ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
235-24-26_______________________________________________________________
________________________________________________________________________
______________________________
У Х В А Л А

"15" січня 2014 р.
Справа № 911/4309/13

за позовом
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «ІНГ
Дружба-Нова», с. Озеряни Варвинського
району Черкаської області,

до відповідача приватного
підприємства «Новагрос», м. Сквира
Київської області,

про стягнення 1 475 000,00 грн.

Суддя О.В. Конюх

за участю представників учасників
судового процесу:

від позивача: Буряк О.І.,
уповноважений, довіреність від 10.10.2013р.
№10/10-07;

від відповідача: Дудник А.В.,
уповноважений, довіреність від 06.11.2013р.
б/н;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

позивач - сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю «Дружба-Нова», с.
Озеряни Варвинського району
Чернігівської області, звернувся до
господарського суду Київської області
з позовом від 13.11.2012р. до відповідача -
приватного підприємства «Новагрос», с.
Сквира, в якому просить стягнути з
відповідача передоплату в сумі 1475000,00
грн.

Позов обґрунтований тим, що позивач
здійснив передоплату згідно
виставлених відповідачем
рахунків-фактур від 18.02.2013р. за насіння
кукурудзи Ріст в кількості 85.00 тон в
сумі 1275000,00 грн. та за насіння соняшника
в кількості 10.00 тон в сумі 200000,00 грн.,
однак відповідач обумовлений товар
позивачу не поставив, у зв'язку з чим
позивач звернувся до відповідача з
письмовою вимогою від 04.11.2013р.
поставити насіння кукурудзи та
соняшника протягом 7 днів, а в разі не
поставки - повернути суму попередньої
оплати. Оскільки вимоги позивача
відповідачем задоволені не були,
позивач просить суд стягнути з
відповідача суму попередньої оплати в
судовому порядку.

Крім того, позивач подав заяву від
08.01.2014р. про забезпечення позову, в якій
просить господарський суд вжити
заходів забезпечення позову в порядку
ст. 66, 67 ГПК України шляхом накладення
арешту на грошові кошти, все рухоме та
нерухоме майно приватного
підприємства «Новагрос» у межах
розміру суми позову та судових витрат.

Заяву позивач обґрунтовує тим, що
позивач після порушення провадження у
справі отримав від відповідача
лист-вимогу від 09.12.2013р., в якій
відповідач вимагає від позивача
приїхати на підприємство відповідача
та отримати насіння кукурудзи Ріст в
кількості 85 тон на суму 1275000,00 грн. та за
насіння соняшника в кількості 10 тон на
суму 200000,00 грн. На думку позивача,
вказана вимога свідчить про те, що
відповідач, знаючи з позовної заяви, що
виконання зобов'язання з поставки
втратило інтерес для позивача. та про
вимогу позивача повернути саме суму
передоплати, законні вимоги позивача
задовольняти не збирається. Також
позивач у заяві посилається на
роздруківку з порталу http//www.skvira.com, на
якому розміщено інформацію про те, що
відповідач є показовим господарством
по збору врожаю, на обмолоті якого
працюють три комбайни іноземного
виробництва. На думку позивача,
зазначене свідчить, що відповідач,
маючи фінансову можливість для
виконання зобов'язань перед
відповідачем, не бажає повертати
позивачу кошти та ухиляється від
виконання свого обов'язку.

Розглянувши заяву про вжиття заходів
забезпечення позову, суд вважає її
такою, що не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України
господарський суд за заявою сторони
або із своєї ініціативи має право вжити
заходів до забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.
Відповідно до пункту 3 Роз'яснення ВАСУ
від 23.08.1994, № 02-5/611 "Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову" умовою
застосування заходів до забезпечення
позову є достатньо обґрунтоване
припущення, що майно (в тому числі
грошові суми, цінні папери тощо), яке є у
відповідача на момент пред'явлення
позову до нього, може зникнути,
зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Отже найдоцільніше
вирішувати питання забезпечення
позову на стадії попередньої
підготовки справи до розгляду. Втім, не
виключається можливість вжиття
заходів до забезпечення позову й після
порушення провадження у справі.

Строк розгляду заяви про вжиття
заходів до забезпечення позову
процесуальним законом не встановлено;
отже, суду слід виходити з того, що цей
строк має бути розумно необхідним для
ефективного запобігання тим
негативним явищам, про які йдеться у
пункті 3 згаданого роз'яснення президії
Вищого арбітражного суду України.

Відповідно до пункту 2 Листа ВГСУ від
12.12.2006, № 01-8/2776 "Про деякі питання
практики забезпечення позову"
адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Позовні вимоги позивача полягають у
стягненні коштів - передополати.
Заявлений позивачем спосіб
забезпечення позову в частині
накладення арешту на майно не
відповідає позовним вимогам, на
забезпечення яких він вживається. Крім
того, відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Позивачем не подано суду жодної
інформації про наявне у відповідача
рухоме та нерухоме майно, на яке суд має
накласти арешт.

Відповідно до пункту 3 Роз'яснення ВАСУ
від 23.08.1994, № 02-5/611 "Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову" умовою
застосування заходів до забезпечення
позову є достатньо обґрунтоване
припущення, що майно (в тому числі
грошові суми, цінні папери тощо), яке є у
відповідача на момент пред'явлення
позову до нього, може зникнути,
зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

За таких обставин, забезпечення позову
не може бути заходом відповідальності
відповідача за неправильні чи
незаконні, на думку позивача, дії
відповідача у спірних зобов'язальних
відносинах. Підставою для застосування
у справі заходів забезпечення позову є
саме забезпечення в майбутньому
виконання рішення суду, якщо є
обґрунтовані сумніви в тому, що без
такого забезпечення його виконання
буде можливим.

Позивач жодним чином не посилається і
не доводить ту обставину, що без вжиття
заходів забезпечення позову майно
відповідача (в тому числі грошові суми,
цінні папери тощо), може зникнути,
зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення, в результаті чого
стане утрудненим або неможливим
виконання рішення у справі № 911/4309/13.

Інформація на інформаційному порталі
про відповідача як про успішне
показове підприємство, навпаки
підтверджує платоспроможність
відповідача та наявність у нього
ресурсів для виконання вимог позивача,
в разі їх задоволення судом.

За таких обставин, заява
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дружба-Нова» про забезпечення позову
задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги наведене вище та
Роз'яснення ВАСУ від 23.08.1994, № 02-5/611 "Про
деякі питання практики застосування
заходів до забезпечення позову", Лист
ВГСУ від 12.12.2006, № 01-8/2776 "Про деякі
питання практики забезпечення позову",
керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви від 08.01.2014р. № 08/01-05
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дружба-Нова» про забезпечення позову
у справі № 911/4309/13 шляхом накладення
арешту на грошові кошти та все рухоме
та нерухоме майно приватного
підприємства «Новагрос» відмовити.

Суддя
Конюх О.В.