ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року Справа № 5009/4557/12

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді
Прокопанич Г.К.

суддів
Алєєвої І.В.

Євсікова О.О.

за участю представників:

Позивача: ОСОБА_2, дов. № б/н від 07.03.2013
року;

Відповідача: не з'явився;

Третьої особи -1: не з'явився;

Третьої особи -2: не з'явився;

Третьої особи -3: не з'явився;

Третьої особи -4: не з'явився;

Третьої особи -5: не з'явився;

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Донецького апеляційного
господарського суду від 05.06.2013 року

у справі № 5009/4557/12 господарського суду
Запорізької області

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Михайлівської районної державної
адміністрації Запорізької області

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - 1) Михайлівської
районної ради Запорізької області

2) ОСОБА_3

3) ОСОБА_5

4) ОСОБА_6

5) фермерського господарства
"Таврійський агрос"

про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки від 25.05.2012 року,
визнання поновленим договору оренди
земельної ділянки від 30.05.2001 року та
зобов'язання укласти додаткову угоду
про поновлення договору оренди
земельної ділянки

В С Т А Н О В И
В:

У грудні 2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до
господарського суду Запорізької
області з позовом до Михайлівської
районної державної адміністрації
Запорізької області, просив визнати
недійсним договір оренди земельної
ділянки (кадастровий № :14:005:002)
площею 233,6003 га, укладений між
Михайлівською районною державною
адміністрацією Запорізької області та
фізичними особами - ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та зареєстрований 25.05.2012 року за
№ 01098; визнати поновленим договір
оренди земельної ділянки від 30.05.2001
року (кадастровий № :2)
площею 233,6003 га, укладений між ОСОБА_4 та
Михайлівською районною радою
Запорізької області; зобов'язати
Михайлівську районну державну
адміністрацію Запорізької області
укласти з позивачем додатковий договір
про поновлення договору оренди
земельної ділянки від 30.05.2001 року (т. 1,
а.с. 3-8).

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 01.02.2013 року
(суддя Мойсеєнко Т.В.) позов задоволено
(т. 3, а.с. 22-30).

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 20.03.2013 року
(головуючий Мартюхіна Н.О., судді
Азарова З.П., Кододова О.В.) рішення
господарського суду Запорізької
області від 01.02.2013 року скасовано
частково, в частині позовних вимог про
визнання недійсним розпорядженням
голови Михайлівської районної
державної адміністрації Запорізької
області від 07.05.2012 року № 277 "Про надання
в оренду земельної ділянки громадянам
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6" та визнання
поновленим з 07 червня 2011 року на той
самий строк і на тих самих умовах
договір оренди земельної ділянки від
30.05.2001 року, зареєстрований в Книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди землі за № 17 від 07.06.2001
року залишено без змін. У задоволенні
позовних вимог про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки від
08.05.2012 року, зареєстрований у відділі
Держкомзему у Михайлівському районі
Запорізької області, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 25.05.2012 року № 1098,
укладений між Михайлівською районною
державною адміністрацією та
громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6
відмовлено. Рішення господарського
суду Запорізької області від 01.02.2013
року в частині зобов'язання
Михайлівської районної державної
адміністрації Запорізької області
укласти додаткову угоду про поновлення
договору оренди земельної ділянки від
30.05.2001 року на той самий строк і на тих
самих умовах, тобто, на 10 років - до 07
червня 2021 року викладено в новій
редакції (т. 4, а.с. 137-146).

