м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Горизонт -СМ"
до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Статус"
про стягнення грошової суми
Суддя Полякова К.В.
від позивача: Бурдим К.В. (дов.№б/н від
від відповідача: не з'явився
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Горизонт-СМ"
звернулось до Господарського суду
міста Києва із позовом до Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Статус" про стягнення
Позивач зазначає, що у нього, як у
власника транспортного засобу, якому
завдано шкоди внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є право
вимоги відшкодування завданих збитків
до відповідача, як особи, що
застрахувала цивільну
відповідальність винної, на думку
позивача, у пригоді особи.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.11.2013 порушено провадження
за вищезазначеним позовом та
призначено справи до розгляду на 26.11.2013
18.11.2013 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду м.
Києва від Макарівського районного суду
Київської області надійшли копії
матеріалів справи про адміністративне
правопорушення громадянином ОСОБА_2,
витребувані ухвалою суду 08.11.13 про
порушення провадження у справі.
Відповідачем 18.11.13 через відділ
діловодства та документообігу
Господарського суду міста на виконання
вимог ухвали наданий відзив на позовну
заяву та додаткові документи по суті
26.11.2013 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва від позивача надійшли
додаткові документи у справі.
За наслідками судового засідання 26.11.2013
суд ухвалив направити запити до УДАІ
ГУМВС Київської та Харківської
областей, та відклав розгляд справи на
19.12.2013, про що виніс відповідну ухвалу.
12.12.2013 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва від УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві надійшов лист із інформацією у
відповідь на ухвалу суду.
Позивачем 17.12.2013 через відділ
діловодства та документообігу
Господарського суду міста Києва надані
додаткові документи у справі.
У судовому засіданні 19.12.2013 продовжено
термін розгляду спору на п'ятнадцять
днів та відкладено розгляд справи на
14.01.2014, про що винесено відповідну
ухвалу суду.
20.12.2013 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва від позивача надійшли
додаткові докази у справі.
У судовому засіданні 14.01.2014 представник
позивача надав письмові заперечення на
відзив та просив задовольнити позов,
посилаючись на обставини та факти,
викладені ним у позовній заяві та
письмових запереченнях на відзив.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином, про що
свідчать наявні у матеріалах справи
повідомлення з відміткою про вручення
поштового відправлення.
Положення статті 22 Господарського
процесуального кодексу України (далі
ГПК України) зобов'язують сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.
Нормами ст. 77 ГПК України передбачено,
що господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених ст. 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихсь
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
Згідно із п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
За таких обставин, незважаючи на те, що
відповідач не з'явився на виклик суду,
за висновками суду, наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення, а неявка вказаних
учасників судового спору не
перешкоджає вирішенню справи по суті.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, суд, -
15.05.2013 о 14 год. 50 хв. по вул. Клочківській,
370 у м. Харкові сталася дорожньо
транспортна пригода за участю
транспортного засобу марки «Volvo FH»
державний номер НОМЕР_1, що перебував
під керуванням ОСОБА_2 та власником
якого є позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Горизонт-СМ», та транспортного засобу
марки «MAN» державний номер НОМЕР_2, яким
керував водій ОСОБА_3
Як зазначає позивач, транспортному
засобу марки «Volvo FH» державний номер
дорожньо-транспортної пригоди
спричинено механічні пошкодження, чим
ТОВ «Горизонт» завдано збитків.
Розмір матеріального збитку завданого
позивачеві, визначений у розмірі 15 148,66
грн. за наслідками проведення оцінки
пошкодженого транспортного засобу, що
зафіксовано у Звіті № 255 від 03.06.13, копія
якого міститься у матеріалах справи.
Цивільно-правова відповідальність ТОВ
«Д-Транс», власника транспортного
засобу марки «MAN» державний номер
НОМЕР_2, при його експлуатації
застрахована у ПрАТ «Страхова
компанія «Статус», що оформлено
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/0811815 від 15.05.2013 року.
27.09.2013 ТОВ «Горизонт-СМ» звернулося до
ПрАТ «СК «Статус» із заявою про виплату
страхового відшкодування.
Відповідач листом № 1557 від 03.10.13
відмовив ТОВ «Горизонт-СМ» у виплаті
страхового відшкодування, у зв'язку з
тим, що позивачем не надано доказів
вини застрахованої особи за полісом №
АС/0811815 від 15.05.2013 у пошкоджені
транспортного засобу марки «Volvo FH»
державний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП,
яка трапилась 15.05.2013 року.
Так, відповідно до постанови
Макарівського районного суду
Київської області від 26.07.2013 у справі
№370/1287/13-п провадження відносно ОСОБА_2
у вчинені адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП закрито за відсутністю складу
адміністративного правопорушення.
Посилаючись на ту обставину, що водія
позивача не визнано винним постановою
суду у вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Горизонт-СМ»,
вважаючи винним водія транспортного
засобу марки «MAN» державний номер
НОМЕР_2 ОСОБА_3, цивільно-правова
відповідальність якого застрахована у
відповідача, звернувся із даним
позовом до суду про відшкодування
матеріальної шкоди у розмірі 15 148,66 грн.
Одночасно, позивачем до стягнення у
межах даного позову заявлено до
стягнення з відповідача вартість
проведення товарознавчого дослідження
транспортного засобу марки «Volvo FH»
державний номер НОМЕР_1 у розмірі
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Нормами частини 1 статті 11 Цивільного
кодексу України (далі ЦК України)
передбачено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
Відповідно частини 1 статті 22 ЦК
України, особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Положення вказаної статті визначають
правила застосування такого способу
захисту цивільних прав, як
відшкодування збитків, а також інших
способів відшкодування майнової шкоди.
Відшкодування збитків є однією із форм
або мір цивільно-правової
відповідальності, яка вважається
загальною або універсальною саме у
силу правил вказаної статті, оскільки
частиною 1 зазначено, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Тобто порушення
цивільного права, яке потягнуло за
собою завдання особі майнових збитків,
саме по собі є основною підставою для
Однією із складових поняття "збитки"
законодавець виокремлює поняття
"реальна шкода", під якою слід
розмежовувати дві групи витрат:
1) витрати, які особа зазнала у зв'язку
із знищенням або пошкодженням речі. В
даному випадку мова йдеться про ті
фактичні витрати, які вже зроблені
особою. Це може вартість знищеної речі,
інші реальні втрати, які зазнала особа
у зв'язку із знищенням речі тощо.
2) витрати, які особа зробила або мусить
зробити для відновлення свого
порушеного права. Тут мається до уваги
перш за все вартість ремонту речі,
причому як такого, який особа вже
зробила та може підтвердити проведені
витрати відповідними документами, так
і такого, який особа ще має зробити. В
останньому випадку його вартість має
підтверджуватися відповідними
розрахунками, кошторисами тощо. Також
під дане визначення підпадають ті
грошові штрафні санкції, які
потерпілий сплатив або має сплатити у
зв'язку із невиконання ним зобов'язання
перед третьою особою, якщо таке
невиконання є наслідком порушення його
Частиною 16 статті 9 Закону України «Про
страхування», визначено, що страхове
відшкодування - це страхова виплата,
яка здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договорами майнового
страхування і страхування
відповідальності при настанні
Страхове відшкодування не може
перевищувати розміру прямого збитку,
якого зазнав страхувальник. Непрямі
збитки вважаються застрахованими, якщо
це передбачено договором страхування.
У разі коли страхова сума становить
певну частку вартості застрахованого
предмета договору страхування,
страхове відшкодування виплачується у
такій же частці від визначених по
страховій події збитків, якщо інше не
передбачено умовами страхування (ч. 17
ст. 9 ЗУ «Про страхування»).
Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно статті 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.
Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
Майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166
Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень статті 1187 ЦК
України, джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку
(частина 2 статті 1187 ЦК України).

