учасників, а
при відсутності згоди - спір
вирішується судом.

Так, у позовній заяві скаржник
наголошує на тому, що у нього на
підставі статей 112, 113 Цивільного
кодексу Української РСР виникло право
спільної часткової власності на
спірний об'єкт у зазначених у договорі
від 17.01.1990 частках.

Як вбачається зі змісту Рішення, його
об'єктом є адмінбудівля літ «А» з
підвалом «П/А» з ганками загальною
площею 752, 9 кв.м., а також гараж літ «Б»
загальною площею 149, 7 кв.м. по пров.
Кондрацького, 1-а в місті Козятин,
розташовані на земельній ділянці, яка
належить на праві постійного
користування третій особі-3 згідно
державного акту на право постійного
користування землею від 27.12.1994 І-ВН №
002829 (том 1, а.с. 105-106).

Водночас, зі змісту договору підряду
капітального будівництва від 17.01.1990
вбачається, що його предметом є
будівництво будівлі пункту технічного
обслуговування автотранспорту та
навчальних класів з підготовки водіїв
в місті Козятин по пров. Кондрацького
без зазначення площі.

При цьому, документально підтверджених
відомостей щодо будівництва за
договором підряду капітального
будівництва від 17.01.1990 саме спірних
приміщень, а саме: адмінбудівлі літ «А»
з підвалом «П/А» з ганками загальною
площею 752, 9 кв.м., та гаражу літ «Б»
загальною площею 149, 7 кв.м. по пров.
Кондрацького, 1-а в місті Козятин
позивачем суду не надано.

Окрім того, позивачем не надано суду
доказів того, що адмінбудівлі літ «А» з
підвалом «П/А» з ганками загальною
площею 752, 9 кв.м., а також гараж літ «Б»
загальною площею 149, 7 кв.м. по пров.
Кондрацького, 1-а в місті Козятин та
будівля пункту технічного
обслуговування автотранспорту і
учбових класів по підготовці водіїв в
місті Козятин по пров. Кондрацького,
будівництво якої передбачено
договором капітального будівництва, на
який посилається позивач, є одним
об'єктом.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з доводами суду
першої інстанції та приходить до
висновку, що позивачем не доведено, що
передані у власність відповідача-2
згідно оспорюваного Рішення
приміщення є приміщеннями, які були
предметом договору капітального
будівництва від 17.01.1990.

Зазначене підтверджується також
відсутністю у договорі капітального
будівництва, договорі підряду,
архітектурно-планувальному завданні
на проектування будівлі даних, які б
вказували, що об'єктом, право власності
на який мало виникнути у Вінницької
обласної ради Державного товариства
«Автолюбитель УРСР», є безпосередньо
адмінбудівля літ «А» з підвалом «П/А» з
ганками загальною площею 752, 9 кв.м. та
гараж літ «Б» загальною площею 149, 7 кв.м.
по пров. Кондрацького, 1-а в місті
Козятин Вінницької області.

Колегія суддів водночас зазначає, що
позивачем також не надано суду доказів,
які б підтверджували факт понесення
ним витрат на будівництво спірних
приміщень, а надана позивачем суду
довідка про фінансування будівництва
Вінницької обласної ради Спілки
автомобілістів (том 1, а.с. 16) не може
бути прийнята судом до уваги як
належний та допустимий доказ у справі,
оскільки не є первинним документом та
не може належним чином підтвердити
відомості про господарську операцію.

Скаржник у своїй апеляційній скарзі та
додаткових поясненнях посилається на
те, що у відповідача-1 не було правових
підстав для прийняття спірного
Рішення, оскільки відповідач-2 не надав
останньому повний пакет документів,
необхідний для оформлення права
власності на спірний об'єкт.

Вказані доводи апелянта не приймаються
колегією суддів до уваги з огляду на
наступне.

Засади організації та діяльності,
правового статусу і відповідальності
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування, а також система та
гарантії місцевого самоврядування в
Україні визначається Законом України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальними громадами сіл, селищ,
міст як безпосередньо, так і через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи, а також через районні
та обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
виконавчими органами сільських,
селищних, міських, районних у містах (у
разі їх створення) рад є їх виконавчі
комітети, відділи, управління та інші
створювані радами виконавчі органи.

Згідно статей 29, 40 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать,
зокрема, власні (самоврядні)
повноваження, а саме: управління в
межах, визначених радою, майном, що
належить до комунальної власності
відповідних територіальних громад, а
також інші надані їм законом
повноваження.

Таким чином, Виконавчий комітет
Козятинської міської ради Вінницької
області, приймаючи спірне Рішення, діяв
у межах повноважень, наданих йому
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Заявляючи у суді апеляційної інстанції
клопотання про витребування у
Комунального підприємства «Вінницьке
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» матеріалів
інвентаризаційної справи щодо об'єкту
спору позивач наголошував на
необхідності дослідження судом
документів щодо введення спірної
будівлі в експлуатацію та документів,
на підставі яких видавалось спірне
Рішення.