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 05.06.2013 року
(головуючий Мартюхіна Н.О., судді
Азарова З.П., Кододова О.В.) роз'яснено
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 20.03.2013 року.
Роз'яснено, що договір оренди земельної
ділянки від 30.05.2001 року, укладений між
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 та
Михайлівською районною державною
адміністрацією Запорізької області та
зареєстрований в Книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі за № 17 від 07.06.2001 року вже є
поновленим на тих саме умовах та на той
самий строк, тобто, до 07.06.2021 року в силу
набрання чинності постановою
апеляційної інстанції. Умови, на яких
сторони уклали додаткову угоду про
поновлення договору оренди землі від
30.05.2001 року повністю викладені в
резолютивній частині постанови від
20.03.2013 року та будь-якого окремого та
додаткового підписання та оформлення
не потребують, оскільки така додаткова
угода укладена за рішенням суду.
Додаткова угода про поновлення
договору оренди землі від 30.05.2001 року,
що укладена між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 та Михайлівською
районною державною адміністрацією
Запорізької області вважається
укладеною з 20.03.2013 року, тобто, з дати
винесення постанови Донецьким
апеляційним господарським судом.
Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 20.03.2013 року у
справі № 5009/4557/12 не вимагається
винесення будь-яких окремих додаткових
рішень Михайлівською районною
державною адміністрацією Запорізької
області, які б стосувалися
розпорядження спірною земельною
ділянкою сільськогосподарського
призначення, внесення змін до договору
оренди, укладення будь-якої додаткової
угоди чи поновлення договору оренди.
Виходячи з винесеної Донецьким
апеляційним господарським судом
постанови від 20.03.13 року у справі №
5009/4557/12 єдиним законним користувачем та
орендарем спірної земельної ділянки є
фізична особа - підприємець ОСОБА_4. Що
стосується іншої площі та меж
земельної ділянки, яка на теперішній
час зареєстрована у державному реєстрі
земель, то вона підлягає приведенню
сторонами до первісного стану, як це
визначалось договором оренди
земельної ділянки від 30.05.2001 року, в
робочому технічному порядку (т. 4, а.с.
176-178).

Не погодившись з прийнятим апеляційною
інстанцією судовим актом, ОСОБА_3
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою,
просив оскаржений судовий акт
скасувати, посилаючись на порушення
апеляційним господарським судом норм
процесуального права, зокрема, ст. 89
Господарського процесуального кодексу
України (т. 5, а.с. 157-161).

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 29.10.2013 року відновлено
пропущений процесуальний строк,
касаційну скаргу ОСОБА_3 прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 12.11.2013 року (т. 5, а.с. 155-156).

Розпорядженням секретаря першої
судової палати № 02-05/910 від 11.11.2013 року
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя - Демидова А.М., судді
Шевчук С.Р. (доповідач), Волік І.М. (т. 5,
а.с. 173).

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 12.11.2013 року розгляд
касаційної скарги відкладено на 14.11.2013
року (т. 5, а.с. 178-179).

Розпорядженням керівника апарату
Вищого господарського суду України №
08.03-04/1436 від 13.11.2013 року призначено
повторний автоматичний розподіл
справи у зв'язку з відпусткою судді
Шевчук С.Р. (т. 5, а.с. 180).

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 27.11.2013 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 прийнято до провадження
та призначено до розгляду на 11.12.2013 року
(т. 5, а.с. 181-182).

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 11.12.2013 року розгляд
касаційної скарги відкладено на 16.12.2013
року (т. 5, а.с. 185-186).

Розпорядженням керівника апарату
Вищого господарського суду України №
08.03-04/1595 від 12.12.2013 року призначено
повторний автоматичний розподіл
справи у зв'язку з відпусткою судді
Корсака В.А. (т. 5, а.с. 189).

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 23.12.2013 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 прийнято до провадження
та призначено до розгляду на 13.01.2014 року
(т. 5, а.с. 191-192).

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 13.01.2014 року продовжено
строк розгляду касаційної скарги
ОСОБА_3, розгляд справи відкладено на
20.01.2014 року (т. 5, а.с. 197-199).

Розпорядженням секретаря першої
судової палати № 02-05/17 від 17.01.2014 року
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя Прокопанич Г.К.
(доповідач), судді Алєєва І.В., Євсіков
О.О.

У судове засідання 20.01.2014 року
представники відповідача -
Михайлівської районної державної
адміністрації Запорізької області,
третіх осіб - Михайлівської районної
ради Запорізької області, ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, фермерського
господарства "Таврійський агрос" не
з'явились, причин неявки суду не
повідомили.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного судова
колегія визнала за можливе розглянути
справу у відсутність представників
відповідача - Михайлівської районної
державної адміністрації Запорізької
області, третіх осіб - Михайлівської
районної ради Запорізької області,
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, фермерського
господарства "Таврійський агрос".

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, вислухавши представника
позивача - фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, обговоривши доводи касаційної
скарги, дослідивши правильність
застосування господарським судом
апеляційної інстанцій норм
процесуального права вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Господарського
процесуального кодексу України суддя
за заявою сторони чи державного
виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не
змінюючи при цьому їх змісту, а також за
заявою сторони або за своєю
ініціативою виправляє допущені в
рішенні, ухвалі описки чи арифметичні
помилки, не зачіпаючи суті рішення.

