м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/21922/13 21.01.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Газенерголізинг"

до 1) Державного підприємства
"Антрацит",

2) Державного підприємства "Вугілля
України"

про стягнення заборгованості та
витребування майна

Суддя Ярмак О.М.

Представники :

Від позивача: Жукова О.А., Жуков А.М. за
дов.

Від відповідача 1: Щербаков А.О. за дов.

Від відповідача 2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Пред'явлені вимоги про стягнення
солідарно з відповідачів 27 485 956,72 грн.
заборгованості по сплаті лізингових
платежів, стягнення з відповідача-1 30 128
389,54 грн. заборгованості та
витребування у відповідача-1
обладнання, переданого йому в лізинг за
договором фінансового лізингу № Ш-02/ФЛ
від 26.08.2010р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач-1 свої зобов'язання щодо
сплати лізингових платежів за
договором фінансового лізингу № Ш-02/ФЛ
від 26.08.2010р., виконання яких частково
забезпечене відповідачем -2 за
договором безоплатної поруки від
17.09.2010р., не виконав, після розірвання
позивачем в односторонньому порядку
договору, на вимогу лізингодавця
предмет лізингу не повернув.

10.12.2013р. через канцелярію суду
відповідач 2 подав відзив на позовну
заяву, в якому вказує, що позовні вимоги
є необґрунтовані, оскільки позивач
просить стягнути частину вартості
предмета лізингу та витребувати
предмет лізингу, що є подвійним
захистом порушеного права та
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Представник відповідача-1 у
запереченнях на позовну заяву
зазначив, що ДП "Антрацит" не отримувало
від позивача жодного повідомлення щодо
розірвання договору фінансового
лізингу № Ш-02/ФЛ від 26.08.2010р. Вказав, що
рішенням Господарського суду міста
Києва від 31.07.2012р. у справі № 40/414
зобов'язано стягнути з ДП "Вугілля
України" 20 002 842,68 грн., згідно
розрахунку відповідача 2
заборгованість ДП «Антрацит» перед ТОВ
«Газенерголізинг» за договором №
Ш-02/ФЛ від 26.08.2010р. станом на вересень
2013р. становить 55 062 811,16 грн., з якої з
відповідача-1 та відповідача-2 підлягає
стягненню сума заборгованості у
розмірі 27 485 956,72 грн., з відповідача-1
заборгованість у розмірі 27 576 854,44 грн.

У судовому засіданні 21.01.2014р.
представники позивача позовні вимоги
підтримали, надали документи про
долучення до матеріалів справи.

Відповідач 2 свого представника у
засідання суду 21.01.2014р. не направив, про
дату та час судового розгляду
повідомлявся належним чином.

За таких обставин, справа
розглядається за наявними у ній
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача-1, господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.08.2010р. між ТОВ "Газенерголізинг"
(лізингодавець за договором) та ДП
"Антрацит" (лізингоодержувач) було
укладено договір фінансового лізингу
№ Ш-02/ФЛ, відповідно до якого
лізингодавець зобов'язався перед
лізингоодержувачем набути право
власності на майно (предмет лізингу) у
постачальника відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та технічних вимог з
метою передачі його лізингоодержувачу
у володіння та користування на
визначений строк, а лізингоодержувач
зобов'язується перед лізингодавцем
прийняти предмет лізингу та сплачувати
за користування ним встановлену плату
(лізингові платежі).

Відповідно до п.1.1 договору, предметом
лізингу по договору є обране
лізингоодержувачем гірничошахтне
обладнання, вказане в кожній
специфікації, які є невід'ємною
частиною договору, яке лізингодавець
набуває у власність у постачальника на
підставі та на умовах договору та
договору купівлі-продажу та передає
його лізингоодержувачу у користування
на умовах цього договору.

Приписами п.2.4 договору встановлено, що
строк фінансового лізингу складає 60
(шістдесят) календарних місяців з дати
підписання акту введення в
експлуатацію одиниці предмета лізингу.
Закінченням строку фінансового
лізингу вважається дата останнього
лізингового платежу відповідно до
графіків лізингових платежів.

