ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2014
Справа № 905/7609/13

Господарський суд Донецької області у
складі: судді Фурсової
С.М.,

при секретарі судового засідання
Степанян К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні господарського
суду справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПРОВІДНА» (юридична адреса:
03049, місто Київ, проспект
Повітрофлотський, будинок № 25, поштова
адреса: 03680, місто Київ, бульвар Івана
Лепсе, будинок № 4, корпус 1, офіс № 518;
код ЄДРПОУ - 23510137)

до приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ВУСО» (83001, місто
Донецьк, вулиця Постишева, будинок № 60
(7 поверх); код ЄДРПОУ - 31650052)

про відшкодування шкоди в порядку
регресу

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ПРОВІДНА»
звернулося до господарського суду
Донецької області з позовом, в якому
просить стягнути з приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО» на відшкодування шкоди
в порядку регресу 24 465,40 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «ПРОВІДНА» на
підставі договору добровільного
страхування наземного транспорту,
переданого в заставу № 06/0639531/0411/11 від
14 листопада 2011 року
внаслідок настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди
виплачено страхове відшкодування
власнику (вигодонабувачу) пошкодженого
автомобіля марки «ЗАЗ ТF 699 P», державний
номерний знак АЕ 3401 СО, а тому позивачем
відповідно до положень статті 27 Закону
України «Про страхування» та статей 993,
1191 Цивільного кодексу України отримано
право зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Оскільки цивільна відповідальність
власника транспортного засобу -
автомобіля марки «ДЕУ», державний
номерний знак АЕ 0592 АС, водій якого
визнаний винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди була
застрахована приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «ВУСО»
позивачем направлено останньому
претензію на виплату страхового
відшкодування в порядку регресу.
Враховуючи, що відповідачем не
відшкодовано заявлену суму збитку,
позивач просить стягнути з відповідача
24 465,40 гривень в судовому порядку.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує статтею 27 Закону України
«Про страхування», статтями 993, 1191
Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 01 листопада 2013 року позовна
заява прийнята до розгляду, порушено
провадження у справі та її призначено
до розгляду у судовому засіданні на 26
листопада 2013 року.

Розгляд справи відкладався за
правилами статті 77 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України).

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 17 грудня 2013 року за
клопотанням представника відповідача
продовжено строк вирішення спору на 15
днів (до 13 січня 2014 року), та
розгляд справи відкладено на 13 січня 2014
року.

Відповідач надав відзив на позовну
заяву, в якому просить врахувати
викладену ним позицію та відмовити у
задоволенні позовних вимог.
Заперечуючи проти задоволення позову
відповідач зазначає, що всупереч
приписів статті 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» позивачем не надано постанову
про притягнення до адміністративної
відповідальності водія винного у
дорожньо-транспортній пригоді, що
унеможливлює прийняття вмотивованого
рішення щодо виплати (відмови у
виплаті) страхового відшкодування.

Сторони явку уповноважених
представників у судове засідання не
забезпечили, про час і місце розгляду
справи повідомлені своєчасно та
належним чином; згідно наявної
телеграми (за вхідним № 39610/13 від 03
грудня 2013 року) та електронного
повідомлення № 3 (за вхідним № 44272/13 від
17 грудня 2013 року) розгляд справи
позивач просив здійснити без участі
його представника.

Матеріали справи є достатніми для
прийняття рішення за заявленими
вимогами при зазначених підставах
позову.

Розглянувши подані документи,
дослідивши матеріали справи,
господарський суд -

В С Т А Н О В И В :

За договором добровільного
страхування наземного транспорту
№ 06/0639531/0411/11 від 14
листопада 2011 року (далі по тексту -
Договір), укладеним між приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «ПРОВІДНА» (далі по тексту -
страховик або позивач) та Щербиною
Тетяною Олегівною (далі по тексту -
страхувальник), позивачем застраховано
майнові інтереси страхувальника, що не
суперечать закону і пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням майном - автомобілем
марки «ЗАЗ ТF 699 P» (далі по тексту - «ЗАЗ»
або застрахований/ забезпечений
автомобіль), державний номерний знак АЕ
3401 СО, від страхових ризиків, зокрема,
збитків внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 11-18).