Пунктом 17, 18 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
року № 6 "Про судове рішення"
передбачено, що здійснюючи роз'яснення
судового рішення, суд викладає більш
повно і зрозуміло ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
вносячи змін до рішення по суті і не
торкаючись тих питань, які не були
предметом судового розгляду. Якщо
фактично порушується питання про зміну
рішення, або про внесення до нього
нових даних, або про роз'яснення
мотивів прийняття рішення,
господарський суд відмовляє в
роз'ясненні рішення.

Згідно із статтями 101 і 1119 ГПК України
апеляційна і касаційна інстанції
вправі прийняти додаткове рішення,
роз'яснити чи виправити його лише
стосовно прийнятих ними процесуальних
документів, але не рішень, прийнятих у
першій інстанції.

Як зазначалось вище, постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 20.03.2013 року
залишено без змін рішення
господарського суду Запорізької
області від 01.02.2013 року в частині
позовних вимог про визнання поновленим
з 07.06.2011 року на той самий строк і на тих
самих умовах договір оренди земельної
ділянки від 30.05.2001 року, зареєстрований
в Книзі записів державної реєстрації
договорів оренди землі за № 17 від 07.06.2001
року.

Пунктом 5 резолютивної частини
оскарженої ухвали апеляційна
інстанція роз'яснила саме рішення, що
стосується поновлення договору оренди
земельної ділянки від 30.05.2001 року.

Також, апеляційна інстанція в
оскарженій ухвалі роз'яснила, що
додаткова угода укладена за рішенням
суду не потребує її додаткового
підписання та оформлення.

Проте, зі змісту резолютивної частини
постанови Донецького апеляційного
господарського суду від 20.03.2013 року
слідує, що апеляційна інстанція
зобов'язала Михайлівську районну
державну адміністрацію Запорізької
області укласти додаткову угоду.

Крім того, апеляційна інстанція у
вказаній ухвалі роз'яснила, що єдиним
законним користувачем та орендарем
спірної земельної ділянки є фізична
особа - підприємець ОСОБА_4.

Разом з тим, слід зазначити, що договір
оренди земельної ділянки від 08.05.2012
року, укладений між Михайлівською
районною державною адміністрацією
Запорізької області та громадянами
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 залишився
чинним.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що апеляційна інстанція,
роз'яснюючи постанову Донецького
апеляційного господарського суду від
20.03.2013 року фактично змінила суть
судового акту та вирішила питання, які
не були предметом спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 11113 Господарського
процесуального кодексу України
касаційні скарги на ухвали місцевого
або апеляційного господарських судів
розглядаються у порядку, передбаченому
для розгляду касаційних скарг на
рішення місцевого господарського суду,
постанови апеляційного господарського
суду.

Згідно ч. 1 ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1119 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
скасувати рішення першої інстанції,
постанову апеляційної інстанції
повністю або частково і припинити
провадження у справі чи залишити позов
без розгляду повністю або частково.

Оскільки судом апеляційної інстанції
було допущено порушення норм
процесуального права при прийнятті
оскарженого акту, ухвала Донецького
апеляційного господарського суду від
05.06.2013 року підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Згідно ч. 1 ст. 8 Цивільного кодексу
України якщо цивільні відносини не
врегульовані цим Кодексом, іншими
актами цивільного законодавства або
договором, вони регулюються тими
правовими нормами цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, що
регулюють подібні за змістом цивільні
відносини (аналогія закону).

Застосовуючи аналогію закону та
враховуючи, що постанова Донецького
апеляційного господарського суду від
20.03.2013 року у справі № 5009/4557/12 скасована
постановою Вищого господарського суду
України від 20.01.2014 року, судова колегія
дійшла висновку, що провадження у
справі за заявою Михайлівської
районної державної адміністрації
Запорізької області про роз'яснення
постанови Донецького апеляційного
господарського суду від 20.03.2013 року
підлягає припиненню.

Керуючись п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 1117, 1119 -
11111, 11113 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський
суд України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Донецького апеляційного
господарського суду від 05.06.2013 року у
справі № 5009/4557/12 скасувати.

Провадження у справі № 5009/4557/12 за
заявою Михайлівської районної
державної адміністрації Запорізької
області про роз'яснення постанови
Донецького апеляційного
господарського суду від 20.03.2013 року
припинити.

Головуючий суддя
Г.К. Прокопанич

Судді:
І.В. Алєєва

О.О. Євсіков