Як вбачається з матеріалів справи,
одночасно з підписанням договору
фінансового лізингу сторонами було
погоджено, підписано та скріплено
печатками сторін специфікації, базові
графіки нарахування лізингових
платежів, а також складено графік
поставки предмету лізингу.

За актами приймання-передачі предмета
лізингу в лізинг від 26.10.2010р., 28.10.2010р.,
29.10.2010р., 31.10.2010р., 05.11.2010р., 16.11.2010р.,
18.11.2010р., 19.11.2010р., 01.12.2010р., 03.12.2010р.,
16.12.2010р., 22.12.2010р., 24.12.2010р., 30.12.2010р.,
11.04.2011р., 27.04.2011р. позивач передав, а
відповідач 1 прийняв в тимчасове
користування на умовах договору №
Ш-02/ФЛ від 26.08.2010р. предмет лізингу.

По договору сторони підписали акти
введення в експлуатацію предмета
лізингу від 30.12.2010р., 27.04.2011р.

У відповідності до пп. 3.1. 3.2 договору
загальна вартість предмета лізингу за
договором згідно специфікації, складає
143 285 874,00 грн. в тому числі ПДВ (20%) - 23
880 979,00 грн. Загальна сума цього
договору на момент укладання договору
визначається базовим графіком
лізингових платежів. Загальна сума
договору за весь період дії договору
може бути змінена відповідно до умов
даного договору (п. 3.2).

Згідно п.3.3 договору, розмір лізингових
платежів, що підлягає оплаті за предмет
лізингу, розраховується згідно з
пунктами 1.6, 1.7 договору та фіксується у
графіку лізингових платежів, який
підписується сторонами.
Лізингоодержувач при сплаті
лізингових платежів, зобов'язаний
самостійно проводити їх коригування
згідно п. п. 1.6, 1.7 договору. При цьому
застосування коефіцієнта коригування
КNBU не змінює вартість предмета
лізингу, а впливає лише на зміну
розміру лізингового платежу в частині
інших платежів, лізингодавець
спрямовує отримані кошти (різницю між
фактично отриманими коштами та
визначеною сумою в графіку лізингових
платежів за користування предметом
лізингу сумою поточного лізингового
платежу) на відшкодування фінансових
втрат, що виникають внаслідок зміни
офіційного курсу НБУ грн./дол. США між
датою укладення цього договору та
датою, що передує даті сплати поточного
лізингового платежу. Під час звіряння
розрахунків сторони вказують КNBU, що
були (або мали бути) застосовані під час
сплати лізингових платежів.

Відповідно до п. 3.4 договору,
зобов'язання лізингоодержувача по
оплаті лізингових платежів, викупної
вартості предмета лізингу та інших сум,
що підлягають сплаті, вважаються
виконаними тільки після перерахування
суми відповідного платежу на рахунок
лізингодавця.

Згідно з п. 3.6 Договору платежі за цим
договором здійснюються в гривнях.

Лізингоодержувач не має права
затримувати лізингові платежі, строк
сплати яких настав, навіть з причин
завдання шкоди предмета лізингу (п. 3.9
договору).

Відповідно до п. 3.10 договору,
лізингоодержувач здійснює лізингові
платежі незалежно від фактичного
користування предметом лізингу після
введення в експлуатацію. Втрата
предмету лізингу з вини
лізингоодержувача не звільняє його від
виконання своїх зобов'язань за цим
договором.

Пунктом 3.11 договору сторонами
погоджено, що зобов'язання за цим
Договором вважаються виконаними
лізингоодержувачем тільки після
сплати всіх платежів, встановлених
умовами Договору.

Лізингоодержувач набуває право
строкового володіння і користування
предметом лізингу на умовах цього
договору з моменту підписання
уповноваженими представниками сторін
акта приймання-передачі одиниці
предмета лізингу в лізинг. Дата
приймання-передачі предмета лізингу в
лізинг співпадає з датою приймання
передачі предмета лізингу відповідно
до договору купівлі-продажу за актом
приймання-передачі від постачальника
(п.5.1 договору ).

