ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2014 р.
Справа № 914/4065/13

За позовом: Публічного акціонерного
товариства «Кредобанк», м. Львів

до: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Зоря», м.
Львів

про: спонукання до виконання мирової
угоди, затвердженої ухвалою
господарського суду Львівської
області від 14.09.2011 року, шляхом
стягнення

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Емха Л.М.

Представники сторін:

від позивача: Богуцький А.І.
(довіреність № 6812 від 31.10.2013 року)

від відповідача: Цитульський В.І.
(довіреність від 12.11.2013 року)

Представникам сторін роз'яснено їх
права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України. Заяв про відвід судді не
подавалось. У судовому засіданні 10.01.2014
року оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть спору: Публічне акціонерне
товариство «Кредобанк» звернулось до
господарського суду Львівської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Зоря», в якому з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог (вх. № 56228/13
від 27.12.2013 р.) просить спонукати
відповідача до виконання мирової угоди
від 13.09.2011 року, затвердженої ухвалою
господарського суду Львівської
області від 14.09.2011 року, шляхом
стягнення 2 598 500,00 грн. основної
заборгованості.

Ухвалою суду від 01.11.2013 року позовну
заяву прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 13.11.2013 року. В
судовому засіданні 13.11.2013 року
оголошено перерву до 03.12.2013 року.
Ухвалами суду від 03.12.2013 року та від
27.12.2013 року розгляд справи відкладався
з підстав, викладених у відповідних
ухвалах суду. Ухвалою суду від 27.12.2013
року продовжено строк розгляду спору.

Представник позивача в судове
засідання 10.01.2014 року з'явився, позовні
вимоги підтримав, просив позов
задоволити повністю з підстав,
наведених у позовній заяві та заяві про
зменшення позовних вимог.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, проти задоволення
позову заперечив з підстав, наведених у
відзиві (вх.№550/14 від 10.01.2014 р.) на
позовну заяву. Зокрема, зазначив, що
з'ясування відповідності виконавчого
документа статті 18 Закону України «Про
виконавче провадження» відноситься до
компетенції державного виконавця.
Матеріали справи не містять доказів
про звернення позивача до державної
виконавчої служби із заявою про
примусове виконання судового рішення.
Також на думку відповідача, твердження
позивача про невідповідність ухвали
господарського суду Львівської
області від 14.09.2011 року у справі №5015/976/11
вимогам, що ставляться до виконавчого
документу, не ґрунтуються на вимогах
закону, а розрахунок стягуваної суми
складено невірно.

Окрім того, представник відповідача
через канцелярію суду подав клопотання
(вх.№481/14 від 10.01.2014 р.) про призначення
колегіального розгляду справи. Дане
клопотання обґрунтовується тим, що між
сторонами у спорі не узгоджено розмір
заборгованості відповідача перед
позивачем за 2012 рік. Враховуючи значну
суму заборгованості та значний період
її виникнення, для з'ясування дійсного
розміру заборгованості, на думку
відповідача, необхідний додатковий час
та вчинення додаткових дій.

Згідно ст. 4-6 ГПК України справи у
місцевих господарських судах
розглядаються суддею одноособово.
Будь-яку справу, що відноситься до
підсудності цього суду, залежно від
категорії і складності справи, може
бути розглянуто колегіально у складі
трьох суддів.

Розглянувши клопотання відповідача
про призначення колегіального
розгляду справи, суд дійшов висновку,
що значна сума заборгованості та
значний період її виникнення не є
ознакою складності справи. Відтак, суд
не вбачає підстав для призначення
колегіального розгляду справи,
клопотання відповідача відхилено.

Також представник відповідача просив
суд задоволити клопотання про
призначення судової економічної
експертизи (вх. № 51434/13 від 03.12.2013 року),
оскільки, на його думку, для точного
розрахунку суми боргу необхідні
спеціальні знання. Суд відхиляє
клопотання відповідача, оскільки в
матеріалах справи достатньо доказів
для визначення суми заборгованості, що
підлягає до стягнення, а призначення
судової економічної експертизи та
зупинення провадження у справі
призведе до невиправданого
затягування судового процесу.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, повно та об'єктивно дослідивши
докази в їх сукупності, суд встановив
наступне.

