ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2014 Справа
№901/3906/13

За позовом Приватного підприємтсва
«Модуль Буд», м. Сімферополь, Автономна
Республіка Крим

до відповідача Публічного
акціонерного товариства «Державне
акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз»», м. Сімферополь,
Автономна Республіка Крим

про стягнення заборгованості

Суддя Янюк О.С.

Представники:

від позивача - Хандога М.Л. (довіреність
від 23.01.2014 б/н);

від відповідача - Глушаков М.О.
(довіреність від 08.01.2014 № 11/10)

СУТЬ СПОРУ: 25.11.2013 Приватне
підприємтсво «Модуль Буд» (далі -
позивач, ПП «Модуль Буд») звернулось до
господарського суду Автономної
Республіки Крим (далі - суд) із позовною
заявою до Публічного акціонерного
товариства «Державне акціонерне
товариство «Чорноморнафтогаз»» (далі -
відповідач, ПАТ «ДАТ
«Чорноморнафтогаз»»), у якій просить
стягнути з останнього грошові кошти у
розмірі 193 632,17 грн, у тому числі основну
заборгованість за виконані роботи за
договором у розмірі 174 914,04 грн, штраф у
розмірі 17 491,28 грн, інфляційні витрати у
розмірі 1 226,85 грн. Крім того, позивач
просить стягнути з відповідача
витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору у розмірі 3 873,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує ст.ст. 525,
610-611, 629 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), ст.ст. 230, 231
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) та вказує, що відповідач
порушив взяті на себе зобов'язання в
частині оплати робіт за договором від
10.12.2012 №03/01-10-12ТО на виконання
предпроектних робіт з об'єкту
«Переобладнання цеху під склад
металоконструкцій на базі буріння в
порту Чорноморськ».

Ухвалою суду від 26.11.2013 порушено
провадження у справі та у порядку ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) зобов'язано
сторін надати суду докази, необхідні
для вирішення спору.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд
справи неодноразово відкладався та у
судовому засіданні оголошувалась
перерва. Черговий розгляд справи
призначений на 23.01.2014.

Під час судового засідання представник
позивача підтримав вимоги позовної
заяви та надав пояснення, аналогічні
викладеним у позові.

Представник відповідача проти позову
заперечував з підстав, зазначених у
відзиві на позов (а.с.49-50). Зокрема,
зазначає, що до відповідача неможливо
застосовувати п.4 ст. 231 ГК України,
оскільки останній не є суб'єктом
державного господарювання. Крім того,
вказує, що інфляційні витрати за
спірний період з урахування дефляції
складають мінус 6,66 грн.

На підставі ст.85 ГПК України у судовому
засіданні проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, судом
встановлені наступні обставини.

10.12.2012 між ПП «Модуль Буд» (Підрядник) та
ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз»»
(Замовник) укладений договір підряду
№03/01-10-12ТО (далі - Договір, а.с.8-11), згідно
п.1.1. якого Підрядник зобов'язується за
завданням Замовника виконувати
предпроектні роботи з об'єкту
«Переобладнання цеху під склад
металоконструкцій на базі буріння в
порту Чорноморськ» (далі - Роботи), на
свій ризик, своїми та залученими
силами, а Замовник - прийняти та
оплатити Роботи у відповідності до
умов цього договору.

Роботи повинні виконуватися у об'ємі,
визначеному у Завданні, відповідно до
Додатку №1 до цього Договору (далі -
Завдання, п.1.2. Договору).

Так, Завданням до Договору (а.с.28-29)
визначені: найменування об'єкту, його
місцезнаходження, замовник, перелік
робіт, що підлягають виконанню, об'єми,
черговість виконання робіт.

Разом з цим, розділом 3 Договору
визначені права та обов'язки сторін,
зокрема, Замовник зобов'язується у
строки та на умовах, визначених даним
Договором, прийняти та оплатити Роботи,
виконані Підрядником (п.3.4.1. Договору).

У п.2.1. Договору сторони дійшли згоди, що
ціна робіт за Договором складає 416 296,00
грн в т.ч. ПДВ 20% - 69 382,67 грн згідно
кошторису (Додатку №3, а.с.32-25).

Порядок сдачи-приймання робіт
врегульовано розділом 5 Договору,
зокрема, Замовник протягом трьох
робочих днів розглядає акти та
підписує їх чи надає мотивовану
відмову. Здача-приймання
підтверджується Актом виконаних робіт,
який оформлюється протягом трьох
робочих днів до отримання Замовником
рахунку. Вартість робіт за актом
підтверджується виконавчим
кошторисом. Акт підписується та
скріплюється печатками сторін.