Згідно з ст. 806 Цивільного кодексу
України за договором лізингу одна
сторона (лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі). До договору
лізингу застосовуються загальні
положення про найм (оренду) з
урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом та
законом. До відносин, пов'язаних з
лізингом, застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж та
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом.

Частина 2 ст. 1 Закону України "Про
фінансовий лізинг"передбачає, що за
договором фінансового лізингу
лізингодавець зобов'язується набути у
власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Факт виконання позивачем своїх
зобов'язань по договору та передачі
майна у лізинг підтверджується
матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
"Про фінансовий лізинг"сплата
лізингових платежів здійснюється в
порядку, встановленому договором, а
пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про
фінансовий лізинг"передбачено, що
лізингоодержувач зобов'язаний
своєчасно сплачувати лізингові
платежі.

Умовами договору лізингу передбачено,
що зобов'язання по сплаті лізингових
платежів виникає у лізингоодержувача
відповідно до графіків лізингових
платежів, а саме до 5 числа кожного
наступного лізингового періоду.

01 серпня 2012 року позивач та відповідач-1
підписали додаткову угоду №1 до
договору фінансового лізингу №Ш-02/ФЛ,
відповідно до якої сторони встановили,
що станом на 01 серпня 2012 року
заборгованість ДП "Антрацит" перед ТОВ
"Газенерголізинг" по лізингових
платежах складає 49 481 456,06 грн., зокрема:
заборгованості по відшкодуванню
вартості предмета лізингу - 22 554 377,90
грн., заборгованості по винагороді
лізингодавця - 26 927 078,16 грн., і дійшли
згоди про реструктуризацію
заборгованості лізингоодержувача на
умовах, викладених в даній додатковій
угоді.

Відповідно до п.2 додаткової угоди № 1,
відповідач 1 зобов'язався сплатити
повний розмір заборгованості по
винагороді лізингодавця у розмірі 26 927
078,16 грн. відповідно до Графіків
лізингових платежів, що додаються до
даної мирової угоди.

Матеріалами справи встановлено та
відповідачем не спростовано, що
відповідно до укладених Графіків
лізингових платежів № 1, № 2, № 3 до
договору, станом на 20 вересня 2013 року
лізингоодержувачу нараховано для
оплати суму 117 068 782.01 грн лізингових
платежів, з яких відповідачем 1
оплачено 21 475 709,51 грн., таким чином
розмір невиконаних зобов'язань
становить 77 616 188.94 грн.

Умовами п.3.14 договору визначено, що
зобов'язання за ним забезпечені
договором безоплатної поруки між
лізингодавцем, лізингоодержувачем та
ДП "Вугілля України". На забезпечення
своїх зобов'язань за даним договором
лізингоодержувач зобов'язується
сприяти укладанню договорів поруки з
ДП "Вугілля України"на всю суму та строк
зобов'язань за цим договором.

17.09.2010р. між ДП "Вугілля України"
(поручитель), ТОВ "Газенерголізинг"
(кредитор) та ДП "Антрацит" (боржник)
було укладено договір безоплатної
поруки, за умовами якого відповідач-2
безоплатно поручився перед позивачем
за виконання відповідачем-1 свого
обов'язку щодо сплати лізингових
платежів у розмірі 47 488799,40 грн., що
підлягають сплаті упродовж 360
календарних днів з дати введення в
експлуатацію одиниці предмету лізингу
за договором; за виконання
відповідачем-1 своїх обов'язків по
викупу предмета лізингу відповідно до
п. п. 3.14, 8.8, 8.9 та 14.1 договору у розмірі
викупної вартості предмета лізингу за
договором, розрахованої у
відповідності з п. 3.12 договору.