Строк дії Договору визначено з 00 год. 00
хв. 15 листопада 2011 року (за умови
виконання вимог пункту 11.1 Договору) до
24 год. 00 хв. 14 листопада 2012 року.

Страховий платіж (страхову премію) за
Договором на користь страховика
(позивача) страхувальник здійснив 14
листопада 2011 року (платіжне доручення
№ 1/2611 на суму 2 580,75 гривень), що
свідчить про набрання чинності
Договором до настання
дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 96).

З матеріалів справи вбачається, що 12
січня 2012 року приблизно о 20 год. 50 хв. на
вулиці Космічній у місті
Дніпропетровську сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки «ДЕУ», державний
номерний знак АЕ 0592 АС, під керуванням
Овчаренка Михайла Михайловича та
автомобіля марки «ЗАЗ», державний
номерний знак АЕ 3401 СО, під
керуванням Щербиної Тетяни Олегівни.

Дорожньо-транспортна пригода сталася в
результаті порушення водієм
Овчаренко М.М. вимог пункту 12.1 Правил
дорожнього руху України, за скоєння
якої СВ ДМУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області порушено
кримінальну справу № 69121016 за
ознаками злочину, передбаченого
частиною першою статті 286
Кримінального кодексу України (а.с. 62).

16 січня 2012 року на адресу позивача
надійшла заява Щербиної Т.О. про факт
настання події та виплату страхового
відшкодування (а.с. 63-64).

Вироком Жовтневого районного суду
міста Дніпропетровська від 28 березня
2012 року у справі № 3-3185/12 Овчаренка М.М.
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого частиною другою статті
286 Кримінального кодексу України та
призначено покарання у вигляді 4
(чотирьох) років позбавлення волі з
позбавленням права керувати
транспортними засобами на 3 (три) роки.

Дослідження моменту набрання вироком
про засудження Овчаренка М.М. від
28 березня 2012 року законної сили
підтверджується наданою Жовтневим
районним судом міста Дніпропетровська
на виконання ухвали господарського
суду Донецької області від 01 листопада
2013 року копією вироку суду з належною
відміткою суду про дату набрання ним
законної сили (а.с. 132-133).

Вищезгаданим вироком встановлено, що
спірна дорожньо-транспортна пригода
сталася з вини Овчаренка М.М. в
результаті порушення ним вимог пункту
12.1 Правил дорожнього руху України.

Частиною третьою статті 35 ГПК України
унормовано, що вирок суду з
кримінальної справи, що набрав
законної сили, є обов'язковим для
господарського суду при вирішенні
спору з питань, чи мали місце певні дії
та ким вони вчинені.

У пункті 4 роз'яснень Вищого
арбітражного суду України від 01 квітня
1994 року № 02-5/215 «Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з
відшкодуванням шкоди» зазначається,
що преюдиціальне значення для
господарського суду мають вирок суду з
кримінальної справи щодо певних подій
та ким вони вчинені або рішення суду з
цивільної справи щодо фактів, які
встановлені судом.

Статтею 25 Закону України «Про
страхування» передбачено, що
здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком.

За страховим випадком -
дорожньо-транспортною пригодою, що
сталася 12 січня 2012 року
за участю застрахованого автомобіля,
згідно складених страхових актів №
0401/06/4867/76352 від 04 квітня 2012 року, №
0401/06/4867/76352 від 23 травня 2012 року по
Договору визначено суму страхового
відшкодування в загальному розмірі
25 465,40 гривень, виплата якої
підтверджується платіжними
дорученнями № 0018349 від 11
квітня 2012 року № 018475 від 12 квітня 2012
року, № 025594 від 24 травня 2012 року,
відомостями № ВПТ-001628 від 11 квітня 2012
року та № ВПТ-002270 від 23 травня 2012 року
(а.с. 19-22, 57-61).

Загальний розмір матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля марки
«ЗАЗ», державний номерний знак АЕ 3401 СО
в результаті його пошкодження при
дорожньо-транспортній пригоді,
відповідно до звітів про оцінку № 170212/01
від 17 лютого 2012 року та №
1085/04/12 від 05 квітня 2012 року, що складено
суб'єктами оціночної діяльності -
оцінювачем товариства з обмеженою
відповідальністю «АРТ-Л» Нечипорук
О.О., суб'єктом підприємницької
діяльності - оцінювачем Гончаруком М.В.,
складає 37 234,00 гривень (а.с. 24-55)

Положення статті 27 Закону України «Про
страхування» та статті 993 ЦК України
передбачають, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування у
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Під час вирішення спору встановлено, що
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля марки «ДЕУ»,
державний номерний знак АЕ 0592 АС, яким
спричинено спірну
дорожньо-транспортну пригоду в частині
заподіяння шкоди третім особам,
застрахована приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «ВУСО»,
про що свідчать договір (поліс)
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності серії АА/3796302,
інформація з єдиної централізованої
бази даних МТСБУ (а.с. 94, 112).

Договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності (полісом
серії АА/3796302) передбачено,
що ліміт відповідальності відповідача
за шкоду, заподіяну майну (на одного
потерпілого), становить 50 000,00 гривень,
франшиза - 1 000,00 гривень; строк його дії
з 12 год. 00 хв. 17 травня 2011 року до 16
травня 2012 року.

За таких обставин, на вказаний
страховий випадок в часовому вимірі
поширюється дія чинного на той час
полісу серії АА/3796302. Тобто
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася 12 січня 2012 року, є страховим
випадком в рамках виконання
зазначеного полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України (далі по тексту - ЦК
України) передбачено, що шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1 частиною першою
статті 1188 ЦК України шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме: шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Отже, у випадку заподіяння шкоди
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, питання про її
відшкодування вирішується за
принципом вини.

Вина водія, який керував автомобілем
марки «ДЕУ», державний номерний знак
АЕ 0592 АС підтверджена вироком
Жовтневого районного суду міста
Дніпропетровська від 28 березня 2012 року
у справі № 3-3185/12.

Відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів регулює Закон
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», який спрямований на
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та майну
потерпілих при експлуатації наземних
транспортних засобів на території
України.

Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Пунктом 36.4 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів» (в
редакції закону на час врегулювання
страхового випадку) передбачено, що
виплата страхового відшкодування
(регламентна виплата) здійснюється
безпосередньо потерпілому (іншій
особі, яка має право на отримання
відшкодування) або погодженим з ним
особам, які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна, сплатили страхове
відшкодування за договором майнового
страхування (крім регламентної
виплати, передбаченої підпунктом «а»
пункту 41.1 статті 41 цього Закону),
лікування потерпілих та інші послуги,
пов'язані з відшкодуванням збитків.

Отже, відповідно до наведених положень
чинного законодавства, у випадку
укладення між страховою організацією
та юридичними або фізичними особами
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів, особою,
відповідальною за завдані збитки у
межах, передбачених договором, є
страховик (страхова організація).
Відповідач, як страховик винної особи,
має право здійснювати виплату
страхового відшкодування за договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власника
транспортного засобу на користь особи,
яка сплатила страхове відшкодування за
договором майнового страхування (тобто
за договором добровільного
страхування), а позивач вправі вимагати
здійснення такої виплати на свою
користь, оскільки сплатив страхове
відшкодування потерпілому на умовах
укладеного договору добровільного
страхування.

Таким чином відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля «ЗАЗ»,
державний номерний знак АЕ 3401 СО
відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» в межах,
передбачених договором обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності (поліс серії АА/3796302),
а до приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«ПРОВІДНА» як страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
Договором, перейшло право вимоги, яке
потерпіла особа мала до приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПРОВІДНА» як особи,
відповідальної за завдані збитки.

За чинним законодавством України окрім
особи, винної у завданні шкоди,
потерпілий у дорожньо-транспортній
пригоді має також право одержати
майнове відшкодування або за рахунок
страхової організації, якою
застраховане його майно, за правилами і
в порядку, встановленому Цивільним
кодексом України та Законом України
«Про страхування», або за рахунок
страховика, яким застраховано
відповідальність особи, що володіє
транспортним засобом, водія якого
визнано винним у дорожньо-транспортній
пригоді, за правилами і в порядку,
встановленому Цивільним кодексом
України та Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший
спосіб захисту чинним законодавством
не обмежене та належить саме
потерпілому.

В даному випадку потерпілий звернувся
за відшкодуванням майнової шкоди до
позивача, який застрахував його майно -
автомобіль марки «ЗАЗ», державний
номерний знак АЕ 3401 СО.

Правовідносини сторін у такому випадку
регулюються нормами Цивільного
кодексу України та Закону України «Про
страхування».

Так, частиною першою статті 1191 ЦК
України передбачено, що особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Наведена стаття міститься в главі 82 ЦК
України, що регулює правовідносини
щодо відшкодування шкоди та передбачає
право регресу в разі, якщо вона
відшкодувала потерпілому шкоду,
завдану іншою особою в рамках
деліктних правовідносин між нею та
потерпілим.

Слід наголосити, що поняття регресу є
значно ширшим, ніж це визначене у
статті 1191 ЦК України та розуміє під
собою будь-яке право зворотної вимоги.
Регрес за своїм змістом є зобов'язанням
по відшкодуванню шкоди, понесеної
однією особою з вини або за рахунок
іншої, а тому може бути визначений як
зобов'язання з відшкодування шкоди, що
виникає в результаті перекладання
сплаченого однією особою іншій на
третю особу. Відтак, регресне
зобов'язання - це зворотна вимога про
повернення грошей або майна третій
особі, виконане однією особою за іншу
або з вини останньої.

Відповідальність страховика винної
особи регламентована положеннями
спеціального закону - Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та обмежується укладеним
договором (полісом) страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Тобто, в розумінні положень Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» позивач набув (в порядку
регресу) право на виплату страхового
відшкодування від страховика винної
особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством
тощо.

Положення закону (статті 993 ЦК України,
статті 27 Закону України «Про
страхування») передбачають обмеження
по розміру збитків, право на вимогу
яких переходить до страховика і такий
розмір обмежується фактичними
витратами страхової компанії, тобто
саме розмір збитку обмежується
фактичними витратами страхової
компанії, а не визначається такий
розмір сумою виплаченого страхового
відшкодування.

Звітами про оцінку № 170212/01 від 17 лютого
2012 року та № 1085/04/12 від 05
квітня 2012 року складеними на
замовлення приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«ПРОВІДНА» підтверджено вартість
матеріального збитку в сумі 37 234,00
гривень.

Дані звітів про оцінку, складених
суб'єктами оціночної діяльності на
замовлення страхової компанії не
спростовані іншими доказами,
відповідно є належними доказами
розміру збитку, що завданий
застрахованому позивачем автомобілю у
спірній дорожньо-транспортній пригоді.

При цьому, господарським судом не
встановлено та матеріалами справи не
підтверджується факту оспорювання
відповідачем розміру страхового
відшкодування; відповідачем не
заявлялося клопотання про проведення
судової автотоварознавчої експертизи
на предмет відповідності вартості
фактичного ремонту автомобіля та
завданому йому матеріальному збитку
внаслідок спірної
дорожньо-транспортної пригоди.

За договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності (поліс
серії АА/3796302) передбачено, що ліміт
відповідальності відповідача за шкоду,
заподіяну майну (на одного
потерпілого), становить 50 000,00 гривень,
франшиза - 1 000,00 гривень.

