КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2014 р.
справа№ 905/6197/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі:
Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача
- Карауш А.О.

відповідача-1 - Ігнатенко М.В.

відповідача-2 - не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу
Закритого акціонерного товариства
«Софт Сервіс Холдінг»

на рішення господарського суду м. Києва
від 06.11.2013 р.

у справі №905/6197/13 (суддя - Нечай О.В.)

за позовом Закритого акціонерного
товариства «Софт Сервіс Холдінг»

до 1. Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк»

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авіс Фінанс»

про визнання недійсним договору від
24.07.2013 р. про відступлення права вимоги
(цесії), укладеного між відповідачами

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року Закрите акціонерне
товариство «Софт Сервіс Холдінг» (далі
- позивач) звернулось з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» (далі - відповідач-1) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авіс Фінанс»
(відповідач-2) про визнання недійсним
договору від 24.07.2013 р. про відступлення
права вимоги (цесії), укладеного між
відповідачами.

Рішенням господарського суду м.
Києва у справі № 905/6197/13 від 06.11.2013 р. в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду м. Киева від 06.11.2013
р., Закрите акціонерне товариство «Софт
Сервіс Холдінг» подало апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржуване
рішення суду скасувати та прийняти
нове про задоволення позовних вимог у
повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
скаржник зазначає, що в спірному
договорі цесії не вказані дані про
осіб, які його укладали, зокрема
відсутні прізвища посадових осіб
представників ПАТ «ОТП Банк» та не
визначено об'єм повноважень
представників, а тому, на його думку,
вказаний договір підлягає визнанню
недійсним.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 р.,
визначено наступну колегію суддів:
головуючий суддя - Буравльов С.І., судді
- Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 905/6197/13, а розгляд справи
призначено на 16.01.2014 р.

В засідання суду, призначене на 16.01.2014
р., представник відповідача-2 не
з`явився, хоча був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
скарги, що підтверджується зворотним
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Будь-яких доказів поважності причин
відсутності зазначеного представника
суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного
представника не перешкоджає розгляду
скарги. Подальше відкладення призведе
до затягування та порушення строків
розгляду скарги, а тому постанова
приймається за наявними в справі
матеріалами, яких достатньо для
повного та об'єктивного розгляду.
Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача-1, дослідивши
докази, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

22.04.2008 р. між Закритим акціонерним
товариством «ОТП Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі
- відповідач-1, банк), та Закритим
акціонерним товариством «Софт Сервіс
Холдінг» (далі - позивач, позичальник)
було укладено договір про надання
кредиту № СR 08-175/29-1 (далі - кредитний
договір).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору
банк надає позичальнику кредит в
розмірі, що не перевищує ліміт
фінансування, а позичальник приймає,
зобов'язується належним чином
використати та повернути банку кредит,
а також сплатити проценти та виконати
інші зобов'язання, встановлені у цьому
договорі.

24.07.2013 р. між Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк» та Товариством
з обмеженою відповідальністю «Авіс
Фінанс» (далі - відповідач-2, новий
кредитор) було укладено договір про
відступлення права вимоги (далі -
договір цесії).

Відповідно п. 3 договору цесії банк
відступає новому кредитору права
вимоги, а новий кредитор приймає вимоги
та зобов'язується належним чином
виконувати усі зобов'язання, що
встановлені в договорі цесії, в тому
числі своєчасно та в повному обсязі
здійснити оплату вартості прав вимоги.

Позивач стверджує, що договір цесії
було укладено з порушенням норм
чинного законодавства, а саме, не
погоджено ціну та строк дії договору,
не визначено істотні умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін.

Як передбачено ч. 1 ст. 638 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 ГК України при
укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Отже ціна, предмет та строк дії
договору є його істотними умовами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
документи, судова колегія дійшла
висновку про відсутність з боку
відповідачів порушень щодо визначення
істотних умов спірного договору цесії
при його укладенні.

