ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2014 року Справа №
904/6949/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого: судді Дарміна М.О.
(доповідача),

суддів: Березкіної О.В., Подобєда І.М.

секретар судового засідання:
Погорєлова Ю.А.

Представники сторін:

від відповідача: Дудченко Т.І.,
довіреність №12 від 16.12.13, представник;

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

розглянувши у відкритому судовому
засідання апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рубікон-Трейдінг" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.10.13р.
у справі №904/6949/13

за позовом Приватного підприємства
"ВКФ Конкорд", м. Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рубікон-Трейдінг", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 55 111,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 28.10.13р. у
справі №904/6949/13 (суддя Юзіков С.Г.)
позов задоволено, стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рубікон-Трейдінг" на
користь Приватного підприємства "ВКФ
Конкорд" 15 111,20 грн. - основного боргу,
742,88 грн. - 3 % річних, 1 720,50 грн. -
судового збору.

Господарський суд виходив з того, що
відповідач не надав суду доказів
відсутності боргу у розмірі 15 111,20 грн.
чи контррозрахунку стягуваної суми, а
тому позов, з урахуванням уточнень,
підлягає задоволенню.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рубікон-Трейдінг"
звернулося до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій з
посиланням на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.10.13р. у
справі №904/6949/13 скасувати в частині
задоволення позовних вимог ПП «ВКФ
«Конкорд»» по стягненню суми основного
боргу в розмірі 8221,40грн., 3% річних -404,17
грн., задовольнивши лише вимоги по
стягненню 6889,80 грн. - основного боргу,
338,71 грн. - 3 % річних, 1 720,50 грн. -
судового збору.

В апеляційній скарзі скаржник
зазначає, що він з поважних причин не
був присутнім в судовому засіданні
28.10.13р., а тому не надав у судове
засідання акт звірки
взаєморозрахунків, в якому відображені
первинні документи , підтверджуючі
фінансово-господарські
взаємовідносини сторін по договору,
який підтверджує, що сума основного
боргу відповідача є меншою і складає
6889,80 грн., а не 15 111,20 грн., як це
встановлено судовим рішенням,
відповідно неправильно нарахована
сума 3% річних.

Позивачем Приватним
підприємством "ВКФ Конкорд" відзив на
апеляційну скарну не надано.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
18.11.2013 року апеляційна скарга була
прийнята до розгляду та призначена у
судове засідання на 04.12.2013 року.

В судовому засіданні 04.12.2013р. оголошено
перерву до 18.12.2013р.

18.12.2013р. в судовому засіданні оголошено
перерву до 15.01.2014р.

У судовому засіданні 15.01.14р була
оголошена вступна та резолютивна
частина постанови Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність юридичної
оцінки встановлених фактичних
обставин справи, застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті ним рішення,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Звертаючись до суду позивач просив
стягнути з відповідача борг у розмірі
55111,80 грн. 17.07.2013 року відповідач сплатив
20000,00 грн. до подачі позивачем позову до
суду, а 18.09.2013 року відповідачем
сплачено ще 20000,00 грн., після порушення
провадження у справі.

Згідно доповнень позивача до позовної
заяви, борг відповідача , на його думку
становить 15854,08 грн., з яких: 15111,20 грн. -
основного боргу, 742,88 грн. - 3 % річних за
період з 26.03.13р. по 06.09.13р., які
відповідачем залишились не сплаченими.

Як вбачається з матеріалів справи,
09.07.2012р. між Приватним підприємством
"ВКФ Конкорд" і Товариством з обмеженою
відповідальністю "Рубікон-Трейдінг"
укладено Договір № 40-12. Відповідно до
п. 1.1 договору, ПП "ВКФ Конкорд" виконав
свої зобов'язання, виконавши роботи з
встановлення віконних та дверних
блоків на об'єкті ПАТ "ЕВРАЗ Суха Балка".

За результатом виконання договірних
зобов'язань сторонами підписано акти
приймання-передачі виконаних робіт (п.
3.1, 3.2. Договору) на загальну суму 375 090,00
грн.

Оскільки вищезазначені акти приймання
виконаних будівельних робіт є
належними доказами у справі, а також
враховуючи, відсутність передбаченої
п. 3.2 договору письмової мотивованої
відмови від підпису акту виконаних
робіт, факт належного виконання робіт
позивачем вважається встановленим.

Відповідно п. 5.4. Договору Відповідач
повинен був попереднє сплатити 50%
вартості робіт.

Згідно з п.5.5. Договору 50% від вартості
робіт Відповідач повинен був сплатити
протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних
днів з дати підписання Акта виконаних
робіт.

Відповідач частково розрахувався за
Договором платіжними дорученнями від:

10.07.2012р. на суму 45 000,00 грн. з ПДВ,
14.08.2012р. на суму 46 293,60 грн. з ПДВ,

21.09.2012р. на суму 25 000,00 грн. з ПДВ,
16.10.2012р. на суму 45 000,00 грн. з ПДВ,

12.11.2012р. на суму 25 000,00 грн. з ПДВ,
18.12.2012р. на суму ЗО 000,00 грн. з ПДВ,

24.12.2012р. на суму 16 000,00 грн. з ПДВ,
24.12.2012р. на суму 20 000,00 грн. з ПДВ,

15.01.2013р. на суму 25 000,00 грн. з ПДВ,
18.03.2013р. на суму 20 000,00 грн. з ПДВ,

25.06.2013р. на суму 22 685,20 грн. з ПДВ,
17.07.2013р. на суму 20 000,00 грн. з ПДВ,

18.09.2013р. на суму 10 000,00 грн. з ПДВ,
16.10.2013р. на суму 10 000,00 грн. з ПДВ,

всього 359 978,80 грн. з ПДВ.