Відповідно до п.3.1 договору, поручитель
зобов'язаний у разі порушення
боржником обов'язку сплати лізингового
платежу (лізингових платежів) за
основним договором (договором), який
підлягає сплаті упродовж 360
календарних днів з дати введення в
експлуатацію одиниці предмета лізингу,
отриманого за Договором та/або
порушення боржником своїх зобов'язань
по викупу предмета лізингу переданого
в лізинг за договором та у випадках,
передбачених договором та/або даним
договором, сплати викупної вартості
предмета лізингу за договором
розрахованої у відповідності з п.3.12
договору, самостійно виконати
зазначений обов'язок боржника перед
кредитором на підставі письмової
вимоги кредитора в строк до 10 днів
шляхом перерахування грошових коштів
на рахунок кредитора, або у той же строк
повідомити кредитору всі заперечення,
які боржник має проти вимог кредитора.
Кредитор зобов'язаний до моменту
направлення вимоги на адресу
поручителя, направити таку вимогу на
адресу боржника.

Приписами п. 4.1 договору поруки
встановлено, що він набуває чинності з
дати введення в експлуатацію предмету
лізингу, отриманого за договором та діє
протягом 360 календарних днів з дати
набрання чинності цим договором
поруки.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 31.07.2012р. у справі № 40/414
задоволено позовні вимоги за первісним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Газенерголізинг" до
Державного підприємства "Вугілля
України", третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Державне підприємство "Антрацит" про
стягнення 20 002 842,68 грн. заборгованості
по сплаті лізингових платежів період з
травня 2011 року по жовтень 2011 року у
розмірі 20 002 842,68 грн. по договору
фінансового лізингу № Ш-02/ФЛ від
26.08.2010р., договором поруки від 17.09.2010р. як
поручителя за невиконані ДП "Вугілля
України" зобов'язання по сплаті
лізингових платежів у спірний період. У
задоволенні зустрічного позову
Державного підприємства "Вугілля
України" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Газенерголізинг",
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору Державне
підприємство "Антрацит" про визнання
недійсним договору фінансового
лізингу № Ш-02/ФЛ від 26.08.2010р. та
застосування наслідків його
недійсності, відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст. 35 ГПК України,
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Позивач просить стягнути солідарно з
відповідача-1, як лізингодавця та з
відповідача-2, як поручителя, 27 485 956,72
грн. заборгованості за договором
фінансового лізингу № Ш-02/ФЛ від
26.08.2010р., договором безоплатної поруки
від 17.09.2010р. та стягнути з відповідача-1,
як лізингодавця заборгованості по
оплаті лізингових платежів у розмірі 30
128 389,54 грн., зобов'язання по оплаті яких
не забезпечене.

За договором безоплатної поруки від
17.09.2010р. відповідач-2 поручився перед
позивачем за виконання відповідачем-1
обов'язку щодо сплати лізингових
платежів у розмірі 47 488 799,40 грн., що
підлягають сплаті упродовж 360
календарних днів з дати введення в
експлуатацію одиниці предмету лізингу
за договором.

На виконання умов п.3.1 договору поруки,
позивач звертався до ДТ «Антрацит»
листами за вих. № 31-05/2 від 31.05.2013р., вих.
№ 23-07/1 від 23.07.2013р. з вимогами погасити
заборгованість по сплаті лізингових
платежів по договору. Вказана вимога
залишена без відповіді та задоволення.

Статтею 553 ЦК України визначено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (стаття 554
цього Кодексу).

З розрахунку позивача вбачається, що
заявлена до стягнення сума солідарного
зобов'язання щодо оплати боргу, яка
становить 27 485 956,72 грн. (47 488 799,10 грн.
(загальної суми забезпеченого
відповідачем 2 зобов'язання по договору
поруки) - 20 002 842,68 грн. заборгованості,
стягненої позивачем з відповідача 2, як
поручителя за рішенням Господарського
суду міста Києва від 31.07.2012р. у справі №
40/414), є обґрунтованою.

