Господарський суд Чернігівської
________________________________________________________________________
________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

23.01.2014 року
Справа № 927/1574/13

Суддя В.М. Репех, розглянувши матеріали
справи порушеної

за позовом: Приватного
підприємства «Техкомсервіс»,

вул. 1-го Травня,171, м. Чернігів,14034.

до відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю „АЙВА"
вул.Шевченка,42,
м. Чернігів, 14027.

Про: стягнення
3748,91 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Бурханова Т.В.
довіреність № 14 від 15.01.2014 року

від відповідача: не з'явився

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 23.01.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Приватним підприємством
«Техкомсервіс» заявлено позов до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Айва" про стягнення
3748,91 грн. заборгованості що виникла
відповідно до Договору по наданим
послугам з утримання будинків і споруд
№ 81-П від 01.07.2010 року за період з 01.11.2010
року по 31.10.2013 року.

Ухвала суду про порушення провадження
у справі від 10.12.2013 року та про
відкладення розгляду справи від 17.12.2013
надсилалися відповідачу
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням на адресу: вказану
позивачем у позовній заяві (вул.
Шевченка, 42, м. Чернігів, 14027) вручені
12.12.2013 року та 19.12.2013 року, відповідно
представнику.

Згідно п.3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
за №18 (зі змінами, внесеними Постановою
Пленуму ВГСУ від 16.01.2013 №3) особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої ст.64 та ст.87
Господарського процесуального кодексу
України (надалі - ГПК України).

За змістом зазначеної ст. 64
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Нормами ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що сторони користуються
рівними процесуальними правами та
зобов'язані добросовісно ними
користуватися, виявляти взаємну повагу
до прав і охоронюваних законом
інтересів другої сторони.

Добросовісність користування
процесуальними правами слід
розглядати таким чином, що особи, які
беруть участь у справі, не повинні
зловживати наданими їм правами.

В силу вимог частини першої ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
строку.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
частини першої ст. 6 даної Конвенції (§
66-69 рішення Європейського суду з прав
людини від 08.11.2005 року у справі
"Смірнова проти України").

В свою чергу, ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що спір має бути вирішено
господарським судом у строк не більше
двох місяців від дня одержання
позовної заяви.

Враховуючи, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті,
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, а також враховуючи
положення ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд вважає за можливе
розглянути даний позов за наявними у
справі документами, на підставі ст.75
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі з підстав викладених в
позовній заяві по додаткових
поясненнях наданих до матеріалів
справи.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються
на ст. 625 Цивільного кодексу України та
193 Господарського кодексу України і
полягають в тому, що 01 липня 2010 року
позивачем та відповідачем було
укладений договір про надання послуг з
утримання будинків і споруд.

Відповідно до п. 1 Договору, предметом
договору є забезпечення Позивачем
обслуговування та ремонту житлового
будинку за адресою м. Чернігів,44, а
також утримання прибудинкової
території, а Відповідач приймає участь
у витратах на виконання вказаних робіт.
Так як Споживачу належить квартира № 52
загальною площею 129,10 кв.м.

Згідно п. 2.2.3 Договору Споживач
зобов'язаний щомісячно сплачувати
плату за утримання будинку та
прибудинкових територій , враховуючи
зміни в централізованому порядку цін
і тарифів, виходячи з умов Договору.

Пунктом 3.1.1. Договору також передбачено
право Виконавця, вимагати від
Споживача своєчасного внесення ним
плати за послуги утримання будинку та
прибудинкової території.

Відповідно до п. 4.1. Договору вартість
витрат по обслуговуванню ремонту
будинку та прибудинкової території по
квартирі, що належить споживачу за один
місяць становить 208,63 грн. з урахуванням
ПДВ.