Так, відповідно до статті 331 Цивільного
кодексу України, на яку посилається
позивач у апеляціній скарзі, право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
інвентаризаційної справи № 11 на об'єкт
нерухомого майна, що розташований за
адресою: вул. Кондрацького, 1а, м.
Козятин Вінницької області, які
надійшли на вимогу суду від
Комунального підприємства «Вінницьке
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації», встановила, що
останні не містять акту державної
комісії про введення в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкту по
вул. Кондрацького, 1а, м. Козятин
Вінницької області.

З матеріалів інвентаризаційної справи
також вбачається, що станом на 07.09.2007
право власності на спірну будівлю
зареєстроване не було.

Окрім того, до 17.02.2010 будівля по пров.
Кондрацького, 1-а в місті Козятин
Вінницької області перебувала у
статусі зведеної самочинно, про що
свідчать штампи на документах
інвентаризаційної справи. Вказані
штампи були скасовані на замовлення
Козятинського РВ УМВС України у
Вінницькій області, що підтверджується
актом виконаних робіт по
замовленню-зобов'язанню № БТІ**00247 від
06.04.2011, що міститься у матеріалах
інвентаризаційної справи № 11 (а.с. 124).

Враховуючи зазначене, третя
особа-3 звернулась до відповідача-1 з
клопотанням про оформлення права
власності на будівлі по пров.
Кондрацького, 1а у місті Козятин,
Вінницької області, надавши при цьому
відповідачу-1 усі необхідні документи
для оформлення права власності,
зокрема: Положення про Козятинський РВ
УМВС у Вінницькій області, технічний
звіт обстеження та оцінки технічного
стану від 28.03.2011, довідку від 11.03.2011,
державний акт на право постійного
користування землею, технічну
документацію, виготовлену КП ВООБТІ.
Зазначені документи містяться у
матеріалах судової справи та
матеріалах інвентаризаційної справи №
11.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» у
редакції, чинній на момент прийняття
спірного Рішення, підставою для
державної реєстрації прав, що
посвідчують виникнення, перехід,
припинення речових прав на нерухоме
майно, обмежень цих прав, є, зокрема,
акти органів державної влади або
органів місцевого самоврядування, їх
посадових осіб, прийнятих у межах
повноважень, визначених законом.

Так, з матеріалів інвентаризаційної
справи № 11 вбачається, що на підставі
Рішення для проведення державної
реєстрації права власності
реєстратору БТІ також було надано
вичерпний перелік необхідних
документів для прийняття остаточного
рішення щодо державної реєстрації.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції та наголошує на тому,
що у матеріалах справи відсутні
будь-які докази на підтвердження
перебування у власності Вінницької
обласної ради Державного товариства
«Автолюбитель УРСР» адмінбудівлі літ
«А» з підвалом «П/А» з ганками
загальною площею 752, 9 кв.м., а також
гараж літ «Б» загальною площею 149, 7 кв.м.
по пров. Кондрацького, 1-а в місті
Козятин.

Стосовно посилань апелянта на те, що
суд першої інстанції ухилився від
оцінки тих обставин, що в спірній
будівлі з 1993 року знаходиться
підрозділ позивача, колегія суддів
зазначає, що вказана обставина не
підтверджується матеріалами справи,
окрім того, сам по собі факт
знаходження позивача у спірних
приміщеннях не підтверджує права
власності позивача на спірну будівлю
та не може бути підставою для визнання
спірного Рішення незаконним.

Стосовно посилань позивача на факт
правонаступництва Вінницькою обласною
організацією Всеукраїнської спілки
автомобілістів прав та обов'язків
Вінницької обласної ради Держаного
товариства «Автолюбитель УРСР»,
зокрема, за договором підряду на
капітальне будівництво, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до статті 25 Цивільного
кодексу Української РСР, в редакції,
чинній на момент затвердження статуту
позивача, юридична особа діє на
підставі статуту (положення). Установи
та інші державні організації, що
перебувають на державному бюджеті, а у
випадках, передбачених законодавством
Союзу РСР і Української РСР, також і
інші організації можуть діяти на
підставі загального положення про
організації даного виду.

Таким чином, статут є нормативним
актом, який визначає правове становище,
завдання, структуру, функції, статутний
капітал, назву громадської організації
та інші необхідні умови її діяльності.

Отже, належним і допустимим доказом
правонаступництва Вінницькою обласною
організацією Всеукраїнської спілки
автомобілістів прав та обов'язків
Вінницької обласної ради Держаного
товариства «Автолюбитель УРСР»
(перейменовано у Вінницьку обласну
організацію Української
республіканської спілки
автомобілістів) є статут позивача.