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України
визначено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Суд зазначає, що для відшкодування
шкоди необхідно довести такі факти:

1) Неправомірність поведінки особи.
Неправомірною можна вважати будь-яку

поведінку, внаслідок якої завдано
шкоду, якщо завдавач шкоди не був
уповноважений на такі дії.

2) Наявність шкоди.

3) Причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та шкодою є обов'язковою
умовою відповідальності та
виражається в тому, що шкода має
виступати об'єктивним наслідком
поведінки завдавача шкоди.

4) Вина завдавача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є
обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування завданої
шкоди.

Аналогічна позиція міститься в ухвалі
Верховного суду України від 21.12.2005
(судова колегія з цивільних справ), яка
відповідно до норм статті 111-28 ГПК
України є обов'язковою для
застосування.

Цивільним кодексом України
встановлено, що цивільно-правова
відповідальність виникає лише за
наявності вини особи. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати з рішенням
суду (п. 5 ст. 11 ЦК України).

Конституція України закріплює
положення, що відображають сутність
презумпції невинуватості (ст. 62): "Особа
вважається невинуватою у вчиненні
злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду". Загалом нормативне
опесередкування презумпції
невинуватості при розгляді справ про
адмістративні правопорушеня має
фрагментарний характер - особа
вважається невинуватою у вчиненні
адміністративного правопорушення,
доки її вина не буде доведена у
передбаченому законом порядку і
зафіксована постановою, що набула
чинності.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У межах розгляду даного господарського
спору, судом встановлено, що належних
доказів, у розумінні вищевказаних норм
законодавства, на підтвердження вини
водія ОСОБА_3 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди 15.05.13 та
завдання матеріального збитку своїми
діями Товариству з обмеженою
відповідальністю «Горизонт-СМ»,
позивачем до суду не надано.