Нарахована позивачем до стягнення з
відповідача-1 сума 30 128 389,54 грн.
заборгованості по оплаті лізингових
платежів є залишком суми боргу, яка не
забезпечена договором поруки та
зобов'язання щодо оплати лізингових
платежів по якій відповідач-1 несе
самостійно по договору фінансового
лізингу №Ш-02/ФЛ від 26.08.2010р.

Контррозрахунок відповідача-1 не
приймається судом до уваги, оскільки в
ньому не враховано усіх договірних
зобов'язань, не вказано періодів
оплати, прострочення оплати.

За таких обставин, вимога позивача в
частині стягнення з відповідачів
солідарно 27 485 956,72 грн. заборгованості
по сплаті лізингових платежів,
стягнення з відповідача-1 суми 30 128 389,54
грн. заборгованості є обґрунтованими
та підлягають задоволенню.

Вимога позивача про витребування у
відповідача-1 обладнання, переданого
йому в лізинг за договором фінансового
лізингу № Ш-02/ФЛ від 26.08.2010р. відповідно
до умов пп. 14.1 договору, ст. 1212 ЦК
України задоволенню не підлягає,
виходячи з наступних підстав.

В обґрунтування підстав витребування
майна позивач посилається на те, що
договір фінансового лізингу № Ш-02/ФЛ
від 26.08.2010р. розірваний за ініціативи
лізингодавця з 03 серпня 2013р. шляхом
надсилання на адресу ДП "Антрацит"
листа за вих. № 23-07/1 від 23.07.2013р.,
лізингоодержувач в порушення умов
договору на вимогу лізингодавця
предмет лізингу не повернув.

Відповідачі, заперечуючи проти
задоволення вказаної вимоги, вказали
про намагання позивача шляхом
пред'явлення вимог про стягнення
вартості предмета лізингу та про його
витребування у відповідача-1, двічі
захистити порушене право, що
суперечить вимогам чинного
законодавства. Відповідач 1 стверджує,
що до моменту звернення з даним позовом
до суду, не отримував від позивача
повідомлення про розірвання
договірних відносин.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. У даному
випадку, це стосувалось позивача, який
повинен доказати факти, на підставі
яких пред'явлено позов, а також
відповідачів, які не позбавлені
можливості доказувати факти, на
підставі яких вони будують заперечення
проти позову.

Згідно з п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 10 Закону України
"Про фінансовий лізинг" лізингодавець
має право відмовитись від договору
лізингу у випадках передбачених
договором лізингу або законом та
вимагати розірвання договору та
повернення предмета лізингу у
передбачених законом та договором
випадках.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
фінансовий лізинг" лізингодавець має
право відмовитись від договору лізингу
та вимагати повернення предмета
лізингу від лізингоодерожувача в
безспірному порядку на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
лізингоодержувач не сплатив
лізинговий платіж частково або у
повному обсязі та прострочення сплати
становить більше 30 днів.

Відповідно до п.14.1.4 договору,
лізингодавець має право достроково
припинити зобов'язання за Договором
лізингу та вимагати повернення
предмету лізингу у випадку, якщо
лізингоодержувач не сплатив
лізинговий платіж і термін
прострочення скаладає більше 30 днів.

Згідно умов п.14.3 договору, даний
договір вважається розірваним з дати
отримання лізингоодержувачем належним
чином оформленого повідомлення
лізингодавця про розірвання даного
договору

Наданий позивачем в якості
повідомлення про розірвання договору
фінансового лізингу № Ш-02/ФЛ від
26.08.2010р. лист за вих. № 23-07/1 від 23.07.2013р.,
не є належним доказом в розумінні ст. 33
ГПК України, оскільки не містить
жодного посилання та/або вимоги про
розірвання договору.

Зі змісту вказаного листа вбачається,
що позивач повідомив ДП «Антрацит» про
наявність станом на 18.07.2013р.
заборгованості по договору з
урахуванням реструктуризації на суму 69
800 073,10 грн. та рішення ТОВ
"Газенерголізинг" витребувати майно,
передане в лізинг відповідно до п.14.1.4
договору та ч.2 ст. 7 Закону України «Про
фінансовий лізинг», а не про припинення
договірних відносин та як наслідок -
повернення майна.