Згідно до ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу
України оплата робіт проводиться після
прийняття замовником збудованого
об'єкта (виконаних робіт), якщо інший
порядок розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

В матеріалах справи, які подавалися при
поданні позову, містяться акт про
оплату послуг від 30.09.2012р. (а.с.84) та
домовленість про зарахування
зустрічних однорідних вимог від
30.09.2012р. (а.с.85), якими сторони домовилися
про припинення взаємних обов'язків,
термін виконання яких настав за
договором підряду № 40-12 від 9.07.2012 року
на суму 8 221,40 грн.

Частиною 1 ст. 220 та частиною 3 ст. 203 ГК
України передбачено припинення
господарського зобов'язання, зокрема,
зарахуванням зустрічної однорідної
вимоги, строк виконання якої настав,
або строк якої не визначений чи
визначений моментом витребування. Для
зарахування зустрічних вимог
достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні правові підстави щодо
зарахування зустрічних однорідних
вимог містить частина 1 ст. 601 ЦК
України.

Отже, зарахування зустрічних
однорідних вимог є однією з форм
припинення зобов'язання.

Відповідно до ст. 602 Цивільного кодексу
України не допускається зарахування
зустрічних вимог: 1) про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю; 2) про
стягнення аліментів; 3) щодо довічного
утримання (догляду); 4) у разі спливу
позовної давності; 5) в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Відтак, випадки недопустимості
зарахування зустрічних вимог,
передбачені ст. 602 Цивільного кодексу
України, в даній справі відсутні.

Таким чином, з моменту підписання
домовленості про зарахування
зустрічних однорідних вимог, яка
сторонами по справі не оскаржується,
зобов'язання за договором підряду № 40-12
від 09.07.2012 року на суму 8 221,40 вважається
виконаним Товариством з обмеженою
відповідальністю " РУБІКОН-ТРЕЙДІНГ "
належним чином.

В подальшому при складанні акту звірки
розрахунків від 24.10.2013 року ця сума була
врахована і залишок на користь ПП «ВКФ
«КОНКОРД»» станом на 24.10.2013 склав
6889,80грн.

Необхідність оформлення Відповідачем
контрозрахунку слугувала причиною
оголошення перерви в судовому
засіданні 30.09.2013 року.

В ході судового засідання 28.10.2013 року в
якому не був присутнім Відповідач
судом не було з'ясовано у Позивача
виконання цієї вимоги суду і наявність
такого контрозрахунку.

Згідно доводів скаржника, через
ігнорування судом його клопотання про
відкладення розгляду справи він не
зміг надати у судове засідання акт
звірки розрахунків від 24.10.2013 р.

Однак довід апелянта про проведення
судового засідання за його відсутності
сам по собі не може слугувати підставою
для скасування рішення, оскільки суд не
був позбавлений можливості дати
належну оцінку усім доказам по справі і
врахувати проведення зарахування
зустрічних однорідних вимог і,
дійшовши висновку про обґрунтованість
позовних вимог по стягненню суми
основного боргу, відповідно зменшити
суму основного боргу на цю суму.

Доводи ж скаржника, щодо неправильного
встановлення усіх фактичних обставин
справи і неврахування судом наявності
первинних документів, які
підтверджують проведення розрахунків
на суму 8221,40 грн. слід вважати
обґрунтованими, а тому доводи
апеляційної скарги в частині
необхідності зменшення суми основного
боргу на 8221,40 грн. приймаються до уваги.

З урахуванням викладеного ,
обґрунтованими слід вважати позовні
вимоги по стягненню суми основного
боргу у сумі 6 889,80 грн. із розрахунку: 15
111,20 грн. - 8221,40 грн.

Встановлений судом першої інстанції
строк оплати виконаних робіт 26.03.2013
року не оспорюється і вважається
правильно встановленим судом першої
інстанції, а тому , з урахуванням вимог
ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Розраховані 3%
річних на суму основного зобов'язання
6889,80 грн., обраховані за період з 26.03.2013
по 06.09.2013 у сумі 338,71 грн підлягають
стягненню, оскільки зазначені відсотки
не є штрафними санкціями (неустойка,
штраф, пеня) в розумінні ч. 1 ст. 230 ГК
України і мають іншу правову природу.
Зобов'язання боржника щодо сплати
таких відсотків річних врегульовано
ст. 536 та ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зокрема,
згідно зі ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, розмір яких встановлюється
договором, законом або іншим актом
цивільного законодавства.

У відповідності зі ст. 104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

На підставі наведеного судова колегія
приходить до висновку про необхідність
задоволення апеляційної скарги,
скасування рішення суду першої
інстанції та про необхідність
винесення нового рішення , яким позов
задовольнити частково .

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 103-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Рубікон-Трейдінг"- задовольнити.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.10.13р.
у справі №904/6949/13 - скасувати виклавши
резолютивну частину в наступній
редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рубікон-Трейдінг" на
користь Приватного підприємства "ВКФ
Конкорд" 6889,80 грн. - основного боргу, 3%
річних в сумі 338,71 грн., ,1720,50 грн.
судового збору".

В частині позовних вимог про стягнення
основного боргу в розмірі - 8221,40 грн., 3 %
річних - 404,17 грн. відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства
"ВКФ Конкорд" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Рубікон-Трейдінг" судовий збір за
подання апеляційної скарги в сумі
860,25грн.

Видати накази. Видачу наказів доручити
господарському суду Дніпропетровської
області

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку.

Повний текст постанови складено
20.01. 2014р.

Головуючий суддя М.О.Дармін
Суддя О.В.Березкіна Суддя

І.М.Подобєд