Наразі, із копії матеріалів справи
Макарівського районного суду
Київської області про адміністративне
правопорушення, а саме копії протоколу
про адміністративне правопорушення
серія АБ2 № 505222, які містяться у
матеріалах даної господарської справи,
вбачається, що вказаний протокол
складений відносно громадянина ОСОБА_2,
який порушив п. 15.13 Правил дорожнього
руху, за що передбачено
відповідальність, відповідно до ст. 124
КУпАП. До того ж, ОСОБА_3, водій
транспортного засобу марки «MAN»
державний номер НОМЕР_2, значиться у
графі «свідки та потерпілі» протоколу
про адміністративне правопорушення
серія АБ2 № 505222.

Підставою для порушення справи є
скоєння суб'єктом адміністративного
правопорушення, яке фіксується у
протоколі про адміністративне
правопорушення, що його складає
уповноважена особа.

Відповідно до положень статей 254, 256
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.
Найважливішим джерелом доказів у
справах про адміністративні
правопорушення є протокол про
здійснення адміністративного
правопорушення. КУпАП детально
регламентує питання, що пов'язані зі
складанням протоколу про
адміністративне правопорушення. Також
ці питання врегульовані і тими
галузевими Нормативно-правового акта,
органи яких мають право складати
протоколи про адміністративні
правопорушення. Такими є, наприклад,
Інструкція з оформлення
матеріалів про адміністративні
правопорушення, затверджена наказом
Міністерства з надзвичайних ситуацій
України від 23.07.2003 р. № 251, Інструкція з
оформлення органами Держнаглядпраці
матеріалів про адміністративні
правопорушення, затверджена наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 21.03.2003 р. № 72,
Інструкції з оформлення матеріалів про
адміністративні правопорушення,
затверджена наказом МВС України від
22.02.2001 року. № 185 тощо. Протокол - це
офіційний документ, відповідним чином
оформлений уповноваженою особою про
вчинення діяння, яке містить ознаки
правопорушення, передбаченого КУпАП.

У протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складення, посада, прізвище,
ім'я, по батькові особи, яка склала
протокол; відомості про особу
порушника; місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення порушника; інші відомості,
необхідні для вирішення справи. Якщо
правопорушенням заподіяно матеріальну
шкоду, про це також зазначається в
протоколі.

Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка вчинила
адміністративне правопорушення; при
наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також і
цими особами.

У разі відмовлення особи, яка вчинила
правопорушення, від підписання
протоколу, в ньому робиться запис про
це. Особа, яка вчинила правопорушення,
має право подати пояснення і
зауваження щодо змісту протоколу, які
додаються до протоколу, а також
викласти мотиви свого відмовлення від
його підписання.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про те, що позивачем до суду не
надано належних і допустимих доказів,
які б підтверджували наявність вини
особи (ОСОБА_3), цивільно-правова
відповідальність якої застрахована у
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Статус», та
причинний зв'язок між діями ОСОБА_3 та
завданням шкоди власнику
транспортного засобу марки «Volvo FH»
державний номер НОМЕР_1, у зв'язку із
чим, у Товариства з обмеженою
відповідальністю «Горизонт-СМ»
відсутні підстави, щодо вимоги
стягнення матеріального збитку у
розмірі 15 148,66 грн.

Щодо вимоги про стягнення вартості
проведення товарознавчого дослідження
транспортного засобу марки «Volvo FH»
державний номер НОМЕР_1 у розмірі 550,00
грн. суд зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками
є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарських
відносин.

Відшкодування збитків може бути
покладено на відповідача лише при
наявності передбачених законом умов,
сукупність яких створює склад
правопорушення, яке є підставою для
цивільної відповідальності відповідно
до ст. 623 ЦК України.

Умовами покладення відповідальності
на винну сторону є наявність збитків,
протиправність дій цієї особи,
причинного зв'язку між діями особи та
збитками, які складають об'єктивну
сторону правопорушення, та вини особи,
внаслідок дій якої спричинено збитки.

З системного аналізу вищенаведеного,
суд дійшов висновку, що факти
виникнення збитків та причинний
зв'язок між неправомірними діями
ОСОБА_3, цивільно-правова
відповідальність якого застрахована у
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Статус», і
заподіяння ним збитків, як предмет
доказування, у межах даної справи, не
доведені позивачем належними та
достатніми доказами, а тому не
породжують виникнення обов'язку у
відповідача відшкодування понесених
витрат, у зв'язку із чим вимога щодо
стягнення 550,00 грн. вартості проведення
товарознавчого дослідження
задоволенню не підлягає.

Нормами статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Всебічно та повно проаналізувавши
наявні у матеріалах справи докази та
надані позивачем пояснення, суд дійшов
висновку, що вони не підтверджують
сукупність необхідних складових для
виникнення у Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Статус» обов'язку відшкодування
грошових коштів позивачу, а отже не
дають і достатніх правових підстав для
задоволення позову.

Відтак, суд відмовляє у задоволенні
позову. Витрати по сплаті судового
збору, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
32-34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Горизонт-СМ" до Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Статус" про стягнення
грошової суми - відмовити.

Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частину у судовому
засіданні 14.01.2014 року.

Повне рішення буде складено протягом
п'яти днів з дня проголошення вступної
та резолютивної частини рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення

складено та підписано 17.01.2014 року

Суддя
К.В. Полякова