Інших доказів надсилання позивачем
лізингоодержувачу повідомлення про
розірвання договору фінансового
лізингу № Ш-02/ФЛ від 26.08.2010р. станом на
час звернення з даним позовом, суду не
надано.

Посилання позивача на ст. 1212 ЦК України
як на підставу витребування у
відповідача 1 предмета лізингу є
необґрунтованими, оскільки положення
цієї статті визначають загальні умови
існування цивільно-правових
зобов'язань, що виникають у зв'язку із
так званим безпідставним збагаченням,
тобто, набуттям або збереженням майна
без достатньої правової підстави,

Матеріалами справи встановлено, що
відповідач-1 отримав предмет лізингу у
тимчасове платне користування на
підставі договору фінансового лізингу
№ Ш-02/ФЛ від 26.08.2010р., при цьому доказів
визнання недійсним, розірвання
вказаного правочину, суду не надано.

Що стосується доводів відповідачів про
те, що позивач намагається двічі
захистити порушене право, отримавши як
вартість предмета лізингу, так і сам
предмет лізингу, суд зазначає, що за
умовами договору фінансового лізингу
№ Ш-02/ФЛ від 26.08.2010р. відповідач-1
отримав у строкове платне володіння і
користування предмет лізингу, яке є
власністю лізингодавця протягом
усього строку дії даного договору.
Передача предмета лізингу у власність
лізингоодержувача можлива лише після
закінчення строку фінансового лізингу
і сплати останнього лізингового
платежу за предмет лізингу у
відповідності до умов та у порядку,
визначеному договором (п.9.1 договору).

Проаналізувавши положення чинного
законодавства та наявні в матеріалах
справи докази, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню в частині
стягнення з відповідачів солідарно 27 485
956,72 грн. заборгованості по сплаті
лізингових платежів, стягнення з
відповідача-1 заборгованості у розмірі
30 128 389,54 грн. по сплаті лізингових
платежів по договору фінансового
лізингу № Ш-02/ФЛ від 26.08.2010р. В решті
позову належить відмовити.

Позивачем в позовній заяві не вказано
вартість майна, щодо якого заявлені
вимоги про витребування обладнання,
тому суд визначає його вартість, а
відповідно і ціну позову в цій частині,
виходячи з переліку обладнання,
переданого в лізинг та специфікацій № 1
та № 2 до договору, таким чином ціна
позову в частині витребування складає
200 900 220,26 грн., а загальна ціна позову 258
514 566,52 грн.

Позивачем за всі три вимоги майнового
характеру сплачено судовий збір у сумі
68 820,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору, покладаються
на відповідачів пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. В частині
відмови в позові судовий збір
покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
Господарський суд м.Києва,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

1.1 Стягнути солідарно з
Державного підприємства "Антрацит" (94613,
Луганська обл., м.Антрацит, вул.
Ростовська, буд. 38, ) та
Державного підприємства "Вугілля
України" (01601, м. Київ, вул. Богдана
Хмельницького, буд. 4, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Газенерголізинг"
(03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд.
72, ) 27 485 956 (двадцять сім
мільйонів чотириста вісімдесят п'ять
тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість) грн. 72
коп. заборгованості, 7317 (сім тисяч
триста сімнадцять) грн. 13 коп. судового
збору.

1.2 Стягнути з Державного
підприємства "Антрацит" (94613, Луганська
обл., м.Антрацит, вул. Ростовська, буд. 38,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Газенерголізинг" (03150, м. Київ, вул.
Червоноармійська, буд. 72; ) 30 128 389 (тридцять мільйонів сто
двадцять вісім тисяч триста вісімдесят
дев'ять) грн. 54 коп. заборгованості, 8020
(вісім тисяч двадцять) грн. 58 грн.
судового збору.

Накази видати відповідно до ст. 116
ГПК України.

2. В решті позову відмовити.

Суддя

О.М.Ярмак