У апеляційній скарзі позивач
посилається на Статут Вінницької
обласної організації Всеукраїнської
спілки автомобілістів 1993 року (том 4,
а.с. 132-143), зареєстрований
Розпорядженням представника
Президента України «Про реєстрацію
Статуту Вінницької обласної
організації Всеукраїнської спілки
автомобілістів» від 15.03.1993 № 98,
зазначаючи, що у пункті 1.2. якого
обласну організацію Спілки визначено
правонаступником майнових і
немайнових прав та зобов'язань
Вінницької обласної організації
Української республіканської спілки
автомобілістів.

Однак, посилання позивача на Статут 1993
року не приймаються колегіє суддів до
уваги з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України «Про
об'єднання громадян» та Положення про
порядок легалізації об'єднань
громадян, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 №
140, чинного на той час, легалізація
(офіційне визнання) об'єднань громадян
здійснюється шляхом реєстрації або
повідомлення про їх заснування.

Відповідно до пункту 3 Положення про
порядок легалізації об'єднань громадян
для реєстрації об'єднання громадян до
реєструючого органу подається заява,
підписана не менш як трьома
засновниками об'єднання громадян або
їх уповноваженими представниками.

До заяви додається, зокрема, статут
громадського об'єднання.

Пунктами 6, 7 Положення про порядок
легалізації об'єднань громадян
визначено, що за результатами розгляду
заяви приймається рішення про
реєстрацію об'єднання громадян або про
відмову в його реєстрації. У разі
реєстрації об'єднання громадян
засновникові видається свідоцтво про
реєстрацію встановленого зразка.

Так, з матеріалів реєстраційної справи
Вінницької обласної організації
Всеукраїнської спілки автомобілістів
№ 12/67 (додаток 1 до матеріалів справи)
вбачається, що у 1995 році було проведено
перереєстрацію Вінницької обласної
організації Всеукраїнської спілки
автомобілістів як об'єднання громадян
та видано свідоцтво від 09.11.1995 № 12/67.
Водночас, під час проведення
перереєстрації було внесено зміни до
статуту об'єднання, зареєстрованого
Розпорядженням представника
Президента України «Про реєстрацію
Статуту Вінницької обласної
організації Всеукраїнської спілки
автомобілістів» від 15.03.1993 № 98.

Слід також зазначити, що у матеріалах
реєстраційної справи відсутнє
свідоцтво про реєстрацію Вінницької
обласної організації Всеукраїнської
спілки автомобілістів 1993 року.

Так, відповідно до статуту позивача в
редакції 1995 року (а.с. 34-44 додатку 1 до
матеріалів справи) Вінницька обласна
організація Всеукраїнської спілки
автомобілістів є всеукраїнською
громадською організацією, що об'єднує
громадян - власників автомобілів і
мотоциклів, самодіяльних
конструкторів і реставраторів
старовинних транспортних засобів, а
також інших громадян - любителів
автотехніки.

Також у статуті зазначається, що
Вінницька обласна організація
Всеукраїнської спілки автомобілістів
входить до складу Всеукраїнської
спілки автомобілістів як її місцева
організація.

Аналогічні положення закріплені і в
статуті Вінницької обласної
організації Всеукраїнської спілки
автомобілістів в редакції 2000 року.

Таким чином, будь-які відомості у
статутах 1995 та 2000 років, а також у
матеріалах реєстраційної справи № 12/57,
які б свідчили про правонаступництво
Вінницькою обласною організацією
Всеукраїнської спілки автомобілістів
прав та обов'язків Вінницької обласної
ради Держаного товариства
«Автолюбитель УРСР» відсутні.

Окрім того, з 01.07.2004 набрав чинності
Закон України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» Прикінцевими положеннями
якого передбачено, що державний
реєстратор протягом 2004 - 2005 років при
надходженні від юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
реєстраційної картки, відповідно до
вимог статті 19 цього Закону,
зобов'язаний провести заміну раніше
виданих їм свідоцтв про державну
реєстрацію на свідоцтва про державну
реєстрацію єдиного зразка. При цьому
реєстраційний збір за заміну свідоцтва
про державну реєстрацію не стягується.

У матеріалах справи міститься витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
станом на 01.10.2012, що, відповідно,
свідчить про наявність у відповідному
реєстрі відомостей про юридичну особу -
Вінницьку обласну організацію
Всеукраїнської спілки автомобілістів.

Згідно статті 17 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» в Єдиному
державному реєстрі містяться, зокрема,
дані про юридичних осіб,
правонаступником яких є зареєстрована
юридична особа.

Разом з тим, у витязі з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців станом на
01.10.2012 не зазначено про юридичних осіб,
правонаступником яких є Вінницька
обласна організація Всеукраїнської
спілки автомобілістів.

