ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.01.2014 Справа № 920/1946/13

Господарський суд Сумської області, у
складі судді Зайцевої І.В. при
секретарі судового засідання Буренко
Я.В., розглянувши матеріали справи №
920/1946/13:

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Культурно - діловий
центр", м. Суми,

до відповідача: Сумського
державного університету, м. Суми,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Головного
управління державної казначейської
служби України в Сумській області, м.
Суми,

про стягнення 57 905 грн. 00 коп.,

За участю представників сторін:

від позивача : директор Середа В.М ;

від відповідача: представник Світайло
А.О. (довіреність від 16.08.2013року);

від третьої особи: предст. Гарбуз П.В.
(дов. № 15-35/42-227 від 13.01.2014 року);

Суть спору: позивач подав позовну
заяву, в якій просить суд стягнути з
відповідача 57 905 грн. 00 коп., в тому числі
56 400 грн. 00 коп. заборгованості за надані
послуги відповідно до договору про
надання послуг № 18-07/13 від 18.07.2013 року,
укладеного між сторонами, 1 505 грн. 00 коп.
пені відповідно до п. 4.3. договору.

Позивач наполягає на задоволенні
позовних вимог.

Представник відповідач проти позову
заперечує, посилаючись на те, що ним, на
виконання договору до Державної
казначейської служби подано платіжне
доручення №2006 від 27.08.2013 року на суму 56
400 грн. 00 коп.

В судовому засідання представник
третьої особи пояснив, що, дійсно, у
Головного управління державної
казначейської служби України в
Сумській області обліковується
платіжне доручення відповідача № 2006
від 27.08.2013 року про сплату 56 400 грн. 00
коп., однак, воно не виконано за браком
коштів (недостатністю фінансування).

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачу та відповідачу для підготовки
до судового засідання та подання
витребуваних судом документів,
приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та
ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
йому повноважень, сторонам створені
усі належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та оцінивши надані докази, суд
встановив:

18 липня 2013 року між сторонами було
укладено договір про надання послуг №
18-07/13, за умовами якого позивач
зобов'язується надати наступні
послуги: проживання делегації із
Китайської Народної Республіки, до
Сумського державного університету, в
готельному комплексі «Воскресенський»
з 4 серпня 2013 року по 23 серпня 2013 року, а
відповідач в свою чергу прийняти та
оплатити належно надані послуги.

Матеріалами справи, зокрема, актом
приймання - передачі послуг за
договором № 18-07/13 від 18.07.2013 року, № 1 від
22.08.2013 року підтверджується факт
надання позивачем відповідачу послуг
на суму 56 400 грн. 00 коп. (а.с. 12).

Пунктом 3.3 договору визначено, що
оплата послуг здійснюється протягом 7
робочих днів з моменту підписання
сторонами акту приймання - передачі
наданих послуг та надання рахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач
порушив взяті на себе зобов'язання та
всупереч умовам укладеного між
сторонами договору не оплатив надані
послуги, в зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість перед позивачем в сумі
56 400 грн. 00 коп.

Згідно зі статтями 526, 629 Цивільного
кодексу України, пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається; договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено факт надання
відповідачеві послуг, що
підтверджується вищезазначеним актом
приймання - передачі.

Проте, в порушення умов укладеного
договору та вимог статей 526, 629
Цивільного кодексу України, статті 193
Господарського кодексу України,
відповідач не розрахувався за надані
послуги, чим порушив права та
охоронювані законом інтереси позивача.

Згідно з положеннями статті 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 цього ж Кодексу,
визначено, якщо в зобов'язанні
встановлено строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Заперечення відповідача не можуть бути
підставою для відмови в позові,
оскільки згідно статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням проведеним
належним чином. В даному випадку це -
фактична сплата коштів.

Враховуючи зазначені обставини,
зокрема те, що відповідачем не подано
належних доказів погашення
заборгованості позовні вимоги в
частині стягнення 56 400 грн. 00 коп.
заборгованості за надані послуги суд
вважає обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 4.3 договору, у
випадку порушення строків оплати
відповідач сплачує пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за кожен день
прострочення.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, не виконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України,
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» №
2921-ІІІ від 10.01.2002 року, розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період за який сплачується пеня.

Згідно з поданим розрахунком,
відповідачеві нарахована пеня за
несвоєчасну оплату послуг в сумі 1 505
грн. 00 коп. (а.с. 7).

Оскільки відповідачем не подано
доказів своєчасної оплати наданих
послуг, право позивача щодо стягнення з
відповідача пені передбачене умовами
договору, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача пені в цілому є
правомірними.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 233
Господарського кодексу України, у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно зі ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи, що прострочка платежу
виникла не внаслідок винних дій
відповідача суд вважає за необхідне
застосувати статтю 233 Господарського
кодексу України та пункт 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України та зменшити розмір пені на 90% ,
стягнувши з нього 148 грн. 00 коп. цього
виду неустойки.

Відповідно до ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, позивачу за рахунок
відповідача відшкодування сума
сплаченого судового збору в розмірі 1 720
грн. 50 коп.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 44, 49, 80, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сумського державного
університету (40007, м. Суми, вул.
Римського -Корсакова, буд. 2, код 05408289) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Культурно - діловий
центр» (40030, м. Суми, пл. Незалежності,
буд. 15, код 32778510) 56 400 грн. 00 коп.
заборгованості, 148 грн. 00 коп. пені та 1 720
грн. 50 коп. судового збору.

3. У задоволенні позову в частині
стягнення пені в сумі 1 357 грн. 00 коп. - у
позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.01.2014 року.

Суддя
І.В. Зайцева