Згідно п.2.2. Договору оплата
здійснюється протягом 10 днів після
підписання акту приймання-сдачи
виконаних робіт.

Договір набирає законної сили з
моменту його підписання на діє до
повного виконання обов'язків
сторонами, але не пізніше 31.03.21013.

На виконання умов Договору 26.12.2012
Підрядником складений акт
приймання-сдачі виконаних робіт (далі -
Акт, а.с.36), який підписаний
уповноваженими представниками сторін
та їх підписи скріплені відповідними
печатками. Загальна суми робіт за Актом
складає 374 914,04 грн з ПДВ. Разом з цим, в
Акті зазначено, що Замовник не має
претензій щодо об'єму, якості та
строкам виконання робіт.

Проте, Замовник всупереч вимогам п.4.3.1.
Договору здійснив лише часткову оплату
за виконані Підрядником роботи у
розмірі 200 000,00 грн, що підтверджується
випискою АТ «БМ Банк» по рахунку ПП
«Модуль Буд» станом на 28.12.2012 (а.с.38),
карткою рахунком позивача за період з
01.10.2012 по 31.12.2013 за контрагентом ПАТ «ДАТ
«Чорноморнафтогаз»» (а.с.13).

Зазначене і стало підставою для
звернення позивача до суду із
відповідним позовом до відповідача з
вимогою про стягнення грошових коштів
за порушення умов Договору.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України
(ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України, зокрема, з договорів та
інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між
сторонами Договір за своєю правовою
природою є договором підряду, який
недійсним у судовому порядку не
визнавався, у зв'язку з чим, у силу ст. 629
ЦК України, він є обов'язковим для
виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 317 ГК України визначено,
що загальні умови договорів підряду
визначаються відповідно до положень ЦК
України про договір підряду, якщо інше
не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Як встановлено судом, відповідний Акт
приймання-сдачі виконаних робіт
складений та підписаний обома
сторонами без зауважень, у зв'язку з чим
у відповідача виникло зобов'язання
оплатити виконані будівельні роботи на
підставі п.2.2. Договору у строк до 05.01.2013
включно. Доказів протилежного
відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином. Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним зобов'язання. Аналогічне
положення стосовно господарських
зобов'язань міститься у ст. 193 ГК
України.

Таким чином, ураховуючи, що факт
надання послуг з будівельних робіт
відповідачем не спростовано та те, що
останній взяті на себе зобов'язання не
виконав, суд вважає позовні вимоги у
частині стягнення основного боргу у
розмірі 174 914,04 грн (374 914,04 грн - 200 000,00 грн)
доведеними і такими, що підлягають
задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача штрафу у
розмірі 17 491,28 грн. З цього приводу суд
зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено,
що штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.231 ГК України у разі
якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо
якості (комплектності) товарів (робіт,
послуг) стягується штраф у розмірі
двадцяти відсотків вартості неякісних
(некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1 відсотка вартості товарів (робіт,
послуг), з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

У разі, якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4
ст.231 ГК України).

Відповідно до ст.ст.33-34 ГПК України,
зокрема, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Проте, сторонами не надано суду жодних
доказів, які б вказували, що відповідач
є суб'єктом господарювання, що належить
до державного сектора економіки.
Водночас, Договором не передбачена
така господарська санкція як штраф за
порушення Замовником умов останнього.
З огляду на зазначене, вимоги позивача
про стягнення штрафу є незаконними,
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем була заявлена
вимога про стягнення з відповідача
інфляційних витрат. З цього приводу суд
зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок інфляційних витрат за
період з 06.01.2013 по 01.10.2013 у розмірі 1 226,85
грн (а.с.4), суд вважає його помилковим,
оскільки позивачем невірно зазначена
сума основної заборгованості.

Правильним є наступний розрахунок:

(174 914,04*1,002*0,999*1,001*0,999*0,993) - 174 914,04 = - 1 051,30
грн

Зазначене вказує, що за спірний період
існувала дефляція, а не інфляція, як
зазначає позивач.

Підсумовуючи викладене, вимоги ПП
«Модуль Буд» про стягнення інфляційних
витрат є необґрунтованими,
безпідставними, відтак, суд відмовляє у
їх задоволенні.

На підставі ст. 49 ГПК України при
частковому задоволенні позову судові
витрати покладається на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85, 115-116 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Державне
акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз»» на користь
Приватного підприємства «Модуль Буд»
основну заборгованість у розмірі 174 914,04
грн.

3. В іншій частині позову
відмовити.

4. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Державне
акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз»» на користь
Приватного підприємства «Модуль Буд» 3
498,60 грн судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 27.01.2014

Суддя
О.С. Янюк