Зокрема, пунктом 3 договору цесії
визначено предмет зазначеного
договору - банк відступає новому
кредитору права вимоги, а новий
кредитор приймає вимоги та
зобов'язується належним чином
виконувати усі зобов'язання, що
встановлені в договорі цесії, в тому
числі своєчасно та в повному обсязі
здійснити сплату вартості права
вимоги.

Також в п. 3 договору цесії визначено
ціну вказаного договору - ціна (сума)
договору цесії дорівнює вартості прав
вимоги.

Строк дії договору цесії дорівнює
Генеральному терміну за умови, що
відсутні порушення (невиконання) та/або
неналежного виконання сторонами
зобов'язань за договором цесії. За
обставини наявності умови (обставини)
порушення (невиконання) та/або
неналежного виконання сторонами
зобов'язань за договором цесії, договір
цесії залишається чинним до тих пір,
поки всі зобов'язання сторін (в тому
числі зобов'язання нового кредитора) не
будуть виконані в повному обсязі (п. 4
договору цесії).

З огляду на вищенаведене, суд дійшов
висновку про те, що сторонами було
дотримано вимоги чинного
законодавства України щодо визначення
у договорі цесії предмету, ціни та
строку дії договору.

Стосовно доводів апелянта про те, що
підставою визнання договору цесії
недійсним є не зазначення в ньому осіб,
які підписували даний договір, судова
колегія зазначає наступне.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 207 ЦК України
правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Відповідно до п. 21 договору цесії від
ТОВ «Авіс Фінанс» зазначений договір
було підписано директором Самофаловим
В.В., який діяв на підставі статуту
товариства, протоколу загальних зборів
учасників № 11/01 від 10.01.2013 р. та Наказу №
11/1 від 11.01.2013 р.

Згідно з п. 22 договору цесії від ПАТ
«ОТП Банк» зазначений договір було
підписано службовцями Двоєглазовою
О.Ю., яка діяла на підставі довіреності
від 18.07.2013 р., посвідченої приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу Соколовим Ю.Є. та
зареєстрованої в реєстрі за № 820, та
Губенко Н.О., яка діяла на підставі
довіреності від 18.07.2013 р., посвідченої
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Соколовим Ю.Є. та зареєстрованої в
реєстрі за № 820.

Також, крім підписів уповноважених
осіб, договір цесії скріплений
печатками відповідача-1 та
відповідача-2.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, при укладенні договору
цесії сторонами було дотримано усі
вимоги статті 203 ЦК України.

Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 29.05.2013 року № 11, вирішуючи спори про
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
передбачено, що кредитор у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою,
зокрема, внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України
правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Крім того, згідно з приписами ч. 1 ст. 516
ЦК України заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як встановлено в п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від
06.11.2009 р. № 9 відповідно до статей 215 та 216
ЦК вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Встановлено, що договір цесії не
порушує права позивача, так як його
зобов'язання, як позичальника за
кредитним договором, залишаються
незмінними в результаті переходу права
вимоги до відповідача-2.

Також, ухвалою господарського суду
Донецької області від 14.08.2013 р., яка була
залишена без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 18.09.2013р., було
здійснено заміну кредитора у справі №
5006/5/80б/2012 про банкрутство Закритого
акціонерного товариства «Софт Сервіс
Холдінг», а саме замінено первісного
кредитора - Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк» на Товариство з
обмеженою відповідальністю «Авіс
Фінанс» на частину грошових вимог у
сумі 142 987 971,79 грн. на підставі Договору
цесії.

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з висновком місцевого
суду про те, що заявлені позивачем
вимоги про визнання недійсним договору
цесії є необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги наведеного
не спростовують та відхиляються
колегією суддів як необґрунтовані.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що рішення
Господарського суду м. Києва від 06.11.2013
р. прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Закритого
акціонерного товариства «Софт Сервіс
Холдінг» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
ГПК України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства «Софт Сервіс
Холдінг» залишити без задоволення,
рішення господарського суду м. Києва
від 06.11.2013 р. у справі № 905/6197/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 905/6197/13 повернути
до господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя
С.І. Буравльов

Судді
В.В. Андрієнко

В.В. Шапран