Згідно рішення виконавчого комітету
міської ради від 12.03.2012 року № 56,
директором ПП «Техкомсервіс» 01.04.2012
року було затверджено «Тарифи на
послуги з утримання будинків та споруд
та прибудинкових територій для
населення» для житлового будинку за
адресою по вул. Шевченка, 44. Відповідно
до яких було встановлено тариф з
розрахунку оплати за 1 м.кв. площі
приміщення (квартири) 1,622 грн./кв.м. * на
площу квартири 129,10 м. кв. = 209,40 грн. міс.
Даний тариф діє з 01.04.2012 року і час
прийняття рішення.

До моменту прийняття виконавчим
комітетом міської ради рішення № 56 від
12.02.2012 року, діяло рішення виконавчого
комітету Чернігівської міської ради №
251 від 15.09.2008 року «Про послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій», відповідно
до якого надавались послуги у період з
01.06.2010 року по 01.02.2011 року. Згідно даного
рішення тариф становив 1,616 грн./м.кв.
відповідно щомісячні нарахування
складали 1,616 * 129,10 = 208,63 грн./міс.

У період з 01.02.2011 року по 01.04.2012 року,
тариф становив 1,596 грн./ м. кв. отже
щомісячні відрахування відповідно
складали 1,596 * 129,10 = 206,04

З урахуванням викладеного, позивач
просить стягнути з відповідача 3748,91
грн. основного боргу за надані послуги.

Вивчивши матеріали справи та подані
документи, заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
докази, які мають юридичне значення для
вирішення спору, господарський суд
встановив:

01.07.2010 року між Приватним підприємством
«Техкомсервіс» (позивачем у справі -
виконавцем) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Айва" (відповідачем у
справі - споживачем) був укладений
договір № 81-П про надання послуг з
утримання будинків і споруд (далі за
текстом - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору, предметом
договору є забезпечення Виконавцем
обслуговування та ремонту житлового
будинку за адресою м. Чернігів,44, а
також утримання прибудинкової
території, а Споживач приймає участь у
витратах на виконання вказаних робіт.
Так як Споживачу належить квартира № 52
загальною площею 129,10 кв.м.

Пунктом 20 договору визначено, що даний
договір набирає чинності з 01.07.2010 року
та діє до 31.12.2010 року. У разі коли за
місяць до закінчення дії цього
договору жодною із сторін не
повідомлено іншу про розірвання
договору, цей договір вважається
продовженим на наступний рік і на тих
же умовах.

Як свідчать матеріали справи, позивач
свої зобов'язання за Договором -
виконав, та надав послуги відповідачу
на загальну суму 3748,91 грн., що
підтверджується рахунками та актами
виконаних робіт, які знаходяться в
матеріалах справи.

Відповідач, свої зобов'язання за
Договором не виконав належним чином та
оплати в повному обсязі за надані
послуги в передбачений Договором
термін не здійснив.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ст. 626
Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу
України).

Статтею 901 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено Договором.
Зазначені положення можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформації тощо), або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Норми права аналогічного змісту
містить ст. 526 Цивільного кодексу
України.

У відповідності до приписів ст. 525
Цивільного кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
є недопустимою, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (стаття 610
Цивільного кодексу України).

На день розгляду спору відповідач
оплату наданих послуг в повному обсязі
не здійснив.

Отже, матеріалами справи доведено, що
відповідач плату за надані послуги не
здійснив, факт наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем у розмірі 3748,91 грн.
підтверджується матеріалами справи.

Наведені вище обставини свідчать, що
вимоги позивача є обґрунтованими,
заснованими на законі та такими, що
підлягають задоволенню.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в
обґрунтування позовних вимог.

На підставі викладеного, позов
задовольняється повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати присуджуються до стягнення з
відповідача, оскільки спір доведено до
суду з його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст.
49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю " АЙВА " (вул. Шевченка,
42, м. Чернігів, 14027, ) на
користь Приватного підприємства
«Техкомсервіс» (вул. 1-го Травня 171, м.
Чернігів, 14034; р/р
1500 в АКБ «УкрСиббанк», МФО 351005)
3748,91 грн. боргу та 1 720,50 грн. судового
збору.

3. Видати наказ.

Повне рішення складено: 24.01.2014 року

Суддя В.М.
Репех