З огляду на вищевикладене, посилання
позивача на факт його
правонаступництва Вінницької обласної
ради Держаного товариства
«Автолюбитель УРСР» є безпідставними
та необґрунтованими, а тому не
приймаються колегією суддів до уваги.

У апеляційній скарзі позивач також
стверджує, що відповідачами та
Господарським судом міста Києва було
порушено право позивача навіть в
самому крайньому випадку звернутися до
суду щодо визнання права власності на
приміщення, що є у спірній будівлі за
набувальною даністю.

Зазначені аргументи скаржника не
приймаються колегією суддів до уваги,
оскільки обставини, встановлені у
рішенні суду першої інстанції жодним
чином не позбавляють позивача права
звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на спірні
приміщення. Окрім того, з матеріалів
справи вбачається, що позивач дотепер з
таким позовом до суду не звертався.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на
встановлені судом обставини, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем не доведено належними та
допустимим доказами наявність у нього
правових підстав претендувати на
приміщення по пров. Кондрацького, в
місті Козятин, зокрема, адмінбудівлю
літ «А» з підвалом «П/А» з ганками
загальною площею 752, 9 кв.м., а також
гараж літ «Б» загальною площею 149, 7 кв.м.
по пров. Кондрацького, 1-а в місті
Козятин.

Відповідно до статті 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

В силу положень статті 16 Цивільного
кодексу України та статті 20
Господарського кодексу України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу. Суд
може захистити цивільне право або
інтерес способом, що встановлений
договором або законом.

Частиною 2 статті 20 Господарського
кодексу України визначено, що кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів.

Пунктом 2 частиною 2 статті 20
Господарського кодексу України як
спосіб захисту прав суб'єктів
господарювання передбачено визнання
повністю або частково недійсними актів
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, актів інших
суб'єктів, що суперечать законодавству,
ущемляють права та законні інтереси
суб'єктів господарювання або
споживачів.

Тобто, господарські суди розглядають
на загальних підставах справи у спорах
про визнання недійсними актів,
прийнятих іншими органами, у тому
числі, актів господарських товариств,
які відповідно до закону чи установчих
документів мають обов`язковий характер
для учасників правовідносин, що
виникають чи припиняються з прийняттям
такого акту.

Згідно з пунктом 1 Роз'яснення Президії
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних з визнанням
недійсними актів державних чи інших
органів» від 26.01.2000 № 02-5/35, акт
державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

При цьому, у пункті 2 зазначеного
Роз'яснення вказано, що підставами для
визнання акта недійсним є
невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі. Якщо за результатами розгляду
справи факту такого порушення не
встановлено, у господарського суду
немає правових підстав для задоволення
позову.

З наведеного випливає, що підставою
звернення до суду є саме порушення або
оспорювання прав і охоронюваних
законом інтересів.

З огляду на недоведеність наявності у
позивача прав на адмінбудівлю літ «А» з
підвалом «П/А» з ганками загальною
площею 752, 9 кв.м., а також гараж літ "Б"
загальною площею 149, 7 кв.м. по пров.
Кондрацького, 1-а в місті Козятин, про що
зазначалося вище, колегія суддів
дійшла до висновку, що оспорюване
рішення Виконавчого комітету
Козятинської міської ради Вінницької
області № 195 від 28.04.2011 не порушує прав
та охоронюваних законом інтересів
Вінницької обласної організації
Всеукраїнської спілки автомобілістів.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що позовні вимоги
Вінницької обласної організації
Всеукраїнської спілки автомобілістів
в частині визнання недійсним рішення
Виконавчого комітету Козятинської
міської ради Вінницької області № 195
від 28.04.2011 задоволенню не підлягають.

Окрім того, враховуючи те, що позовна
вимога в частині визнання недійсним
свідоцтва на право власності від 05.05.2011
№ 42, що посвідчує право власності
держави в особі Міністерства
внутрішніх справ України на спірні
об'єкти нерухомості, є похідною від
позовної вимоги про визнання недійсним
рішення Виконавчого комітету
Козятинської міської ради Вінницької
області № 195 від 28.04.2011, вона також не
підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення
скаржника, викладені у апеляційній
скарзі, не приймаються колегією суддів
до уваги, оскільки не підтверджуються
матеріалами справи та не спростовують
рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування чи зміни
рішення Господарського суду міста
Києва від 31.07.2013. Апеляційна скарга
Вінницької обласної організації
Всеукраїнської спілки автомобілістів
є необґрунтованою та задоволенню не
підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Вінницької обласної
організації Всеукраїнської спілки
автомобілістів на рішення
Господарського суду міста Києва від
31.07.2013 у справі № 5011-51/12729-2012 залишити
без задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 31.07.2013 у справі №
5011-51/12729-2012 залишити без змін.

Матеріали справи № 5011-51/12729-2012
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Ю.Б. Михальська

Судді
Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко