ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20 січня 2014 року
Справа № 925/1288/13

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Спаських
Н.М. з секретарем судового засідання
Буднік А.М., за участю представників
сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: Котьол О.В. - за
довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси справу за
позовом фізичної особи - суб'єкта
підприємницької діяльності
Пустоварова Ігоря Михайловича до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перше травня
комбікормовий завод" про стягнення 44
088,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 24.09.2013 року повністю
задоволено збільшені позовні вимоги у
справі та стягнуто з відповідача на
користь позивача 39 149,15 грн. як 3% річних,
5 538,94 грн. інфляційних втрат і судові
витрати на підставі неналежного
виконання договору поставки № 17/04/09-05
від 17.04.2009 р., укладеного між сторонами.
Стягнута сума без судових витрат
становить 44 688,09 грн.

Постановою від 18.11.2013 року Київським
апеляційним господарським судом
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

На виконання судового рішення видано
наказ від 10 грудня 2013 року.

13.01.2014 року до суду звернувся
відповідач із заявою про визнання
наказу таким, що не підлягає до
виконання в частині стягнення 25000,00
грн., через припинення цього
зобов'язання внаслідок зарахування
зустрічних однорідних вимог.

В засідання не з'явилися представники
позивача, що не перешкоджає розгляду
поданої заяви по суті згідно ст. 117 ГПК
України. Заперечень проти заяви про
визнання наказу таким, що частково не
підлягає виконанню, позивачем не
подано.

Суд вважає, що заява відповідача про
визнання наказу таким, що не підлягає
до виконання в частині стягнення 25000,00
грн. підлягає до задоволення, виходячи
з наступного:

Рішенням суду першої інстанції у даній
справі від 24.09.2013 року встановлено, що в
зв'язку з невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань за укладеним між
сторонами договором поставки № 17/04/09-05
від 17.04.2009 р., рішенням господарського
суду Черкаської області у справі №
06/5026/2656/2011 від 23.01.2012 р. з відповідача на
користь позивача було стягнуто 553 894
грн. 30 коп. основного боргу, 99 341 грн. 44
коп. інфляційних, 8 285 грн. 68 коп. 3 %
річних, 13 230 грн. 43 коп. витрати по сплаті
судового збору, а всього - 674 751,41 грн.

03 квітня 2012 року постановою Київського
апеляційного господарського суду дане
рішення залишено без змін.

На примусове виконання рішення
господарського суду Черкаської
області від 23.01.2012 р. по справі №
06/5026/2656/2011 було видано наказ від 03.02.2012
р.

В ході виконавчого провадження через
рахунки ДВС та особисто відповідачем
на користь позивача було сплачено
кошти в такому порядку:

- платіжне доручення № 436 від 05.04.2012 р. на
суму 70 000,00 грн. (а.с. 77);

- платіжне доручення № 513 від 24.04.2012 р. на
суму 70 000,00 грн. (а.с. 76);

- платіжне доручення № 605 від 08.05.2012 р. на
суму 54 506,14 грн. (а.с. 82);

- платіжне доручення № 643 від 16.05.2012 р. на
суму 44 000,00 грн. (а.с. 81);

- платіжне доручення № 732 від 31.05.2012 р. на
суму 20 000,00 грн. (а.с. 79);

- платіжне доручення № 910 від 04.07.2012 р. на
суму 20 000,00 грн. (а.с. 80);

- платіжне доручення № 1004 від 20.07.2012 р.
на суму 40 000,00 грн. (а.с. 78);

- платіжне доручення № 1054 від 01.08.2012 р.
на суму 35 000,00 грн. (а.с. 83).

- платіжне доручення № 13134 від 17.08.2012 р.
на суму 100 000,00 грн. (а.с. 85);

- виписка банку від 20.08.2012 р. на суму 25
000,00 грн. (а.с. 72);

- платіжне доручення № 13370 від 30.08.2012 р.
на суму 221 245,71 грн.

Судом при розгляді справи № 925/1288/13
встановлено, що загальна сума сплати
відповідачем на користь позивача
склала 699 751,85 грн.