14.09.2011 р. ухвалою господарського суду
Львівської області у справі №5015/976/11
про банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Зоря»
(Боржник) затверджено укладену між
комітетом кредиторів та боржником -
ТзОВ «Зоря» мирову угоду від 13.09.2011 р.
(Мирова угода) та припинено провадження
у справі.

Вказана мирова угода визначає умови
відстрочки та розстрочки, а також
прощення (списання) боргів Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Зоря» кредиторами: Публічним
акціонерним товариством «Кредобанк»,
Публічним акціонерним товариством
«Акціонерний банк «Південний»,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Динамо-Інвест»,
Публічним акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз».

Відповідно до п. 2 Мирової угоди боржник
сплачує Публічному акціонерному
товариству «Кредобанк» суму 8000000,00 грн.
Вказана сума сплачується частинами: з
вересня 2011 року по липень 2014 року до 25
числа кожного місяця по 223000,00 грн. на
місяць; до 25 серпня 2014 року Боржник
сплачує Публічному акціонерному
товариству «Кредобанк» 195000,00 грн.

Даною мировою угодою здійснено новацію
зобов'язань боржника за кредитними
договорами №257/05-к від 28.12.2005 р., №52/06-к
від 06.05.2006 р. та № 157/07-к від 26.11.2007 р.
зобов'язанням окресленим у пункті 2
даної мирової угоди.

Відповідач належним чином умови
мирової угоди в частині сплати
позивачеві обумовленої суми не
виконував, доказів погашення
заборгованості не надав.

Загальний розмір сплаченої ТзОВ
«Компанія «Зоря» заборгованості на
виконання умов мирової угоди станом на
момент подачі позову становила 969500,00
грн., що підтверджується долученим
позивачем до позовної заяви витягу із
руху коштів по рахунку з 14.09.2011 р. по
18.12.2013 р.

Дослідивши представлені суду докази,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, підставними та такими,
що підлягають до задоволення з огляду
на наступне.

Відповідно до статті 115 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 16 ЦК України
встановлено, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Частина 2 цієї статті закріплює
орієнтовний перелік способів судового
захисту цивільних прав та інтересів.

У відповідності до ч. 2 ст. 20 ГК України
кожний суб'єкт господарювання та
споживач має право на захист своїх прав
і законних інтересів.

У відповідності до п.3.19. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами і
доповненнями) «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» наказ
господарського суду про примусове
виконання мирової угоди не може бути
видано, оскільки провадження зі справи
припинено. У разі ж ухилення однієї зі
сторін від виконання мирової угоди:

- якщо ухвала господарського суду про
затвердження мирової угоди відповідає
вимогам статті 18 Закону України «Про
виконавче провадження», то вона є
виконавчим документом у розумінні
пункту 2 частини другої статті 17
названого Закону і підлягає виконанню
державною виконавчою службою; тому за
наявності зазначеної умови позовна
заява про спонукання до виконання
мирової угоди не підлягає розгляду в
господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження
мирової угоди не містить усіх даних,
зазначених у статті 18 названого Закону,
то така ухвала не має статусу
виконавчого документа, і інша сторона у
справі не позбавлена права звернутися
з позовом про зобов'язання виконати
мирову угоду, у випадку задоволення
якого господарський суд видає наказ.
Відповідний позов може мати як
майновий, так і немайновий характер у
залежності від змісту умов мирової
угоди.

Пунктом 7.9. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
року № 9 (із змінами і доповненнями)
«Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України» ухвала про затвердження
мирової угоди є виконавчим документом
згідно з пунктом 2 частини другої
статті 17 Закону України «Про виконавче
провадження» і як виконавчий документ
повинна містити у своїй резолютивній
частині не лише вказівку про
затвердження мирової угоди, а й інші
передбачені законодавством (статтею 86
ГПК та статтею 18 названого Закону)
ознаки та відомості, зокрема, щодо умов,
розміру і строків виконання
зобов'язань сторін тощо. За
недодержання відповідних вимог ухвала
про затвердження мирової угоди не може
вважатися виконавчим документом, що
підлягає виконанню державною
виконавчою службою.

Відтак, суд дійшов висновку, що вказана
ухвала про затвердження мирової угоди
не містить ознак виконавчого документа
в розумінні статті 18 Закону України
«Про виконавче провадження». Так,
зокрема, з долученої до матеріалів
справи копії ухвали господарського
суду Львівської області від 14.09.2011 року
у справі №5015/976/11 про банкрутство ТзОВ
«Компанія «Зоря» про затвердження
мирової угоди від 13.09.2011 року, укладеної
між комітетом кредиторів та боржником -
ТзОВ «Компанія «Зоря», вбачається, що
остання не відповідає вимогам ст. 18
Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки в ухвалі
відсутня дата набрання чинності
виконавчого документу та строк
пред'явлення виконавчого документу до
виконання.

Тому, позивачем правильно вибрано
спосіб захисту цивільного права у
формі позовної вимоги про спонукання
до виконання приписів мирової угоди.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
встановлено, що ніхто не може бути
позбавлений права на розгляд його
справи в суді, до підсудності якого
вона віднесена процесуальним законом.

У процесуальному законі відсутня пряма
заборона щодо звернення до суду із
позовом про спонукання до виконання
мирової угоди без попереднього
звернення до державного виконавця на
підставі статті 19 Закону України «Про
виконавче провадження» із заявою про
примусове виконання ухвали, якою
затверджено цю угоду.

Позивач вправі обирати спосіб захисту
порушеного права на свій розсуд. Тобто,
він має право вибору: звертатись йому
до державного виконавця із заявою про
примусове виконання ухвали, якою
затверджено мирову угоду, чи
звертатись до суду із позовом про
спонукання до виконання умов мирової
угоди.

Відмова в позові про спонукання до умов
мирової угоди на підставі відсутності
попереднього звернення до державного
виконавця із заявою про відкриття
виконавчого провадження та
відсутності постанови державного
виконавця про відмову у відкритті
виконавчого провадження у зв'язку з
невідповідністю ухвали про
затвердження мирової угоди вимогам
статті 18 Закону України «Про виконавче
провадження» буде обмеженням права
позивача на судовий захист та призведе
до затягування виконання ухвали
господарського суду Львівської
області від 14.09.2011 року у справі №
5015/976/11 про затвердження мирової угоди
від 13.09.2011 р.

Доказів повного виконання мирової
угоди від 13.09.2011 р., затвердженої
ухвалою господарського суду
Львівської області від 14.09.2011 року у
справі № 5015/976/11, відповідачем не
подано.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 49 ГПК України
судовий збір слід покласти на
відповідача.

З огляду на викладене, керуючись
Конституцією України, ст.ст. 512, 526, 530, 553,
656, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.
174, 175, 193 Господарського кодексу України
та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Спонукати Товариство з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Зоря» (79058, м. Львів, вул.
Замарстинівська, 76; ) до
виконання, затвердженої ухвалою
господарського суду Львівської
області від 14.09.2011 року у справі №
5015/976/11 про банкрутство ТзОВ «Компанія
«Зоря», мирової угоди від 13.09.2011 року
шляхом стягнення на користь Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»
(79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78; ) основної заборгованості у
сумі 2598500 (два мільйони п'ятсот
дев'яносто вісім тисяч п'ятсот) гривень
00 коп.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Зоря» (79058, м. Львів, вул.
Замарстинівська, 76; ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Кредобанк» (79026, м. Львів,
вул. Сахарова, 78; ) 51 970 (п'ятдесят одна тисяча
дев'ятсот сімдесят) гривень 00 коп.
судового збору.

4. Накази видати згідно ст. 116 ГПК
України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 14.01.2014 р.

Суддя
Кидисюк Р.А