Звертаючись до господарського суду з
цим позовом, позивач вирахував з
виплаченої суми страхового
відшкодування розмір франшизи,
передбачений полісом серії АА/3796302.

Сума заявлена до стягнення з
відповідача (24 465,40 гривень) є частиною
суми страхового відшкодування
виплаченої позивачем на умовах
Договору, що укладений між позивачем та
страхувальником у відношенні
транспортного засобу, який було
пошкоджено в дорожньо-транспортній
пригоді, оскільки право регресу до
страховика винної особи переходить
саме по розміру збитків завданих
пошкодженому автомобілю в межах
фактичних витрат страховика
(обмежується фактичними витратами
страхової компанії).

Претензія на виплату страхового
відшкодування в порядку регресу за
вихідним № 2013-07/09-СКП від 25
липня 2013 року міститься в матеріалах
справи, а її направлення відповідачу 25
липня 2013 року підтверджується
долученими до справи копіями опису
вкладення у цінний лист та фіскального
чеку (а.с. 69-72).

Відповідач претензію позивача не
задовольнив, кошти не перерахував, що й
зумовило позивача звернутися до
господарського суду з цим позовом.

Крім того, відповідно до рішення
Конституційного Суду України від
09 липня 2002 року № 15-рп/2002 кожна
особа має право вільно обирати
незаборонений законом спосіб захисту
прав і свобод, у тому числі й судовий.
Можливість судового захисту не може
бути поставлена законом, іншими
нормативно-правовими актами у
залежність від використання суб'єктом
правовідносин інших засобів правового
захисту. Держава може стимулювати
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур, однак їх
використання є правом, а не обов'язком
особи, яка потребує такого захисту.

З огляду на викладене позивач отримує
право вимоги потерпілої особи після
виплати останній страхового
відшкодування та не зобов'язаний
звертатися безпосередньо до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
або до особи, у якої застраховано її
цивільно-правову відповідальність, з
вимогою виплати матеріального
відшкодування.

Аналогічну правову позицію викладено у
постанові Верховного Суду України від
28 серпня 2012 року у справі № 23/279 (№
3-38гс12).

Відповідно до пунктів 2-4 частини 2
статті 129 Конституції України, статей
4-2, 4-3, 33 ГПК України, основними
засадами судочинства є рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом та судом. Судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності сторін та свободі
в наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

За приписами статті 43 ГПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведені їх
переконливості, що відповідачем
зроблено не було.

Сукупність вищевикладених обставин та
матеріали справи спростовують наявні
заперечення відповідача, що, в свою
чергу, тягне за собою їх відхилення та
залишення поза увагою суду, а також
розцінюються як намагання витлумачити
законодавство виключно на свою користь
та ухилитися від цивільно-правової
відповідальності.

Враховуючи відсутність належних
доказів на спростування обставин
повідомлених позивачем, а також
нездійснення виплати заявленої суми
страхового відшкодування, позовні
вимоги підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Судові витрати покладаються на
відповідача відповідно до положень
статті 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»
(83001, місто Донецьк, вулиця Постишева,
будинок № 60 (7 поверх); код ЄДРПОУ - 31650052,
відомості про рахунки в установах
банків відсутні) на користь приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПРОВІДНА» (юридична адреса:
03049, місто Київ, проспект
Повітрофлотський, будинок № 25, поштова
адреса: 03680, місто Київ, бульвар Івана
Лепсе, будинок № 4, корпус 1, офіс № 518;
код ЄДРПОУ - 23510137, відомості про рахунки
в установах банків відсутні) 24 465,40
гривень страхового відшкодування
шкоди в порядку регресу, 1 720,50 гривень
судового збору.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ в установленому порядку.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене через господарський суд
Донецької області до Донецького
апеляційного господарського суду
протягом десяти днів з дня складення
повного рішення. Рішення
господарського суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 13 січня 2014
року.

Суддя
С.М. Фурсова