Таким чином розмір переплати
відповідача за рішенням суду у справі
№ 06/5026/2656/2011 склав 25 000,04 грн. (699 751,85 - 674
751,41).

Вказана сума переплати була
перерахована відповідачем позивачу у
складі останнього платежу на 221 245,71 грн.
за платіжним дорученням № 13370 від 30.08.2012
р. із призначенням платежу "погашення
основного боргу згідно рішення
господарського суду Черкаської
області від 23.01.12 по справі № 06/5026/2656/2011
Без ПДВ".

При розгляді даної справи суд не
прийняв доводів відповідача про те, що
25 000,04 грн. слід зарахувати у сплату
боргу по 3% річних та інфляційних,
оскільки відповідач не направляв
позивачу заяву про зарахування
зустрічних однорідних вимог, яка
повинна була бути отримана позивачем
на час вирішення спору у даній справі.

Відповідач, користуючись своїми
цивільними правами, звернувся до
позивача в ході виконавчого
провадження із заявами про зарахування
зустрічних однорідних вимог від 18.11.2013
року та направив їх на дві відомі
адреси позивачу.

Одну із заяв отримано позивачем
25.11.2013 року особисто Пустоваровим І.М.
(а.с. 140).

У відповідності до ст. 601 ЦК
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Сплата відповідачем позивачу
25000,00 грн. є переплатою коштів на
виконання судового рішення, що у
відповідності до ст. 11 та 1212 ЦК України
зобов'язує позивача повернути ці кошти
як безпідставно отримані з часу їх
отримання.

Стягнуті з відповідача на користь
позивача кошти за рішенням у даній
справі в загальній сумі 44 688,09 грн. є
зобов'язанням відповідача перед
позивачем.

Дані зобов'язання є зустрічними
та однорідними, оскільки є грошовими.

Зарахування зустрічних
однорідних вимог є способом припинення
одночасно двох зобов'язань, в одному із
яких одна сторона є кредитором, а інша -
боржником, а в другому - навпаки
(боржник у першому зобов'язанні є
кредитором у другому). Допускаються
випадки часткового зарахування, коли
одне зобов'язання (менше за розміром)
зараховується повністю, а інше (більше
за розміром) - лише в частині, що
дорівнює розміру першого зобов'язання.

Проти можливості зарахування
вказаних зустрічних однорідних вимог
позивач заперечень суду не подав.

Оскільки відповідач виконав всі
необхідні умови, передбачені ст. 601 ЦК
України щодо зарахування зустрічних
однорідних вимог, слід вважати, що за
його заявою таке зарахування
відбулося, що припиняє взаємні
зобов'язання сторін на суму 25 000,00 грн.
При цьому відповідач залишається
зобов'язаною особою перед позивачем на
решту суми - 19 688,09 грн. та окремо судові
витрати, які стягнуті з нього за
рішенням у даній справі від 24.09.2013 року
(44 688,09-25000,00).

У відповідності до ст. 117 ГПК
України господарський суд, який видав
наказ, може за заявою стягувача або
боржника визнати наказ таким, що не
підлягає виконанню повністю або
частково у разі, якщо його було видано
помилково або якщо обов'язок боржника
відсутній повністю чи частково у
зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин.

Настання таких обставин
відповідачем доведено.

На підставі викладеного, заява
відповідача про визнання наказу таким,
що не підлягає виконанню в частині
стягнення 25 000,00 грн., підлягає до
задоволення.

Керуючись ст. 117 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву відповідача від 13.01.2014
року про визнання наказу таким, що не
підлягає виконанню в частині стягнення
25 000,00 грн. - задовольнити.

2. Визнати наказ про примусове
виконання рішення від 10.12.2013 року у
справі № 925/1288/13 таким, що не підлягає
виконанню в частині стягнення 25 000,00
грн., зобов'язання за якими припинено
шляхом зарахування зустрічних
однорідних вимог.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення та є невід"ємною частиною
наказу у справі № 925/1288/13 від 10.12.2013 року.

Ухвала може бути оскаржена в
порядку, встановленому ГПК України.

Суддя
Н.М. Спаських